КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 березня 2023 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду у складі:

головуючого судді ОСОБА_1

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3

при секретарі ОСОБА_4

представника власника майна ОСОБА_5

розглянула у відкритому судовому засіданні в м. Києві апеляційну скаргу адвоката ОСОБА_5 , подану в інтересах ОСОБА_6 на ухвалу слідчого судді Деснянського районного суду м. Києва від 06 грудня 2022 року у кримінальному провадженні №0003099 від 15.11.2022, -

ВСТАНОВИЛА:

Цією ухвалою задоволено клопотання слідчого СВ ВП №2 Деснянського УП ГУНП у м. Києві ОСОБА_7 у кримінальному провадженні №0003099, що розслідується за ч.4 ст. 187, ч.1 ст.263 КК України та накладено арешт на майно, яке було вилучено 02.12.2022 року під час проведення обшуку за адресою: АДРЕСА_1 , а саме: грошові кошти в розмірі 52500 грн. та 28 доларів США.

Постановивши ухвалу, слідчий суддя погодився з доводами клопотання про необхідність накладення арешту на майно з метою його збереження як речових доказів у кримінальному провадженні, пославшись на вимоги ст.ст. 98, 170 КПК України.

В апеляційній скарзі адвокат ОСОБА_5 діючи в інтересах ОСОБА_6 , просить скасувати ухвалу слідчого судді, постановити нову, якою відмовити у задоволенні клопотання органу досудового розслідування про накладення арешту на тимчасово вилучене у кримінальному провадженні майно, посилаючись на незаконність та необґрунтованість прийнятого слідчим суддею рішення.

Зокрема апелянт посилається на: порушення як прокурором, так і слідчим суддею строків, визначених законом для подання та розгляду клопотання про арешт тимчасово вилученого майна; на переконання захисника, слідчим суддею не перевірено та не надано оцінки відсутності доказів, які б вказували на вчинення кримінального правопорушення та причетності до цього особи, інтереси якої він представляє; накладено арешт на майно, яке не може бути речовим доказом у даному кримінальному провадженні. Обґрунтовуючи свої вимоги адвокат посилається і на практику ЄСПЛ за якою втручання публічної влади в право на мирне володіння майном особи має бути законним.

В судове засідання апеляційної інстанції прокурор не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, проте причину неявки суду не повідомив, а тому колегія суддів вирішила за можливе розглянути дану справу за його відсутності, що не суперечить положенням ч. 4 ст. 405 КПК України.

Заслухавши доповідь судді, пояснення представника власника майна, який підтримав апеляційну скаргу та просив її задовольнити, дослідивши матеріали судового провадження, перевіривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до наступних висновків.

Як вбачається з матеріалів по розгляду клопотання, в провадженні слідчого відділу Деснянського управління поліції Головного управління Національної поліції у місті Києві знаходиться кримінальне провадження внесене в ЄРДР за № 0003099 від 15.11.2022 року за фактом розбою спрямованого на заволодіння майном у великих чи особливо великих розмірах з ознаками складу кримінального правопорушення передбаченого ч.4 ст.187, та незаконне поводження з бойовими припасами ч.1 ст.263 КК України.

В межах зазначеного кримінального провадження орган досудового розслідування звернувся до слідчого судді з клопотанням про накладення арешту на майно, яке було вилучене 02.12.2022 року під час проведення обшуку за адресою: АДРЕСА_1 , так якостаннєвідповідає критеріям, зазначеним у ст. 98 КПК України та є метою забезпечення збереження речових доказів. Слідчий суддя погодився з доводами клопотання органу досудового розслідування та наклав арешт на майно, яке було вилучене під час проведення обшуку, а саме: грошові кошти в розмірі 52500 грн. та 28 доларів США, при цьому послався на те, що вилучене майно здобуте злочинним шляхом та є речовими доказами і є належним доказом, яке підтверджує існування обставин, що підлягають доказуванню у кримінальному провадженні

З таким висновком слідчого судді колегія суддів не погоджується.

Відповідно до вимог ст.170 КПК України арешт допускається, зокрема з метою збереження речових доказів. Згідно ч.3 ст.170 КПК України арешт з метою збереження речових доказів може бути накладений на майно будь якої фізичної чи юридичної особи, якщо є достатні підстави вважати, що це майно відповідає критеріям, визначеним ст. 98 КПК України.

Перевіривши доводи органу досудового розслідування з приводу необхідності накладення арешту, встановивши достатність даних, які містяться у доданих до клопотання матеріалах та які вказують на обґрунтованість доводів органу досудового розслідування щодо обставин вчинення злочину, врахувавши положення ст. 170 КПК України, слідчий суддя накладаючи арешт на грошові кошти залишив поза увагою те, що орган досудового розслідування в клопотанні не надав будь якої оцінки щодо правової підстави для арешту майна, не зазначив та належним чином не обґрунтував, яким чином майно має відношення до кримінального провадження, які саме сліди вчинення кримінального правопорушення могли залишитись на них та чи можна взагалі їх використовувати як речовий доказ у кримінальному провадженні. При цьому колегія суддів зважує на те, що матеріали не містять даних про повідомлення про підозру ОСОБА_6 не заявлено цивільного позову у порядку, встановленому ст.128 КПК України, не долучено жодного протоколу допиту свідків, за даними яких можливо було б говорити про вчинення ним кримінального правопорушення, відсутні відомості в ЄДРДР щодо ОСОБА_6 .

Окрім того, колегія суддів вважає, що покладені в основу ухвали слідчого судді мотиви, що стали підставою накладення арешту на грошові кошти в розмірі 52500 грн. та 28 доларів США, які були вилучені в будинку АДРЕСА_1 з метою речового доказу, слід визнати передчасними, так як з огляду на матеріали додані апелянтом грошові кошти належать дружині ОСОБА_6 - ОСОБА_8 та є доходом від її підприємницької діяльності, що підтверджується Податковими деклараціями про майновий стан і доходи. Таким чином, накладення на дані грошові кошти з метою збереження речових доказів не ґрунтується на матеріалах доданих до клопотання так як останні не несуть будь якого доказового значення і в даному кримінальному провадженні і відповідно до ч. 1 ст. 173 КПК України це мало стати підставою для відмови у задоволенні клопотання, однак не було зроблено слідчим суддею.

З урахуванням викладеного, ухвала слідчого судді про накладення арешту на майно у кримінальному провадженні №0003099, як незаконна підлягає скасуванню, з постановленням апеляційним судом нової ухвали про відмову у задоволенні клопотання органу досудового розслідування як такого, що внесено до суду за недоведеності необхідності арешту майна, який, при викладених у клопотанні обставинах, явно порушуватиме справедливий баланс між інтересами власника, гарантованими законом, і завданням цього кримінального провадження.

Керуючись ст.ст.98, 131, 132, 170, 173, 376, 404, 405, 407, 422 КПК України, колегія суддів, -

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу адвоката ОСОБА_5 , подану в інтересах ОСОБА_6 - задовольнити.

Ухвалу слідчого судді Деснянського районного суду м. Києва від 06 грудня 2022 року, якою задоволено клопотання слідчого СВ ВП №2 Деснянського УП ГУНП у м. Києві ОСОБА_7 у кримінальному провадженні №0003099, що розслідується за ч.4 ст. 187, ч.1 ст.263 КК України та накладено арешт на майно, яке було вилучено 02.12.2022 року під час проведення обшуку за адресою: АДРЕСА_1 , а саме: грошові кошти в розмірі 52500 грн. та 28 доларів США - скасувати.

Постановити нову ухвалу, якою відмовити у задоволенні клопотанні клопотання слідчого СВ ВП №2 Деснянського УП ГУНП у м. Києві ОСОБА_7 про накладення арешту на майно у кримінальному провадженні №0003099, яке було вилучено 02.12.2022 року під час проведення обшуку за адресою: АДРЕСА_1 , а саме: грошові кошти в розмірі 52500 грн. та 28 доларів США.

Ухвала Київського апеляційного суду оскарженню не підлягає.

Судді: ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3

Справа № 11-сс/824/1208/2023

Слідчий суддя суду 1-ї інстанції ОСОБА_9

Доповідач в суді апеляційної інстанції ОСОБА_1