Справа №592/4661/21 Головуючий у суді у 1 інстанції - ОСОБА_1
Номер провадження 11-кп/816/213/23 Суддя-доповідач - ОСОБА_2
Категорія - Справи в порядку виконання судових рішень у кримінальних провадженнях
УХВАЛА

Іменем України

16 березня 2023 року колегія суддів Сумського апеляційного суду в складі:

головуючого-судді - ОСОБА_2 ,

суддів - ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

з участю секретаря судового засідання - ОСОБА_5 ,

розглянула у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції в залі суду в місті Суми кримінальне провадження № 592/4661/21 за апеляційними скаргами засудженого ОСОБА_6 та захисника ОСОБА_7 на ухвалу Ковпаківського районного суду м. Суми від 27.07.2021, якою відмовлено в задоволенні клопотання ОСОБА_6 про застосування до нього положень ст. 80 КК України,

учасників судового провадження:

прокурора ОСОБА_8 ,

засудженого ОСОБА_9 ,

захисника адвоката ОСОБА_10 ,

установила:

В поданих апеляційних скаргах:

- засуджений ОСОБА_6 просить скасувати ухвалу суду та постановити нову ухвалу, якою задовольнити його клопотання, оскільки суд першої інстанції не врахував того, що законодавство України не містить заборон чи обмежень застосування положень ст. 80 КК;

- захисник засудженого ОСОБА_9 адвокат ОСОБА_11 просить скасувати ухвалу суду та постановити нову ухвалу, якою задовольнити клопотання ОСОБА_9 про застосування до нього положень п. 5 ч. 1 ст. 80 КК, а якщо суд не визнає за можливе застосувати давність, замінити довічне позбавлення волі на позбавлення волі із визначеним строком, оскільки суд першої інстанції надав неправильне тлумачення ст. 80 КК, яке суперечить точному її змісту.

16.04.2021 до Ковпаківського районного суду м. Суми надійшло клопотання засудженого ОСОБА_9 , в якому він просив застосувати до нього п. 5 ч. 1 ст. 80 КК і звільнити від відбування покарання через закінчення строків давності виконання обвинувального вироку, оскільки він відбув більше 21 року покарання, або ж замінити йому довічне позбавлення волі на позбавлення волі на певний строк, звільнивши його з-під варти негайно, оскільки він не вчиняв нового кримінального правопорушення та не ухилявся від відбування покарання.

Ухвалою Ковпаківського районного суду м. Суми від 27.07.2021 відмовлено у задоволенні зазначеного клопотання засудженому. Своє рішення суд першої інстанції умотивував тим, що ст. 80 КК передбачено звільнення від відбування покарання у зв`язку із закінченням строків давності виконання обвинувального вироку, а ч. 5 цієї статті регламентовано, що питання застосування давності до особи, засудженої до довічного позбавлення волі, вирішується судом. Цією статтею передбачений порядок звільнення від відбування покарання особи, якщо обвинувальний вирок не був виконаний. Вирок відносно ОСОБА_9 набрав законної сили та засуджений відбуває покарання у виді довічного позбавлення волі з конфіскацією всього майна.

Вислухавши суддю-доповідача про зміст оскарженого судового рішення, доводи засудженого ОСОБА_9 та його захисника ОСОБА_10 , які підтримали апеляційні скарги, просили скасувати ухвалу суду та задовольнити клопотання засудженого, доводи прокурора ОСОБА_8 про залишення судового рішення без змін, а апеляційних скарг без задоволення, перевіривши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи поданих апеляційних скарг, колегія суддів вважає, що вказані вище апеляційні скарги засудженого та захисника задоволенню не підлягають з таких підстав.

Відповідно вимог ч. 1 ст. 404 КПК, суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Відповідно ст. 370 КПК, судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим; законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбаченим цим Кодексом; обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно ст. 94 цього Кодексу; вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.

Зокрема, відповідно ч. 1 ст. 51 КК, до осіб, визнаних винними у вчиненні кримінального правопорушення, судом можуть бути застосовані такі види покарань, зокрема: п. 11) позбавлення волі на певний строк; п. 12) довічне позбавлення волі. Кримінальний закон розкриває зміст цих покарань в різних його статтях (ст. 63 і 64 КПК) і виокремлює правила щодо їх призначення, що і вказує на те, що довічне позбавлення волі не є законодавчо визнаним різновидом такого виду покарання як позбавлення волі, а навпаки, є окремим видом, який має свій спеціальний порядок та умови його відбування.

Вироком Апеляційного суду Дніпропетровської області від 28.03.2007 ОСОБА_9 засуджений за п. 6 ч. 2 ст. 115, ч. 1 ст. 121, ч. 2 ст. 147, ч. 4 ст. 187, ч. 2 ст. 189, ч. 1 ст. 263, ч. 3 ст. 289, ч. 4 ст. 296, ч. 1 ст. 70 КК до покарання у виді довічного позбавлення волі з конфіскацією всього майна. Строк відбування покарання засудженому ОСОБА_9 визначено рахувати з 04.03.2004, а ухвалою Верховного Суду України від 19.02.2008 вказаний вирок відносно ОСОБА_9 залишений без змін.

Відповідно розпорядження вирок апеляційного суду набрав законної сили 19.02.2008 та звернутий до виконання, а засуджений ОСОБА_9 направлений до ДУ «Роменська виправна колонія (№ 56)» для відбування призначеного покарання у виді довічного позбавлення волі.

На теперішній час засуджений ОСОБА_9 тимчасово переведений до Сумського СІЗО для розгляду скарг і клопотань, поданих ним в порядку виконання вироку та з інших підстав.

З огляду на викладене, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції дійшов цілком обґрунтованого висновку про відсутність законних підстав про звільнення ОСОБА_9 від відбуття покарання у зв`язку із закінченням строку давності виконання обвинувального вироку, оскільки з дня набрання чинності обвинувальним вироком він був звернутий до виконання і виконується у передбачений кримінальним процесуальним законом строк і спосіб, що унеможливлює застосування ст. 80 КК, тобто застосування давності.

Що стосується доводів апеляційних скарг про заміну засудженому ОСОБА_9 довічного позбавлення волі на позбавлення волі із визначеним строком, то колегія суддів також вважає їх необґрунтованими і такими, що задоволенню не підлягають, оскільки вони не відповідають фактичним обставинам кримінального провадження і не ґрунтуються на вимогах закону України про кримінальну відповідальність.

Так, відповідно ч. 1-2 ст. 1 КПК, порядок кримінального провадження на території України визначається лише кримінальним процесуальним законодавством України, яке складається з відповідних положень Конституції України, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, цього Кодексу та інших законів України, а згідно ч. 3 цієї статті зміни до кримінального процесуального законодавства України можуть вноситися виключно законами про внесення змін до цього Кодексу та/або до законодавства про кримінальну відповідальність, та/або до законодавства України про адміністративні правопорушення.

Завданнями кримінального провадження, крім іншого, є охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення повного та неупередженого судового розгляду з тим, щоб жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура (ч. 1 ст. 2 КПК), а законодавство України про кримінальну відповідальність становить КК, який ґрунтується на Конституції України та загальновизнаних принципах і нормах міжнародного права. Застосування закону про кримінальну відповідальність за аналогією заборонено. Зміни до законодавства України про кримінальну відповідальність можуть вноситися виключно законами про внесення змін до КК та/або до кримінального процесуального законодавства України, та/або до законодавства України про адміністративні правопорушення (ч. 1, 4, 6 ст. 3 КК).

До 06.11.2022 законодавство України не передбачало можливості застосування до осіб, засуджених до покарання у виді довічного позбавлення волі положень ст. 81 («Умовно-дострокове звільнення від відбування покарання») і 82 КК («Заміна покарання або його невідбутої частини більш м`яким»), про свідчить, крім іншого, рішенням Конституційного Суду України № 6-р(ІІ)/2021 від 16.09.2021, яким ч. 1 ст. 81, ч. 1 ст. 82 КК визнано такою, що не відповідає Конституції України (є неконституційною) в тім, що вона унеможливлює її застосування до осіб, яких засуджено до відбування покарання у виді довічного позбавлення волі.

У подальшому ЗУ «Про внесення змін до Кодексу України про адміністративні правопорушення, Кримінального кодексу України та Кримінального процесуального кодексу України щодо виконання рішень Європейського суду з прав людини» № 2690-IX від 18.10.2022 (набрав чинності 06.11.2022) були внесені зміни у ст. 81 («Умовно-дострокове звільнення від відбування покарання») і 82 КК («Заміна покарання або його невідбутої частини більш м`яким»), яка визначили умови умовно-дострокового звільнення та заміни покарання або його невідбутої частини більш м`яким для осіб, які відбувають покарання у виді довічного позбавлення волі.

Зокрема, відповідно ч. 2, п. 3 ч. 3 ст. 81 КПК, умовно-дострокове звільнення від відбування покарання може бути застосоване, якщо засуджений сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення, і після фактичного відбуття засудженим не менше трьох чвертей строку покарання, призначеного судом за умисний особливо тяжкий злочин, у разі заміни покарання у виді довічного позбавлення волі на покарання у виді позбавленням волі на певний строк, а згідно ч. 1, 3, 5 і 6 ст. 82 цього Кодексу покарання у виді довічного позбавлення волі може бути замінене судом більш м`яким покаранням, строк якого обчислюється з дня заміни покарання у виді довічного позбавлення волі більш м`яким. У цих випадках більш м`яке покарання призначається в межах строків, установлених у Загальній частині КК для даного виду покарання, і не повинне перевищувати невідбутого строку покарання, призначеного вироком. Покарання у виді довічного позбавлення волі може бути замінено на покарання у виді позбавлення волі строком від п`ятнадцяти до двадцяти років, якщо засуджений відбув не менше п`ятнадцяти років призначеного судом покарання. До осіб, яким покарання замінене більш м`яким, може бути застосоване умовно-дострокове звільнення за правилами, передбаченими ст. 81 КПК.

Таким чином, починаючи з 06.11.2022 законодавець визначив порядок звільнення від покарання умовно-достроково та заміни покарання більш м`яким для осіб, які відбувають покарання у виді довічного позбавлення волі, а тому судове рішення, яке було ухвалене судом першої інстанції 27.07.2021, є законним, обґрунтованим і належним чином умотивованим, внаслідок чого ухвала підлягає залишенню без змін, а апеляційні скарги без задоволення.

Керуючись ст. 404, 405, 407, 418 і 419 КПК України,

постановила:

Ухвалу Ковпаківського районного суду м. Суми від 27.07.2021 відносно ОСОБА_12 залишити без змін, а апеляційні скарги засудженого ОСОБА_6 та захисника ОСОБА_7 на цю ухвалу без задоволення.

Ухвала набирає законної сили з моменту її оголошення та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4