ЄУН № 336/6001/22
пр. № 1-кс/336/953/2022
УХВАЛА

Іменем України

21 грудня 2022 року м. Запоріжжя

Слідчий суддя Шевченківського районного суду м. Запоріжжя ОСОБА_1 , за участі секретаря судового засідання ОСОБА_2 , слідчого ОСОБА_3 , захисника адвоката ОСОБА_4 , підозрюваної особи ОСОБА_5 ,

розглянувши в судовому засіданні клопотання слідчого СВ відділу поліції № 3 Запорізького РУП ГУНП в Запорізькій області старший лейтенант поліції ОСОБА_3 по кримінальному провадженню № 0001690 від 02.11.2022 за ч. 3 ст. 369 КК України про арешт майна, -

ВСТАНОВИВ:

Слідчий СВ відділу поліції № 3 Запорізького РУП ГУНП в Запорізькій області старший лейтенант поліції ОСОБА_3 звернувся до суду з клопотанням, яке погоджено з прокурором Шевченківської окружної прокуратури м.Запоріжжя, ОСОБА_6 , по кримінальному провадженню № 0001690 від 02.11.2022 за ч. 3 ст. 369 КК України про арешт майна: а саме: автомобіль «Ford Transit», в кузові червоного кольору, реєстраційний номер НОМЕР_1 , номер кузова НОМЕР_2 , який на праві приватної власності належить підозрюваному ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , шляхом позбавлення права власника ОСОБА_5 та інших осіб на відчуження, розпорядження та користування ним.

В клопотанні зазначив, що 29.09.2022, о 13 год. 33 хв., до чергової частини відділу поліції №3 Запорізького РУП ГУНП в Запорізькій області надійшло повідомлення про те, що за адресою: м. Запоріжжя, вул. Памірська, біля буд. № 129, екіпажем УПП в Запорізькій області ДПП зупинено транспортний засіб «Форд Транзит» в кузові червоного кольору, д.н.з. НОМЕР_1 , під керуванням ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в якому здійснювалося перевезення незаконно зрубаної деревини без відповідних документів.

У подальшому слідчим СВ відділу поліції №3 Запорізького РУП ГУНП в Запорізькій області проведено огляд місця події, під час якого було вилучено транспортний засіб «Форд Транзит» в кузові червоного кольору з д.н.з. НОМЕР_1 , з ключем запалювання та деревиною, а також свідоцтво про реєстрацію на зазначений автомобіль № НОМЕР_3 .

За даним фактом 30.09.2022 дізнавачем СД відділу поліції №3 Запорізького РУП ГУНП в Запорізькій області, внесено відомості до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000689 за ознаками ч. 1 ст. 358 КК України.

Вказаний автомобіль з вантажем деревини вилучено та визнано речовими доказами у кримінальному провадженні.

30.09.2022 прокурором Шевченківської окружної прокуратури м. Запоріжжя винесено постанову про зміну правової кваліфікації у кримінальному проваджені № 0000689 з ч. 1 ст. 358 КК України на ч. 1 ст. 246 КК України.

30.09.2022 прокурором Шевченківської окружної прокуратури м. Запоріжжя винесено постанову про визначення підслідності у кримінальному провадженні № 0000689 за СВ відділу поліції №3 Запорізького РУП ГУНП в Запорізькій області.

26.10.2022 заступником начальника відділу поліції №3 Запорізького РУП ГУНГІ в Запорізькій області - начальником СВ винесено постанову про доручення провадження досудового розслідування у кримінальному провадженні слідчій групі, старшим групи призначено слідчого СВ відділу поліції №3 Запорізького РУП ГУНП в Запорізькій області ОСОБА_7 .

02.11.2022 ОСОБА_5 , близько 12 год. 30 хв. перебуваючи у приміщенні службового кабінету № 17 відділу поліції №3 Запорізького РУП ГУНП в Запорізькій області, за адресою: м. Запоріжжя, вул. 8-го Березня, 31, усвідомлюючи, що ОСОБА_7 , займає посаду слідчого СВ відділу поліції №3 Запорізького РУП ГУНП в Запорізькій області, тобто є службовою особою державного органу, яка займає відповідальне становище (п.2 примітки 1 до ст. 368 КК України), усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх суспільно небезпечні наслідки і бажаючи їх настання, висловив намір надання неправомірної вигоди слідчому ОСОБА_7 за повернення вилученого транспортного засобу «Форд Транзит» в кузові червоного кольору, д.н.з. НОМЕР_1 , з незаконно зрубаною деревиною.

08.11.2022 приблизно о 11 години 00 хвилин, ОСОБА_5 , перебуваючи у приміщенні службового кабінету № 17 відділу поліції №3 Запорізького РУП ГУНП в Запорізькій області, за адресою: м. Запоріжжя, вул. 8-го Березня, 31, усвідомлюючи, що ОСОБА_7 ,, займає посаду слідчого СВ відділу поліції №3 Запорізького РУП ГУНП в Запорізькій області, тобто є службовою особою державного органу, яка займає відповідальне становище, діючи умисно, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх суспільно небезпечні наслідки і бажаючи їх настання, з метою повернення вилученого працівниками поліції транспортного засобу «Форд Транзит» в кузові червоного кольору з д.н.з. НОМЕР_1 з незаконно зрубаною деревиною, надав неправомірну вигоду слідчому слідчого відділення відділу поліції №3 Запорізького РУП ГУНП в Запорізькій області ОСОБА_7 , а саме гроші в сумі 10 000 гривень за прийняття ним в інтересах ОСОБА_5 незаконного рішення у кримінальному провадженні №0000689 за ознаками кримінального правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 246 КК України, про повернення вилучених речових доказів, а саме транспортного засобу «Форд Транзит» в кузові червоного кольору з д.н.з. НОМЕР_1 з вантажем незаконної зрубаної деревини.

На даний час дії ОСОБА_5 кваліфіковані за ч. 3 ст. 369 КК України, тобто: надання неправомірної вигоди за вчинення службовою особою в інтересах того хто надає таку вигоду будь-якої дії з використанням наданої їм влади чи службового становища, якщо неправомірна вигода надавалася службовій особі, яка займає відповідальне становище.

08.11.2022 ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , було повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. З ст. 369 КК України, тобто: надання службовій особі, яка займає відповідальне становище, неправомірної вигоди.

Посилаючись на ст.ст.40, 117, 131, 132, 170 - 172 КПК України, слідчий просить винести ухвалу про накладення арешту на транспортний засіб - автомобіль «Ford Transit», в кузові червоного кольору, реєстраційний номер НОМЕР_1 , номер кузова НОМЕР_2 , який на праві приватної власності належить підозрюваному ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , шляхом позбавлення права власника ОСОБА_5 та інших осіб на відчуження, розпорядження та користування ним.

Слідчий в судовому засідання просив задовольнити клопотання з підстав, викладених у ньому.

Захисник адвокат ОСОБА_4 та ОСОБА_5 , який є власником автомобіля, в судовому засіданні категорично заперечили проти задоволення клопотання слідчого. Захисник зазначила, що клопотання не обґрунтоване, даний автомобіль на праві спільної власності належить також дружині підозрюваного, в клопотання не зазначена вартість автомобіля. Окрім того, відповідно до матеріалів справи відсутні докази того, що даний автомобіль визначений речовим доказом по даному кримінальному провадженню. Автомобіль «Ford Transit» проходить по іншій кримінальній справі речовим доказом. Також, клопотання слідчий подав з пропущенням строку.

Дослідивши матеріали клопотання слідчого, заслухавши пояснення сторін, слідчий суддя приходить до наступних висновків.

Відповідно до ч. 1 статті 131 КПК України заходи забезпечення кримінального провадження застосовуються з метою досягнення дієвості цього провадження.

Згідно з пунктом 7 частини 2 статті 131 КПК України арешт майна є одним із заходів забезпечення кримінального провадження.

Відповідно до ч. 1 ст. 171 КПК України з клопотанням про арешт майна до слідчого судді, суду має право звернутися прокурор, слідчий за погодженням з прокурором, а з метою забезпечення цивільного позову - також цивільний позивач.

Згідно ч.1 ст.167 КПК України, тимчасовим вилученням майна є фактичне позбавлення підозрюваного або осіб, у володінні яких перебуває зазначене у частині другій майно, можливості володіти, користуватися та розпоряджатися певним майном до вирішення питання про арешт майна або його повернення.

Відповідно до п.п.1, 3 ч.2 ст.167 КПК тимчасово вилученим може бути майно у вигляді речей, документів, грошей тощо, щодо яких є достатні підстави вважати, що вони підшукані, виготовлені, пристосовані чи використані як засоби чи знаряддя вчинення кримінального правопорушення та (або) зберегли на собі його сліди; є предметом кримінального правопорушення.

Ч.2 ст.168 КПК України передбачено, що тимчасове вилучення майна може здійснюватись під час обшуку, огляду.

Відповідно до статті 1 Першого протоколу Конвенції про захист прав та основоположних свобод будь-яке обмеження права власності повинно здійснюватися відповідно до закону, а отже суб`єкт, який ініціює таке обмеження, повинен обґрунтувати свою ініціативу з посиланням на норми закону.

Відповідно до усталеної практики Європейського Суду з прав людини в контексті вищевказаних положень, володіння майном повинно бути законним (рішення у справі «Іатрідіс проти Греції» [ВП], заява № 31107/96, п. 58, ECHR 1999-II). Вимога щодо законності у розумінні Конвенції вимагає дотримання відповідних положень національного законодавства та відповідності принципові верховенства права, що включає свободу від свавілля (рішення у справі «Антріш проти Франції», від 22 вересня 1994 року, Series А № 296-А, п. 42, та «Кушоглу проти Болгарії», заява № 48191/99, пп. 49 - 62, від 10 травня 2007 року). Будь-яке втручання державного органу у право на мирне володіння майном повинно забезпечити «справедливий баланс» між загальним інтересом суспільства та вимогами захисту основоположних прав конкретної особи. Необхідність досягнення такого балансу відображена в цілому в структурі статті 1 Першого протоколу. Необхідного балансу не вдасться досягти, якщо на відповідну особу буде покладено індивідуальний та надмірний тягар (рішення від 23 вересня 1982 року у справі «Спорронг та Льонрот проти Швеції», пп. 69 і 73, Series A № 52). Іншими словами, має існувати обґрунтоване пропорційне співвідношення між засобами, які застосовуються, та метою, яку прагнуть досягти (рішення від 21 лютого 1986 року у справі «Джеймс та інші проти Сполученого Королівства», n. 50, Series A № 98).

У кожному конкретному кримінальному провадженні слідчий суддя, застосовуючи вид обтяження, в даному випадку арешт майна, має неухильно дотримуватись вимог закону. При накладенні арешту на майно слідчий суддя має обов`язково переконатися в наявності доказів на підтвердження вчинення кримінального правопорушення. При цьому закон не вимагає аби вони були повними та достатніми на цій стадії кримінального провадження, однак вони мають бути такими, щоб слідчий суддя був впевнений у тому, що дані докази можуть дати підстави для пред`явлення обґрунтованої підозри у вчиненні того чи іншого злочину. Крім того, наявність доказів у кримінальному провадженні має давати слідчому судді впевненість у тому, що в даному кримінальному провадженні необхідно накласти вид обмеження з метою уникнення негативних наслідків.

Відповідно до ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.

Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження. Слідчий, прокурор повинні вжити необхідних заходів з метою виявлення та розшуку майна, на яке може бути накладено арешт у кримінальному провадженні, зокрема шляхом витребування необхідної інформації у Національного агентства України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів, інших державних органів та органів місцевого самоврядування, фізичних і юридичних осіб.

Арешт майна допускається з метою забезпечення:

1) збереження речових доказів;

2) спеціальної конфіскації;

3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи;

4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

У випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.

Стаття 170 ч. 10 КПК України вказує, що арешт може бути накладений у встановленому цим Кодексом порядку на рухоме чи нерухоме майно, гроші у будь-якій валюті готівкою або у безготівковій формі, в тому числі кошти та цінності, що знаходяться на банківських рахунках чи на зберіганні у банках або інших фінансових установах, видаткові операції, цінні папери, майнові, корпоративні права, щодо яких ухвалою чи рішенням слідчого судді, суду визначено необхідність арешту майна.

Статтею 171 КПК України встановлено, що у клопотанні слідчого, прокурора про арешт майна повинно бути зазначено:

1) підстави і мету відповідно до положень статті 170 цього Кодексу та відповідне обґрунтування необхідності арешту майна;

2) перелік і види майна, що належить арештувати;

3) документи, які підтверджують право власності на майно, що належить арештувати, або конкретні факти і докази, що свідчать про володіння, користування чи розпорядження підозрюваним, обвинуваченим, засудженим, третіми особами таким майном;

4) розмір шкоди, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою, у разі подання клопотання відповідно до частини шостої статті 170 цього Кодексу.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 98 КПК України, речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Згідно з ч. 1 ст. 173 КПК України слідчий суддя, суд відмовляють у задоволенні клопотання про арешт майна, якщо особа, що його подала, не доведе необхідність такого арешту, а також наявність ризиків, передбачених абзацом другим частини першої статті 170 цього Кодексу, якими є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження.

Статтею 168 КПК України передбачено два випадки тимчасового вилучення майна: під час затримання особи та під час обшуку, огляду.

Відповідно до ч.5 ст..171 КПК України, клопотання слідчого, прокурора про арешт тимчасово вилученого майна повинно бути подано не пізніше наступного робочого дня після вилучення майна, інакше майно має бути негайно повернуто особі, у якої його було вилучено, Зазначене клопотання до суду надійшло 13.12.2022 року, натомість з матеріалів клопотання вбачається, що 29.09.2022 слідчим під час огляду місця події вилучено транспортний засіб «Ford Transit», реєстраційний номер НОМЕР_1 . Отже дане клопотання подане з порушенням ч.5 ст..171 КПК України.

Обов`язок доведення необхідності застосування цього засобу забезпечення кримінального провадження та цілі накладення арешту на майно перед слідчим суддею покладено на прокурора, слідчого.

Обов`язок доведення необхідності застосування цього засобу забезпечення кримінального провадження та цілі накладення арешту на майно перед слідчим суддею покладено на прокурора, слідчого.

Застосування заходу забезпечення кримінального провадження у виді арешту майна повинно мати законні підстави та мету, а також бути пропорційним публічному інтересу.

Враховуючи вище викладене, слідчий суддя приходить до обґрунтованого висновку про відмову у задоволенні клопотання, оскільки суд не вбачає підстав для накладення арешту на вказане майно, адже подане клопотання не обґрунтоване, не містить зазначення ані мети, ані підстав для накладення арешту на автомобіль, не надані документи підтверджуючі права власності на автомобіль, слідчим не доведено правової підстави для застосування арешту, а саме не доведено наявність ризиків його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження, а саме ці ризики у сукупності з підставами для арешту, що передбачені частиною 2 ст. 170 КПК України, є процесуальною передумовою для застосування вказаного заходу забезпечення кримінального провадження.

Окрім того, підстав вважати автомобіль «Ford Transit», реєстраційний номер НОМЕР_1 , речовим доказом по даному кримінальному провадженню у слідчого судді немає.

Відмова у задоволенні або часткове задоволення клопотання про арешт майна тягне за собою негайне повернення особі відповідно всього або частини тимчасово вилученого майна.

Керуючись ст. 170-173 КПК України, слідчий суддя -

УХВАЛИВ:

Клопотання слідчого СВ відділу поліції № 3 Запорізького РУП ГУНП в Запорізькій області старшого лейтенанта поліції ОСОБА_3 залишити без задоволення.

Ухвала може бути оскаржена до Запорізького апеляційного суду шляхом подачі через Шевченківський районний суд м. Запоріжжя апеляційної скарги протягом п`яти днів з дня її проголошення. У разі якщо ухвалу було постановлено без участі особи, яка її оскаржує, апеляційна скарга подається протягом семи днів з дня отримання копії ухвали.

Слідчий суддя ОСОБА_8 ОСОБА_9