Справа № 308/5682/21
Закарпатський апеляційний суд
У Х В А Л А
І м е н е м У к р а ї н и

10.11.2022 м. Ужгород

Закарпатський апеляційний суд у складі :
головуючого судді ОСОБА_1 ,
суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
за участі секретарки судових засідань ОСОБА_4 ,
та учасників судового розгляду : прокурорки ОСОБА_5 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження № 11-кп/4806/68/22 за апеляційною скаргою, яку подав заступник керівника Закарпатської обласної прокуратури ОСОБА_6 ,
В С Т А Н О В И В:

Вироком Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 24 грудня 2021 року,

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженка м. Ужгород, зареєстрована в АДРЕСА_1 , мешканка АДРЕСА_2 , українка, громадянка України, з базовою середньою освітою, непрацююча, раніше не судима,

визнана винною у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 186 КК України, та призначено їй покарання у виді штрафу в розмірі 2000 (дві тисячі) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 34000 (тридцять чотири тисячі) гривень.
Розстрочено ОСОБА_7 сплату штрафу в сумі 34000 (тридцять чотири тисячі) гривень рівними частинами на строк дванадцять місяців, встановивши суму виплати штрафу в розмірі по 2833,33 (дві тисячі вісімсот тридцять три гривні 33 копійки) грн щомісячно в строк до останнього дня кожного місяця, починаючи з місяця, наступного за тим, у якому цей вирок набере законної сили.
Запобіжний захід щодо обвинуваченої ОСОБА_7 не обирався.
Цивільний позов у кримінальному провадженні не заявлено.
Речові докази у кримінальному провадженні: мобільний телефон марки "Nokia" моделі 3.1 PlusTA-1104DS 3/32, у прозорому чохлі, який передано на відповідальне зберігання потерпілій ОСОБА_8 залишено їй; оптичний диск DVD-R "Hp", на якому зафіксовано відеозапис проведення слідчого експерименту за участі неповнолітньої підозрюваної ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , - залишено на зберігання у матеріалах кримінального провадження.
Процесуальні витрати у кримінальному провадженні за проведені експертизи в розмірі 2124,85 (дві тисячі сто двадцять чотири гривні 85 копійок) грн. ухвалено стягнути з ОСОБА_7 на користь держави.

Згідно з вироком, ОСОБА_7 визнана винуватою у вчиненні кримінального правопорушення за таких обставин.

05 квітня 2021 року приблизно о 20 год 30 хв неповнолітня ОСОБА_7 , діючи з прямим умислом, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер свого діяння, передбачаючи його суспільно небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, спрямованим на відкрите заволодіння чужим майном, з корисливим мотивом, з метою незаконного збагачення за рахунок викраденого майна, перебуваючи неподалік житлового будинку АДРЕСА_3 , відкрито викрала із правої руки потерпілої ОСОБА_8 , яку остання піднесла до свого обличчя, мобільний телефон марки "Nokia" моделі 3.1 PlusTA-1104DS 3/32, чорного кольору, вартість якого згідно з висновком експерта № СЕ-19/107-21/3-3199-ТВ від 13.04.2021, становить 1753 грн, який знаходився у прозорому чохлі, вартість якого, відповідно до висновку експерта № СЕ-19/107-21/3-3199-ТВ від 13.04.2021, становить 44 грн. Заволодівши викраденим неповнолітня ОСОБА_7 , зникла з місця скоєння правопорушення, чим спричинила потерпілій ОСОБА_8 матеріальну шкоду на загальну суму 1797 грн.

В апеляційній скарзі заступник керівника Закарпатської обласної прокуратури ОСОБА_6 , не оспорюючи фактичні обставини кримінального провадження, доведеність вини та кваліфікацію дій обвинуваченої ОСОБА_7 , а також вид призначеного ОСОБА_7 покарання у виді штрафу, вказує на те, що вирок підлягає зміні у зв`язку з неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність. Посилається на те, що визначаючи обвинуваченій ОСОБА_7 розмір штрафу в сумі 2000 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, суд першої інстанції залишив поза увагою вимоги ч. 2 ст. 99 КК України, відповідно до якої максимальний розмір штрафу, який може бути застосований до неповнолітніх обвинувачених, не може перевищувати 500 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 8500 гривень, що в свою чергу призвело до незастосування судом закону, який підлягав застосуванню. При цьому, звертає увагу й на те, що мотивувальна та резолютивна частини вироку в частині призначення обвинуваченій ОСОБА_7 покарання не містять посилання на ст. 99 КК України, якою закріплено відмінний від передбаченого ст. 53 КК України розмір штрафу, який може бути застосований судом до неповнолітньої особи. Просить вирок змінити, а саме: вважати ОСОБА_7 засудженою за ч. 1 ст. 186 КК України до покарання у виді штрафу в розмірі 500 н. м. д. г., що становить 8500 грн; на підставі ч. 4 ст. 53 КК України розстрочити ОСОБА_7 виплату штрафу в сумі 8500 грн рівними частинами на строк 12 місяців, встановивши суму виплати штрафу в розмірі по 708,33 грн щомісячно в строк до останнього дня кожного місяці, починаючи з місяця, наступного за тим, у якому цей вирок набере законної сили; у мотивувальній частині вироку в частині обґрунтування розміру призначеного ОСОБА_7 покарання як на правову підставу послатися на ст. 99 КК України; у решті вирок залишити без зміни.

Заслухавши доповідь судді про суть вироку, повідомлення про те, ким і в якому обсязі він оскаржений, про основні доводи апеляційної скарги, пояснення прокурорки ОСОБА_5 , яка підтримала апеляційну скаргу, перевіривши матеріали кримінального провадження, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню.
Кримінальне провадження розглядається за відсутності сторони захисту та потерпілої сторони, неявка яких, з огляду на положення ст. 405 КПК України, не перешкоджає його розгляду. З матеріалів провадження вбачається, що: повідомлення про час та місце розгляду кримінального провадження стороні захисту та потерпілій стороні направлено відповідно до вимог законодавства; даних про поважність причин неявки та заяви про відкладення розгляду апеляційної скарги на інший термін від потерпілої сторони та сторони захисту не надходило; в апеляційній скарзі не порушується питання про погіршення становища обвинуваченої, а тому її явка на апеляційний розгляд кримінального провадження не є обов`язковою.
Відповідно до ст. 404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції вправі вийти за межі апеляційних вимог, якщо цим не погіршується становище обвинуваченого або особи, щодо якої вирішувалося питання про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру.
Зі змісту апеляційної скарги вбачається, що висновки суду першої інстанції про доведеність вини ОСОБА_7 , кваліфікацію її дій за ч. 1 ст. 186 КК України, а також вид призначеного їй покарання (штраф), сторонами кримінального провадження не оспорюється і апеляційним судом, з огляду на положення ст. 404 КПК України, не перевіряються, у зв`язку з чим визнаються обґрунтованими і належним чином вмотивованими, такими, що ґрунтуються на матеріалах та фактичних обставинах кримінального провадження.
Тому, вирок щодо неповнолітньої обвинуваченої ОСОБА_7 переглядається в межах доводів апеляційної скарги, а саме щодо неправильного застосування закону України про кримінальну відповідальність у частині призначення ОСОБА_7 покарання за ч. 1 ст. 186 КК України, зокрема визначення розміру призначеного обвинуваченій покарання у виді штрафу.
Так, як убачається зі змісту оскаржуваного вироку, неповнолітній обвинуваченій ОСОБА_7 , призначено за ч. 1 ст. 186 КК України покарання у виді штрафу в розмірі 2000 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 34000 гривень.
При цьому, з матеріалів кримінального провадження убачається, що на момент вчинення кримінального правопорушення (05.04.2021) ОСОБА_7 не виповнилося 18 років, що свідчить про те, що передбачене ч. 1 ст. 186 КК України кримінальне правопорушення ОСОБА_7 скоїла у неповнолітньому віці.
За приписами ч. 2 ст. 99 КК України розмір штрафу, в тому числі за вчинення кримінального правопорушення, за яке передбачено основне покарання лише у виді штрафу понад три тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, встановлюється судом залежно від тяжкості вчиненого кримінального правопорушення та з урахуванням майнового стану неповнолітнього в межах до п`ятисот встановлених законодавством неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.
Наведене свідчить про те, що максимальний розмір штрафу, який може бути застосований до неповнолітніх, визначений у ст. 99 КК України, та не може перевищувати 500 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.
Однак, суд першої інстанції не врахував вищенаведені обставини та норми, і призначив неповнолітній обвинуваченій ОСОБА_7 за ч. 1 ст. 186 КК України покарання у виді штрафу в розмірі 2000 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що призвело до незастосування закону, який підлягав застосуванню, внаслідок чого допущено неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність, що свідчить про обґрунтованість доводів апеляційної скарги у цій частині.
Відповідно до ст. 408 КПК України суд апеляційної інстанції змінює вирок у разі: пом`якшення призначеного покарання, якщо визнає, що покарання за своєю суворістю не відповідає тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого; зміни правової кваліфікації кримінального правопорушення і застосування статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність про менш тяжке кримінальне правопорушення; зменшення сум, які підлягають стягненню, або збільшення цих сум, якщо таке збільшення не впливає на обсяг обвинувачення і правову кваліфікацію кримінального правопорушення; в інших випадках, якщо зміна вироку не погіршує становища обвинуваченого.
Тому, з огляду на наведене вище, беручи до уваги положення ч. 2 ст. 99 КК України, а також із урахуванням наявних у матеріалах кримінального провадження відомостей про особу обвинуваченої ОСОБА_7 (раніше не притягувався до кримінальної відповідальності, на спеціальних диспансерних обліках не перебуває), обставини, що пом`якшують покарання (щире каяття, активне сприяння розкриттю злочину, вчинення кримінального правопорушення неповнолітньою особою), та відсутність обставин, що обтяжують покарання, апеляційний суд вважає за необхідне вирок у частині призначеного неповнолітній обвинуваченій ОСОБА_7 за ч. 1 ст. 186 КК України покарання змінити, пом`якшивши призначене їй покарання у виді штрафу до 500 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, про призначення якого ставиться питання в апеляційній скарзі прокурора, та чим не погіршується становище обвинуваченої.
При цьому, із урахуванням наведених вище обставин, апеляційний суд вважає за можливе застосувати положення ч. 4 ст. 53 КК України та розстрочити обвинуваченій ОСОБА_7 виплату штрафу в сумі 8500 (вісім тисяч п`ятсот) гривень рівними частинами на строк 12 (дванадцять) місяців, встановивши суму виплати штрафу в розмірі по 708,33 (сімсот вісім гривень тридцять три копійки) грн щомісячно в строк до останнього дня кожного місяця, починаючи з місяця, наступного за тим, у якому це вирок набере законної сили.
Істотних порушень кримінального процесуального закону які б могли слугувати безумовною підставою для його скасування з направленням кримінального провадження на новий судовий розгляд, колегія суддів апеляційного суду не вбачає.
З огляду на наведене вище, колегія суддів вважає, що вирок щодо неповнолітньої обвинуваченої ОСОБА_7 підлягає зміні у частині призначеного покарання, а апеляційна скарга прокурора задоволенню.

Керуючись ст. ст. 404, 405, 407, 418, 419 КПК України, апеляційний суд

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу, яку подав заступник керівника Закарпатської обласної прокуратури ОСОБА_6 , задовольнити.
Вирок Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 24 грудня 2021 року щодо обвинуваченої за ч. 1 ст. 186 КК України ОСОБА_7 в частині призначеного покарання змінити.
Пом`якшити призначене обвинуваченій за ч. 1 ст. 186 КК України ОСОБА_7 покарання, із застосуванням положень ст. 99 цього Кодексу, до штрафу в розмірі 500 (п`ятсот) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 8500 (вісім тисяч п`ятсот) гривень.
На підставі ч. 4 ст. 53 КК України розстрочити ОСОБА_7 виплату штрафу в сумі 8500 (вісім тисяч п`ятсот) гривень рівними частинами на строк 12 (дванадцять) місяців, встановивши суму виплати штрафу в розмірі по 708,33 (сімсот вісім гривень тридцять три копійки) грн щомісячно в строк до останнього дня кожного місяця, починаючи з місяця, наступного за тим, у якому це вирок набере законної сили.
У решті вирок залишити без зміни.
Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення і на неї може бути подана касаційна скарга безпосередньо до Касаційного кримінального суду в складі Верховного Суду протягом трьох місяців із дня її проголошення.

Судді: