Справа № 629/5614/21
провадження № 1-кп/632/38/22

У Х В А Л А

12 грудня 2022 року місто Первомайський

Первомайський міськрайонний суд Харківської області у складі колегії суддів: головуючого ОСОБА_1 , суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_4 , прокурора ОСОБА_5 , представника потерпілого ОСОБА_6 - адвоката ОСОБА_7 , обвинувачених ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , захисників ОСОБА_15 , ОСОБА_16 , розглядаючи у відкритому судовому засіданні в залі суду в режимі відеоконференції кримінальне провадження щодо ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , обвинувачених у вчиненні кримінальних правопорушень - злочинів, передбачених ч. 2, ч. 4 ст. 189 КК України, ОСОБА_10 , ОСОБА_17 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , обвинувачених у вчиненні кримінального правопорушення - злочину, передбаченого ч. 4 ст. 189 КК України, ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , обвинувачених у вчиненні кримінального правопорушення - злочину, передбаченого ч. 2 ст. 189 КК України, -

В С Т А Н О В И В:

У провадженні Первомайського міськрайонного суду Харківської області перебуває наведене кримінальне провадження.

06 грудня 2022 року прокурор подав до суду клопотання про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо обвинуваченого ОСОБА_12 , без визначення застави.

В обґрунтування клопотання прокурор зазначив, що ОСОБА_12 обґрунтовано обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 189 КК України особливо тяжкого злочину, за який передбачене покарання на строк від семи до дванадцяти років з конфіскацією майна.

Крім того, прокурор вказав, що підставою для продовження такого запобіжного заходу відносно ОСОБА_12 є наявність ризиків, передбачених пунктами 1, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України переховування від суду; незаконного впливу на потерпілого; вчинення іншого кримінального правопорушення, які ґрунтуються на тому, що обвинувачений, усвідомлюючи тяжкість покарання, яке може бути йому призначене у разі визнання його винуватим, з метою уникнення кримінальної відповідальності може переховуватися від суду як на території України, так і за межами держави; впливати на потерпілого, який ще не допитаний судом, вчинити інше кримінальне правопорушення з огляду на обставини та характер вчинених кримінальних протиправних дій, у яких він обвинувачується.

У свою чергу, 08 грудня 2022 року захисник ОСОБА_16 подала клопотання про зміну обвинуваченому ОСОБА_12 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою на запобіжний захід у вигляді домашнього арешту із забороною залишати житло у нічний час доби з 22 до 06 години.

Подане клопотання захисник обґрунтовує тим, що ризики, які були враховані судом під час застосування та подальшого продовження запобіжного заходу щодо ОСОБА_12 зі спливом часу вже не існують.

Через воєнні дії в Україні, а саме небезпеку у місті Харкові, яка досі залишається, ОСОБА_12 знаходиться у небезпеці, його стан здоров`я погіршився. Останній не є суспільно небезпечною особою, раніше не судимий, має постійне місце мешкання, у нього є дівчина, мати, друзі та інші близькі люди, які можуть здійснити посилення впливу і догляду за ним.

Ризики, на які посилається прокурор, є безпідставними та жодними даними, що підтверджують їх реальне існування, не обґрунтовані.

Зокрема, захисник зазначила, що через наявність заходів по обмеженню пересування, які були введені через дію воєнного стану, свобода руху є обмеженою, що унеможливлює переховування ОСОБА_12 від суду або його втечу.

Обґрунтування наявності ризику переховування лише тяжкістю інкримінованого обвинуваченому кримінального правопорушення, є неправомірним.

Ризик незаконного впливу ОСОБА_12 на потерпілого також прокурором не конкретизований та не обґрунтований, а лише зазначено, що обвинуваченому відомо його місце мешкання, тобто, цей ризик, на думку захисника, ґрунтується виключно на припущеннях.

Також захисник зазначила, що стосовно наявності ризику вчинення іншого кримінального правопорушення чи продовження кримінального правопорушення, у якому обвинувачується ОСОБА_12 , стороною обвинувачення жодного обґрунтування не надано взагалі.

Тобто, прокурором формально наводяться одні й ті самі ризики та не надаються нові докази, на підставі яких може бути продовжений запобіжний захід.

Прокурором не було зазначено та підтверджено, яким саме чином ОСОБА_12 буде перешкоджати кримінальному провадженню.

Таким чином, стороною обвинувачення не було доведено наявності ризиків, як підстави застосування до ОСОБА_12 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Крім того, як вказала захисник, стороною обвинувачення не було доведено неможливості застосування до ОСОБА_12 більш м`якого запобіжного заходу, ніж тримання під вартою, не надано доказів, які б вказували на те, що застосування запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту або на іншого альтернативного запобіжного заходу, не пов`язаного з триманням під вартою, буде шкодити кримінальному провадженню.

У підсумку захисник, зазначивши про відсутність ризиків, просила змінити обвинуваченому запобіжний захід на запобіжний захід у вигляді домашнього арешту із забороною останньому залишати житло у нічний час доби.

В судовому засіданні прокурор подане ним клопотання підтримав з наведених у ньому підстав та просив його задовольнити, оскільки вважає мету і підстави продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо обвинуваченого ОСОБА_12 законними і обґрунтованими.

Проти задоволення клопотання захисника заперечував.

Представник потерпілого ОСОБА_6 - адвокат ОСОБА_7 , просив суд клопотання прокурора задовольнити, зазначивши, що тільки запобіжний захід у вигляді тримання під вартою щодо ОСОБА_12 може запобігти ризикам, про які йдеться вище, зокрема незаконному впливу на потерпілого ОСОБА_6 та забезпечить належну процесуальну поведінку обвинуваченого. Вважає, що клопотання захисника задоволенню не підлягає.

Захисник ОСОБА_16 підтримала подане нею клопотання та заперечувала проти задоволення клопотання прокурора з підстав, про які йдеться у її клопотанні.

Обвинувачений ОСОБА_12 проти задоволення клопотання прокурора заперечував, оскільки вважає, що воно є необґрунтованим, ризики не доведені.

Також обвинувачений зазначив, що він не знайомий із потерпілим ОСОБА_6 .

При цьому ОСОБА_12 просив задовольнити клопотання захисника ОСОБА_16 та особисто заявив клопотання про зміну йому запобіжного заходу на запобіжний захід, не пов`язаний з триманням під вартою.

Прокурор та представник потерпілого проти задоволення клопотання ОСОБА_12 , кожний окремо, заперечували.

Захисник ОСОБА_18 та обвинувачений ОСОБА_8 , кожний окремо, підтримали клопотання захисника ОСОБА_16 та заперечували проти задоволення клопотання прокурора, оскільки вважають, що воно є необґрунтованим, так як до нього не додано жодного доказу.

Заслухавши думку учасників судового провадження, дослідивши матеріали кримінального провадження в межах питання, яке вирішується, суд доходить наступного.

Так, згідно із частинами 1 - 3 ст. 331 КПК України, під час судового розгляду суд за клопотанням сторони обвинувачення або захисту має право своєю ухвалою змінити, скасувати, обрати або продовжити запобіжний захід щодо обвинуваченого.

Вирішення питання судом щодо запобіжного заходу відбувається в порядку, передбаченому главою 18 цього Кодексу.

За наявності клопотань суд під час судового розгляду зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження запобіжного заходу до закінчення двомісячного строку з дня його застосування. За результатами розгляду питання суд своєю вмотивованою ухвалою скасовує, змінює запобіжний захід або продовжує його дію на строк, що не може перевищувати двох місяців.

Частиною 1 ст. 29 Конституції України передбачено, що ніхто не може бути заарештований або триматися під вартою інакше як за вмотивованим рішенням суду і тільки на підставах та в порядку, встановлених законом.

Відповідно до ст. 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 цього Кодексу.

Запобіжний захід у вигляді тримання під вартою не може бути застосований, окрім як, поміж іншого, до раніше не судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад п`ять років.

08 вересня 2021 року щодо ОСОБА_12 , який підозрювався у вчиненні злочину, передбаченого ч. 4 ст. 189 КК України, був застосований запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.

Підставою для прийняття такого рішення слідчим суддею стала наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_12 особливо тяжкого злочину, передбаченого ч. 4 ст. 189 КК України, яка підтверджувалася зібраними у кримінальному провадженні доказами, метою - запобігання ризикам, передбаченим пунктами 1-5 ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме - переховуванню від органів досудового розслідування та/або суду; знищенню, схованню або спотворенню будь-якої із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконному впливу на потерпілих та свідків; перешкоджанню кримінальному провадженню іншим чином; вчиненню іншого кримінального правопорушення, продовженню кримінального правопорушення, у якому підозрюється зазначена особа.

Ухвалою Лозівського міськрайонного суду Харківської області від 13 жовтня 2021 року, поміж інших обвинувачених, щодо ОСОБА_12 був обраний запобіжний захід у вигляді тримання під вартою до 11 грудня 2021 року, включно.

Підставою для прийняття такого рішення стала наявність обґрунтованого обвинувачення у вчиненні ОСОБА_12 особливо тяжкого злочину, передбаченого ч. 4 ст. 189 КК України, у складі організованої групи, метою - запобігання ризикам, передбаченим пунктами 1, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, зміст яких наведений вище.

Ухвалою Первомайського міськрайонного суду Харківської області від 01 грудня 2021 року, постановленої під час підготовчого судового засідання, з наведених вище підстав, окрім інших обвинувачених, щодо ОСОБА_12 обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, який у подальшому був неодноразово продовжений судом, останній раз по 15 грудня 2022 року.

Положеннями ст. 199 КПК України передбачено, що при розгляді доцільності продовження строку тримання під вартою, крім відомостей, зазначених у ст. 184 цього Кодексу, враховуються обставини, які свідчать про те, що заявлені ризики не зменшилися або з`явилися нові ризики, які виправдовують тримання особи під вартою; виклад обставин, які перешкоджають завершенню розгляду справи до закінчення дії попередньої ухвали про тримання під вартою.

Як вбачається зі ст. 194 КПК України, під час розгляду вказаного питання суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, визначені пунктами 1 - 3 частини 1 даної статті та згідно з положеннями ст. 178, крім наявності ризиків, зазначених у ст. 177 цього Кодексу, оцінити дані, що характеризують особу обвинуваченого та визначені у пунктах 1 - 12 частини 1 вказаної статті.

Так, ОСОБА_12 , який має лише постійне місце проживання, однак не має міцних соціальних зв`язків, які б забезпечили його належну процесуальну поведінку, стабільних джерел доходу, обвинувачується у вчиненні в складі організованої групи кримінального правопорушення проти власності - особливо тяжкого злочину, за який передбачене покарання у виді позбавлення волі на строк від семи до дванадцяти років з конфіскацією майна.

Обґрунтованість висунутого обвинувачення перевіряється судом на стадії судового розгляду шляхом дослідження доказів, на яких може ґрунтуватися, або якими може спростовуватися обвинувачення, яким за результатами судового розгляду суд надає оцінку, як кожному окремо, так і у сукупності, в нарадчій кімнаті, ухвалюючи остаточне рішення у кримінальному провадженні.

З огляду на викладене, суд на даній стадії судового провадження не може робити висновок щодо обґрунтованості підозри (обвинувачення) шляхом надання оцінки доказам у справі, а повинен виходити з поняття наявності відомостей, які здатні переконати об`єктивного спостерігача у тому, що особа могла вчинити правопорушення, у вчиненні якого вона обвинувачується.

Разом із цим, відповідно до п. 175 рішення ЄСПЛ у справі «Нечипорук та Йонкало проти України» суд повторює, що термін «обґрунтована підозра» означає, що існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення.

Так, враховуючи наведені вище критерії, на обґрунтованість обвинувачення для вирішення питань у цій стадії кримінального провадження вказує те, що в результаті проведеного досудового розслідування ОСОБА_12 , окрім інших, було повідомлено про підозру, а згодом висунуто обвинувачення у вчиненні особливо тяжкого злочину, передбаченого ч. 4 ст. 189 КК України вимаганні, тобто вимозі передачі чужого майна з погрозою насильства над потерпілим та його близькими родичами, пошкодження та знищення їхнього майна, що завдало майнової шкоди в особливо великих розмірах, вчиненому організованою групою.

Ризиком у контексті кримінального провадження є певна ступінь ймовірності того, що особа вдасться до вчинків, які будуть перешкоджати судовому розгляду або ж створить загрозу суспільству, суд, враховуючи викладене доходить висновку про наявність ризиків, передбачених пунктами 1, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України щодо обвинуваченого ОСОБА_12 .

Ризик втечі має оцінюватись у контексті чинників, пов`язаних з характером особи, її моральністю, місцем проживання, родом занять, майновим станом, сімейним зв`язками та усіма видами зв`язку з країною, в якій така особа піддається кримінальному переслідуванню.

Суворість покарання є релевантною обставиною в оцінці ризику того, що обвинувачений може втекти або повторно вчинити злочин.

Суд зазначає, що ризик переховування обумовлюється можливістю притягнення особи до кримінальної відповідальності та пов`язаними із цим можливими негативними наслідками, зокрема, суворістю передбаченого покарання. А в контексті з тим, що 24 лютого 2022 року Російська Федерація розпочала військову агресію проти України, у зв`язку з чим цього ж дня Президентом України підписано Указ «Про введення воєнного стану в Україні» від 24 лютого 2022 року № 64/2022, який триває дотепер, і на даний час для громадян України існує реальна можливість спрощеного режиму перетину кордону та отримання дозволу на проживання в багатьох країнах світу, спроба переховуватися від суду може виявлятися та підтверджуватися, наприклад, отриманням дозволу на проживання в певній країні, отриманням громадянства іншої країни або подання відповідних заяв і документів для активізації цього процесу, поданням документів на отримання статусу біженця тощо.

При встановленні наявності ризику впливу на як на потерпілого, так і на свідків слід враховувати встановлену КПК України процедуру отримання показань від осіб, які є свідками та потерпілими у кримінальному провадженні, в тому числі й на стадії судового розгляду - усно шляхом допиту особи в судовому засіданні (ст. ст. 352, 353 КПК України).

Суд може обґрунтовувати свої висновки лише показаннями, які він безпосередньо сприймав під час судового засідання або отриманих у порядку, передбаченому статтею 225 КПК України, тобто допитаних на стадії досудового розслідування слідчим суддею.

Суд не вправі обґрунтовувати судові рішення показаннями, наданими слідчому, прокурору, або посилатися на них (частина 4 статті 95 КПК України).

За таких обставин ризик впливу на свідків та потерпілих існує не лише на початковому етапі кримінального провадження при збиранні доказів, а й на стадії судового розгляду до моменту безпосереднього отримання судом показань від свідків, потерпілих та дослідження їх судом.

Крім того, наявність зазначеного ризику обґрунтовується характером та обставинами вчинення злочину, а також тим, що на теперішній час обвинуваченим, зокрема й ОСОБА_12 , відомі особи як потерпілого ОСОБА_6 , так і свідків, місця їх проживання, що дає можливість впливу на них з метою отримання свідчення на користь обвинувачених.

Враховуючи те, що ОСОБА_12 , обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення проти власності, злочин, що йому інкримінується, характеризується корисливою метою, на цей час як потерпілі, так і свідки у даному кримінальному провадженні з об`єктивних причин не допитані, докази з боку обвинувачення та захисту не досліджені, проаналізувавши наявні дані, що характеризують обвинуваченого, його майновий стан, соціальні зв`язки та репутацію у сукупності з обставинами інкримінованого йому кримінального правопорушення, враховуючи також те, що ОСОБА_12 має лише постійне місце мешкання, однак не має міцних соціальних зв`язків та осіб - чинників, що забезпечували б його належну процесуальну поведінку, а також те, що до взяття під варту обвинувачений не мав постійного місця роботи, стабільних джерел існування, суд доходить висновку, що зазначені обставини об`єктивно вказують на наявність ризику продовження ОСОБА_12 кримінально - протиправної діяльності та вчинення ним інших кримінальних правопорушень; ризику переховування від суду та ризику незаконного впливу на потерпілого.

В світлі цього ризики, які виправдовують тримання обвинуваченого під вартою і були підставами для обрання саме такого запобіжного заходу, не зменшилися і продовжують існувати.

Відповідно до положень ст. ст. 177, 178, 183, 196, 197, 331 КПК України та приймаючи до уваги ті обставини, що заявлені ризики, наведені прокурором, на думку суду, відносно обвинуваченого ОСОБА_12 не зменшилися; обвинувачений хоча і має постійне місце мешкання, однак не має джерел існування; строк дії ухвали від 17 жовтня 2022 року про продовження запобіжного заходу обвинуваченому закінчується 15 грудня поточного року, до спливу цього строку судове провадження не може бути завершене з поважних причин; а також, з врахуванням періоду воєнного стану, запровадженого на всій території України, з метою запобігання спробам ухилитися від суду, незаконного впливу на потерпілого, вчинення іншого кримінального правопорушення, що обґрунтовано можуть мати місце, при цьому враховуючи і тяжкість покарання, за злочин, який відносяться до категорії особливо тяжких, виду та міри покарання у вигляді позбавлення волі на строк від семи до двадцяти років з конфіскацією майна, що загрожує обвинуваченому у разі визнання його винуватим у інкримінованому йому кримінальному правопорушенні, наведені обставини у відповідності до п. п. 1, 3, 5 ст. 177 КПК України є ризиками, а тому суд вважає за необхідне та доцільне клопотання прокурора про продовження обвинуваченому запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою задовольнити та продовжити ОСОБА_12 строк тримання під вартою на 60 днів.

Щодо можливості запобігання наявним ризикам шляхом застосування до обвинуваченого іншого запобіжного заходу, то суд з урахуванням даних, які характеризують ОСОБА_12 , тяжкості злочину, у вчиненні якого він обвинувачується, наявних ризиків, стану здоров`я, щодо якого на даний час в розпорядженні суду відсутні об`єктивні медичні застереження про неможливість перебування вказаної особи під вартою, вважає недостатнім застосування більш м`якого запобіжного заходу для запобігання наявним ризикам.

Крім того, згідно із сформованою практикою ЄСПЛ, тримання особи під вартою може бути виправдане, якщо існують реальні ознаки наявності справжнього суспільного інтересу, який незважаючи на презумпцію невинуватості, переважає принцип поваги до особистої свободи.

Застосовуючи запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, необхідно виходити із того, що судове рішення повинно забезпечити не тільки права підозрюваного, а й високі стандарти охорони прав і інтересів як суспільства, так і потерпілого. Визначення таких прав, як підкреслює ЄСПЛ, вимагає від суду більшої суворості в оцінці цінностей суспільства (справа «Летельє проти Франції»).

При цьому, відповідно до усталеної практики ЄСПЛ, право людини на свободу є основоположним, але не абсолютним та може бути обмежено з огляду на суспільний інтерес.

Враховуючи фактичні обставини кримінального провадження, на думку суду, у цій справі наявний суспільний інтерес, який полягає у необхідності захисту високих стандартів охорони прав і інтересів як суспільства, так і потерпілих.

Що ж стосується клопотання захисника ОСОБА_16 про зміну запобіжного заходу обвинуваченому ОСОБА_12 , слід зазначити наступне.

Відповідно ст. 201 КПК України підозрюваний, обвинувачений, до якого застосовано запобіжний захід, його захисник, має право подати до місцевого суду, в межах територіальної юрисдикції якого здійснюється досудове розслідування, а в кримінальних провадженнях щодо кримінальних правопорушень, віднесених до підсудності Вищого антикорупційного суду, - до Вищого антикорупційного суду, клопотання про зміну запобіжного заходу, в тому числі про скасування чи зміну додаткових обов`язків, передбачених частиною п`ятою статті 194 цього Кодексу та покладених на нього слідчим суддею, судом, чи про зміну способу їх виконання.

Копія клопотання та матеріалів, якими воно обґрунтовується, надається прокурору не пізніше ніж за три години до початку розгляду клопотання.

До клопотання мають бути додані: копії матеріалів, якими підозрюваний, обвинувачений обґрунтовує доводи клопотання; перелік свідків, яких підозрюваний, обвинувачений вважає за необхідне допитати під час розгляду клопотання, із зазначенням відомостей, які вони можуть надати, та обґрунтуванням значення цих відомостей для вирішення питання; підтвердження того, що прокурору надіслана копія клопотання та копії матеріалів, що обґрунтовують клопотання.

Враховуючи викладені вище обставини у їх сукупності, суд вважає, що заявлене клопотання не підлягає задоволенню, виходячи з того, що при обранні обвинуваченому ОСОБА_12 запобіжного заходу та в подальшому, під час його продовження, були враховані ті обставини, на які посилається захисник, а тому доходить висновку, що ризики не зменшились, та з метою запобігання спробам ухилитися від суду, перешкодити кримінальному провадженню іншим чином, вчинити інше кримінальне правопорушення, що обґрунтовано може мати місце, враховуючи у тому числі і тяжкість покарання, що загрожує обвинуваченому у разі визнання його винуватим у інкримінованому йому кримінальному правопорушенні, суд вважає за необхідне у задоволенні клопотання захисника відмовити.

До того ж доводи сторони захисту не спростовують наведених вище висновків суду щодо наявності підстав для задоволення клопотання прокурора.

На підставі викладеного суд доходить висновку, що клопотання ОСОБА_12 про зміну йому запобіжного заходу на запобіжний захід, не пов`язаний з триманням під задоволенню не підлягає.

З урахуванням положень п. 1 ч. 4 ст. 183 КПК України, а також обставин кримінального правопорушення, у вчиненні якого обвинувачується ОСОБА_12 , суд вважає за необхідне не визначати обвинуваченому розмір застави.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 177, 178, 183, 201, 331, 369 КПК України, -

П О С Т А Н О В И В:

Клопотання прокурора про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо обвинуваченого ОСОБА_12 задовольнити.

Продовжити запобіжний захід у вигляді тримання під вартою щодо ОСОБА_12 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення - злочину, передбаченого ч. 4 ст. 189 КК України, строком на шістдесят днів, тобто по 09 лютого 2023 року, включно, в умовах Державної установи «Харківський слідчий ізолятор», без визначення розміру застави.

У задоволенні клопотання захисника ОСОБА_16 про зміну обвинуваченому ОСОБА_12 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою на запобіжний захід у вигляді домашнього арешту у нічний час доби відмовити.

В задоволенні клопотання обвинуваченого ОСОБА_12 про зміну йому запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою на запобіжний захід, не пов`язаний з триманням під вартою відмовити.

Копію ухвали вручити обвинуваченому, його захиснику та прокурору негайно після її оголошення та направити начальнику Державної установи «Харківський слідчий ізолятор» для виконання.

Ухвала підлягає негайному виконанню.

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Харківського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Для особи, яка перебуває під вартою, строк подачі апеляційної скарги обчислюється з моменту вручення їй копії судового рішення.

Головуючий:ОСОБА_19

Суддя ОСОБА_20

Суддя ОСОБА_21 ОСОБА_22