Київський апеляційний суд
Провадження № 11-кп/824/4100/2022 Головуючий в суді першої інстанції: ОСОБА_1
Категорія справи: ст. 81 КК України
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 грудня 2022 року м. Київ

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ

Київського апеляційного суду в складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

секретаря судового засідання ОСОБА_5 ,

розглянувши в залі суду у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції з ДУ «Київський слідчий ізолятор» апеляційну скаргу засудженого ОСОБА_6 на ухвалу Шевченківського районного суду м. Києва від 13 жовтня 2022 року,

за участю:

прокурора ОСОБА_7 ,

засудженого ОСОБА_6 ,

представника слідчого ізолятору ОСОБА_8 ,

В С Т А Н О В И Л А:

Ухвалою Шевченківського районного суду м. Києва від 13 жовтня 2022 року відмовлено в задоволенні клопотання начальника слідчого ізолятора - начальника арештного дому ДУ «Київський слідчий ізолятор» ОСОБА_9 про умовно-дострокове звільнення засудженого ОСОБА_6 .

Дана ухвала мотивована тим, що ОСОБА_6 засуджений за вчинення тяжкого злочину, що спричинив смерть потерпілої, та був скоєний ним у стані алкогольного сп`яніння. При цьому твердження засудженого стосовно його щирого каяття не знайшли свого підтвердження в ході судового розгляду означеного клопотання. Посилання в клопотанні про умовно-дострокове звільнення ОСОБА_6 на те, що він дотримується порядку і умов відбування покарання, добросовісно себе поводить і ввічливо ставиться до персоналу не є безумовним свідченням виправлення засудженого.

В апеляційній скарзі засуджений ОСОБА_6 просить ухвалу суду першої інстанції скасувати та постановити нову ухвалу, якою задовольнити клопотання начальника слідчого ізолятора - начальника арештного дому ДУ «Київський слідчий ізолятор» ОСОБА_9 про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання.

Обґрунтовуючи такі вимог апеляційної скарги, засуджений зазначає про те, що судом першої інстанції не були належним чином враховані відомості, які підтверджують те, що він своєю сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення та що до нього можуть бути застосовані положення ст. 81 КК України, а саме: наказ про його працевлаштування на посаду підсобного робітника; характеристика начальника слідчого ізолятора від 13 жовтня 2022 року; 15 заохочень за зразкову поведінку та сумлінне ставлення до праці; відсутність стягнень; підтримання ним суспільно-корисних зв`язків шляхом передач; визнання винуватості у скоєнні кримінального правопорушення.

Заслухавши доповідь судді, пояснення засудженого ОСОБА_6 та представника ДУ «Київський слідчий ізолятор» ОСОБА_8 в підтримку доводів і вимог апеляційної скарги, прокурора ОСОБА_7 , який заперечував проти задоволення апеляційної скарги, вважав рішення суду першої інстанції законним та обґрунтованим, перевіривши матеріали справи та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла наступного висновку.

Згідно з ч. 1 ст. 404 КПК України, суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Відповідно до ст. 370 КПК України, судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.

Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до ст. 94 цього Кодексу.

Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.

За приписами ч. 1 ст. 539 КПК України, питання, які виникають під час та після виконання вироку вирішуються судом за клопотанням (поданням) прокурора, засудженого, його захисника, законного представника, органу або установи виконання покарань, а також інших осіб, установ або органів у випадках, встановлених законом.

Положеннями п. 2 ч. 1 ст. 537 КПК України передбачено, що під час виконання вироків суд, визначений ч. 2 ст. 539 цього Кодексу, має право вирішувати питання про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання.

Підстави умовно-дострокового звільнення від відбування покарання регламентовані ст. 81 КК України.

Зокрема, п. 2 ч. 3 ст. 81 КК України визначено, що умовне дострокове звільнення від відбування покарання може бути застосоване після фактичного відбуття засудженим не менше двох третин строку покарання, призначеного судом за умисний тяжкий злочин.

При цьому, вимогами ч. 2 ст. 82 КК України передбачено, що умовно-дострокове звільнення від відбування покарання може бути застосоване, якщо засуджений сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення.

Згідно з ч. 1 ст. 6 КВК України, виправлення засудженого - процес позитивних змін, які відбуваються в його особистості та створюють у нього готовність до самокерованої правослухняної поведінки.

Постановою Пленуму Верховного Суду України № 2 від 26 квітня 2002 року «Про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміну невідбутої частини покарання більш м`яким» звернуто увагу, зокрема, на те, що умовно-дострокове звільнення осіб від відбування покарання має надзвичайно важливе значення для виправлення засуджених та запобігання вчиненню нових злочинів, тобто для досягнення мети, передбаченої ст. 50 КК України (пункт 1).

Головною умовою прийняття рішення про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання є доведеність того, що засуджений сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення (підпункт а) пункту 2).

Як вбачається з матеріалів справи, вироком Сквирського районного суду Київської області від 06 грудня 2017 року ОСОБА_6 визнаний винуватим у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 121 КК України, та йому призначено покарання у виді позбавлення волі на строк 7 років.

Покарання у виді позбавлення волі засуджений ОСОБА_6 відбуває з 06 грудня 2017 року. Кінець строку відбування покарання 06 грудня 2024 року.

Станом на 04 серпня 2022 року ОСОБА_6 відбув дві третини строку покарання.

Розглядаючи клопотання начальника слідчого ізолятору - начальника арештного дому ДУ «Київський слідчий ізолятор» ОСОБА_9 , суд першої інстанції в повній мірі дослідив та врахував в сукупності всі обставини, що мають значення для вирішення питання стосовно умовно-дострокового звільнення.

В тому числі, судом враховано те, що ОСОБА_6 за час перебування в ДУ «Київський слідчий ізолятор» характеризується позитивно, був залишений в установі для виконання робіт з господарського обслуговування на посаді підсобного робітника, дотримується норм, які визначають порядок, умови відбування покарання та розпорядок дня, на час звернення з клопотанням мав 14 заохочень, наразі таких 15, за зразкову поведінку та сумлінне ставлення до праці, дисциплінарних стягнень не має, дотримується правомірних і ввічливих відносин з персоналом установи, соціально-корисні зв`язки підтримує шляхом передач, - тобто ті, обставини, на яких акцентує увагу апелянт.

Разом із цим, судом першої інстанції було враховано і ступінь тяжкості, суспільної небезпечності та конкретні обставини вчиненого ОСОБА_6 кримінального правопорушення, за яке він відбуває покарання. Зокрема, те, що ОСОБА_6 засуджений за вчинення тяжкого умисного злочину, що спричинив смерть потерпілої та був скоєний ним у стані алкогольного сп`яніння, що своєї винуватості на час розгляду кримінального провадження судом він не визнав.

Крім того, судом правильно звернуто увагу на те, що відповідно до постанови № 5 спостережної комісії при Шевченківській районній в місті Києві державній адміністрації від 29 серпня 2022 року члени комісії дійшли висновку про те, що засуджений ОСОБА_6 не довів свою готовність до самокерованої правослухняної поведінки у майбутньому і проголосували проти його умовно-дострокового звільнення віл відбування покарання.

Проаналізувавши в сукупності всі відомості, що мають значення для вирішення питання про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання, суд дійшов обґрунтованого та вмотивованого висновку про відсутність підстав для застосування до ОСОБА_6 положень ст. 81 КК України.

Колегія суддів цілком погоджується із висновками суду про те, що засуджений ОСОБА_6 не довів свого виправлення в тому обсязі, які б давали підстави для застосування до нього умовно-дострокового звільнення від відбування призначеного покарання.

Будь-яких відомостей, які б залишилися поза увагою суду першої інстанції при прийнятті оскаржуваного рішення, засудженим в апеляційній скарзі не наведено та з матеріалів справи не вбачається.

Порушень норм матеріального та процесуального права, які були б підставою для скасування чи зміни ухвали суду першої інстанції, колегією суддів не встановлено.

Таким чином, апеляційна скарга засудженого ОСОБА_6 задоволенню не підлягає.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 404, 405, 407, 418, 419, 537, 539 КПК України, колегія суддів -

П О С Т А Н О В И Л А:

Ухвалу Шевченківського районного суду м. Києва від 13 жовтня 2022 року, якою відмовлено у задоволенні клопотання начальника ДУ «Київський слідчий ізолятор» ОСОБА_9 про умовно-дострокове звільнення засудженого ОСОБА_6 від відбування покарання, призначеного вироком Сквирського районного суду Київської області від 06 грудня 2017 року, - залишити без змін, а апеляційну скаргу засудженого ОСОБА_6 - без задоволення.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та касаційному оскарженню не підлягає.

С У Д Д І:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4