УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26.12.2022 Справа №607/18367/22

Провадження №1-кп/607/1917/2022

Тернопільський міськрайонний суд Тернопільської області в складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

при секретарі с/з ОСОБА_2 ,

з участю прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ОСОБА_4 ,

захисника адвоката ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні, в м. Тернополі, кримінальне провадження №0000090 від 19 жовтня 2022 року про обвинувачення ОСОБА_4 за ч. 5 ст. 407 КК України (в редакції Закону №194-VIII від 12.02.2015), -

ВСТАНОВИВ:

В підготовчому судовому засіданні прокурор подав клопотання про продовження дії запобіжного заходу, застосованого щодо обвинуваченого ОСОБА_4 , у виді тримання під вартою. Вважає, що продовжують існувати ризики, які визначені при застосуванні обвинуваченому запобіжного заходу у виді тримання під вартою, а строк такого заходу забезпечення кримінального провадження закінчується. Зокрема, ОСОБА_4 може переховуватись від органів досудового розслідування та суду, незаконно впливати на свідків у цьому кримінальному провадженні, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином та вчинити інше кримінальне правопорушення.

Захисник ОСОБА_5 заперечила щодо продовження обвинуваченому запобіжного заходу у виді тримання під вартою, просила змінити його на домашній арешт.

Обвинувачений ОСОБА_4 підтримав клопотання захисника.

Суд, заслухавши думки сторін кримінального провадження щодо заявленого клопотання, вважає, що клопотання прокурора підлягають задоволенню та обвинуваченому ОСОБА_4 слід продовжити строк тримання під вартою, враховуючи наступне.

Так, відповідно до ухвали слідчого судді Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 02 листопада 2022 року, під час досудового розслідування відносно ОСОБА_4 застосовано запобіжний захід у виді тримання під вартою. Строк зазначеного запобіжного заходу закінчується 31 грудня 2022 року.

Згідно ч.ч. 3, 5 ст. 199 КПК України, якими суд керується в силу вимог ч. 3 ст. 315 КПК України, суд зобов`язаний відмовити у продовженні строку тримання під вартою, якщо прокурор не доведе, що заявлений ризик не зменшився або з`явилися нові ризики, які виправдовують подальше тримання обвинуваченого під вартою.

Наявність підстав для тримання обвинуваченого під вартою слід оцінювати в кожній справі з урахуванням її особливостей. Продовжуване тримання під вартою може бути виправданим заходом у тій чи іншій справі лише за наявності справжніх ознак того, що цього дійсно вимагає інтерес суспільства, який не зважаючи на існування презумпції невинуватості переважає правило про забезпечення права на свободу, закріплене в статті 5 Конвенції.

Отже, вирішуючи питання щодо необхідності продовження застосованого відносно ОСОБА_4 запобіжного заходу у виді тримання під вартою, суд оцінює та враховує: тяжкість кримінального правопорушення, яке інкримінується обвинуваченому, тяжкість покарання, що загрожує ОСОБА_4 у разі визнання його винуватим; дані про особу обвинуваченого: військовослужбовець солдат резерву запасної батареї військової частини НОМЕР_1 , не одружений, відсутність утриманців, міцних соціальних зв`язків, які могли б гарантувати його належну процесуальну поведінку.

Враховуючи, що наявні відповідні і достатні підстави вважати, що ризики, які були підставою для застосування запобіжного заходу відносно ОСОБА_4 у виді тримання під вартою, не зникли та з плином часу не змінилися, оскільки є підстави вважати, що він може переховуватися від суду; незаконно впливати на свідків у даному кримінальному провадженні; вчинити інше кримінальне правопорушення, у зв`язку з чим тримання під вартою обвинуваченого ОСОБА_4 є виправданим заходом, оскільки справжній інтерес суспільства, який полягає у забезпеченні законності та запобігання порушенню прав осіб, незважаючи на існування презумпції невинуватості, переважує інтереси забезпечення права обвинуваченого на свободу.

Окрім цього, відповідно до ч.7 ст. 176 КПК України під час воєнного стану до військовослужбовців, які підозрюються або обвинувачуються у вчиненні злочинів, передбачених зокрема ст. 407 КК України, застосовується виключно запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.

Таким чином, з урахуванням викладених обставин та особи обвинуваченого, суд дійшов висновку, що обставини, на які посилається прокурор, дають відповідні і достатні підстави вважати, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не може забезпечити належну поведінку ОСОБА_4 та запобігти вищевикладеним ризикам, передбаченим ч. 1 ст. 177 КПК України, а тому суд вважає за необхідне продовжити строк тримання під вартою обвинуваченого на строк, що не перевищує 60 днів.

У зв`язку із цим, суд вважає, що клопотання сторони захисту про зміну запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_4 на домашній арешт до задоволення не підлягає.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 177, 178, 182, 183, 194, 199, 315 КПК України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання прокурора про продовження запобіжного заходу у виді тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_4 задовольнити.

Продовжити строк дії запобіжного заходу у виді тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , до 22 лютого 2023 року до 23 год. 59 хв.

Відкласти підготовче судове засідання на 12 год. 00 хв. 07 лютого 2023 року, викликавши учасників кримінального провадження.

Копію ухвали вручити учасникам кримінального провадження та направити начальнику Чортківської установи виконання покарань (№ 26), для відому та виконання в частині застосування заходів забезпечення кримінального провадження.

Апеляційна скарга на ухвалу суду, в частині застосованих запобіжних заходів у виді тримання під вартою, може бути подана безпосередньо до Тернопільського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення, а для особи, яка перебуває під вартою, строк подачі апеляційної скарги обчислюється з моменту вручення їй копії судового рішення.

Головуючий суддяОСОБА_1