Справа № 185/542/23
Провадження № 1-кс/185/329/23
У Х В А Л А

31 січня 2023 року м.Павлоград

Слідчий суддя Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , слідчого СВ Павлоградського РВП ГУНП в Дніпропетровській області ОСОБА_4 , підозрюваного ОСОБА_5 , розглянувши у судовому засіданні в залі суду в м. Павлограді, клопотання слідчого СВ Павлоградського РВП ГУНП України в Дніпропетровській області ОСОБА_4 , погоджене із прокурором Павлоградської окружної прокуратури ОСОБА_3 , в рамках кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000029 від 05.01.2023 року, за ознаками злочинів, передбачених ч. 4 ст. 185 КК України, про застосування до підозрюваного:

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця міста Павлограда, Дніпропетровської області, українця, громадянина України, який має середню освіту, непрацюючого, неповнолітніх, малолітніх та осіб похилого віку на утриманні немає, одруженого, який не має постійного місця проживання та реєстрації, раніше судимого, останній раз:

- 25.05.2020 Жовтневим районним судом м. Дніпропетровська за ч. 3 ст. 185, ст. 70 КК України до 3 років позбавлення волі, звільнився 16.08.2022,

запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою,

В С Т А Н О В И В:

Відповідно до клопотання, ОСОБА_5 21.11.2022 у невстановлений досудовим розслідуванням час, прийшов за місцем мешкання свого знайомого ОСОБА_6 , за адресою: АДРЕСА_1 . Перебуваючи у приміщенні зальної кімнати квартири АДРЕСА_1 , ОСОБА_5 звернув увагу на телевізор марки «Kivi», що був там розташований та визначив його як об`єкт свого злочинного посягання, в цей час у ОСОБА_5 раптово виник злочинний умисел направлений на таємне, повторне, викрадення чужого майна, в умовах воєнного стану.

Надалі, ОСОБА_5 , в той же день, точного часу досудовим розслідуванням встановити не надалось можливим, реалізуючи свій злочинний умисел, спрямований на таємне, повторне, викрадення чужого майна і звернення його на свою користь, усвідомлюючи суспільно - небезпечний характер свого діяння, передбачаючи його суспільно - небезпечні наслідки і бажаючи їх настання, керуючись корисливим мотивом, переслідуючи мету незаконного збагачення за рахунок чужого майна, маючи вільний доступ, перебуваючи в приміщенні зальної кімнати квартири АДРЕСА_1 , скориставшись відсутністю контролю зі сторони власника майна, а саме тим, що потерпіла ОСОБА_7 в той час була відсутня за місцем свого мешкання, а її син ОСОБА_6 відпочивав, таким чином за його злочинними діями ніхто не спостерігає і він діє ніким не поміченим, шляхом вільного доступу, таємно, повторно викрав із зальної кімнати телевізор марки «Kivi» модель 43U740LB, чорного кольору, який належать ОСОБА_7 , чим спричинив останній матеріального збитку на суму 11221,60 грн.

Після чого ОСОБА_5 з місця вчинення злочину з викраденим майном зник та розпорядився ним на власний розсуд.

Умисні протиправні дії ОСОБА_5 кваліфіковані за ознаками складу злочину, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України, як таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинене повторно, вчинене в умовах воєнного стану.

Також, ОСОБА_5 08.01.2023 у невстановлений досудовим розслідуванням точний час, прийшов за місцем мешкання свого знайомого ОСОБА_8 , за адресою: АДРЕСА_3 . Перебуваючи у приміщенні спальної кімнати будинку АДРЕСА_3 , ОСОБА_5 звернув увагу на приставку Т-2 марки «TRIMAX» модель TR-2012HD та мобільний телефон марки «Нокіа» модель 1110і, які перебували у кімнаті та визначив їх як об`єкти свого злочинного посягання, в цей час у ОСОБА_5 раптово виник злочинний умисел направлений на таємне, повторне, викрадення чужого майна, в умовах воєнного стану.

Надалі, ОСОБА_5 09.01.2023, точного часу досудовим розслідуванням встановити не надалось можливим, реалізуючи свій злочинний умисел, спрямований на таємне, повторне, викрадення чужого майна і звернення його на свою користь, усвідомлюючи суспільно - небезпечний характер свого діяння, передбачаючи його суспільно - небезпечні наслідки і бажаючи їх настання, керуючись корисливим мотивом, переслідуючи мету незаконного збагачення за рахунок чужого майна, маючи вільний доступ, перебуваючи в приміщенні спальної кімнати будинку АДРЕСА_3 , скориставшись відсутністю контролю зі сторони власника майна, а саме тим що потерпілий ОСОБА_8 відпочивав, таким чином за його злочинними діями ніхто не спостерігає і він діє ніким не поміченим, шляхом вільного доступу, таємно, повторно викрав приставку Т-2 марки «TRIMAX» модель TR-2012HD, чорного кольору, вартістю 449,67 грн. та мобільний телефон марки «Нокіа» модель 1110i вартістю 400,00 грн., які належать ОСОБА_8 , чим спричинив останньому матеріального збитку на суму 849,67 грн.

Після чого ОСОБА_5 з місця вчинення злочину з викраденим майном зник та розпорядився ним на власний розсуд.

Умисні протиправні дії ОСОБА_5 кваліфіковані за ознаками складу злочину, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України, як таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинене повторно, вчинене в умовах воєнного стану.

Крім того, ОСОБА_5 , точної дати досудовим розслідуванням не встановлено, приблизно о 12 годині 00 хвилин перебуваючи біля магазину «АТБ» по вул. Ст. Фронту, 15 м. Павлограда, Дніпропетровської області, де побачив свого раніше знайомого ОСОБА_9 . Під час їх бесіди вони вирішили вжити спиртні напої та в подальшому під час розпиття спиртних напоїв ОСОБА_9 неодноразово діставав із правої зовнішньої кишені свій мобільний телефон марки «Honor 8X», який ОСОБА_5 побачив та визначив його як об`єкт свого злочинного посягання, в цей час у останнього раптово виник злочинний умисел направлений на таємне, повторне, викрадення чужого майна, в умовах воєнного стану.

Надалі, ОСОБА_5 в той же день, точної дати та часу досудовим розслідуванням встановити не надалось можливим, реалізуючи свій злочинний умисел, спрямований на таємне, повторне, викрадення чужого майна і звернення його на свою користь, усвідомлюючи суспільно - небезпечний характер свого діяння, передбачаючи його суспільно - небезпечні наслідки і бажаючи їх настання, керуючись корисливим мотивом, переслідуючи мету незаконного збагачення за рахунок чужого майна, вирішив провести ОСОБА_9 за місцем його мешкання. Підійшовши до будинку АДРЕСА_4 , ОСОБА_5 скориставшись тим, що відсутній контроль зі сторони власника майна, а саме тим що потерпілий ОСОБА_9 перебував у стані сильного алкогольного сп`яніння та не розумів, що відносно нього вчиняють кримінальне правопорушення, та таким чином його злочинні дії залишаться ніким не поміченими, шляхом вільного доступу, таємно, повторно з правої зовнішньої кишені куртки потерпілого викрав мобільний телефон марки «Honor» моделі 8X, який належить ОСОБА_9 , чим спричинив останньому матеріального збитку на суму 3283,33 грн.

Після чого ОСОБА_5 з місця вчинення злочину з викраденим майном зник та розпорядився ним на власний розсуд.

Умисні протиправні дії ОСОБА_5 кваліфіковані за ознаками складу злочину, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України, як таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинене повторно, вчинене в умовах воєнного стану.

26 січня 2023 року ОСОБА_5 повідомлено про підозру у вчиненні злочинів, передбачених ч. 4 ст. 185 КК України, а саме таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинене повторно, вчинене в умовах воєнного стану.

Підозра ОСОБА_5 у вчиненні ним злочину повністю обґрунтована та підтверджується доданими до клопотання копіями письмових доказів.

Враховуючи те, що підозрюваний ОСОБА_5 , не має постійного місця мешкання та реєстрації, раніше неодноразово судимий за вчинення корисливих злочинів, маючи не погашену та не зняту у встановленому законом порядку судимість знову вчинив корисливий тяжкий злочин, за який передбачено покарання у вигляді позбавлення волі на строк до восьми років, вказана обставина дає підстави вважати, що перебуваючи під загрозою кримінальної відповідальності та розуміючи реальність та невідворотність її настання, підозрюваний ОСОБА_5 може переховуватись від органів досудового слідства та суду. Крім того, враховуючи також той факт, що ОСОБА_5 не має місця роботи, як постійного джерела прибутку, а отже є підстави вважати, що останній може вчинити інші кримінальні правопорушення.

В судовому засіданні слідчий та прокурор підтримали клопотання, просили його задовольнити з підстав зазначених в клопотанні.

Підозрюваний в судовому засіданні не заперечував проти застосування до нього запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Вивчивши клопотання слідчого та матеріали, додані до клопотання, з`ясувавши думку осіб, що приймали участь у розгляді клопотання, встановлене наступне.

Статтею 176 КПК України передбачений перелік запобіжних заходів, одним з яких є й такий запобіжний захід, як тримання під вартою.

Частиною 1 статті 183 КПК України встановлено, що тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених частиною п`ятою ст. 176 КПК України.

Статтею 178 КПК України визначено коло обставин, які слідчий суддя, суд на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний оцінити в сукупності при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу.

Згідно з ч.2 ст.177 КПК України підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені ч.1 цієї статті.

Слідчим суддею врахована позиція Європейського суду з прав людини - рішення «Нечипорук і Йонкало проти України» від 21.04.2011, заява № 42310/04, п. 175, ECHR 2011 відповідно до якого «обґрунтована підозра» означає, що існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про котру йдеться, могла вчинити правопорушення (рішення у справі «Фокс, Кемпбелл і Гартлі проти Сполученого Королівства» від 30.08.90).

Слідчий суддя враховує, що встановлення всіх обставин кримінального провадження, доведення факту вчинення злочину та відповідна правова кваліфікація є метою досудового розслідування.

Крім цього, стандарт доведення обґрунтованості підозри є нижчим від стандарту доведення винуватості поза розумним сумнівом та вимагає меншої ваги доказів, ніж для ухвалення обвинувального вироку.

Враховуючи наявні у матеріалах клопотання та досліджені в судовому засіданні докази, в їх сукупності, слідчий суддя вважає, що на даний час є достатні підстави вважати підозру обґрунтованою, так як на даний час існують факти та інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про котру йде мова - підозрюваний, міг вчинити правопорушення, та дана інформація не спростована іншими доказами.

Частиною 1 ст. 177 КПК України передбачено забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: 1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; 2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; 3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні;4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; 5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється.

Прокурор та слідчий у клопотанні про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою посилаються на ризики, передбачені п. 1,5 ч. 1 ст. 177 КПК України.

Слідчий суддя, з`ясовуючи наявність зазначених ризиків, виходить з такого.

Відповідно до практики Європейського суду з прав людини - рішення «Becciev v. Moldova Бекчиєв проти Молдови», § 58, відповідно до якого ризик втечі має оцінюватися у світлі факторів, пов`язаних з характером особи, її моральністю, місцем проживання, родом занять, майновим станом, сімейними зв`язками та усіма видами зв`язку з країною, в якій така особа піддається кримінальному переслідуванню.

Відповідно до матеріалів клопотання встановлено, що підозрюваний не має місця офіційної роботи, як постійного джерела прибутку, не має постійного місця проживання, одружений, не має утриманців, тобто не має міцних соціальних зв`язків, раніше неодноразово судимий, має не погашену та не зняту у встановленому законом порядку судимість.

Враховуючи дані про підозрюваного та те, що останній підозрюється у вчиненні тяжкого кримінального правопорушення, обставини та обґрунтування сторони обвинувачення, позицію та обґрунтування сторони захисту, встановлені в судовому засіданні, слідчий суддя приходить до висновку про обґрунтованість доводів прокурора про наявність ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, а саме 1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; 5) вчинити інше кримінальне правопорушення.

Оцінюючи вищевказані ризики, слідчий суддя, також, приймає до уваги практику ЄСПЛ, зокрема у розумінні практики ЄСПЛ тяжкість обвинувачення не є самостійною підставою для утримання особи під вартою, проте таке обвинувачення у сукупності з іншими обставинами збільшує ризик втечі настільки, що його неможливо відвернути, не взявши особу під варту. У справі «Ілійков проти Болгарії» №33977/96 від 26 липня 2001 року ЄСПЛ зазначив, що «суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування або повторного вчинення злочинів».

Отже, з огляду на викладені обставини, слідчий суддя приходить до висновку, що на даному етапі досудового розслідування жоден із більш м`яких запобіжних заходів, з урахуванням обставин кримінального правопорушення, яке інкримінується та особи підозрюваного, не зможе запобігти вищевказаним ризикам та не забезпечить виконання підозрюваним процесуальних обов`язків і не попередить спроби вчинити вищевказані дії.

Строк тримання під вартою визначається слідчим суддею з урахуванням вимог ст. 197 КПК України та строків проведення досудового розслідування.

Згідно практики Європейського суду з прав людини, суд своїм рішенням повинен забезпечити не тільки права підозрюваного, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів. Забезпечення таких стандартів, які підкреслює Європейський суд з прав людини, вимагає від суду більшої суворості в оцінці порушень цінностей суспільства.

Даних щодо неможливості застосування до підозрюваного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою за станом здоров`я слідчому судді не надано.

Відповідно до п.2 ч.5 ст. 182 КПК України, розмір застави щодо особи, підозрюваної чи обвинуваченої у вчинені тяжкого злочину, встановлено від двадцяти до вісімдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Враховуючи, що злочини у вчиненні яких підозрюється ОСОБА_5 згідно ст.12 КК України належать до тяжких злочинів, обставини вчинених кримінальних правопорушень, розмір шкоди, майновий стан підозрюваного та ризики, передбачені статтею 177 цього Кодексу, а також те, що розмір застави повинен достатньою мірою гарантувати виконання підозрюваним покладених на нього обов`язків та не може бути завідомо непомірним для нього, суд вважає за необхідне застосувати розмір застави - 20 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

При застосуванні запобіжного заходу у вигляді застави підозрюваному роз`яснюються його обов`язки і наслідки їх невиконання, а заставодавцю - у вчиненні якого кримінального правопорушення підозрюється чи обвинувачується особа, передбачене законом покарання за його вчинення, обов`язки із забезпечення належної поведінки підозрюваного, обвинуваченого та його явки за викликом, а також наслідки невиконання цих обов`язків, що передбачено ч.3 ст.182 КПК України.

Керуючись ст.176-178,183,186,193-194,196,197,205,309,372,395 КПК України, слідчий суддя,

П О С Т А Н О В И В:

Клопотання слідчого СВ Павлоградського РВП ГУНП України в Дніпропетровській області ОСОБА_4 , погоджене із прокурором Павлоградської окружної прокуратури ОСОБА_3 , в рамках кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000029 від 05.01.2023 року, за ознаками злочинів, передбачених ч. 4 ст. 185 КК України, про застосування до підозрюваного ОСОБА_5 запобіжного заходу у виді тримання під вартою - задовольнити.

Застосувати до ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , запобіжний захід у виді тримання під вартою строком на 55 днів до 12.08 год 26 березня 2023 року, в межах строку досудового розслідування.

Строк дії ухвали обчислювати з моменту проголошення ухвали, а саме з 12.08 год. 31 січня 2023 року.

Строк дії ухвали - до 12.08 год 26 березня 2023 року включно.

Взяти підозрюваного під варту в залі суду негайно.

Встановити ОСОБА_5 заставу у розмірі 20 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що складає 49620 (сорок дев`ять тисяч шістсот двадцять гривень 00 копійок), які необхідно внести у грошовій одиниці України на спеціальний рахунок, визначений в порядку, встановленому КМУ.

Сума застави у національній грошовій одиниці може бути внесена як самим обвинуваченим, так і іншою фізичною або юридичною особою (заставодавцем) на спеціальний рахунок, визначений в порядку, встановленому КМУ.

Заставодавцем не може бути юридична особа державної або комунальної власності або така, що фінансується з місцевого, державного бюджету, бюджету Автономної Республіки Крим, або у статутному капіталі якої є частка державної, комунальної власності, або яка належить суб`єкту господарювання, що є у державній або комунальній власності.

В разі внесення застави, уповноваженій службовій особі місця ув`язнення необхідно негайно звільнити ОСОБА_5 з під варти у зв`язку з внесенням застави. Після внесення застави підозрюваний ОСОБА_5 буде вважатися таким, до якого застосовано запобіжний захід у виді застави.

В разі внесення застави, покласти ОСОБА_5 наступні обов`язки:

1) прибувати за кожною вимогою до слідчого, прокурора, суду;

2) не відлучатися без дозволу слідчого, прокурора, суду з м. Павлоград Дніпропетровської області;

3) повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну свого місця проживання та/або місця роботи .

В разі внесення застави, строк дії покладених на ОСОБА_5 обов`язків не може перевищувати двох місяців.

З моменту звільнення з-під варти у зв`язку з внесенням застави підозрюваний вважається таким, до якого застосовано запобіжний захід у вигляді застави.

Роз`яснити заставодавцю обов`язок із забезпечення належної поведінки підозрюваного та його явки за викликом.

У випадку невиконання підозрюваним покладених обов`язків, застава буде звернута в дохід держави та зарахована до спеціального фонду Державного бюджету України й використана у порядку, встановленому законом для використання коштів судового збору.

У разі звернення застави в дохід держави слідчий суддя, суд вирішує питання про застосування запобіжного заходу у вигляді застави у більшому розмірі або іншого запобіжного заходу з урахуванням положень ч. 7 ст. 194 КПК України.

Ухвала щодо застосування запобіжного заходу підлягає негайному виконанню після її оголошення.

Ухвала може бути оскаржена до Дніпровського апеляційного суду протягом п`яти днів з моменту її оголошення, а особою, що утримується під вартою - протягом того ж строку з моменту вручення копії ухвали.

Слідчий суддя ОСОБА_1