Справа № 953/5503/22
н/п 1-кс/953/5440/22
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"27" грудня 2022 р. Київський районний суд м. Харкова у складі:

слідчого судді - ОСОБА_1 ,

при секретарі - ОСОБА_2 ,

за участю прокурора - ОСОБА_3 ,

слідчого ОСОБА_4 ,

адвоката - ОСОБА_5 ,

підозрюваного - ОСОБА_6 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Харкова клопотання слідчого в ОВС СВ УСБ України в Харківській області капітана юстиції ОСОБА_4 по кримінальному провадженню № 0003091 від 03.10.2022, про продовження строку застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, відносно:

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Володимирівка Волноваського району Донецької області, громадянина України, українця, з вищою освітою, не одруженого, працюючого старшим комірником ПП «Будпостач», зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 7 ст. 111-1 КК України, -

ВСТАНОВИВ:

26.12.2022 до Київського районного суду м. Харкова надійшло клопотання слідчого в ОВС СВ УСБ України в Харківській області капітана юстиції ОСОБА_4 , погоджене прокурором відділу Харківської обласної прокуратури ОСОБА_7 , у якому сторона обвинувачення просить продовжити строк тримання під вартою підозрюваного ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в умовах Державної установи «Харківський слідчий ізолятор», строком на 60 діб, без можливості внесення застави.

На обґрунтування клопотання сторона обвинувачення, зокрема, зазначає, що в провадженні СВ УСБ України в Харківській області перебувають матеріали кримінального провадження № 0003091 від 03.10.2022, за підозрою ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 7 ст. 111-1 КК України.

В клопотанні слідчий вказує, що 10.03.2022 м. Ізюм Ізюмського району Харківської області було окуповано збройними формуваннями РФ, після чого, на вказаній території розпочалось формування окупаційної влади та незаконних органів, серед яких ті, які виконували правоохоронні функції.

Так, у громадянина України ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в липні 2022 року, під час перебування за місцем свого фактичного проживання та реєстрації ( АДРЕСА_1 ), виник злочинний умисел, направлений на добровільне зайняття посади в незаконних правоохоронних органах створених на тимчасово окупованій території, а саме в «Ізюмському міському райвідділі міліції управління внутрішніх справ у Харківській області».

З метою реалізації свого злочинного умислу ОСОБА_6 , на початку липня 2022 року (більш точний час органом досудового розслідування не встановлено), прибув до будівлі, що розташована за адресою: АДРЕСА_2 , де знаходився вищевказаний незаконний правоохоронний орган, та вступив у зв`язок із особою ОСОБА_8 , який займав посаду «начальника дільничих Ізюмського міського райвідділу міліції управління внутрішніх справ у Харківській області». В ході діалогу ОСОБА_8 з ОСОБА_6 , було проведено співбесіду, після чого останній був призначений на посаду дільничого «Ізюмського міського райвідділу міліції управління внутрішніх справ у Харківській області», до службових обов`язків якого входило: прийняття заяв від громадян щодо втрати документів та опитування їх сусідів для підтвердження встановленої особи, відмічатись кожного дня у журналі обліку робочого часу.

Таким чином, ОСОБА_6 з середини липня 2022 року до моменту деокупації м. Ізюм, Ізюмського району Харківської області (приблизно до 09.09.2022), виконував службові обов`язки дільничого у правоохоронному органі «Ізюмський міський райвідділу міліції управління внутрішніх справ у Харківській області».

04.10.2022 ОСОБА_6 було затримано на підставі ст. 208 та ст. 615 КПК України.

04.10.2022 слідчим повідомлено ОСОБА_6 про підозру за ч. 7 ст. 111-1 КК України.

Слідчий зазначив, що обґрунтованість підозри у вчиненні ОСОБА_6 інкримінованого кримінального правопорушення підтверджується зібраними у кримінальному провадженні доказами, а саме: повідомленням про кримінальне правопорушення; протоколом допиту підозрюваного ОСОБА_6 від 04.10.2022; протоколами допиту свідків: ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12

05.10.2022 слідчим суддею Київського районного суду м. Харкова ОСОБА_6 було обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, строком до 17.11.2022.

07.11.2022 постановою заступника керівника Харківської обласної прокуратури ОСОБА_13 , строк досудового розслідування в даному кримінальному провадженні було продовжено до 3-х місяців, тобто до 04.01.2023.

14.11.2022 слідчим суддею Київського районного суду м. Харкова ОСОБА_6 було продовжено запобіжний захід у вигляді тримання під вартою до 03.01.2023.

Як вказує слідчий у клопотанні, завершити досудове розслідування до 03.01.2023 є неможливим, оскільки органу досудового розслідування необхідновстановити та допитати свідків яким відомі обставини вчинення ОСОБА_6 кримінального правопорушення, передбаченого ч. 7 ст. 111-1 КК України; звернутися до суду із клопотанням про проведення тимчасового доступу до речей і документів в матеріалах кримінального провадження ТУ ДБР з дислокацією в м. Полтава та в подальшому оглянути документацію т.зв. «Ізюмського міського райвідділу міліції управління внутрішніх справ у Харківській області», з підтверджуючими даними щодо зайняття ОСОБА_6 посади в вищевказаному правоохоронному органі; провести процесуальні дії, у відповідності до ст. 290, 291 КПК України.

Результати проведення вказаних слідчих, процесуальних дій мають суттєве значення для встановлення істини у кримінальному провадженні та можуть бути використані під час судового розгляду, однак їх проведення потребує додаткового часу.

Сторона обвинувачення також посилається на продовження існування ризиків, передбачених п.п. 1, 2, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України.

При розгляді клопотання в судовому засіданні прокурор та слідчий підтримали клопотання про продовження підозрюваному ОСОБА_6 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Захисник підозрюваного, посилаючись на визнання вини підозрюваним, недоведеність ризиків, зазначених у клопотанні, особу підозрюваного, просив застосувати до його підзахисного більш м`який запобіжний захід чи визначити заставу.

Підозрюваний ОСОБА_6 доводи захисника підтримав, просив застосувати до нього запобіжний захід у вигляді домашнього арешту чи визначити заставу, посилаючись на те, що не має наміру впливати на свідків, всі документи у кримінальному провадженні вже вилучені.

Слідчий суддя, вислухавши думку сторін кримінального провадження та дослідивши надані докази, встановив, що СВ УСБ України в Харківській області здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0003091 від 03.10.2022 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 7 ст. 111-1 КК України.

Згідно протоколу затримання особи, підозрюваної у вчиненні злочину від 04.10.2022 року, підозрюваний ОСОБА_6 фактично був затриманий 04.10.2022 о 14 год. 50 хв., в порядку ст. ст. 208, 615 КПК України.

04.10.2022 о 19:00 год. ОСОБА_6 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 7 ст. 111-1 КК України, тобто у добровільному зайнятті посади «дільничного» в незаконних правоохоронних органах створених на тимчасово окупованій території, а саме в «Ізюмському міському райвідділі міліції управління внутрішніх справ у Харківській області».

05.10.2022 слідчим суддею Київського районного суду м. Харкова відносно підозрюваного ОСОБА_6 застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою до 17.11.2022 включно, без визначення розміру застави.

Постановою першого заступника керівника Харківської обласної прокуратури ОСОБА_13 від 11.11.2022 строк досудового розслідування у вказаному кримінальному провадженні продовжено до 3 (трьох) місяців, тобто до 04.01.2023.

Ухвалою слідчого судді Київського районного суду м. Харкова від 14.11.2022 ОСОБА_6 продовжено строк дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою до 03.01.2023, без визначення застави.

Ухвалою слідчого судді Київського районного суду м. Харкова від 27.12.2022 продовжено строк досудового розслідування у кримінальному провадженні № 0003091 від 03.10.2022, за підозрою ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 7 ст. 111-1 КК України до 6 (шести) місяців, тобто до 04 квітня 2023 року включно.

За результатами розгляду даного клопотання про продовження застосування запобіжного заходу слідчою суддею встановлено, що висновки органу досудового розслідування про наявність підозри у вчиненні ОСОБА_6 кримінального правопорушення, передбаченого ч. 7 ст. 111-1 КК України, не є очевидно необґрунтованими чи недопустимими, виходячи з наданих стороною обвинувачення доказів.

Повідомлена ОСОБА_6 підозра, станом на час розгляду даного клопотання, відповідає вимогам Європейського суду з прав людини щодо поняття «обґрунтованості», відображеним зокрема у п. 175 рішення від 21.04.2011 у справі «Нечипорук і Йонкало проти України», згідно якої «термін «обґрунтована підозра» означає, що існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення (рішення у справі «Фокс, Кемпбелл і Гартлі проти Сполученого Королівства» від 30 серпня 1990 року, п. 32, Series A, N 182).

Слідчий суддя зазначає, що на даній стадії кримінального провадження слідчий суддя не вирішує питання наявності в діянні особи складу кримінального правопорушення та винуватості особи у вчиненні такого правопорушення, які вирішуються судом при ухваленні вироку, відповідно до вимог ч. 1 ст. 368 КПК України, а лише встановлює наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним кримінального правопорушення, що може слугувати підставою для застосування заходів забезпечення кримінального провадження, на підставі поданих стороною обвинувачення до клопотання матеріалів.

З огляду на те, що кримінальне провадження перебуває на стадії досудового розслідування, суд лише на підставі розумної та об`єктивної оцінки отриманих доказів визначає чи виправдовують вони в своїй сукупності факт проведення досудового розслідування та чи дозволяють встановити причетність особи до вчинення кримінального правопорушення, яка є вірогідною та достатньою для застосування щодо неї заходу забезпечення кримінального провадження.

З огляду на зазначене, не вирішуючи питання про доведеність вини та правильність кваліфікації дій ОСОБА_6 , виходячи з наявних у суду матеріалів клопотання, слідчий суддя дійшов висновку про наявність обґрунтованої підозри щодо вчинення ОСОБА_6 кримінального правопорушення, передбаченого ч. 7 ст. 111-1 КК України.

Вказане може бути підставою для продовження строку застосування заходу забезпечення кримінального провадження.

В межах розгляду даного клопотання встановлено, що на даний час у кримінальному провадженні виконаний певний обсяг слідчих дій.

Поряд з цим у клопотанні слідчого про продовження строку тримання під вартою наведено підстави, які перешкоджають завершенню досудового розслідування у строк до закінчення дії попередньої ухвали Київського районного суду м. Харкова від 14.11.2022, у зв`язку з необхідністю встановлення та допиту свідків, проведення тимчасового доступу до речей та документів, проведення процесуальних дійу відповідності до вимог ст.ст. 290, 291 КПК України.

Слідчий суддя погоджується з вказаними доводами сторони обвинувачення.

Щодо продовження існування ризиків, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України слідчий суддя зазначає наступне.

Згідно ч. 1 ст. 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 КПК України.

Слідчий суддя також вважає встановленим існування ризиків, передбачених п.п. 1, 2, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме можливість підозрюваного ОСОБА_6 переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на свідків у цьому ж кримінальному провадженні; вчинити інше кримінальне правопорушення.

Зокрема, ризик втечі має оцінюватись у контексті чинників, пов`язаних з характером особи, її моральністю, місцем проживання, родом занять, майновим станом, сімейним зв`язками та усіма видами зв`язку з країною, в якій така особа піддається кримінальному переслідування («Бекчиєв проти Молдови» §58). Суворість покарання є ревалентною обставиною в оцінці ризику того, що обвинувачений може втекти або повторного вчинення злочинів («Ідалов проти Росії», «Гарицьки проти Польщі», «Храїді проти Німеччини», «Ілійков проти Болгарії»).

Так, ОСОБА_6 підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 7 ст. 111-1 КК України, яке є особливо тяжким злочином. Санкція частини 7 ст. 111-1 КК України передбачає покарання у виді позбавлення волі на строк від дванадцяти до п`ятнадцяти років.

Очікування можливого суворого покарання має значення під час оцінки ризику переховуватися від органів досудового розслідування та суду. Зазначена обставина на перших етапах притягнення особи до кримінальної відповідальності сама по собі може бути мотивом та підставою для підозрюваного переховуватися від органів досудового розслідування чи суду. При цьому, ризик втечі повинен оцінюватися й у світлі інших факторів, а тому слідчий суддя, вирішуючи питання щодо застосування запобіжного заходу, враховує тяжкість злочину, в якому підозрюється ОСОБА_6 у сукупності з іншими обставинами.

При встановленні наявності ризику впливу на свідків, слід враховувати встановлену КПК процедуру отримання показань від осіб, а саме спочатку на стадії досудового розслідування показання отримуються шляхом допиту слідчим чи прокурором, а після направлення обвинувального акту до суду на стадії судового розгляду - усно шляхом допиту особи в судовому засіданні (частини 1, 2 статті 23, стаття 224 КПК). Суд може обґрунтовувати свої висновки лише на показаннях, які він безпосередньо сприймав під час судового засідання або отриманих у порядку, передбаченому статтею 225 КПК, тобто допитаних на стадії досудового розслідування слідчим суддею. Суд не вправі обґрунтовувати судові рішення показаннями, наданими слідчому, прокурору, або посилатися на них (частина 4 статті 95 КПК).

За таких обставин ризик впливу на свідків існує не лише на початковому етапі кримінального провадження при зібранні доказів, а й на стадії судового розгляду до моменту безпосереднього отримання судом показань від свідків та дослідження їх судом.

Вищезазначене дає підстави обґрунтовано припускати ймовірну можливість незаконного впливу зі сторони підозрюваного або інших зацікавлених осіб, як на свідків, так і на інших невстановлених органом досудового розслідування осіб.

Також, ОСОБА_6 може знищити, сховати або спотворити мобільні термінали, засоби зв`язку та інші предмети, які використовувались для вчинення кримінального правопорушення.

Також достатньо обґрунтованим є ризик вчинення іншого кримінального правопорушення, оскільки є розумна підозра вважати, що замовники здійснення протиправної діяльності перебувають на території Російської Федерації.

Доводи сторони захисту про відсутність вищезазначених ризиків не спростовують наведених вище висновків слідчої судді.

Європейський суд з прав людини неодноразово підкреслював, що наявність підстав для тримання особи під вартою має оцінюватись в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин. Право людини на свободу є основоположним, але не абсолютним та може бути обмежено з огляду на суспільний інтерес.

Згідно сформованої практики Європейського суду з прав людини, тримання особи під вартою може бути виправдане, якщо існують реальні ознаки наявності справжнього суспільного інтересу, який незважаючи на презумпцію невинуватості, переважає принцип поваги до особистої свободи. Застосовуючи запобіжний захід у виді тримання під вартою, необхідно виходити із того, що судове рішення повинно забезпечити не тільки права підозрюваного, а й високі стандарти охорони прав і інтересів як суспільства, так і потерпілого. Визначення таких прав, як підкреслює Європейський суд з прав людини, вимагає від суспільства більшої суворості в оцінці цінностей суспільства («Летельє проти Франції»).

Суд не ігнорує ті аргументи, які наводяться стороною захисту, проте в даному конкретному випадку суд приходить до переконання, що ці аргументи не переважують вимог громадського інтересу, який полягає у встановленні істини у справі, недопущенні перешкоджанню цьому, забезпеченні належної процесуальної поведінки підозрюваногоі виконання ним процесуальних рішень у справі.

Під час розгляду клопотання слідчим суддею вивчалась можливість застосування відносно ОСОБА_6 більш м`якого запобіжного заходу для запобігання вищезазначених ризиків.

При цьому слідчий суддя зазначає, що при оцінці можливості застосування іншого більш м`якого запобіжного заходу з метою запобігання встановленим ризикам, враховуючи, що така оцінка стосується перспективних фактів, слідчий суддя використовує стандарт доказування «обґрунтованої ймовірності», за яким слід вважати, що інші більш м`які запобіжні заходи, в тому числі застава, домашній арешт, не зможуть запобігти встановленим ризикам за умови встановлення обґрунтованої ймовірності цього.

З огляду на зазначене, суд вважає, що конкретні обставини даного кримінального провадження, характер та тяжкості злочину, у якому підозрюється ОСОБА_6 , дані про його особу, сукупність обставин, на підставі яких встановлено наявність ризиків, передбачених у ч. 1 ст. 177 КПК України, вказує на недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для забезпечення обвинуваченим виконувати покладених на нього процесуальних обов`язків та запобіганню спробам вчинити дії, передбачені ч. 1 ст. 177 КПК України.

Враховуючи продовження існування ризиків, передбачених п. п. 1, 2, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, а також оцінюючи сукупність обставин, а саме: вагомість наявних доказів про вчинення ОСОБА_6 кримінального правопорушення; тяжкість покарання, що загрожує йому в разі визнання винним у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого підозрюється, враховуючи, що дії ОСОБА_6 , за вчинення яких повідомлено підозру, носять характер особливо тяжкого кримінального правопорушення проти основ Національної безпеки України, застосування більш м`яких запобіжних заходів є неможливим, а тому суд продовжує відносно нього запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.

Відповідно до вимог ч. 6 ст. 176 КПК України під час дії воєнного стану до осіб, які підозрюються або обвинувачуються у вчиненні злочинів, передбачених статтями 109-114-1, 258-258-5, 260, 261, 437-442 Кримінального кодексу України, за наявності ризиків, зазначених у статті 177 цього Кодексу, застосовується запобіжний захід, визначений пунктом 5 частини першої цієї статті.

Слідчий суддя при постановленні даної ухвали, керуючись ч.ч. 3, 4 ст. 183 КПК України, враховуючи підстави та обставини, передбачені статтями 177 та 178 КПК України, про які зазначено вище, не визначає розмір застави у даному кримінальному провадженні відносно ОСОБА_6 при продовженні запобіжного заходу у вигляді тримання його під вартою, оскільки останньому повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 7 ст. 111-1 КК України, що дає право слідчому судді не застосовувати до підозрюваного інших запобіжних заходів в період дії воєнного стану.

Керуючись ст.ст. 177, 178, 182, 183, 193, 194, 196, 197, 199, 206, 211, 213, 372, 376, 395 КПК України, слідчий суддя,

Ухвалив:

Клопотання слідчого, - задовольнити.

Продовжити підозрюваному ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , строк тримання під вартою в Державній установі «Харківський слідчий ізолятор» строком на 60 (шістдесят) днів до 24 лютого 2023 року включно, без визначення застави.

Зобов`язати слідчого в ОВС СВ УСБ України в Харківській області капітана поліції ОСОБА_4 негайно повідомити близького родича підозрюваного ОСОБА_6 про тримання під вартою останнього.

Встановити строк дії ухвали до 24 лютого 2023 року включно.

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Харківського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її проголошення, а ОСОБА_6 - в той же строк, але з моменту вручення йому копії цієї ухвали суду.

Ухвала підлягає негайному виконанню після її оголошення.

Слідчий суддя ОСОБА_1