ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-сс/803/901/23 Справа № 202/4445/23 Суддя у 1-й інстанції - ОСОБА_1 Суддя у 2-й інстанції - ОСОБА_2
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 квітня 2023 року м. Дніпро

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Дніпровського апеляційного суду у складі:

Головуючого, судді доповідача ОСОБА_2

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4

при секретарі ОСОБА_5

за участю:

адвоката ОСОБА_6

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу адвоката ОСОБА_6 на ухвалу слідчого судді Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 14 березня 2023 року про арешт майна у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №000210 від 10 березня 2023 року за ч. 2 ст. 286 КК України, -

ВСТАНОВИЛА:

Ухвалою слідчого судді Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 14 березня 2023 року задоволено клопотання прокурора відділу Дніпропетровської обласної прокуратури ОСОБА_7 про арешт майна, в рамках кримінального провадження № 0000210 від 10 березня 2023 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України.

Накладено арешт, шляхом заборони відчуження, розпорядження та користування, на майно, а саме:

- автомобіль «Renault HD001» реєстраційний номер НОМЕР_1 , що відповідно до свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_2 , виданого 04.02.2023 року ТСЦ 5641, належить ТОВ «МІО-АВТОТРАНС», адреса: Рівненська область, Рівненський район, с. Обарів, урочище Ліски, 3;

- загальний напівпричіп «Krone SD» реєстраційний номер НОМЕР_3 , що відповідно до свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_4 , виданого 25.10.2022 року ТСЦ 5641, належить ТОВ «МІО-АВТОТРАНС», адреса: Рівненська область, Рівненський район, с. Обарів, урочище Ліски, 3.

Обґрунтовуючи прийняте рішення, слідчий суддя зазначив, що в рамках даного кримінального провадження вказане майно було вилучене під час огляду місця ДТП та постановою слідчого визнано речовим доказом, даний транспортний засіб може бути використаний як доказ фактів і обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, на ньому можуть зберегтися сліди кримінального правопорушення, а отже він відповідає критеріям, визначеним ст. 98 КПК України. Зважаючи на викладене, слідчий суддя дійшов висновку про необхідність накладення арешту на вказане майно.

В апеляційній скарзі адвокат ОСОБА_6 просить поновити строк апеляційного оскарження, скасувати оскаржувану ухвалу слідчого судді та постановити нову ухвалу, якою відмовити в задоволенні клопотання прокурора.

В обгрунтування необхідності поновлення строку апеляційного оскарження вказує, що судовий розгляд було проведено без виклику володільця майна, а про існування вказаної ухвали слідчого судді стало відомо лише 29.03.2023 року.

В обґрунтування апеляційних вимог зазначає, що судом безпідставно задоволено клопотання прокурора з огляду на пряму заборону у диспозиції ст. 170 КПК України, за відсутності окремої вимоги про конфіскацію майна.

Також зазначає, що у даному провадженні не було подано цивільного позову в порядку ст. 128 КК України і його подано не буде, оскільки потерпілому відшкодована матеріальна та моральна шкода.

Вказує, що відсутня необхідність накладення арешту на майно і задля збереження речових доказів, оскільки на даний час з автомобілем та напівпричепом проведені необхідно процесуальні дії.

Акцентує увагу на тому, що органом досудового розслідування не забезпечено належне зберігання тимчасово вилученого транспортного засобу, оскільки згідно наданих даних ТОВ Кар-Сервіс, яке здійснює контроль GPS датчиків рівня пального, 26.03.2023 року з даного автомобіля було вилучено 89,38 літрів пального.

Крім того зазначає, що слідчим суддею не вказано строк дії оскаржуваної ухвали.

Заслухавши суддю-доповідача; адвоката ОСОБА_6 , який апеляційну скаргу підтримав та просив задовольнити з викладених у ній підстав; перевіривши надані матеріали, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до наступних висновків.

Вирішуючи клопотання захисника про поновлення строку апеляційного оскарження оскаржуваної ухвали слідчого судді, колегія суддів приходить до висновку про необхідність його поновлення з огляду на те, що дійсно розгляд клопотання відбувся без участі володільця майна, при цьому, згідно наявної в матеріалах справи розписки, його представником копію ухвали було отримано 29.03.2023 року, а тому є підстави для висновку про те, що строк апеляційного оскарження пропущено з поважної причини.

Аналізуючи доводи апеляційної скарги по суті порушеного питання, колегія суддів зважає на те, що відповідно до ч. 1 ст. 170 КПК України в редакції Закону України «Про внесення змін до Кримінального та Кримінального процесуального кодексів України щодо виконання рекомендацій, які містяться у шостій доповіді Європейської комісії про стан виконання Україною Плану дій щодо лібералізації Європейським Союзом візового режиму для України, стосовно удосконалення процедури арешту майна та інституту спеціальної конфіскації» № 1019-VIII від 18 лютого 2016 року, який набрав чинності 28 лютого 2016 року, арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно в тому числі є доказом злочину. Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження.

Згідно ч. 2 ст. 170 КПК України, арешт майна допускається з метою забезпечення:

1) збереження речових доказів;

2) спеціальної конфіскації;

3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи;

4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

Відповідно до ч. 2 ст. 131 КПК України арешт майна є одним з видів заходів забезпечення кримінального провадження, а отже за правилами ст. 132 КПК України його застосування не допускається, якщо слідчий, прокурор не доведе, що:

- існує обґрунтована підозра щодо вчинення кримінального правопорушення такого ступеня тяжкості, що може бути підставою для вжиття заходів забезпечення кримінального провадження;

- потреби досудового розслідування виправдовують такий ступінь втручання у права і свободи, про який йдеться у клопотанні слідчого або прокурора;

- може бути виконане завдання, для виконання якого слідчий, прокурор звертається з клопотанням.

У рішенні Європейського суду з прав людини від 07.06.2007 р. у справі «Смирнов проти Росії» було висловлено правову позицію про те, що при вирішенні питання про можливість утримання державою речових доказів належить забезпечувати справедливу рівновагу між, з одного боку, суспільним інтересом та правомірною метою, а з іншого боку вимогами охорони фундаментальних прав особи. Для утримання речей державою у кожному випадку має існувати очевидна істотна причина.

Відповідно до ст. 98 КПК України, речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

З наданих матеріалів вбачається, що у провадженні слідчого управління Головного управління Національної поліції в Дніпропетровській області перебувають матеріали досудового розслідування, відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000210 від 10 березня 2023 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України.

Досудовим розслідуванням встановлено, що 10 березня 2023 року, приблизно о 13:10 год., водій ОСОБА_8 , керуючи вантажним автомобілем «Renault HD001», реєстраційний номер НОМЕР_5 , з напівпричіпом «Krone SD», реєстраційний номер НОМЕР_3 , рухався по вул. Центральній в смт. Царичанка Дніпропетровської області з боку вул. Службової в напрямку вул. Мостової, де під час руху на перехресті вул. Центральної та вул. Подолянської, пропускаючи пішоходів на нерегульованому пішохідному переході, на який в цей час вийшла пішохід ОСОБА_9 , яка перетинала його справа наліво в безпосередній близькості до передньої частини автомобіля, та яку водій міг об`єктивно виявити, не дочекавшись, коли пішохід завершить перехід, поновив рух транспортного засобу та допустив наїзд на пішохода ОСОБА_9 , яка отримала тілесні ушкодження, від яких померла на місці пригоди.

10 березня 2023 року вилучений автомобіль «Renault HD001», реєстраційний номер НОМЕР_5 , з напівпричіпом «Krone SD», реєстраційний номер НОМЕР_3 , було визнано речовими доказами у кримінальному провадженні, після чого оскаржуваною ухвалою слідчого судді від 14 березня 2023 року на вказане майно було накладено арешт як на речові докази.

На думку колегії суддів, під час постановлення оскаржуваного рішення слідчий суддя мав достатні відомості про те, що автомобіль «Renault HD001» реєстраційний номер НОМЕР_5 з напівпричіпом «Krone SD» реєстраційний номер НОМЕР_3 , безпосередньо брали участь у ДТП, зберегли на собі її сліди, а отже вони відповідають критеріям ст. 98 КПК України та є речовими доказами у кримінальному провадженні, надав їм належну оцінку і прийняв законне та обгрунтоване рішення про арешт цього майна у такому статусі. Незастосування цього заходу могло потягти неможливість проведення слідчих дій та експертиз із використанням вилучених транспортних засобів з огляду на те, що вони безпосередньо містять на собі сліди кримінального правопорушення.

Доводи апелянта стосовно того, що в даному випадку відсутні підстави для арешту майна, оскільки санкція ч. 2 ст. 286 КК України не передбачає конфіскації майна, при цьому відсутній і цивільний позов у даному кримінальному провадженні, а тому і відсутня необхідність для накладення арешту, є безпіставними, оскільки у даному випадку автомобіль «Renault HD001», реєстраційний номер НОМЕР_5 , з напівпричіпом «Krone SD», реєстраційний номер НОМЕР_3 , було визнано речовими доказами, та на них було накладено арешт як на транспортні засоби, причетні до ДТП, в результаті якого настала смерть особи, що у свою чергу вимагає забезпечити їх збереження для проведення процесуальних дій, зокрема проведення експертиз, крім того приймається до уваги і те, що кримінальне провадження розпочато лише 10.03.2023 року та органу досудового розслідування необхідно провести низку запланованих процесуальних дій.

Крім того слід зазначити, що відсутність у даному кримінальному провадження цивільного позову про відшкодування шкоди не впливає на необхідність накладення арешту на вказане майно, оскільки першочерговою метою його арешту є його збереження як речового доказу для проведення слідчих дій та експертиз.

Що стосується доводів апелянта про те, що органом досудового розслідування не забезпечено належне зберігання майна та з нього було вилучене паливо, то вказана обставин може тягнути інші правові наслідки, зокрема притягнення винних осіб до відповідальності, відшкодування шкоди тощо, втім вона не може слугувати підставою для незастосування арешту до відповідного майна як речових доказів.

Посилання апелянта на відсутність необхідності в подальшому арешті майна не можуть бути прийняті до уваги, оскільки не спростовують законності та обгрунтованості оскаржуваної ухвали слідчого судді на час її постановлення, яка є предметом апеляційного перегляду, а можуть бути підставою для ініціювання процедури, передбаченої ст. 174 КПК України, а отже ці доводи не обгрунтовують апеляційні вимоги.

З урахуванням викладеного вище колегія суддів приходить до висновку про те, що слідчий суддя обґрунтовано, з дотриманням вимог ст. ст. 131-132, 170-173 КПК України наклав арешт на майно з метою забезпечення збереження речових доказів, врахувавши при цьому наслідки від вжиття такого заходу забезпечення кримінального провадження та забезпечивши своїм рішенням розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження, у зв`язку із чим колегія суддів не вбачає підстав для задоволення апеляційної скарги.

Керуючись ст. ст. 131, 132, 170-173, 405, 407, 419, 422 КПК України, колегія суддів,-

ПОСТАНОВИЛА:

Строк апеляційного оскарження поновити.

Апеляційну скаргу адвокати ОСОБА_6 залишити без задоволення.

Ухвалу слідчого судді Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 14 березня 2023 року про арешт майна у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №000210 від 10 березня 2023 року за ч. 2 ст. 286 КК України залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та касаційному оскарженню не підлягає.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4