Справа № 148/712/22
Провадження №11-кп/801/215/2023
Головуючий у суді 1-ї інстанції: ОСОБА_1
ВІННИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 березня 2023 року м. Вінниця

Вінницький апеляційний суд в складі:

судді-доповідача: ОСОБА_2

суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4

за участю секретаря: ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження №0000094 за апеляційною скаргою прокурора на вирок Тульчинського районного суду Вінницької області від 09.12.2022, яким

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, уродженця м. Маріуполь, Донецької області, тимчасово проживаючого АДРЕСА_1 , освіта середня, не одружений, працював робітником ФОП ОСОБА_7 , раніше неодноразово судимий, останні рази:

- 22.08.2014, Жовтневим р/с м. Маріуполь, за ст. ст. 186 ч.2, 185 ч.1, 70 ч.1 КК України на 4 р. п/в;

- 27.02.2018, Жовтневим р/с м. Маріуполь, за ст. ст. 186 ч.2, 71 КК України на 4 р. 6 міс. п/в,

визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 187 ч. 4 КК України і призначено йому покарання у виді позбавлення волі строком на вісім років три місяці.

Строк відбування покарання ОСОБА_6 вирішено рахувати з часу набрання даним вироком законної сили, зарахувавши в строк відбування покарання, строк перебування під вартою (попереднього ув`язнення) з 25.04.2022 по день набрання вироком законної сили, за правилами ст. 72 ч.5 КК України, із розрахунку один день тримання під вартою (попереднього ув`язнення) за один день позбавлення волі.

Вирішено питання з процесуальними витратами та речовими доказами.

За участю прокурора ОСОБА_8 , захисника ОСОБА_9 , обвинуваченого ОСОБА_6 в режимі відеоконференції,

В С Т А Н О В И В:

Згідно вироку суду, ОСОБА_6 , в кінці лютого 2022 року проживаючи за адресою АДРЕСА_2 , внаслідок широкомасштабного збройного вторгнення на територію України підрозділів збройних сил Російської Федерації та нанесення ракетно-бомбових ударів по місту Харків, прибув до с. Журавлівка Тульчинського району Вінницької області де проживав у буд. АДРЕСА_1 .

В той же час 24 квітня 2022 близько 20:30 год. ОСОБА_6 , перебуваючи неподалік домогосподарства АДРЕСА_3 у якому проживає ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , з якою останній перед цим вживав спиртні напої, вирішив у період воєнного стану в Україні, запровадженого Указом Президента України № 64/2022 від 24.02.2022 заволодіти належним її майном за наступних обставин.

ОСОБА_6 , керуючись корисливим умислом спрямованим на заволодіння чужим майном, йдучи по АДРЕСА_1 , застосувавши фізичну силу, штовхнув ОСОБА_10 , яка йшла по переду, від чого та впала на землю. Після чого ОСОБА_6 , продовжуючи злочинні дії, достовірно розуміючи їх протиправність та суспільну небезпеку та передбачаючи настання відповідних наслідків, використовуючи явну фізичну перевагу над потерпілою, з метою доведення свого злочинного умислу на заволодіння чужим майном до кінця, прикладаючи значну фізичну силу притиснув потерпілу коліном до поверхні землі при цьому погрожував позбавити життя, та почав вимагати грошові кошти. Після подолання можливого опору потерпілої та огляду її сумки, в якій не було цінних речей, ОСОБА_6 , усвідомлюючи свою фізичну перевагу над ОСОБА_10 , а також те що через фізичний стан остання не може чинити опір, висловлюючи погрози вбивством, тим самим здійснив вплив на потерпілу та дізнався, що матеріальні цінності знаходяться в приміщенні житлового будинку в якому проживає ОСОБА_10 , а саме за адресою АДРЕСА_3 .

Далі, ОСОБА_6 , продовжував висловлювати в сторону ОСОБА_10 погрози, з метою проникнення до приміщення житлового будинку та доведення свого злочинного умислу до кінця.

ОСОБА_6 проникнувши у приміщення житлового будинку почав вимагати у потерпілої ОСОБА_10 грошові кошти на що остання хвилюючись за своє життя та здоров`я передала ОСОБА_6 грошові кошти в сумі 300 гривень з надією, що він покине її будинок та не завдасть її шкоди.

Поряд з цим, ОСОБА_6 розуміючи, що в будинку потерпілої ОСОБА_10 можуть бути ще грошові кошти та цінні речі, взявши в руку ніж, який знайшов в комоді кімнати будинку почав погрожувати потерпілій вбивством, на що ОСОБА_10 усвідомлюючи настання можливих наслідків, побоюючись за своє життя та здоров`я, розуміючи фізичну перевагу нападника та неможливість чинити йому опір, стала просити припинити дані дії, в ході чого розповіла про місцезнаходження наявних у неї цінних речей, під час чого намагалась залишити приміщення будинку з метою врятуватись від ОСОБА_6 , в результаті чого останній ножом спричинив ОСОБА_10 тілесні ушкодження у вигляді різаної рани долонної поверхні, на рівні основної фаланги 4-го пальця правої кисті, що згідно висновку експерта №27 від 25.04.2022 року по ступеню тяжкості відноситься до ЛЕГКИХ тілесних ушкоджень, що спричинили короткочасний розлад здоров`я.

Далі, ОСОБА_6 почувши про наявність та місцезнаходження золотого персня вагою 5,7 г, вартістю 1045,53 грн. за 1 грам, який знаходився у шухляді, заволодів ним та продовжував вчиняти тиск із застосуванням ножа на потерпілу ОСОБА_10 з метою незаконного заволодіння іншими матеріальними цінностями.

Після подолання опору потерпілої, ОСОБА_6 , знаходячись в приміщенні житлового будинку відкрито заволодів мобільним телефоном SamsungDuos SM-G350E, вартістю 624, 00 гривень , а також портативним зарядним пристроєм (PowerBank) марки Xiomi вартість якого становить 100 грн., флеш накопичувач марки «Mibrand» вартістю 70,00 грн., флеш накопичувач марки «PQ1» вартістю 50,00 грн. та машинкою для стрижки волосся марки «Schtaiger» моделі «SHG-4618» вартістю 120, 00 грн.

Після викрадення грошових коштів та вищезазначеного майна, ОСОБА_6 вважаючи свій умисел на заволодіння чужим майном, поєднаний із погрозою та застосуванням насильства, небезпечного для життя чи здоров`я особи, яка зазнала нападу (розбій), доведеним до кінця, покинув приміщення будинку ОСОБА_10 разом із належним їй ножем вартістю 144,03 грн. та зник в невідомому напрямку, спричинивши при цьому потерпілій матеріального збитку на суму 7367,55 гривень.

В апеляційній скарзі прокурор просить скасувати вирок щодо ОСОБА_6 , через істотне порушення вимог кримінального процесуального закону та неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність, що потягло невідповідність призначеного покарання тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого внаслідок м`якості, та призначити новий судовий розгляд у суді першої інстанції.

Свої вимоги прокурор мотивує тим, що під час судового розгляду кримінального провадження суд не дотримався вимог ч. 3 ст. 349 КПК України, оскільки ОСОБА_6 вину визнав не повністю, а тільки частково, оскільки заперечив у проникненні в житло та застосуванні насильства.

Також суд при призначені покарання не врахував, що ОСОБА_6 раніше 3 рази судимий за вчинення тяжких злочинів проти власності, безпідставно врахована пом`якшуюча обставина щире каяття та наявна обтяжуюча покарання обставина вчинення злочину в стані алкогольного сп`яніння, а також суд в обов`язковому порядку не призначив ОСОБА_6 додаткове покарання у виді конфіскації всього належного йому майна.

Заслухавши доповідь судді, прокурора, який підтримав доводи апеляційної скарги та зазначив, що судом було неправильно застосовано ст. 349 КПК України, бо обвинувачений частково визнав вину, не визнає фактичних обставин, а тому необхідно було спочатку допитати ОСОБА_6 , а потім приймати рішення по ст. 349 КК України, також суд при призначені покарання не врахував відсутність щирого каяття, обтяжуючу покарання обставину вчинення злочину в стані алкогольного сп`яніння та не застосував обов`язкову конфіскацію, захисник ОСОБА_9 заперечив проти призначення нового судового розгляду, також зазначив, що ОСОБА_6 працював, не порушував громадський порядок, та не проти зміни вироку щодо конфіскації, обвинувачений ОСОБА_6 повідомив, що вину визнає повністю і не заперечує щодо конфіскації у нього майна, ознайомившись з матеріалами кримінального провадження та доводами апеляційної скарги, апеляційний суд приходить до висновку про задоволення апеляційні скарги прокурора.

Відповідно до вимог ст. 370 КПК України судове рішення, у тому числі

вирок суду, має бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.

Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами

матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження,

передбачених цим Кодексом.

Проте даних вимог закону суд першої інстанції не дотримався.

Так, ч. 3 ст. 349 КПК України передбачено, що суд має право, якщо проти

цього не заперечують учасники судового провадження, визнати недоцільним

дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються. При цьому

суд з`ясовує, чи правильно розуміють зазначені особи зміст цих обставин, чи

немає сумнівів у добровільності їх позиції, а також роз`яснює їм, що у такому

випадку вони будуть позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку.

Проте, Тульчинський районний суд Вінницької області під час судового

розгляду кримінального провадження стосовно ОСОБА_6 не дотримався

вимог ч. 3 ст. 349 КПК України.

Так, ОСОБА_6 у судовому засіданні зазначив, що вину у вчиненні

кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 187 КК України,

визнає повністю.

Однак, будучи допитаним у ході судового розгляду, обвинувачений

повідомив, що по дорозі до будинку потерпілої він на неї напад не вчиняв, грошові кошти не вимагав, а неодноразово допомагав ОСОБА_10

підніматися після падіння, оскільки остання була у нетверезому стані. Сумку

та мобільний телефон у потерпілої забрав після її чергового падіння та сказав,

що поверне їх у неї вдома. Також повідомив, що коли прийшли до будинку потерпілої, то там продовжили вживати алкогольні напої і тільки після цього

він почав вимагати у неї гроші і погрожувати.

Крім цього, ОСОБА_6 суду повідомив, що дійсно погрожував

потерпілий ножем, але не наносив їй тілесні ушкодження, потерпіла їх

отримала тоді, коли сама схопилася за лезо ножа.

Таким чином, з аналізу показань обвинуваченого можна зробити

висновок, що він вину визнав не повністю, а тільки частково, у тому числі

фактично не визнав такі кваліфікуючі ознаки розбою, як проникнення у житло

та застосування насильства, які йому ставилися у провину.

Не дивлячись на те, що у своїх показаннях ОСОБА_6 оспорював

фактичні обставини, які викладено в обвинувальному акті, Тульчинський

районний суд Вінницької області обмежився лише його допитом, що є

істотним порушенням вимог ч. 3 ст. 349 КПК України та, відповідно до ст. 412

КПК України, є підставою для скасування судового рішення з призначенням

до нового судового розгляду у суді першої інстанції.

За таких обставин вирок суду підлягає скасуванню, з призначенням нового судового розгляду.

Також, зважаючи на те, що із зазначених підстав вирок підлягає скасуванню, не підлягає і розгляду по суті апеляційна скарга прокурора щодо правильності визначення покарання, а доводи прокурора щодо м`ягкості призначеного покарання мають бути перевірені в ході судового розгляду в суді першої інстанції.

Крім того, зважаючи на те, що вирок щодо ОСОБА_6 скасовується, яким йому був обраний запобіжний захід у виді тримання під вартою, а також зважаючи на особу обвинуваченого та тяжкість покарання, яке йому загрожує, для додержання належної процесуальної поведінки, обраний запобіжний захід обвинуваченому у виді тримання під вартою слід продовжити на 60 днів.

На підставі викладеного та керуючись ст. 407, 409, 419 КПК України

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу прокурора задовільнити.

Вирок Тульчинського районного суду Вінницької області від 09.12.2022 щодо ОСОБА_6 скасувати і призначити новий судовий розгляд в суді першої інстанції.

Запобіжний захід ОСОБА_6 продовжити у виді тримання під вартою на 60 днів.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4