Номер провадження: 11-сс/813/477/23
Головуючий у першій інстанції ОСОБА_1
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03.04.2023 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд у складі:

головуючий суддя ОСОБА_2 ,

судді: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

розглянувши матеріали справи за апеляційною скаргою захисника ОСОБА_5 в інтересах підозрюваного ОСОБА_6 на ухвалу слідчого судді Київського районного суду м. Одеси від 02.03.2023 року про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою в кримінальному провадженні №0000179 від 16.03.2022 року, щодо:

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який народився в м. Дніпро, громадянина України, з середньою-спеціальною освітою, працюючого вантажником в ТОВ «Рікко і КО», який проживає за адресою: АДРЕСА_1 ,

підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.255 КК України,

встановив:

СУ ГУНП в Одеській області здійснюється досудове розслідування в кримінальному провадженні №0000179 від 16.03.2022 року за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст.255, ч.2 ст.255, ч.2 ст.15, ч.4 ст.190, ч.4 ст.190, ч.3 ст.190, ч.2 ст.15, ч.1 ст.190, ч.4 ст.358, ч.1 ст.263 КК України.

У вказаному кримінальному провадженні ОСОБА_6 підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.255 КК України.

Досудовим розслідуванням встановлено, що ОСОБА_7 , будучи раніше засудженим за вчинення особливо тяжких злочинів, у тому числі за скоєння умисного корисливого кримінального правопорушення, перебуваючи на тимчасово окупованій території Луганської області (більш точне місце встановити у ході досудового розслідування не надалось можливим), при невстановлених обставинах, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи суспільно небезпечні наслідки і бажаючи їх настання, тобто діючи з прямим умислом, вирішив зайнятися злочинною діяльністю, спрямованою на заволодіння чужим майном шляхом шахрайства, користуючись воєнним станом в Україні, обумовленого збройною агресією Російської Федерації, з метою незаконного збагачення та безперервного протиправного отримання матеріальних благ протягом тривалого часу внаслідок вчинення корисливих умисних злочинів проти власності на постійній основі.

Злочинний умисел ОСОБА_7 полягав в отриманні у невстановлений в ході досудового розслідування спосіб у своє розпорядження інформації про керівників підприємств реального сектору економіки та фізичних осіб-підприємців, подальшому здійсненні телефонних дзвінків останнім та під приводом зборів благодійних внесків на потреби Збройних сил України, шляхом обману, заволодіння грошовими коштами потерпілих.

Кінцевим результатом вчинених злочинів є отримання незаконного доходу за рахунок протиправного заволодіння та подальшого привласнення грошових коштів потерпілих шляхом їх переведення на підконтрольні ОСОБА_7 та наближеним до нього особам банківські рахунки.

При цьому, розуміючи, що всі етапи злочинної діяльності задля досягнення кінцевого результату провести самотужки не вдасться та існує значний ризик бути викритим, ОСОБА_7 , володіючи якостями лідера, добрими організаторськими здібностями, комунікабельністю, знаючи психологію людей, з метою незаконного збагачення та отримання матеріальних благ, керуючись корисливим мотивом і прагненням до наживи, вирішив утворити та очолити внутрішньо та зовнішньо стійке об`єднання злочинну організацію, визначив ієрархію такого об`єднання з розподілом ролей та функцій кожного з її учасників, об`єднавши їх єдиною метою отримання незаконного прибутку, підпорядкувавши собі членів зазначеного злочинного угруповання під своїм безпосереднім керівництвом, з метою вчинення особливо тяжких злочинів, спрямованих на заволодіння шахрайським шляхом грошовими коштами невизначеної кількості юридичних осіб у всіх регіонах України.

Суть діяльності злочинної організації полягала у створенні та забезпеченні функціонування на території Дніпропетровської області злочинного угруповання, учасники якого підшукували у різних областях України потерпілих підприємства реального сектору економіки та фізичних осіб-підприємців, встановлювали контактні дані їх керівників, на ім`я яких виготовляли завідомо підроблені листи від імені голів обласних, міських, районних військових/державних адміністрацій різних областей України про перерахування грошових коштів у якості матеріальної допомоги для ЗСУ, у яких вказували банківські рахунки та/або банківські платіжні картки, підконтрольні учасникам злочинної організації, після чого використовуючи мобільний зв`язок, за допомогою мережі Інтернет через мобільні додатки «Viber, telegram, whatsapp, BIP», надсилали вказані листи та зв`язувались з керівниками підприємств та фізичними особами-підприємцями.

Під час телефонної розмови учасники злочинної організації вводили потерпілих в оману, представляючись головою або заступником голови обласних, міських, районних військових/державних адміністрацій, на території якої зареєстровано чи знаходилось підприємство або фізична особа-підприємець, після чого наполегливо просили здійснити добровільні грошові внески задля формування благодійного фонду, метою якого є придбання матеріальних цінностей направлених на допомогу Збройним силам України, та перерахувати грошові кошти на банківські рахунки чи банківські платіжні картки, підконтрольні учасникам злочинної організації.

Далі, з метою конспірації та прикриття злочинної діяльності від викриття правоохоронними органами, після надходження грошових коштів, отриманих шахрайським шляхом на відповідний підконтрольний їм банківський рахунок, використовуючи банківські картки як членів злочинного угрупування так і осіб, які не були обізнані щодо противоправної діяльності злочинної організації, співучасники проводили транзакції зі зняття готівкових грошових коштів та, утримуючи певний відсоток на свою користь у якості «своєї долі» незаконного доходу від вчинення злочину, перераховували іншу частину грошових коштів на визначені ОСОБА_7 банківські рахунки, якими останній у подальшому розпоряджався на власний розсуд.

Взявши на себе функцію загального керівництва злочинною організацією, ОСОБА_7 (прізвиського у додатку «Тelegram» - Binjolok), перебуваючи на тимчасово окупованій території Луганської області (більш точне місце встановити у ході досудового розслідування не надалось можливим), з метою керівництва та особистого контролю, координації злочинної діяльності інших учасників злочинного угрупування, залучив до участі у ньому в якості співорганізаторів - ОСОБА_8 , ОСОБА_9 (прізвиського у додатку «Тelegram» - « ОСОБА_10 ») та невстановлену досудовим розслідуванням особу, які надали свою добровільну згоду на організацію та координацію злочинів, пов`язаних з шахрайством.

Залучивши вказаних осіб до вчинення злочинів у складі злочинної організації, ОСОБА_7 розробив злочинний план, визначивши окремі структурні частини злочинної організації та розподілив ролі та напрямки діяльності із зайняття шахрайством, при цьому доручивши вказаним особам, виконувати керівничі функції (співорганізаторів) окремих ланок діяльності злочинної організації, самостійно планувати та контролювати вчинення тяжких та особливо тяжких злочинів відповідно до напрямів діяльності підконтрольного їм напрямку.

Відповідно до розробленого загального плану, ОСОБА_8 , ОСОБА_9 та невстановлена досудовим розслідуванням особа, підпорядковувалися організатору злочинного угрупування ОСОБА_7 та очолювали структурні частини злочинної організації. Усвідомивши, що вчинення кримінальних правопорушень вимагає залучення більшої кількості осіб до діяльності злочинного угруповання, чітких та узгоджених дій значної кількості людей, оскільки мали намір здійснювати злочинну діяльність протягом тривалого періоду часу, спланували досягнути поставленої мети за рахунок створення і керування стійким об`єднанням злочинною організацією, кожен з них особисто підібрав та залучив до складу підконтрольної йому ланки злочинного угрупування довірених осіб зі свого найближчого оточення.

Так, ОСОБА_8 залучила до складу підконтрольної їй структурної частини злочинної організації - ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 та інших невстановлених досудовим розслідуванням осіб.

Невстановлений досудовим розслідуванням співорганізатор злочинного угрупування, перебуваючи на тимчасово окупованій території Луганської області (більш точне місце встановити у ході досудового розслідування не надалось можливим), залучив до складу підконтрольної йому структурної частини злочинної організації ОСОБА_14 , ОСОБА_6 , ОСОБА_15 , ОСОБА_16 та інших невстановлених досудовим розслідуванням осіб.

В свою чергу ОСОБА_9 залучив до складу підконтрольної йому структурної частини злочинної організації ОСОБА_17 та інших невстановлених досудовим розслідуванням осіб.

Переслідуючи мету протиправного та швидкого збагачення, шляхом шахрайства, всі вищевказані особи добровільно погодились на участь у злочинній організації та вчинюваних нею злочинах, а також підкорилися жорсткій ієрархії, визначеним правилам поведінки і дисципліни у ній.

Згідно злочинного плану ОСОБА_7 , дії всіх учасників злочинної організації були об`єднані єдиної метою та направлені на досягнення єдиного злочинного результату - незаконного збагачення та безперервного протиправного отримання матеріальних благ протягом тривалого часу внаслідок вчинення корисливих умисних злочинів проти власності на постійній основі.

Зорганізувавшись у внутрішньо й зовнішньо стійке ієрархічне об`єднання, метою діяльності якого є незаконне збагачення та отримання матеріальних благ, шляхом вчинення корисливих умисних злочинів, спрямованих на заволодіння чужим майном шляхом шахрайства, ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_17 , ОСОБА_14 , ОСОБА_6 , ОСОБА_15 , ОСОБА_16 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 та інші невстановлені досудовим розслідуванням особи, маючи єдині наміри щодо вчинення злочинів, визнавши чіткі правила поведінки в середині ієрархічного злочинного угрупування, керівником якого є ОСОБА_7 , підтримуючи міцні внутрішні зв`язки у «своїй» ланці злочинного угрупування, взаємодіяли з учасниками інших ланок злочинного угрупування тільки шляхом відправки чи отримання, за вказівкою керівника структурної частини злочинної організації, банківських карт осіб, які не були обізнані щодо протиправної діяльності злочинної організації, особистих відомостей таких осіб та сім-карток абонентів мобільного зв`язку з фінансовим номером клієнта банківської установи.

Стійкість злочинної організації ОСОБА_7 забезпечував за рахунок її стабільного складу, централізованого підпорядкування учасників, єдиних для всіх правил поведінки, планування злочинної діяльності та чіткого розподілу ролей.

Злочинне об`єднання, яке створив ОСОБА_7 , з метою вчинення корисливих умисних злочинів, було стійким, що знайшло своє вираження у згуртованості та стабільності. Так, між учасниками злочинної організації були постійні міцні внутрішні зв`язки. Між керівником групи, керівниками окремих ланок ієрархічної структури організації та її рядовими учасниками існував високий рівень узгодженості дій, взаємодовіра, єдині правила поведінки, до яких слід віднести спеціальні домовленості щодо ведення розмов між собою із застосуванням умовних слів і словосполучень, використання у якості засобів зв`язку між собою додатку «Telegram», єдину систему вчинення кримінальних правопорушень з чітким розподілом ролей кожного з учасників групи, тощо.

Характерним було визначення способів конспірації. Зокрема, згідно злочинного плану ОСОБА_7 , з виключення можливості викриття злочинної діяльності правоохоронними органами, учасники злочинної організації, виконуючи кожен свої функції згідно відведеної їм ролі в єдиній схемі вчинення злочину, підтримували зв`язки тільки у своїй структурній частині злочинної організації, підпорядковуючись особі, яка її очолювала та організатору злочинного угрупування, використовували у злочинній діяльності банківські картки та розрахункові банківські рахунки інших осіб, які не були обізнані щодо протиправної діяльності злочинної організації.

Так, за вказівкою організатора злочинного угрупування ОСОБА_7 (прізвисько у додатку «Тelegram» - Binjolok), ОСОБА_8 скуповувала за грошову винагороду, яка складала 1000 гривень, банківські картки у осіб, які не були обізнані щодо протиправної діяльності злочинної організації, отримувала від вказаних осіб особисті дані та фінансовий номер мобільного зв`язку клієнта банківської установи, передавала вказані банківські картки та інформацію учасникам злочинного угрупування, які входили до підконтрольної їй структурній частині злочинної організації - ОСОБА_11 , ОСОБА_12 та невстановленим досудовим розслідуванням учасникам злочинного угрупування, контролювала рух грошових коштів, отриманих злочинним шляхом, на банківських рахунках, які обслуговують вказані банківські картки, виконувала вказівки ОСОБА_7 та звітувала йому, давала вказівки підконтрольним їй членам злочинної організації.

Згідно вказівкам ОСОБА_7 (прізвиського у додатку «Тelegram» - Binjolok), співорганізатор злочинного угрупування ОСОБА_9 (прізвиського у додатку «Тelegram» - « ОСОБА_10 ») підбирав та залучав до вчинення злочинів у складі злочинного угрупування підконтрольних йому членів злочинної організації, у тому числі ОСОБА_17 , які згідно визначеній їм ролі у злочинному угрупуванні, повинні були знаходити осіб, які виявляли бажання продати свої банківські картки та не були обізнані щодо протиправної діяльності злочинної організації; за допомогою мережі Інтернет через мобільний додаток «Тelegram» замовляв учасникам злочинного угрупування, які йому підпорядковувалися, банківську картку певної банківської установи, надавав цій ланці злочинного угрупування номери мобільних телефонів для зміни фінансового номеру клієнта банківської установи та відомості щодо учасника злочинної організації, який підпорядковувався ОСОБА_8 чи невстановленому досудовим розслідуванням співорганізатору злочинного угрупування, на ім`я якого необхідно здійснити поштове відправлення банківської картки, виступаючи таким чином зв`язуючою ланкою між ланками злочинної організації, які в подальшому перераховували грошові кошти, отримані злочинним шляхом, на банківські картки, підконтрольні ОСОБА_7 ..

Член злочинного угрупування ОСОБА_17 , підпорядковуючись ОСОБА_9 , знаходив осіб, які не були обізнані щодо протиправної діяльності злочинної організації та виявляли бажання продати свої банківські картки за грошову винагороду, яка складала 500 гривень, отримував від вказаних осіб банківські картки, особисті дані та фінансовий номер мобільного зв`язку клієнта банківської установи, після чого за вказівкою ОСОБА_9 , здійснював зміну фінансового номеру мобільного зв`язку власника банківської картки на підконтрольний учасникам злочинної організації абонентський номер мобільного телефону та користуючись послугами ТОВ «Нова пошта» пересилав вказані банківські картки іншим членам злочинної організації у різні регіони України.

В свою чергу, ОСОБА_14 , ОСОБА_6 , ОСОБА_15 , ОСОБА_16 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 та інші невстановлені досудовим розслідуванням учасники злочинної організації, згідно відведеної їм ролі, підпорядковуючись кожний своєму керівнику, отримували від ОСОБА_8 , ОСОБА_17 та інших невстановлених досудовим розслідуванням учасників злочинної організації, вищезазначені банківські картки, їх особисті ідентифікаційні номери та інформацію щодо їх власників, що в подальшому надало можливість розпоряджатися рухом грошових коштів на банківському рахунку, який обслуговує така банківська карта.

Отримавши таким чином підконтрольний банківський рахунок та банківську картку, яка обслуговує цей рахунок, діючи за вказівкою ОСОБА_7 , ОСОБА_9 , ОСОБА_8 та невстановленого досудовим розслідуванням співорганізатора злочинного угрупування, здійснювали зняття через банківські термінали грошових коштів, які надходили у якості благодійних внесків на потреби Збройних сил України від введених в оману потерпілих, та вносили їх на інші банківські картки, підконтрольні ОСОБА_7 , утримуючи певний відсоток з вказаних грошових коштів на свою користь у якості «своєї долі» незаконного доходу від вчинення злочину. У випадку використання у злочинній діяльності особистої банківської карти, переказ зазначених грошових коштів здійснювали за допомогою Онлайн-банкінгу.

Крім того, учасники злочинного угруповання здійснювали купівлю SIM-карток для мобільних телефонів, активували абонентські номери, після чого, за допомогою додатку «Telegram», передавали активовані номери мобільних телефонів та код для підтвердження входу у додатки «Viber, telegram, whatsapp, BIP» через керівників структурних частин злочинної організації або безпосередньо організатору злочинного угрупування ОСОБА_7 , який в свою чергу використовуючи отримані коди, реєструвався у зазначених додатках та використовував акаунт у своїй злочинній діяльності.

Так, на виконання єдиного злочинного плану, ОСОБА_8 , за вказівкою ОСОБА_7 , встановила зв`язок з невстановленою досудовим розслідуванням особою, яка мала доступ до інформації в підсистемах ІКС «Податковий блок» ДПС України, після чого на постійній основі отримувала від неї перелік діючих на території України підприємств реального сектору економіки та фізичних осіб-підприємців, у якому були вказані відомості щодо юридичної назви та ЄДРПОУ юридичної особи, а також персональні відомості фізичних осіб-підприємців.

В подальшому, ОСОБА_8 передавала зазначений перелік діючих на території України підприємств реального сектору економіки та фізичних осіб-підприємців учаснику злочинного угрупування ОСОБА_13 , який за її вказівкою пересилав його за допомогою мобільного додатку «Telegram» організатору злочинного угрупування ОСОБА_7 .

Використовуючи отриманий перелік діючих на території України підприємств реального сектору економіки та фізичних осіб-підприємців, організатор злочинного угрупування ОСОБА_7 визначав потенційного потерпілого юридичну чи фізичну особу, після чого через мережу Інтернет встановлював юридичну адресу та інформацію про керівників юридичної особи, їх контактні дані, які у невстановлений спосіб передавав невстановленому досудовим розслідуванням учаснику злочинної організації.

Діючи спільно та узгоджено, згідно єдиного плану та розподілу ролей в схемі скоєння шахрайства злочинної організації ОСОБА_7 , з метою досягнення єдиного злочинного результату заволодіння чужим майном шляхом обману, невстановлений досудовим розслідуванням учасник злочинного угрупування, отримавши від ОСОБА_7 відомості щодо потенційного потерпілого юридичної особи, за вказівкою останнього, виготовляв завідомо підроблений лист від імені голів обласних, міських, районних військових/державних адміністрацій, на території яких зареєстрована чи знаходиться обрана у якості потенційного потерпілого юридична чи фізична особа.

Такий завідомо підроблений лист невстановлений досудовим розслідуванням учасник злочинного угрупування готував на ім`я керівника потенційного потерпілого юридичної особи, використовуючи реквізити документу відповідної адміністрації та зазначаючи у листі про можливість перерахування грошових коштів у якості матеріальної допомоги для ЗСУ, вказуючи банківський рахунок або банківську платіжну картку, підконтрольні учасникам злочинної організації.

У подальшому, невстановлений досудовим розслідуванням учасник злочинного угрупування виготовляв скан-копію цього підробленого листа та надсилав за допомогою мобільного додатку «Telegram» організатору злочинного угрупування ОСОБА_7 .

З метою контролю за безпосереднім вчиненням злочину та подальшим рухом грошових коштів, отриманих злочинним шляхом, ОСОБА_7 , за допомогою мобільного додатку «Telegram» надсилав зазначений підроблений лист співорганізаторам, які в свою чергу у випадку необхідності, пересилали його підконтрольним іншим учасникам злочинної організації.

Далі ОСОБА_7 , використовуючи активовані номери мобільних телефонів та код для підтвердження входу у мобільний додаток, отримані від ОСОБА_14 , ОСОБА_6 , ОСОБА_15 , ОСОБА_16 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 та інших невстановлених досудовим розслідуванням учасників злочинної організації за допомогою додатку «Telegram», з метою введення потерпілого в оману, реєструвався у додатках «Viber, telegram, whatsapp, BIP» як голова або заступник голови обласної, міської, районної військової/державної адміністрації, завантажуючи у якості ідентифікаційного зображення акаунту справжнє фотозображення посадової особи, отримане у невстановлений спосіб з мережі Інтернет, або зображення державної символіки регіону України, на території якої зареєстрована чи знаходиться обрана у якості потенційного потерпілого юридична особа.

Після чого, за вказівкою ОСОБА_7 , невстановлений досудовим розслідуванням учасник злочинної організації, використовуючи мобільний зв`язок, за допомогою мережі Інтернет, через зареєстрований вищезазначеним способом акаунт в мобільних додатках «Viber, telegram, whatsapp, BIP», зв`язувався з керівником юридичної особи, обраної у якості потенційного потерпілого, та надсилав на його мобільний телефон чи офіційну електронну адресу підроблений лист від імені голови або заступника голови обласної, міської, районної військової/державної адміністрації, на території якої зареєстрована чи знаходиться юридична особа.

Під час телефонної розмови, невстановлений досудовим розслідуванням учасник злочинної організації, вводив потерпілого в оману, представляючись головою або заступником голови обласної, міської, районної військової/державної адміністрації, на території якої зареєстрована чи знаходиться юридична особа, повідомляв про безпосереднє звернення зазначеної адміністрації до конкретної юридичної особи, яке виразилося у направленні відповідного листа та наполегливо просив здійснити добровільні грошові внески задля формування благодійного фонду, метою якого є придбання матеріальних цінностей направлених на допомогу Збройним силам України, і перерахувати у найкоротший термін грошові кошти на банківський рахунок або банківську платіжну картку, вказану у листі.

Одержання засобами інформаційно-комунікаційних систем (мобільні додатки «Viber, telegram, whatsapp, BIP») відповідного листа, ім`я користувача акаунту та ідентифікаційне зображення присипляли пильність потерпілого.

Більш того, з метою складання у потерпілого хибного враження про те, що він дійсно спілкується з посадовою особою органів державної влади та/або місцевого самоврядування, невстановлений досудовим розслідуванням учасник злочинної організації, пропонував потерпілому зустрітися у приміщенні службового кабінету відповідної обласної, міської, районної військової/державної адміністрації.

Таким чином, введений в оману керівник юридичної особи чи фізична особа-підприємець, особисто або через доручення підпорядкованим співробітникам юридичної особи, перераховував грошові кошти на зазначений в підробленому листі банківський рахунок або банківську платіжну картку, які підконтрольні учасникам злочинної організації.

Після надходження грошових коштів, отриманих шахрайським шляхом, на відповідний підконтрольний банківський рахунок, організатор злочинного угрупування ОСОБА_7 , за допомогою мобільного зв`язку та додатку «Telegram», надавав вказівки щодо подальшого руху грошових коштів, отриманих злочинним шляхом, співорганізаторам ОСОБА_8 , ОСОБА_9 та невстановленій досудовим розслідуванням особі, а вони передавали їх підконтрольним учасникам злочинної організації - ОСОБА_14 , ОСОБА_6 , ОСОБА_15 , ОСОБА_16 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 та іншим невстановленим досудовим розслідуванням особам.

Далі, члени злочинної організації ОСОБА_14 , ОСОБА_6 , ОСОБА_15 , ОСОБА_16 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 та інші невстановлені досудовим розслідуванням особи, за вказівками організатора та співорганізаторів злочинного угрупування, використовуючи підконтрольні платіжні банківські картки, здійснювали обготівковування через банківські термінали грошових коштів, які надходили у якості благодійних внесків на потреби Збройних сил України від введених в оману потерпілих,та вносили їх на інші банківські картки, підконтрольні ОСОБА_7 , утримуючи зазначений співорганізаторами певний відсоток з вказаних грошових коштів на свою користь у якості «своєї долі» незаконного доходу від вчинення злочину, або за такою ж схемою, використовуючи особисті розрахункові банківські рахунки, за допомогою онлайн-банкінгу, здійснювали переказ зазначених грошових коштів, створивши таким чином ланцюг з багаторазових банківських операцій щодо пересилання грошових коштів, отриманих злочинним шляхом, з одного банківського рахунку на інший, кінцевим результатом яких було заволодіння такими коштами організатором злочинного угрупування ОСОБА_7 , якими останній розпоряджався на власний розсуд.

Дисциплінованість учасників злочинного угруповання підтримувалася його ієрархічністю, тобто свідомим і беззаперечним виконанням вказівок її керівника та співорганізаторів, чітким розподілом ролей між учасниками даної злочинної організації.

В залежності від наявності особистих якостей членів злочинного угруповання, таких як фізичний стан, навички, вміння організовано працювати в групі, надійність, коло знайомств з кримінальним минулим, керівником злочинної організації була встановлена чітка ієрархія серед її учасників та розподілені функції між ними.

Окрім того, задля ефективної протидії викриттю правоохоронними органами учасників злочинної організації, ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 та невстановленим досудовим розслідуванням співорганізатором на різних етапах злочинної діяльності угруповання, умисно змінювалися персональний склад та ролі учасників угруповання, шляхом залучення інших невстановлених в ході досудового розслідування осіб, яким у різний час злочинної діяльності за невстановлених в ході досудового розслідування обставин, у невстановленому місці та час доводились основні схеми, механізм реалізації злочинного умислу, відомості про об`єкти злочинних посягань та визначались ролі та функції таких осіб у вчиненні кримінальних правопорушень.

Отже, у відповідності із розробленим планом злочинної діяльності, функції та завдання кожного члена організації були розподілені наступним чином:

ОСОБА_7 (прізвиського у додатку «Тelegram» - Binjolok), обравши собі роль керівника злочинної організації та визначивши вчинення злочину, як основного джерела для здобуття коштів та матеріальних благ для свого існування та функціонування структурних підрозділів та злочинної організації в цілому, діючи з прямим умислом корисливим мотивом у складі організованого ним злочинного угруповання, згідно розробленого ним плану, відомого всім учасникам, для заволодіння чужим майном шляхом шахрайства розробив єдиний злочинний план та способи його реалізації, доводив ці дані до відома керівників ланок злочинної організації, які у подальшому доводили їх до підконтрольних їм членів злочинної організації, розподіляв між членами злочинної організації їх обов`язки, встановивши певну ієрархію, порядок підпорядкування членів організації їх лідеру та іншим співучасникам, які виконували керівничі функції.

Відповідно до заздалегідь розподілених ролей, ОСОБА_7 здійснював загальне керівництво діяльністю злочинної організації; координував дії кожного з її учасників; контролював скоєння кримінальних правопорушень учасниками злочинного угрупування; отримував від ОСОБА_8 та ОСОБА_13 перелік діючих на території України підприємств реального сектору економіки та фізичних осіб-підприємців з підсистеми ІКС «Податковий блок» ДПС України, згідно вказаного переліку визначав у якості потенційного потерпілого юридичну особу, реєстрував у додатках «Viber, telegram, whatsapp, BIP» акаунт на ім`я певної посадової особи, використовуючи у якості ідентифікаційного зображення акаунту справжнє фотозображення посадової особи або зображення державної символіки України; надавав вказівки щодо виготовлення підроблених листів від імені посадових осіб та подальшого руху грошових коштів, отриманих злочинним шляхом; отримував незаконний дохід від скоєння злочину; забезпечував фінансування організації та розподіл між її учасниками злочинних доходів; визначав склад злочинної організації.

ОСОБА_8 , як співорганізатор, очолювала ланку злочинної організації, виконуючи керівничі функції та здійснюючи контроль за злочинною діяльністю підконтрольних їй учасників злочинної організації - ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 та інших досудовим розслідуванням невстановлених осіб; діючи узгоджено зі всіма учасниками злочинного угрупування з єдиною метою отримання незаконного прибутку шляхом шахрайства, забезпечувала функціонування злочинної організації, виконувала та передавала вказівки організатора ОСОБА_7 підконтрольним їй учасникам злочинної організації; забезпечувала фінансування організації та розподіл між її учасниками злочинних доходів; за вказівкою організатора злочинного угрупування ОСОБА_7 приймала участь у визначенні складу очолюваної їй ланки злочинної організації; передавала ОСОБА_7 перелік діючих на території України підприємств реального сектору економіки та фізичних осіб-підприємців з підсистеми ІКС «Податковий блок» ДПС України; контролювала рух грошових коштів, отриманих злочинним шляхом, на банківських рахунках, підконтрольних учасникам злочинної організації; визначала суму злочинного доходу підконтрольних їй учасників злочинної організації; отримувала незаконний дохід від скоєння злочину.

Невстановлена досудовим розслідуванням особа, як співорганізатор, виконував керівничі функції та здійснював контроль за злочинною діяльністю підконтрольних йому учасників злочинної організації в очолюваній ним ланці злочинної організації - ОСОБА_14 , ОСОБА_6 , ОСОБА_15 , ОСОБА_16 та інших невстановлених досудовим розслідуванням осіб; діючи узгоджено зі всіма учасниками злочинного угрупування з єдиною метою отримання незаконного прибутку шляхом шахрайства, забезпечував функціонування злочинної організації, виконував та передавав вказівки організатора ОСОБА_7 підконтрольним йому учасникам злочинної організації; забезпечував фінансування організації та розподіл між її учасниками злочинних доходів; за вказівкою організатора злочинного угрупування ОСОБА_7 приймав участь у визначенні складу очолюваної ним ланки злочинної організації; контролював рух грошових коштів, отриманих злочинним шляхом, на банківських рахунках, підконтрольних учасникам злочинної організації; визначав суму злочинного доходу підконтрольних йому учасників злочинної організації; отримував незаконний дохід від скоєння злочину.

На ОСОБА_9 (прізвиського у додатку «Тelegram» - «Распад Атома») як співорганізатора, було покладено керівничі функції та здійснення контролю за злочинною діяльністю підконтрольних йому учасників злочинної організації в очолюваній ним ланці злочинної організації ОСОБА_17 та інших невстановлених досудовим розслідуванням осіб; діючи узгоджено зі всіма учасниками злочинного угрупування з єдиною метою отримання незаконного прибутку шляхом шахрайства, забезпечував функціонування злочинної організації; ланка злочинного угрупування, яку очолював ОСОБА_9 , виступала зв`язуючою ланкою між ланками злочинного угрупування; виконував та передавав вказівки організатора ОСОБА_7 підконтрольним йому учасникам злочинної організації; замовляв учасникам злочинного угрупування, які йому підпорядковувалися, банківську картку певної банківської установи, надавав цій ланці злочинного угрупування номери мобільних телефонів для зміни фінансового номеру клієнта банківської установи та відомості щодо учасника злочинної організації, який підпорядковувався ОСОБА_8 та невстановленому досудовим розслідуванням співорганізатору злочинного угрупування, на ім`я якого необхідно здійснити поштове відправлення банківської картки; забезпечував фінансування організації та розподіл між її учасниками злочинних доходів; за вказівкою організатора злочинного угрупування ОСОБА_7 приймав участь у визначенні складу очолюваної йому ланки злочинної організації; отримував незаконний дохід від скоєння злочину.

ОСОБА_17 , як учасник злочинної організації, діючи узгоджено зі всіма учасниками злочинного угрупування з єдиною метою отримання незаконного прибутку шляхом шахрайства, згідно відведеної йому організатором злочинного угрупування ОСОБА_7 ролі, підпорядковуючись у структурі злочинної організації ОСОБА_9 , знаходив осіб, які виявляли бажання продати свої банківські картки за грошову винагороду, отримував від вказаних осіб банківські картки та іншу особисту інформацію, здійснював зміну фінансового номеру мобільного зв`язку власника банківської картки на підконтрольний учасникам злочинної організації абонентський номер мобільного телефону, пересилав вказані банківські картки іншим членам злочинної організації у різні регіони України; отримував незаконний дохід від скоєння злочину.

В свою чергу, ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , яких очолювала ОСОБА_8 , та ОСОБА_14 , ОСОБА_6 , ОСОБА_15 , ОСОБА_16 , які підпорядковувалися невстановленому досудовим розслідуванням співорганізатору злочинного угрупування, як учасники злочинної організації, діючи узгоджено зі всіма учасниками злочинного угрупування з єдиною метою отримання незаконного прибутку шляхом шахрайства, згідно відведеної організатором злочинного угрупування ОСОБА_7 кожному учаснику ролі, отримували від ОСОБА_8 , ОСОБА_17 та інших невстановлених досудовим розслідуванням учасників злочинної організації підконтрольні банківські картки, здійснювали зняття через банківські термінали грошових коштів, які надходили у якості благодійних внесків на потреби Збройних сил України від введених в оману потерпілих, та вносили їх на інші банківські картки, підконтрольні ОСОБА_7 ; здійснювали купівлю SIM-карток для мобільних телефонів, активували абонентські номери, передавали активовані номери мобільних телефонів та код для підтвердження входу у додатки «Viber, telegram, whatsapp, BIP» ОСОБА_7 для реєстрації останнього у зазначених додатках та використання акаунту у злочинній діяльності угрупування; отримували незаконний дохід від скоєння злочину.

Невстановлені досудовим розслідуванням особи, як учасники злочинної організації, діючи узгоджено з усіма учасниками злочинного угрупування з єдиною метою отримання незаконного прибутку шляхом шахрайства, згідно відведеної їм організатором злочинного угрупування ОСОБА_7 ролі, виготовляли на ім`я керівника юридичної особи завідомо підроблені листи від імені голови або заступника голови обласної, міської, районної військової/державної адміністрації, на території якої зареєстрована чи знаходиться обрана ОСОБА_7 у якості потенційного потерпілого юридична чи фізична особа, щодо можливості перерахування грошових коштів у якості матеріальної допомоги для ЗСУ, вказуючи банківський рахунок або банківську платіжну картку, підконтрольні учасникам злочинної організації; виготовляли скан-копію цього підробленого листа та відсилали його ОСОБА_7 ; отримували незаконний дохід від скоєння злочину.

Невстановлені досудовим розслідуванням особи, як учасники злочинної організації, діючи узгоджено з усіма учасниками злочинного угрупування з єдиною метою отримання незаконного прибутку шляхом шахрайства, згідно відведеної їм організатором злочинного угрупування ОСОБА_7 ролі, безпосередньо вчиняли шахрайства вводили потерпілих в оману, представляючись головою або заступником голови обласної, міської, районної військової/державної адміністрації, на території якої зареєстрована чи знаходиться юридична особа, повідомляли про безпосереднє звернення зазначеної адміністрації до конкретної юридичної чи фізичної особи, яке виразилося у направленні відповідного листа та наполегливо просили здійснити добровільні грошові внески задля формування благодійного фонду, метою якого є придбання матеріальних цінностей направлених на допомогу Збройним силам України, і перерахувати у найкоротший термін грошові кошти на банківський рахунок або банківську платіжну картку, вказану у листі та підконтрольні учасникам злочинної організації; отримував незаконний дохід від скоєння злочину.

Інші невстановлені досудовим розслідуванням особи, у складі злочинної організації входили до ланок, які очолювали ОСОБА_8 , ОСОБА_9 та невстановлений досудовим розслідуванням співорганізатор злочинного угрупування, виконуючи функції своєї ланки, приймали безпосередню участь у вчиненні заволодіння чужим майном шляхом обману, у результаті чого всі учасники злочинної організації отримували незаконний прибуток.

Злочинна організація ОСОБА_7 характеризувалася попередньою зорганізованістю в спільне об`єднання для вчинення особливо тяжких злочинів та забезпечення діяльності окремих структурних підрозділів, стабільністю, згуртованістю та стійкістю свого складу, тривалістю постійної злочинної діяльності, домовленістю і готовністю до постійного вчинення злочинів кожним із учасників групи, отриманням матеріальних благ від такої діяльності на постійній основі та чітко розмежованої та встановленої ієрархії.

Ця злочинна організація мала стійкий характер, тривалий період існування, високий ступінь організованості, підпорядкування всіх її учасників ОСОБА_7 та керівникам її окремих ланок ОСОБА_8 , ОСОБА_9 та невстановленій досудовим розслідуванням особі, відрізнялась чітким плануванням, підготовкою до вчинення злочинів, стабільністю складу, розподілом ролей і функцій, а також наявністю чіткої ієрархії між учасниками угруповання.

Для прикриття злочинної діяльності та перешкоджанню її можливому викриттю правоохоронними органами, ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 та невстановлена досудовим розслідуванням особа уникали безпосереднього спілкування один з одним, надаючи вказівки та контролюючи процес вчинення злочинів шляхом використання засобів інформаційно-комунікаційних систем мобільних додатків «Viber, telegram, whatsapp, BIP», а також виключили та/або мінімізували особисті зустрічі з безпосередніми виконавцями злочинів ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , ОСОБА_6 , ОСОБА_15 , ОСОБА_16 , ОСОБА_17 та іншими невстановленими досудовим розслідуванням особами.

За таких обставин, усі учасники злочинної організації усвідомлюючи, що їх діяльність спрямована на заволодіння грошовими коштами юридичних осіб шляхом обману, а вчинювані ними протиправні дії є шахрайством, надали свою добровільну згоду на вступ та участь у злочинній організації ОСОБА_7 , у складі якої приймали безпосередню участь у вчиненні шахрайства відносно потерпілих з використанням електронно-обчислювальної техніки, у період воєнного стану на території України, обумовленого вторгненням окупаційних військ Російської Федерації.

Учасники злочинної організації під загальним керівництвом ОСОБА_7 , шляхом шахрайства та проведення незаконних операцій з використанням електронно-обчислювальної техніки заволодівали грошовими коштами юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців на території Одеської, Дніпропетровської, Київської, Сумської, Чернігівської, Черкаської, Полтавської, Волинської, Тернопільської, Львівської, Івано-Франківської, Вінницької області, Рівненської областей.

Ухвалою слідчого судді Київського районного суду м. Одеси від 31.08.2022 року продовжено строк досудового розслідування до 6 (шести) місяців, тобто до 09.01.2023 року.

Ухвалою слідчого судді Київського районного суду м. Одеси від 19.12.2022 року продовжено строк досудового розслідування до 10 (десяти) місяців, тобто до 07.04.2023 року.

28.02.2023 року ОСОБА_6 було затримано органом досудового розслідування в порядку ст. 208 КПК України та того ж дня йому повідомлено про підозру у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст.255 КК України, за кваліфікуючими ознаками: участь в злочинній організації.

01.03.2023 року заступник начальника відділу СУ ГУНП в Одеській області ОСОБА_18 , за погодженням з прокурором відділу Одеської обласної прокуратури ОСОБА_19 , звернулась до слідчого судді з клопотанням про застосування до підозрюваного ОСОБА_6 запобіжного заходу у виді тримання під вартою.

Оскарженою ухвалою слідчого судді частково задоволено клопотання слідчого та до підозрюваного ОСОБА_6 застосований запобіжний захід у виді тримання під вартою, строком до 07.04.2023 року включно, із визначенням альтернативного запобіжного заходу у виді застави в сумі 805200 (вісімсот п`ять тисяч двісті) грн.

Мотивуючи прийняте рішення, слідчий суддя послався на обґрунтованість підозри ОСОБА_6 у вчиненні злочину та доведеність існування ризиків, передбачених ст.177 КПК, врахувавши вагомість наявних доказів про підозру у вчиненні підозрюваним злочину, тяжкість покарання, що загрожує останньому у разі визнання його винуватим, особу підозрюваного, слідчий суддя дійшов висновку про необхідність застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою підозрюваному ОСОБА_6 .

Не погоджуючись з ухвалою слідчого судді захисник ОСОБА_5 подала апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на незаконність та необґрунтованість ухвали, просить скасувати її та постановити нову ухвалу, якою відмовити в задоволенні клопотання заступника начальника відділу СУ ГУНП в Одеській області. Захисник вказує, що підозра є необґрунтованою, ризики у кримінальному провадженні слідчим та прокурором не доведені, а також не враховано даних про особу підозрюваного.

Щодо руху скарги в суді апеляційної інстанції колегія суддів зазначає наступне.

Протоколом передачі судової справи раніше визначеному складу суду від 07.03.2023 року справу розподілено для розгляду колегії суддів у складі: головуючий суддя ОСОБА_20 , судді: ОСОБА_21 , ОСОБА_22

15.03.2023 року на підставі службової записки судді ОСОБА_20 , з метою недопущення порушення строків розгляду справи у зв`язку із перебуванням його у відпустці, замінено головуючого суддю ОСОБА_20 , та визначено колегію суддів у складі: ОСОБА_2 , ОСОБА_21 , ОСОБА_22

16.03.2023 року на підставі службової записки судді ОСОБА_2 , замінено суддів-учасників колегії суддів: ОСОБА_21 , ОСОБА_22 , на постійно-діючу колегію суддів у склад якої входять: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 .

Ухвалою Одеського апеляційного суду від 03.04.2023 року постановлено розгляд вказаної апеляційної скарги провести в режимі одночасної відео конференції між Одеським апеляційним судом та ДУ «Одеський слідчий ізолятор» за участю підозрюваного ОСОБА_6 .

До судового засідання, призначеного на 03.04.2023 року, учасники кримінального провадження, будучи належним чином повідомленими про дату, час та місце розгляду справи, не з`явилися, клопотань про відкладення не заявляли.

Прокурор відділу Одеської обласної прокуратури ОСОБА_19 подав заяву про розгляд апеляційної скарги захисника без участі прокурора, заперечував проти її задоволення. Крім того, прокурор повідомив, що ухвалою слідчого судді від 29.03.2023 року підозрюваному ОСОБА_6 вже було продовжено строк дії запобіжного заходу у виді тримання під вартою до 26.05.2023 року.

Відео конференційний зв`язок із ДУ «Одеський слідчий ізолятор» не відбувся з технічних причин.

Враховуючи положення ч.4 ст.107 та ч.4 ст. 405 КПК України, апеляційний розгляд проведено за відсутності учасників кримінального провадження, та без фіксації за допомогою технічних засобів.

Заслухавши суддю-доповідача, обговоривши доводи апеляційної скарги захисника, колегія суддів дійшла висновку про таке.

Частина перша ст. 404 КПК України (далі КПК) передбачає, що суд апеляційної інстанції переглядає рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Стаття 370 КПК передбачає, що судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до ст. 94 цього Кодексу. Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.

Питання, які слідчий суддя повинен вирішити при застосуванні відносно особи запобіжного заходу у виді тримання під вартою визначені змістом ст.ст. 177, 178, 183 КПК.

Відповідно до вимог ст. 177 КПК, підставою для застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді вважати, що підозрюваний може перешкоджати кримінальному провадженню чи вчинити інше правопорушення.

Розглядаючи клопотання про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою для прийняття законного і обґрунтованого рішення, суд, відповідно до ст. 178 КПК та практики Європейського суду з прав людини, крім наявності вищезазначених обставин, повинен врахувати тяжкість кримінального правопорушення, у вчиненні якого підозрюється особа та особисті обставини життя особи, які можуть свідчити на користь збільшення (зменшення) ризику переховування від правосуддя чи інших способів неналежної процесуальної поведінки.

Під час апеляційного перегляду оскарженої ухвали встановлено, що слідчий суддя дотримався вказаних вимог закону при розгляді клопотання про застосування до підозрюваного ОСОБА_6 запобіжного заходу у виді тримання під вартою.

Прийняте рішення слідчий суддя мотивував наявністю обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_6 злочину, передбаченого ч.2 ст.255 КК України, врахував суспільно-небезпечний характер, тяжкість покарання, яке загрожує підозрюваному в разі визнання його винуватим, а також наявність ризиків, які дають підстави вважати, що підозрюваний, перебуваючи на свободі, може переховуватись від органу досудового розслідування та суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; вчинити незаконний вплив на свідків та інших підозрюваних у кримінальному провадженні; а також скоїти інші кримінальні правопорушення.

З викладеного вбачається, що слідчий суддя, приймаючи рішення про доцільність застосування щодо ОСОБА_6 запобіжного заходу у виді тримання під вартою, врахував всі обставини, з якими закон пов`язує можливість застосування такого запобіжного заходу та обґрунтовано дійшов висновку про необхідність задоволення клопотання, в зв`язку з відсутністю достатніх стримуючих факторів, які б дозволили менш суворим запобіжним заходам дієво запобігти ризикам, доведеним слідчим і прокурором.

Щодо наявності обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення апеляційним судом встановлено таке.

Відповідності до ч.5 ст.9 КПК кримінальне процесуальне законодавство України застосовується з урахуванням практики Європейського Суду з прав людини (далі ЄСПЛ).

Відповідно до практики ЄСПЛ «обґрунтованість підозри, на якій має ґрунтуватися арешт, складає суттєву частину гарантії від безпідставного арешту і затримання, закріпленої у статті 5 §1(с) Конвенції». За визначенням ЄСПЛ «обґрунтована підозра у вчиненні кримінального злочину, про яку йдеться у статті 5 §1(с) Конвенції, передбачає наявність обставин або відомостей, які переконали б неупередженого спостерігача, що ця особа, можливо, вчинила певний злочин» («K.-F. проти Німеччини», 27 листопада 1997, §57).

У пункті 175 рішення Європейського суду з прав людини від 21.04.2011 року у справі «Нечипорук і Йонкало проти України» зазначено, що «термін «обґрунтована підозра» означає, що існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення. Факти, що підтверджують обґрунтовану підозру, не повинні бути такого ж рівня, що й факти, на яких має ґрунтуватися обвинувальний вирок. Аналогічна правова позиція ЄСПЛ відображена у справі «Фокс, Кемпбелл і Гартлі проти Сполученого Королівства» від 30 серпня 1990 року, в якому також зазначено, що вимога розумної підозри передбачає наявність доказів, які об`єктивно пов`язують підозрюваного з певним злочином, вони не повинні бути достатніми, щоб забезпечити засудження, але мають бути достатніми, щоб виправдати подальше розслідування або висунення обвинувачення.

У п. 48 рішення «Чеботарь проти Молдови» № 35615/06 від 13.11.07 року ЄСПЛ зазначив: «Суд повторює, що для того, щоб арешт по обґрунтованій підозрі був виправданий у відповідності з статтею 5 & 1 (с), поліція не зобов`язана мати докази, достатні для пред`явлення обвинувачення, ні в момент арешту ні під час перебування заявника під вартою. Також не обов`язково, щоб затриманій особі були, по кінцевому рахунку, пред`явлені обвинувачення, або щоб ця особа була піддана суду. Метою попереднього тримання під вартою є подальше розслідування кримінальної справи, яке повинно підтвердити або розвіяти підозру, яка є підставою для затримання».

В рішенні ЄСПЛ «Ферарі-Браво проти Італії», Суд зазначив, що затримання та тримання особи під вартою, безумовно, можливе не лише у випадку доведеності факту вчинення злочину та його характеру, оскільки така доведеність сама по собі і є метою досудового розслідування, досягненню цілей якого і є тримання під вартою.

У справі «Мюррей проти Сполученого Королівства» №14310/88 від 23.10.1994 року ЄСПЛ зазначив, що «факти, які є причиною виникнення підозри не повинні бути такими ж переконливими, як і ті, що є необхідними для обґрунтування вироку чи й просто висунення обвинувачення, черга якого надходить на наступній стадії процесу кримінального розслідування».

При цьому, обставини здійснення підозрюваним конкретних дій та доведеність його винуватості, є предметом перевірки та оцінки у сукупності з іншими доказами у кримінальному провадженні під час подальшого досудового розслідування.

Таким чином, у відповідності до практики ЄСПЛ, для вирішення питання щодо обґрунтованості повідомленої підозри, оцінка наданих слідчому судді доказів здійснюється не в контексті оцінки доказів з точки зору їх достатності і допустимості для встановлення вини чи її відсутності, доведення чи не доведення винуватості особи, що здійснюється судом при ухваленні вироку, а з метою визначити вірогідність та достатність підстав причетності тієї чи іншої особи до вчинення кримінального правопорушення, а також чи є підозра обґрунтованою, щоб виправдати подальше розслідування або висунення обвинувачення.

Апеляційний суд наголошує, що на даній стадії кримінального провадження, судом не встановлюється винуватість чи не винуватість ОСОБА_6 у скоєнні злочину, а лише вирішується питання про обґрунтованість підозри та наявність ризиків для обрання відповідного запобіжного заходу, а тому суд не може давати оцінку допустимості та належності доказів, оскільки справа не розглядається судом по суті пред`явленого обвинувачення.

Крім того, апеляційний суд звертає увагу, що відповідно до положень ч.2 ст.94 КПК, жоден доказ не має наперед встановленої сили, та всі докази в даному кримінальному провадженні підлягають ретельній перевірці з наступною їх оцінкою у відповідності до положень ч.1 ст.94 КПК.

Відповідно до ст.ст. 89, 94 КПК, оцінка допустимості та належності доказів буде надана судом першої інстанції при розгляді кримінального провадження по суті.

Докази, які містяться в матеріалах кримінального провадження, зокрема копії: протоколу допиту представника потерпілого від 09.02.2023 року; протоколу обшуку від 21.09.2022 року; протоколу огляду мобільного телефону; протоколу огляду речових доказів; протоколів допитів свідків, та інші документи, здобуті у ході досудового розслідування кримінального провадження; вказують на те, що на даній стадії досудового розслідування існує обґрунтована підозра причетності ОСОБА_6 до вчинення інкримінованого йому злочину.

Дослідивши долучені до клопотання слідчого докази, апеляційний суд дійшов висновку, що підстав передбачених ст.87 КПК для визнання цих доказів недопустимими, не встановлено та стороною захисту щодо існування таких підстав відомостей не надано.

Долучені до клопотання слідчого докази, на які міститься посилання в оскарженій ухвалі слідчого судді, є такими, що вказують на наявність обставин та відомостей, які можуть переконати суд та неупередженого спостерігача, що підозрюваний ОСОБА_6 можливо вчинив інкримінований йому злочин: участь у злочинній організації. Ці докази, на даній стадії досудового розслідування, є достатніми для висновку, що підозра не є вочевидь необґрунтованою та відповідає стандарту переконання «обґрунтована підозра».

З огляду на викладене, на даній стадії досудового розслідування, апеляційний суд визнає непереконливими доводи захисника про необґрунтованість підозри.

Апеляційний суд визнає необґрунтованими доводи сторони захисту в частині відсутності ризиків, передбачених ст.177 КПК, які зазначені в оскарженій ухвалі слідчого судді, з огляду на таке.

Підставою застосування запобіжного заходу є наявність, зокрема, ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний може здійснити дії, передбачені ч.ч. 1, 2 ст.177 КПК.

Ризики, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний може здійснити спробу протидії кримінальному провадженню у формах, що передбачені ч.1 ст.177 КПК, слід вважати наявними за умови встановлення обґрунтованої ймовірності можливості здійснення підозрюваним зазначених дій.

При цьому, КПК не вимагає доказів того, що підозрюваний обов`язково (поза всяким сумнівом) здійснюватиме відповідні дії, однак вимагає доказів того, що він має реальну можливість їх здійснити у конкретному кримінальному провадженні в майбутньому, оскільки під поняттям «ризик» - слід розуміти обґрунтовану ймовірність протидії підозрюваного кримінальному провадженню у формах, передбачених ч.1 ст.177 КПК.

Запобіжний захід застосовується з метою попередження ризиків здійснення такої поведінки підозрюваного та, як наслідок, унеможливлення здійснення негативного впливу на хід та результати кримінального провадження. Тобто в даному випадку, слідчий, прокурор, слідчий суддя чи суд мають зробити висновки прогностичного характеру, коли доказування спрямоване не на подію, яка відбулася в минулому, а на встановлення фактичних даних, які дозволять стверджувати про подію, яка може статися з достатньою долею ймовірності у майбутньому.

Стосовно загрози втечі особи, практика ЄСПЛ виходить з того, що якщо тяжкість покарання, якому може бути підданий підозрюваний, можна законно розглядати, як таку, що може спонукати його до втечі. Для того, щоб ця обставина мала реальний характер потрібно враховувати наявність інших обставин, а саме: характеристики особи, її моральний облік, місце проживання, професію, прибуток, сімейних зв`язків, будь яких зв`язків з іншою країною, або наявність зв`язків в іншому місці.

У рішенні по справі «W проти Швейцарії» від 26.01.1993 року ЄСПЛ вказав, що врахування тяжкості злочину має свій раціональний зміст, оскільки вона свідчить про ступінь суспільної небезпечності цієї особи та дозволяє спрогнозувати з достатньо високим ступенем імовірності її поведінку, беручи до уваги, що майбутнє покарання за тяжкий злочин підвищує ризик того, що підозрюваний може ухилитись від слідства.

Також, СПЛ у справі «Ілійков проти Болгарії» закріпив, що «суворість передбаченого покарання» є суттєвим елементом при оцінюванні «ризиків переховування або повторного вчинення злочинів».

З урахуванням наведеного, посилання сторони захисту на відсутність ризику переховування ОСОБА_6 апеляційний суд визнає неспроможними, оскільки ОСОБА_6 , який на даний час підозрюється у скоєнні злочину, передбаченого ч.2 ст.255 КК України, а санкція вказаної норми кримінального закону передбачає покарання у виді позбавлення волі на строк від п`яти до дванадцяти років.

Таким чином, обставини даного кримінального провадження, на думку апеляційного суду, дають достатні підстави припускати, що ОСОБА_6 , розуміючи можливість призначення суворого покарання, яке йому загрожує у разі доведеності його вини за результатами розгляду кримінального провадження, може здійснити спроби переховування від органу досудового розслідування чи суду з метою уникнення від кримінальної відповідальності.

За таких обставин, апеляційний суд вважає, що ризик, передбачений п.1 ч.1 ст.177 КПК, не можна визнавати недоведеним.

При встановленні наявності ризику, передбаченого п.3 ч.1 ст.177 КПК, - впливу на свідків в даному кримінальному провадженні, апеляційний суд враховує встановлену КПК процедуру отримання показань від осіб, які є свідками у кримінальному провадженні, відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 23, ст. 224, ч. 4 ст. 95 КПК.

Апеляційний суд визнає неспроможними доводи сторони захисту щодо відсутності ризику незаконного впливу підозрюваного ОСОБА_6 на свідків, оскільки покази свідків, які станом на даний час ще не допитані в судовому засіданні, мають істотне значення для проведення повного, всебічного та неупередженого досудового розслідування, перебуваючи на свободі, підозрюваний може здійснювати незаконний вплив на свідків, схиляючи їх до зміни показів в рамках даного кримінального провадження, з метою уникнення кримінальної відповідальності.

Також ОСОБА_6 може здійснювати вплив на інших підозрюваних у цьому кримінальному провадженні.

Враховуючи обставини інкримінованого підозрюваному ОСОБА_6 злочину, дані про особу підозрюваного, колегія суддів погоджується із доводами слідчого та прокурора, що також існує ризик того, що підозрюваний може продовжити вчинення протиправних незаконних дій, зокрема вчинити інші кримінальні правопорушення.

За наведених обставин, апеляційний суд вважає, що в даному кримінальному провадженні існує реальний ризик, передбачений п.5 ч.1 ст.177 КПК.

Колегія суддів також визнає вірними висновки слідчого судді про доведеність ризику можливого знищення, приховання або спотворення підозрюваним речей та документів, які мають істотне значення для встановлення істини по справі.

Крім того, колегія суддів звертає увагу, що незважаючи на закріплене ч.4 ст.183 КПК право слідчого судді не визначати розмір застави у кримінальному провадженні щодо злочину, передбаченого ст.255 КК України, слідчим суддею все ж таки визначено альтернативний запобіжний захід у виді застави.

Застосувавши до підозрюваного запобіжний захід у виді тримання під вартою, слідчий суддя з достатньою повнотою мотивував своє рішення та визначив розмір застави, як альтернативного запобіжного заходу.

Частиною 5 статті 182 КПК визначено межі розмірів застави в залежності від тяжкості вчинених злочинів, а також передбачено щодо особи, підозрюваної у вчиненні особливо тяжкого злочину розмір застави у межах від вісімдесяти до трьохсот розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Слідчий суддя правильно врахував обставини та тяжкість інкримінованого злочину, особу підозрюваного, та у відповідності до ст.182 КПК України вірно вирішив визначити підозрюваному як альтернативний запобіжний захід заставу у максимальних межах у розмірі 300 розмірів прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що становить 805200 (вісімсот п`ять тисяч двісті) грн., оскільки такий розмір застави достатньою мірою може гарантувати виконання підозрюваним, покладених на нього обов`язків.

На думку апеляційного суду, з урахуванням конкретних обставин кримінального провадження та висунутої підозри у скоєнні особливо тяжкого злочину, а також особи підозрюваного, який працевлаштований, визначений слідчим суддею розмір застави є достатнім і прийнятним також з урахуванням практики Європейського суду з прав людини, відповідно до якої розмір застави повинен визначатися тим ступенем довіри, при якому перспектива втрати застави, буде достатнім стримуючим засобом, щоб відбити у особи, щодо якої застосовано заставу, бажання будь-яким чином перешкоджати кримінальному провадженню.

Крім того, колегія суддів звертає увагу, що згідно інформації з ЄДРСР ухвалою слідчого судді Київського районного суду м. Одеси від 29.03.2023 року задоволено клопотання заступника начальника відділу СУ ГУНП в Одеській області ОСОБА_18 , погоджене прокурором відділу Одеської обласної прокуратури ОСОБА_19 , у кримінальному провадженні №0000179 від 16.03.2022 року та продовжено строк тримання під вартою ОСОБА_6 до 26.05.2023 року включно.

Доводи сторони захисту про те, що стороною обвинувачення не надано жодного доказу відповідно до якого дії особи можуть бути кваліфіковані за ч.2 ст.255, ч.1 ст.190, ч.3 ст.190, ч.4 ст.358, ч.1 ст.263 КК України, без наявності висновків відповідних експертних досліджень, якими б безумовно у вчиненні злочину було ідентифіковано ОСОБА_6 , колегія визнає безпідставними, оскільки згідно матеріалів судового провадження ОСОБА_6 повідомлено про підозру лише за ч.2 ст.255 КК України, та на даній стадії кримінального провадження не встановлюється винуватість чи не винуватість ОСОБА_6 у скоєнні злочину, та остаточна кваліфікація його дій, а лише вирішується питання про обґрунтованість підозри та наявність ризиків для обрання відповідного запобіжного заходу.

Колегія суддів приймає до уваги посилання захисника про те, що ОСОБА_6 має місце реєстрації та місце проживання, мешкає з батьком похилого віку, однак вказані обставини не можливо визнати такими, що могли б гарантувати запобігання встановленим ризикам без застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою.

Доводи сторони захисту про те, що підозрюваний тривалий час знаходиться у шлюбі, має на утриманні неповнолітню дитину, колегія суддів не приймає до уваги, оскільки вказані обставини не підтверджені належними доказами.

Обставин, передбачених ч.2 ст.183 КПК України, які є перешкодою для застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою щодо підозрюваного ОСОБА_6 , як судом першої інстанції, так і колегією суддів апеляційного суду, встановлено не було.

Матеріали справи не містять інших даних про застереження, які б унеможливлювали перебування підозрюваного під вартою за станом здоров`я. Стороною захисту апеляційному суду не надано будь-яких документів, які б свідчили про неможливість перебування підозрюваного під вартою.

Апеляційний суд звертає увагу, що доцільність необхідності подальшого утримання підозрюваного під вартою буде перевірена через нетривалий час в порядку ст.199 КПК, в тому числі і з урахуванням результатів досудового розслідування.

Приймаючи до уваги вищевикладене, апеляційний суд вважає, що висновок слідчого судді про існування достатніх підстав для обрання запобіжного заходу у виді тримання під вартою відповідає вимогам кримінального процесуального закону, ґрунтується на матеріалах справи, а дані про особу підозрюваного і сама підозра у вчиненні особливо тяжкого злочину, дають достатні підстави вважати, що на даний час дійсно існують зазначені слідчим суддею ризики, які виправдовують тримання підозрюваного під вартою.

За наведених обставин апеляційний суд приходить до висновку про неспроможність доводів захисника стосовно незаконності оскарженої ухвали, а тому апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а ухвала слідчого судді - залишенню без змін.

Керуючись ст.ст. 177, 178, 183, 376, 404, 405, 419, 422, 424, 532 КПК України, апеляційний суд,

постановив:

Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_5 в інтересах підозрюваного ОСОБА_6 залишити без задоволення.

Ухвалу слідчого судді Київського районного суду м. Одеси від 02.03.2023 року, якою підозрюваному ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ,у кримінальному провадженні №0000179 від 16.03.2022 року застосовано запобіжний захід у виді тримання під вартою залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення, є остаточною і оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді Одеського апеляційного суду

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4