ХМЕЛЬНИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 березня 2023 року

м. Хмельницький

Справа № 683/420/23

Провадження № 11-кп/4820/337/23

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Хмельницького апеляційного суду в складі:

судді - доповідача ОСОБА_1 ,

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

з участю секретаря ОСОБА_4 ,

прокурора ОСОБА_5 ,

захисника ОСОБА_6 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Хмельницькому в режимі відеоконференції, матеріали кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000012 від 09 січня 2023 року за апеляційною скаргою захисника обвинуваченого ОСОБА_7 адвоката ОСОБА_6 на ухвалу Старокостянтинівського районного суду Хмельницької області від 01 березня 2023 року, -

в с т а н о в и л а:

Ухвалою Старокостянтинівського районного суду Хмельницької області від 01 березня 2023 року продовжено ОСОБА_7 , обвинуваченому у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.185 КК України, строк тримання під вартою на 60 днів, по 10 травня 2023 року включно.

Своє рішення суд мотивував тим, що будь яких даних про зменшення чи відсутність ризиків, передбачених ст.177 КПК України, для застосування стосовно обвинуваченого більш м`якого запобіжного заходу ніж тримання під вартою, не встановлено.

В поданій апеляційній скарзі захисник ОСОБА_6 просить ухвалу суду скасувати, постановити нову, якою обрати ОСОБА_7 запобіжний захід у вигляді домашнього арешту в нічний час доби.

Вказує, що прокурором у своєму клопотанні про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою не доведено, а судом не надано належної оцінки наявності достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 КПК України.

Суд необґрунтовано прийшов до висновку, що існують такі ризики, як переховування від суду, можливість впливу на свідків і потерпілого та ризик вчинення іншого кримінального правопорушення.

Зазначає, що відсутній ризик, що ОСОБА_7 може ухилитись від слідства та суду, оскільки Відповідно до обвинувального акту та матеріалів кримінального провадження ОСОБА_7 має позитивну характеристику, зареєстрований та має постійне місце проживання за адресою: АДРЕСА_1 , у складі трьох осіб (восьми десяти трьох річною матері та сестри), хоча ОСОБА_7 офіційно не був працевлаштований, однак він постійно зайнятий у сфері надання односельчанам послуг з господарських робіт.

Вважає, що також відсутній ризик того, що ОСОБА_7 може незаконно впливати на свідків та потерпілого з метою зміни ними показів, так як вони йому відомі та відомо їх адреси проживання, так як з моменту внесення відомостей про вчинене кримінальне правопорушення до ЄРДР ОСОБА_7 жодного разу не намагався будь-яким чином незаконно впливати на свідків та потерпілого, а навпаки, вжив всіх залежних від нього законних заходів для встановлення істини в даному кримінальному провадженні. Будь-яких повідомлень до правоохоронних органів чи прокуратури щодо незаконного впливу на свідків та потерпілого не надходило. Крім того, обвинувачений ОСОБА_7 відшкодував потерпілому ОСОБА_8 заподіяну злочином шкоду та примирився з останнім. Потерпілий ОСОБА_8 під час підготовчого судового засідання повідомив про відсутність будь-яких претензій до обвинуваченого ОСОБА_7 і просив його суворо не карати.

На думку апелянта відсутній ризик і того, що ОСОБА_7 може скоювати інші кримінальні правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, оскільки, вказане формулювання є виключно теоретичним припущенням прокурора, а не конкретним фактом, а підтвердження ризику не може здійснюватися лише на підставі припущень та мотивуватися тяжкістю вчиненого кримінального правопорушення.

Посилається і на те, що у своєму клопотанні прокурор лише формально зазначив про недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів відносно ОСОБА_7 , при цьому не обґрунтував належним чином, чому обвинувачений при застосуванні до нього більш м`якого запобіжного заходу не зможе виконувати покладені на нього процесуальні обов`язки, та чому такий запобіжний захід не зможе забезпечити належну процесуальну поведінку та запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 КПК України.

Заслухавши суддю доповідача, пояснення захисника ОСОБА_6 на підтримання доводів апеляційної скарги, думку прокурора про законність і обґрунтованість ухвали суду, дослідивши матеріали провадження та перевіривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що вона задоволенню не підлягає за таких підстав.

Встановлено, що на розгляді Старокостянтинівського районного суду Хмельницької області перебуває кримінальне провадження по обвинуваченню ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.185 КК України.

Суд з врахуванням обставин провадження, при відсутності підстав для обрання іншого, більш м`якого запобіжного заходу, який не пов`язаний з триманням під вартою, обґрунтовано продовжив обвинуваченому ОСОБА_7 запобіжний захід в вигляді тримання під вартою.

Згідно ч. 3 ст. 331 КПК України, незалежно від наявності клопотань суд зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою до спливу двомісячного строку з дня надходження до суду обвинувального акта, клопотання про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру чи з дня застосування судом до обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Доводи апеляційної скарги захисника про недоведеність ризиків, які б давали суду підстави вважати, що обвинувачений може вчиняти дії, передбачені ч. 1 ст. 177 КПК України, та про наявність підстав для продовження ОСОБА_7 запобіжного заходу, не пов`язаного з триманням під вартою, суперечать дослідженим матеріалам провадження та не можуть бути прийнятими до уваги з наступних підстав.

Відповідно до ч.1 ст.183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбачених ст.177 цього Кодексу.

Розглядаючи клопотання прокурора про продовження обвинуваченому запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, для прийняття законного та обґрунтованого рішення в порядку ст.199 КПК України, суд повинен з`ясувати всі обставини, які передбачають підстави для застосування цього запобіжного заходу та умови, за яких таке продовження можливе.

Вказані вимоги судом першої інстанції, на думку колегії суддів, дотримані.

Продовжуючи обвинуваченому ОСОБА_7 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, суд першої інстанції виходив з того, що останній обвинувачується у вчиненні тяжкого злочину, за який законом передбачено відповідальність у виді позбавлення волі до 8 років, раніше засуджений, проте продовжив злочинну діяльність та під час іспитового строку повторно вчинив інкриміноване кримінальне правопорушення, що свідчить про не усвідомлення необхідності та небажання змінити свій спосіб життя, стати на шлях виправлення, схильність до вчинення правопорушень. Крім того, до попереднього ув`язнення він офіційно не працював, стабільного доходу немає, тому є підстави вважати, що він може відлучитися з місця проживання, чим перешкодити судовому провадженню, перебуваючи на волі може продовжити злочинну діяльність, впливати на потерпілого, свідків, оскільки судовий розгляд на даний час ще не розпочатий, а також враховується тяжкість покарання, що загрожує обвинуваченому в разі визнання його винуватим у вчиненні інкримінованого кримінального правопорушення.

На думку колегії суддів, вказані обставини свідчать про те, що застосування до ОСОБА_9 менш суворого запобіжного заходу ніж тримання під вартою, не зможе забезпечити виконання обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків та не зможе запобігти ризикам, визначеним статтею 177 КПК України.

Враховуючи, що запобіжний захід у вигляді тримання під вартою обраний обвинуваченому раніше і на теперішній час обставини, які були враховані при обранні запобіжного заходу, не змінились, тому і заявлені ризики не зменшилися.

Таким чином, наявність ризиків у межах кримінального провадження, ґрунтується на реальних фактичних даних, наведених прокурором у поданому клопотанні та доведених в судовому засіданні суду першої інстанцій.

Разом з тим, відповідно до ч.1 ст.197 КПК України строк дії ухвали слідчого судді, суду про тримання під вартою або продовження строку тримання під вартою не може перевищувати шістдесяти днів.

Так, ухвалу про продовження строку дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою ОСОБА_9 судом постановлено 01 березня 2023 року, і саме з цієї дати обчислюється строк її дії. Строк дії ухвали становить 60 днів, тобто, з 01 березня 2023 року по 29 квітня 2023 року включно, натомість суд визначив кінцевим строком дії ухвали 10 травня 2023 року, що є помилковим.

Отже, місцевий суд, при визначенні строку дії оскаржуваної ухвали про продовження строку запобіжного заходу у виді тримання під вартою не дотримався, зазначених вище вимог закону та визначив строк тримання під вартою понад шістдесят днів з дня постановлення оскаржуваної ухвали, що не відповідає положенням ст. 197 КПК України.

З врахуванням викладеного, колегія суддів вважає за необхідне, в порядку ст.404 КПК України, змінити ухвалу суду першої інстанції.

Керуючись ст.ст.404, 407, 418, 419, 4221 КПК України, колегія суддів, -

п о с т а н о в и л а:

Апеляційну скаргу захисника обвинуваченого ОСОБА_7 - адвоката ОСОБА_6 залишити без задоволення.

В порядку ст.404 КПК України ухвалу Старокостянтинівського районного суду Хмельницької області від 01 березня 2023 року, якою продовжено запобіжний захід у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_7 до 10 травня 2023 року змінити, визначивши кінцевим строком тримання ОСОБА_7 під вартою за даним судовим рішенням суду першої інстанції до 29 квітня 2023 року включно.

Ухвала набирає законної сили з моменту її оголошення, оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3