Провадження № 1-кп/344/499/23
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

31 березня 2023 року місто Івано-Франківськ

Івано-Франківський міський суд Івано-Франківської області в складі:

головуючого судді: ОСОБА_1 ,

при секретарі с/з: ОСОБА_2 ,

за участі прокурора: ОСОБА_3 ,

обвинуваченого: ОСОБА_4 ,

захисника: ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області кримінальне провадження про обвинувачення ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_1 , що народився, проживає та зареєстрований в АДРЕСА_1 , громадянина України, з середньою освітою, неодруженого, раніше судимого:

13.12.2018 року Івано-Франківським міським судом за ч. 1 ст. 186, ч. 2 ст. 186, ч. 1 ст. 69, ч. 1 ст. 70 КК України до позбавлення волі строком на 6 місяців;23.12.2019 року Івано-Франківським міським судом за ч. 2 ст. 186, ч. 1 ст. 69, ч. 1 ст. 296, ч. 1 ст. 70 до позбавлення волі строком на 2 роки,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого, ч. 4 ст. 185 КК України,-

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_4 вчинив таємне викрадення чужого майна (крадіжку), повторно та в умовах воєнного стану.

Кримінальне правопорушення вчинено за таких обставин.

Так, в період дії на території України воєнного стану, який введений згідно Закону України «Про затвердження Указу Президента України № 341/2022 від 17.05.2022 «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні», ОСОБА_4 20.06.2022, близько 18 години 00 хвилин, на березі річки «Бистриця-Надвірнянська», неподалік вулиці Івасюка у місті Івано-Франківськ, переконавшись у тому, що за його діями ніхто не спостерігає, діючи умисно та повторно, з метою незаконного збагачення, таємно, шляхом вільного доступу, викрав мобільний телефон марки «Iphone 11 Pro Max», сірого кольору, IMEI НОМЕР_1 , IMEI-2- НОМЕР_2 , вартістю 24 540 гривень, який потерпіла ОСОБА_6 поставила біля себе відпочиваючи поблизу річки.

Після чого ОСОБА_4 з викраденим майном покинув місце вчинення кримінального правопорушення та розпорядився ним на власний розсуд, чим завдав потерпілій ОСОБА_6 матеріальну шкоду на загальну суму в розмірі 24 540 гривень.

Таким чином, ОСОБА_4 , вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч. 4 ст. 185 КК України.

Належним чином повідомлена про час та місце розгляду справи потерпіла ОСОБА_6 у судове засідання не з`явилася, будь яких клопотань з даного приводу не подала. Цивільний позов не заявляла.

Сторони у даному провадженні просили суд проводити розгляд даного кримінального провадження без участі потерпілої. Прокурор вказала, що за наявною в неї інформацією потерпіла знаходиться поза межами території України, зокрема виїхала на постійне місце проживання в США на підтвердження сказаного додала витяг з бази «Аркан» від 24.03.2023 року, відповідно до якого потерпіла ОСОБА_6 виїхала за межі України 02.07.2022 року та на час судового розгляду кримінального провадження в Україну не повернулась.

За таких обставин, суд враховуючи думку учасників кримінального провадження та принцип передбачений ст.28 КПК України, щодо розумності строків, вважає за можливе провести розгляд даного кримінального провадження без участі потерпілої.

Допитаний в судовому засіданні ОСОБА_4 у судовому засіданні свою вину не визнав, суду пояснив, що він жодного злочину не вчиняв. Одночасно обвинувачений зазначив, що зазначений в обвинувальному акті мобільний телефон марки «Iphone 11 Pro Max», сірого кольору знайшов на березі річки «Бистриця-Надвірнянська», неподалік вулиці Івасюка у місті Івано-Франківськ, який у подальшому продав своїм рідним братам ОСОБА_4 та ОСОБА_7 за грошові кошти у сумі 600 гривень. Також обвинувачений повідомив, що на березі річки де він знайшов телефон відпочивали сторонні люди, однак він не вживав жодних дій щоб знайти власника телефону, а знайшовши його відразу пішов з річки додому, а також витягнув з телефону карточку мобільного оператора.

Незважаючи на те, що обвинувачений ОСОБА_4 свою вину не визнав, його вина повністю доводиться сукупністю зібраних в кримінальному провадженні та досліджених в судовому засіданні доказів.

Свідок ОСОБА_4 в судовому засіданні пояснив, що є рідним братом обвинуваченого ОСОБА_4 та проживає з ним за однією адресою. Близько 19 год 30 хв 20.06.2022 року обвинувачений ОСОБА_4 прийшов додому та показав йому телефон марки «Iphone 11 Pro Max», що був заблокований та повідомив, що даний телефон він знайшов. Обвинувачений просив розблокувати вказаний телефон однак на пропозицію свідка повідомити поліцію про знахідку телефона відмовив в категоричній формі. Також обвинувачений запропонував йому купити даний телефон, однак він відмовився, розуміючи що телефон може бути крадений, оскільки обвинувачений має схильність викрадати чужі речі за що неодноразово притягався до кримінальної відповідальності. Пізніше обвинувачений ОСОБА_4 запропонував купити телефон їх рідному братові ОСОБА_7 , який погодився, заплативши обвинуваченому 500 гривень. Тоді свідок та ОСОБА_7 пішли в магазин, щоб розблокувати телефон та зв`язатись з його власником для вирішення питання про його повернення, однак працівники магазину повідомили, що розблокувати телефон неможливо та запропонували їм за нього 400 доларів США на що останні погодились. Свідок зазначив, що після отримання коштів вони повернули обвинуваченому ОСОБА_4 ще 1800 грн., а решту грошей зберігали для повернення власнику телефона, якщо його буде знайдено. Щерез декілька днів після продажу телефона до свідка додому приїхали працівники поліції та повідомили про викрадення телфону, який був зданий ними в магазин на комісію. Вилучені за продаж телефону кошти повернули. При спілкуванні з потерпілою вона повідомила, що телефон в неї викрав саме обвинувачений ОСОБА_4 .

Свідок ОСОБА_7 в судовому засіданні пояснив, що є рідним братом обвинуваченого ОСОБА_4 , однак проживає за іншою адресою разом з своєю сім`єю. В середині березня, точної дати не пригадує, прийшов додому до своєї мами. Під час перебування в своєї мами обвинувачений ОСОБА_4 повідомив йому, що в нього є мобільний телефон марки «Iphone 11 Pro Max» який він хоче продати. Після огляду телефону свідок побачив, що в ньому відсутня сім картка, однак обвинувачений ОСОБА_4 заперечував факт викрадення ним телефону та наполягав, що телефон належить саме йому. Будучи обізнаним про схильність обвинуваченого ОСОБА_4 до вчинення крадіжок, свідок дав йому за телефон 500 гривень та разом з своїм братом пішов в магазині з продажу побутової техніки та електротоварів для його розблокування. Однак працівник магазину повідомив про неможливість розблокування телефону та запропонував за нього 400 доларів США на що свідок з братом ОСОБА_4 погодились. Через деякий час після продажу телефону до них приїхали працівники поліції та повідомили про крадіжку телефону, після чого вони повернули кошти за телефон працівникам магазину.

Свідок ОСОБА_8 в судовому засіданні пояснила, що працює в магазині з продажу побутової техніки та електротоварів. Крім продажу товарів магазин приймає на комісію побутову техніку та мобільні телефони. 21.06.2022 року в магазин прийшли двоє хлопців, наскільки їй відомо рідні брати обвинуваченого та принесли на комісію мобільний телефон «Iphone 11 Pro». Після огляду телефону свідок прийняла вказаний телефон на комісію заплативши за нього суму, що на той час становила 400 доларів США. Після розблокування телефону в магазин прийшла потерпіла ОСОБА_6 та повідомила, що згідно з даними геолокації в магазині знаходиться викрадений в неї телефон «Iphone 11 Pro». Працівники поліції вилучили вказаний телефон та повернули потерпілій, а гроші які свідок заплатила за телефон принесли брати обвинуваченого, які здавали його на комісію.

Крім цього, вина обвинуваченого у вчиненому доводиться іншими письмовими і речовими доказами по справі, які були предметом дослідження в ході судового розгляду кримінального провадження.

Витягом з Єдиного реєстру досудових розслідувань (а.п.94, том 1), рапортом працівника поліції від 22.06.2022 року (а.п.95-96, том 1) та протоколом про прийняття заяви про вчинене кримінальне правопорушення від 22.06.2022 року, відповідно до яких на підставі заяви ОСОБА_6 23.06.2022 року внесено відомості до ЄРДР про вчинення 20.06.2022 року невідомою особою кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.185 КК України, зокрема за фактом викрадення у потерпілої ОСОБА_6 мобільного телефону «Iphone 11 Pro».

Протоколом пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 27.06.2022 року, відповідно до якого слідчий, в присутності понятих провів пред`явлення фотознімків особи для впізнання потерпілій ОСОБА_6 , згідно якого остання впізнала чоловіка на фото №3, на якому зображений ОСОБА_4 , як такого, який 20.06.2022 року сидів поряд з нею на річці та ймовірно міг викрасти мобільний телефон «Iphone 11 Pro» (а.п.98-100, том 1).

Протоколу огляду місця події від 22.06.2022 року(а.п.103-106, том 1) з долученим до нього відеозаписом (а.п.108, том 1), відповідно до якого об`єктом огляду є приміщення магазину « ІНФОРМАЦІЯ_2 », що по АДРЕСА_2 , де виявлено мобільний телефон марки «Iphone 11 Pro Max», сірого кольору, IMEI НОМЕР_1 , IMEI-2- НОМЕР_2 , який у подальшому добровільно видано ОСОБА_8 відповідно до заяви від 23.06.2022 року (а.п.107, том 1).

Протоколом огляду предмета від 23.06.2023 року, предметом огляду є мобільний телефон марки «Iphone 11 Pro Max», сірого кольору, IMEI НОМЕР_1 , IMEI-2- НОМЕР_2 , пам`ять 64 GB, без будь яких пошкоджень. Протокол огляду містить фотознімки зазначеного вище мобільного телефону (а.п.221, том 1).

Протоколом огляду відеозапису від 28.06.2022 року, відповідно до якого слідчий СВ Івано-Франківського РУП ГУНП в Івано-Франківській області, провів огляд DVD диску із надписом «Videx EXCELLENT», з якого сформовані фотознімки, де відображені свідки ОСОБА_4 та ОСОБА_7 , які підходять до входу у магазин «Aple House», що по АДРЕСА_2 , заходять у приміщння вказаного магазина та спілкуються із працівником магазину. Також відображено, як зазначені свідки виходять із магазин « ІНФОРМАЦІЯ_2 », що по АДРЕСА_2 (а.п.110-113, том 1).

Відповідно до висновку судово-товарознавчої експертизи №2020/22-28 від 28.06.2022 року, ринкова вартість викраденого мобільного телефону марки «Iphone 11 Pro Max», сірого кольору, становить 24 540 (двадцять чотири тисячі п`ятсот сорок) гривень (а.п.118-120, том 1).

Відповідно до висновку судово психіатричного експерта № 217/2022 від 08.09.2022 року, підекспертний ОСОБА_4 будь якими психічними розладами не страждає і не страждав на період часу, що відноситься до інкримінованих йому протиправних дій виявив ознаки РПП внаслідок поєднаного вживання психотропних речовин алкоголю, опіоїдів, канабіноїдів, психостимуляторів) синдрому залежності, що згідно МКХ 10F 19.2. На час огляду виявляє ознаки РПП внаслідок поєднаного вживання психотропних речовин, синдром залежності, утримання від вживання внаслідок перебування в особливих умовах F 19.21. На період часу, що відноситься до інкримінованого йому злочину підекспертний ОСОБА_4 перебував у стані і перебуває на даний час, при якому здатний у повній мірі усвідомлювати свої дії та керувати ними. Застосування примусових заходів медичного характеру підекспертний ОСОБА_4 не потребує (а.п. 144-150, том 1).

Зазначені докази суд визнає належним та допустимим та такими, що у сукупності поза розумним сумнівом доводять винуватість обвинуваченого в повторному таємному викрадення чужого майна (крадіжці), в умовах воєнного стану.

Надаючи оцінку показанням обвинуваченого ОСОБА_4 суд виходить із наступного. Показання обвинуваченого, про те, що він знайшов телефон марки «Iphone 11 Pro Max», сірого кольору на березі річки «Бистриця-Надвірнянська» у місті Івано-Франківськ, який у подальшому продав своїм рідним братам ОСОБА_4 та ОСОБА_7 спростовуються наданими безпосередньо під час судового розгляду показаннями свідків ОСОБА_4 та ОСОБА_7 , а також протоколом про прийняття заяви про вчинене кримінальне правопорушення від 22.06.2022 року та протоколом пред`явлення особи для впізнання за фотознімками в яких потерпіла чітко вказала, що телефон в неї саме викрали і причетним до викрадення може бути саме обвинувачений ОСОБА_4 оскільки в момент крадіжки він знаходився поруч з потерпілою. У суду відсутні підстави ставити під сумнів показання свідків та письмові докази отримані за участі потерпілої, оскільки такі давали пояснення будучи попередженими про кримінальну відповідальність за дачу завідома неправдивих показань.

Крім того Верховний Суд в постанові по справі № 761/31918/14-к від 18.07.2019 вказав, що заволодіння майном, яке фактично не вийшло з володіння власника, а опинилося з будь-яких причин у неналежному, але відомому йому місці (залишене чи забуте), особою, яка знала кому належить це майно, мала підстави вважати де знаходиться власник речі і усвідомлювала, що він може за нею повернутися, слід розцінювати не як привласнення знахідки, а як крадіжку чужого майна. На відміну від крадіжки, привласнене майно може вважатися знахідкою лише за умов, що:

- воно вибуло з володіння власника

- місцезнаходження цього майна власнику не відомо;

- між втратою майна та його знахідкою пройшов тривалий час, який давав власнику підстави вважати майно остаточно втраченим;

- особа, яка знайшла майно, не була очевидцем події втрати і сама не чинила будь-яких активних дій, спрямованих на вилучення майна з володіння власника;

- відсутня можливість виявлення (ідентифікації) законного власника майна.

В даному кримінальному провадження встановлено, що обвинувачений таємно, шляхом вільного доступу заволодів мобільним телефоном потерпілої, яка в цей час знаходилась поряд та загаряла. Крім того на березі річки знаходились і інші люди, які купались та загаряли.

На думку суду обвинувачений ОСОБА_4 в момент заволодіння телефоном розумів, що він належить комусь з віпочиваючих на березі річки осіб, а також ОСОБА_4 усвідомлював, що власник телефону в будь-який момент може за ним повернутися. Вказане повністю підтверджується і поведінкою обвинуваченого після вчинення злочину, а саме ОСОБА_4 відразу після заволодіння телефоном не робив спроби знайти власника телефону серед осіб які знаходились на березі річки, а поспішно покинув місце вчинення злочину, витягнув з телефону карточку мобільного оператора та вже близько 19 год 30 хв знаходячись по місцю свого проживання хотів продати телефон своєму рідному братові ОСОБА_4 .

А тому суд не приймає до уваги доводи обвинуваченого про те, що він не вчиняв злочину, оскільки знайшов, а не викрав телефон так як такі доводи не знайшли підтвердження в ході судового розгляду та розцінюються судом, як спосіб захисту від пред`явленого обвинувачення.

Відповідно до ст.17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують Європейську конвенцію з прав людини та основоположних свобод і практику Європейського суду з прав людини як джерело права. У своїх рішеннях «Ірландія проти Сполученого Королівства» від 18.01.1978 року, «Коробов проти України» від 21.10.2011 року Європейський суд з прав людини повторює, що при оцінці доказів суд, як правило, застосовує критерій доведення «поза розумним сумнівом», така доведеність може випливати із співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків.

На думку суду сукупність досліджених в ході судового розгляду доказів, в тому числі і непрямих, а також те, що обвинувачений продаючи мобільний телефон свідкам ОСОБА_4 та ОСОБА_7 повідомив їх за яких обставин ним викрадений телефон, те що вказані ним зазначеним свідкам обставини повністю узгоджуються із зазначеними в обвинувальному акті обставинами вчинення даного кримінального правопорушення, а також короткий проміжок часу між заволодінням обвинуваченим телефоном і його продажем свідкам ОСОБА_4 та ОСОБА_7 та відсутність з боку обвинуваченого активних дій направлених на відшукування власника телефону, дає суду можливість поза розумним сумнівом зробити висновок про доведеність винуватості обвинуваченого у вчиненні інкримінованого йому злочину, а саме в тому, що саме обвинувачений ОСОБА_4 20.06.2022, близько 18 години 00 хвилин, на березі річки «Бистриця-Надвірнянська», неподалік вулиці Івасюка у місті Івано-Франківськ викрав у потерпілої ОСОБА_6 мобільний телефон марки «Iphone 11 Pro Max», сірого кольору.

Відповідно до ст. 94 КПК України суд за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінює не тільки кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, але й сукупності зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення.

Відтак, оцінюючи всі зібрані по справі докази в їх сукупності, які є належними та допустимими, суд вважає, що вина обвинуваченого ОСОБА_4 у вчиненні інкримінованого йому злочину знайшла своє підтвердження та кваліфікує його дії за ч.4 ст.185 КК України, як таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинене в умовах воєнного стану.

Згідно з ст.65 КК України особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання необхідне й достатнє для виправлення та попередження нових злочинів, а відповідно ст.50 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засудженого.

Призначаючи покарання обвинуваченому суд враховує: ступінь тяжкості вчиненого злочину, який відповідно до ст.12 КК України є тяжким злочином; дані про особу винного який є особою молодого віку; з середньою освітою; неодружений; на обліку у лікаря нарколога не перебуває; раніше судимий; що ОСОБА_4 згідно довідки КНП «Прикарпатський обласний клінічний центр психічного здоров`я» № 5339 від 29.06.2022 року неодноразово знаходився на лікуванні з діагнозом: «Легка розумова відсталість. Розлади психіки та поведінки внаслідок комбінованого вживання алкоголю та психостимуляторів, інтоксикаційний синдром»;

При призначенні покарання, суд зважує на роз`яснення, які містяться в постанові Пленуму Верховного Суду України «Про практику призначення судами кримінального покарання» від 24.10.2003 №7 (зі змінами), зокрема в п.1, звертається увага на те, що суди при призначенні покарання мають суворо дотримуватися вимог ст.65 КК України стосовно загальних засад призначення покарання, оскільки саме через них реалізуються принципи законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання, а в п.3 наголошується на тому, що, встановлюючи ступінь тяжкості злочину, суди повинні виходити з класифікації злочинів (ст.12 КК України), а також із особливостей конкретного злочину й обставин його вчинення(зокрема форми вини, мотиву й мети, способу, стадії вчинення, кількості епізодів злочинної діяльності, характеру і ступеня тяжкості наслідків, що настали).

Обставин, які відповідно до ст.ст.66,67 КК України пом`якшуть чи обтяжують покарання під час судового розгляду не встановлено.

Крім цього, з досудової доповіді про обвинувачену вбачається висока ймовірність вчинення ОСОБА_4 повторного кримінального правопорушення та високий рівень його небезпеки для суспільства, в тому числі для окремих осіб, а виправлення ОСОБА_4 без позбавлення або обмеження волі на певний строк може становити небезпеку для суспільства.

Отже, враховуючи вищенаведене, а також думку прокурора який просив призначити обвинуваченому покарання у виді позбавлення волі строком на 5 (п`ять) років та думку обвинуваченого, який просив його виправдати, суд вважає, що обвинуваченому ОСОБА_4 слід призначити основне покарання у виді позбавлення волі у межах санкції ч. 4 ст.185 КК України, і таке покарання буде достатнім, справедливим та необхідним для його виправлення, а також зможе запобігти вчиненню нових злочинів як ним, так і іншими особами. Суд приходить до висновку, про неможливість застосування при призначенні покарання вимог ст.75 КК України у зв`язку з наявністю в обвинуваченого непогашеної судимості в тому числі за злочини проти власності та не визнання ним своєї вини.

Запобіжний захід щодо обвинуваченого ОСОБА_4 не обирався підстави для його обрання відсутні.

Процесуальні витрати за проведення судових експертиз, загальний розмір яких складає 1132 (одна тисяча сто тридцять дві) гривні 62 копійки, відповідно до ч.2 ст.124 КПК України покласти на обвинуваченого.

Цивільний позов не заявлявся.

Долю речових доказів вирішити відповідно до ст.100 КПК України.

На підставі наведеного та керуючись ст.ст. 368, 370, 373, 374, 381, 382, 394, 615 Кримінального процесуального кодексу України, суд

У Х В А Л И В :

ОСОБА_4 визнати винуватим у вчиненні злочину, передбаченого ч.4 ст.185 КК України та призначити йому покарання у виді позбавлення волі на строк п`ять років.

Строк відбування покарання ОСОБА_4 рахувати з моменту набрання вироком законної сили.

Відповідно до ст.72 КК України зарахувати ОСОБА_4 в строк відбуття покарання термін його попереднього ув`язнення з 08.08.2022 року до 11.01.2023 року з розрахунку один день попереднього ув`язнення за один день позбавлення волі.

Стягнути із обвинуваченого ОСОБА_4 в користь держави 1132 (одна тисяча сто тридцять дві) гривні 62 копійки за проведення судових експертиз.

Речові докази по справі після набрання вироком законної сили:

DVD- диск з відеозаписом (постанова слідчого від 28.06.2022 року) - зберігати в матеріалах кримінального провадження;

мобільний телефон марки «Iphone 11 Pro Max», сірого кольору (постанова слідчого від 22.06.2022 року) вважати повернутим потерпілій ОСОБА_6 .

Копію вироку вручити обвинуваченому та прокурору в день його проголошення. Учасники судового провадження мають право отримати його копію в суді.

Вирок може бути оскаржено шляхом подачі апеляційної скарги до Івано-Франківського апеляційного суду через Івано-Франківський міський суд протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано.

Суддя ОСОБА_1