Провадження по справі №1-кс/522/7112/22
09 грудня 2022 року м. Одеса
Процесуальне керівництво у кримінальному провадженні здійснюється групою прокурорів Одеської обласної прокуратури.
Досудовим розслідуванням встановлено, що всупереч нормам міжнародного гуманітарного права президент Російської Федерації, а також інші невстановлені на цей час досудовим розслідуванням представники влади РФ, спланували, підготували і розв`язали агресивну війну та воєнний конфлікт проти України, а саме віддали наказ на вторгнення 24.02.2022 підрозділів ЗС РФ на територію України.
24.02.2022 указом президента України №64/2022, у зв`язку з військовою агресією РФ проти України, на підставі пропозиції РНБО України, відповідно до п. 20 ч. 1 ст. 106 Конституції України, Закону України «Про правовий режим воєнного стану» введено воєнний стан на всій території України.
Згідно повідомлення ГВ ЗНД УСБУ в Одеській області від 02.03.2022, в умовах російського військового вторгнення в Україну та ведення РФ війни проти України забороненими міжнародним законодавством способами та засобами, отримано дані про діяльність в Україні та зокрема в Одеському регіоні окремих груп осіб, які вчиняють умисні дії на користь ворога, чим умисно вчиняють дії, спрямовані на зміну меж території та державного кордону України в порушення порядку, встановленого Конституцією України, які призводять до загибелі людей та інших тяжких наслідків.
З метою встановлення осіб, які допомагають військовим силам РФ здійснювати збройну агресію проти України, дестабілізують внутрішню суспільно-політичну обстановку у державі, та вчиняють диверсійні злочини проти України до оперативних підрозділів надані відповідні доручення.
Відповідно до матеріалів провадження громадянка України ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживаюча за адресою: АДРЕСА_1 , виправдовує, визнане правомірною, заперечує збройну агресію РФ проти України, глорифікує її учасників.
Так, з метою забезпечення її явки до слідчого відділу Управління здійснено кілька спроб вручення повісток про виклик. Проте на час прибуття до адреси її проживання двері відкривала її донька ОСОБА_5 , яка повідомляла, що їй не відомо про місцезнаходження ОСОБА_7 та отримувати повістки про виклик вона відмовилась.
На даний час фактичне місцезнаходження ОСОБА_7 не відомо, що негативно впливає на встановлення всіх обставин у кримінальному провадженні, швидкість прийняття процесуальних рішень та спричиняє тяганину у ньому.
В ході досудового розслідування зазначеного кримінального провадження виникла необхідність у встановленні фактичного місцезнаходження ОСОБА_7 та вчиненні слідчих та процесуальних дій за її участю.
Згідно повідомлення ГВ ЗНД УСБУ в Одеській області від 03.11.2022 ОСОБА_7 , на даний час фактично може перебувати за місцем свої реєстрації: АДРЕСА_1 . Також, ОСОБА_7 відновила свою СІМ-карту з номером мобільного телефону НОМЕР_1 , проте при його використанні застосовує заходи конспірації. За місцем своєї роботи ОСОБА_7 не з`являється більше місяця, про причини своєї неявки нікого зі співробітників ПАТ «Одескабель» не повідомляла та на зв`язок не виходить.
За отриманими даними, невстановлені особи надають ОСОБА_7 , вказівки та інструкції щодо переховування від органів досудового слідства та суду з метою уникнення останньою можливої кримінальної відповідальності.
В результаті чого вона припинила користування стільниковим зв`язком, та використовує для зв`язку виключно інтернет-месенджери, в тому числі встановлені на мобільних телефонах доньки, уникає появи в громадських місцях та повідомила своїм знайомим про своє начебто місцезнаходження в селі, де не працює стільниковий зв`язок.
Спільно із ОСОБА_7 , за вказаною вище адресою зареєстрована і фактично мешкає її донька - ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , в користуванні якої перебувають мобільні телефони з номерами: НОМЕР_2 та НОМЕР_3 .
08.11.2022 слідчим суддею Приморського районного суду м. Одеси надано дозвіл на проведення обшуку за місцем фактичного проживання ОСОБА_7 , за адресою: АДРЕСА_1 , з метою відшукання та вилучення, окрім іншого, мобільних телефонів з сім-картами НОМЕР_1 , НОМЕР_2 та НОМЕР_3 .
24.11.2022 в ході проведення обшуку за вказаною адресою виявлені та вилучені наступні предмети:
- мобільний телефон фірми «MEIZU» з СІМ-картою НОМЕР_4 ;
- мобільний телефон фірми «Samsung J500H» IMEI1: НОМЕР_5 ; ІМЕІ2: НОМЕР_6 ;
- мобільний телефон фірми «MEIZU» чорного кольору
- мобільний телефон фірми «Samsung SJH-B100» IMEI1: НОМЕР_7 ;
- мобільний телефон фірми «Samsung» IMEI1: НОМЕР_8 ;
- ноутбук «ACER» S/N: НОМЕР_9 .
В цей же день у зв`язку із не встановленням фактичного місця знаходження ОСОБА_7 повідомлення про підозру у вчиненні нею злочину, передбаченого ч. 1 ст. 436-2 КК України, вручено її близьким родичам для подальшої передачі ОСОБА_7 .
Вилучені пристрої можуть мати відомості про фактичне місцезнаходження ОСОБА_7 , а також про осіб, які допомагають їй переховуватись від органів досудового слідства та суду, відомості про розповсюдження інформації щодо виправдовування, визнання правомірною, заперечення збройної агресії РФ проти України, глорифікації її учасників. У зв`язку із чим необхідно здійснити їх детальний огляд, що неможливо було зробити при проведенні обшуку, та за результатами оглядів прийняти рішення щодо визнання їх речовими доказами.
Враховуючи, що вилучені у ході обшуку документи, речі та майно мають доказове значення по даному кримінальному провадженню і можуть бути використані як докази, а також те, що є достатні підстави вважати, що вищезазначене майно, у разі не накладення арешту може бути приховане, змінене або знищене, що може перешкодити встановленню істини у кримінальному провадженні, необхідно накласти арешт на зазначені в клопотанні майно.
Позиція учасників судового розгляду.
Слідчий в судовому засіданні повідомив, що відомостей про злочин в вилучених мобільних телефонах та ноутбуці місцезнаходженння ОСОБА_7 вже було встановлено органом досудового розслідування.
Власниця майна ОСОБА_5 та адвоката ОСОБА_4 в судовому засіданні заперечували проти накладення арешту на зазначені мобільні телефони та ноутбук
Вивчивши матеріали, які обґрунтовують доводи клопотання, приходжу до висновку, що клопотання не підлягає задоволенню з наступних підстав.
Мотиви суду.
Відповідно до ч.1 ст. 170 КПК арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову. стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна.
Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення чи відчуження. Слідчий, чи прокурор повинні вжити необхідних заходів з метою виявлення та розшуку майна, на яке може бути накладене арешт у кримінальному провадженні, зокрема шляхом витребування необхідної інформації у Національного агентства України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів, інших державних органів та органів місцевого самоврядування, фізичних і юридичних осіб.
Відповідно до ч.2 ст.170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення: 1) збереження речових доказів; 2) спеціальної конфіскації; 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.
Обґрунтовуючи своє клопотання в розумінні вимог ст. 132 КПК України, слідчий не надав достатніх і належних доказів тих обставин, на які послався у клопотанні щодо накладення арешту на майно. Окрім цього, слідчий в своєму клопотанні повинен чітко зазначити що вилучене майно відповідає критеріям, визначеним ст.167 ч.2 КПК України, є речовим доказом та накладення арешту є необхідним для його збереження.
Проте, з урахуванням встановлених в судовому засіданні обставин, вважаю, що досягнення цілей і мети досудового розслідування по даному кримінальному провадженню, не може бути компенсоване таким підходом органу досудового розслідування щодо невмотивованого ініціювання питання про накладення арешту на майно, яке не має відношення до предмету доказування по даному кримінальному провадженню.
Згідно з Конституцією України та Законом України «Про міжнародні договори і угоди», чинні міжнародні договори, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, є частиною національного законодавства України і підлягає застосуванню поряд з національним законодавством України.
До основних стандартів у сфері правового регулювання відносин власності належить Загальна декларація прав людини (1948 р.) та Європейська конвенція про захист прав людини та основних свобод (1950 р.), учасником яких є Україна.
Статтею 1 Протоколу №1 (1952 р.) до Конвенції встановлено, що кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном, ніхто не може бути позбавлений свого майна, інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом або загальними принципами міжнародного права.
Як свідчить практика Європейського суду з прав людини (далі ЄСПЛ), найчастіше втручання в право власності фізичних та юридичних осіб відбувається з боку державних органів, зокрема, органів виконавчої влади, іноді органів законодавчої й судової влади, шляхом прийняття законодавчих актів чи при винесенні незаконного рішення суду, тоді як ст.1 Першого Протоколу до Європейської конвенції з прав людини забороняє будь-яке невиправдане втручання державних органів.
Практика ЄСПЛ визначає, що стаття 1 Протоколу 1, яка спрямована на захист особи (юридичної особи) від будь-якого посягання держави на право володіти своїм майном, також зобов`язує державу вживати необхідні заходи, спрямовані на захист права власності (рішення по справі «Броньовський (Broniowski) проти Польщі» від 22.06.2004р.).
У своїх висновках ЄСПЛ неодноразово нагадував, що перша та найважливіша вимога статті 1 Протоколу 1 полягає в тому, що будь-яке втручання публічної влади в право на мирне володіння майном має бути законним.
На переконання слідчого судді, ініціювання органом досудового розслідування питання про накладення арешту на зазначені в клопотанні телефони та ноутбук не відповідає положенням Конституції України, кримінального процесуального закону України та практиці Європейського суду з прав людини.
В клопотанні слідчого немає постанови про визнання речових доказів у вказаному кримінальному провадженні та яке значення має для органу досудового розслідування мають вилучені мобільні телефони та ноутбук.
Слідчий в своєму клопотанні обмежився лише цитуванням норм КПК, без зазначення того, яким чином вказані положення КПК України стосуються вилучених під час обшуку речей та документів.
Проте, будь-яких інших підстав щодо необхідності накладення арешту на зазначене майно, слідчим в клопотанні не вказано.
Слідчий суддя вважає, що клопотання про арешт майна не відповідає вимогам КПК України, оскільки слідчим не вмотивовано належним чином необхідність накладення арешту на зазначене у клопотанні слідчого майно, його мету та значення вказаних в клопотанні предметів та документів для органу досудового розслідування, у зв`язку з чим в задоволенні клопотання слідчого про накладення арешту слід відмовити.
Враховуючи викладене, керуючись ст.ст. 167, 168, 170-173 КПК України, слідчий суддя,-
У задоволенні клопотання прокурора відділу Одеської обласної прокуратури ОСОБА_6 , про накладення арешту на вилучені в ході обшуку за адресою: АДРЕСА_1 , предмети, а саме: мобільний телефон фірми «MEIZU» з СІМ-картою НОМЕР_4 ; мобільний телефон фірми «Samsung J500H» IMEI1: НОМЕР_5 ; ІМЕІ2: НОМЕР_6 ; мобільний телефон фірми «MEIZU» чорного кольору; мобільний телефон фірми «Samsung SJH-B100» IMEI1: НОМЕР_7 ; мобільний телефон фірми «Samsung» IMEI1: НОМЕР_8 ; ноутбук «ACER» S/N: НОМЕР_9 , - відмовити з підстав, викладених в мотивувальній частині ухвали слідчого судді.
Зобов`язати слідчого у провадженні якого перебуває вказане кримінальне провадження, повернути вилучене під час проведення обшуку за адресою: АДРЕСА_1 , майно власнику за налженістю.
Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Одеського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Слідчий суддя: Віктор ІВАНОВ

ПРИМОРСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД МІСТА ОДЕСИ

вул.Балківська, 33, м.Одеса, 65029, тел. ,

e-mail: .; ІНФОРМАЦІЯ_3 ; web:https://pm.od.court.gov.ua, код ЄДРПОУ: НОМЕР_10

від ______________№ С-07

Управління СБУ в Одеській області
_________________________________
м. Одеса, вул. Єврейська, 43

Приморський районний суд міста Одеси направляє Вам копію ухвали слідчого судді від 09.12.2022 року, з розгляду клопотання про арешт майна прокурора відділу Одеської обласної прокуратури ОСОБА_6 , для відома та виконання.

Додаток: копія ухвали слідчого судді від 09.12.2022 року.

Слідчий суддя Приморського
районного суду м. Одеси:

ОСОБА_8