ПОЛТАВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 644/5688/21 Номер провадження 11-кп/814/2522/22Головуючий у 1-й інстанції ОСОБА_1 Доповідач ап. інст. ОСОБА_2
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 грудня 2022 року м. Полтава

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Полтавського апеляційного суду у складі:

головуючого судді: ОСОБА_2

суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

з секретарем: ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Полтава матеріали судового провадження за апеляційною скаргою захисника адвоката ОСОБА_6 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_7 на ухвалу Київського районного суду м. Полтава від 11 листопада 2022 року про продовження обраного щодо обвинуваченого ОСОБА_7 запобіжного заходу у виді тримання під вартою,

за участю:

обвинуваченого ОСОБА_7 (в режимі відеоконференції)

захисника адвоката ОСОБА_6 (в режимі відеоконференції ) , -

у с т а н о в и л а:

Зміст оскарженого судового рішення і встановлені судом першої інстанції обставини

Ухвалою Київського районного суду м. Полтава від 11 листопада 2022 року клопотання прокурора задоволено та продовжено строк тримання під вартою обвинуваченого ОСОБА_8 на 60 діб до 09 січня 2023 року;

Приймаючи таке рішення , суд послався на те, що обвинувачений раніше судимий, врахував існування ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, які на момент розгляду клопотання прокурора не зменшились, дію в Україні військового стану, що на його думку існуючі ризики значно збільшуються та прийшов до висновку, що тільки запобіжний захід у виді тримання під вартою зможе забезпечити належну процесуальну поведінку обвинуваченого.

Вимоги апеляційних скарг і узагальнені доводи осіб , які їх подали

Не погодившись з вказаним рішенням суду , захисник адвокат ОСОБА_6 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_7 , подав апеляційну скаргу із доповненнями в якій просить скасувати ухвали та обрати запобіжний захід у виді цілодобового домашнього арешту.

В обгрунтування доводів апеляційної скарги, її автор посилається на недоведеність існування ризиків , визначених у п.п. 3, 5 ч.1 ст.177 КПК України. Вважає , що судом не прийнято до уваги дані щодо особи обвинуваченого, який є учасником бойових дій, неодноразово нагороджувався за службу вітчизні, до затримання працював.

Позиції учасників судового розгляду в судовому засіданні

В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_7 та в його інтересах адвокат ОСОБА_6 апеляційну скаргу підтримали та просили задовольнити з наведених в ній підстав.

Прокурор в судове засідання не з`явився.

Мотиви суду

Заслухавши доповідь судді апеляційного суду, пояснення обвинуваченого та адвоката на підтримання доводів апеляційної скарги , проаналізувавши матеріали судового провадження , перевіривши доводи апеляційної скарги , колегія суддів апеляційного суду приходить до таких висновків.

Відповідно до статті 370 КПК України судове рішення повинно бути законним , обґрунтованим і вмотивованим. Законним є рішення , ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження , передбачених цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення , ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин , які підтверджені доказами , дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до статті 94 цього Кодексу. Вмотивованим є рішення , в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.

Колегія суддів вважає, що місцевий суд в повній мірі дотримався зазначених вимог закону.

Європейський суд з прав людини неодноразово підкреслював, що наявність підстав для тримання особи під вартою має оцінюватись в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин. Тримання особи під вартою завжди може бути виправдано, за наявності ознак того, що цього вимагають справжні інтереси суспільства, які, незважаючи на існування презумпції невинуватості, переважають інтереси забезпечення поваги до особистої свободи.

Аналогічне відображення принципів вирішення питання застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою та продовження строків тримання під вартою щодо особи міститься і в положеннях ст. ст. 177, 178, 183,194, 199 КПК України.

Як вбачається з наданих апеляційному суду матеріалів , в Київському районного суду м. Полтава, перебувають матеріали кримінального провадження по обвинуваченню ОСОБА_7 за ч.3 ст.15 п.13 ч.2 ст.115 КК України .

У відповідності до ч.1 ст.331 КПК України, під час судового розгляду суд за клопотанням сторони обвинувачення або захисту має право своєю ухвалою змінити, скасувати або обрати запобіжний захід щодо обвинуваченого.

Нормами ч.2 цієї статті визначено те, що вирішення питання судом щодо запобіжного заходу відбувається в порядку, передбаченому главою 18 цього Кодексу.

Відповідно до положень ч. 1 ст. 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених частиною п`ятою статті 176 цього Кодексу.

Відповідно до вимог ст.194 КПК України, під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Розглядаючи клопотання про продовження строку тримання під вартою для прийняття законного і обґрунтованого рішення в порядку ст. 199 КПК України, суд повинен з`ясувати всі обставини, з якими пов`язана можливість застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою та умови, за яких таке продовження можливе.

На переконання апеляційного суду, суд першої інстанції, вирішуючи питання про продовження обвинуваченому ОСОБА_7 раніше обраного запобіжного заходу у виді тримання під вартою , вказаних вимог кримінального процесуального закону дотримався в повному обсязі.

Як вбачається з матеріалів провадження , суд при прийнятті рішення про продовження ОСОБА_7 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою , врахував положення вищенаведених норм процесуального закону та дійшов правильного висновку про доведеність наявності обставин, передбачених ч.1 ст.194 КПК України, обґрунтовано пославшись на те, що існують ризики, передбачені ст.177 КПК України, з врахуванням тяжкості злочину, інкримінованого ОСОБА_7 , та даних про особу обвинуваченого, та прийшов до висновку про наявність підстав вважати, що жоден більш м`який запобіжний захід не буде достатнім для запобігання ризикам, на які посилається сторона обвинувачення, а тому обґрунтовано продовжив останньому запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.

Із вказаним висновком суду першої інстанції погоджується і колегія суддів.

В контексті доводів апеляційної скарги, апеляційний суд зазначає , що зокрема , ризик втечі має оцінюватись у контексті чинників , пов`язаних з характером особи , її моральністю, місцем проживання, родом занять, майновим станом , сімейними зв`язками та усіма видами зв`язку з країною , в якій така особа піддається кримінальному переслідуванню («Бекчиєв проти Молдови»). Серйозність покарання є ревалентною обставиною в оцінці ризику того , що обвинувачений може втекти («Ідалов проти Росії , «Гарицька проти Польщі», «Храїді проти Німеччини» , «Ілійков проти Болгарії» ) , а наявність судимості може стати підставою для обгрунтування того , що обвинувачений може вчинити новий злочин («Сельчук проти Туреччини», « Мацнеттер проти Австрівї»).

Ураховуючи зазначене, доводи , наведені в апеляції про відсутність доказів існування ризиків , передбачених статтею 177 КПК України, на думку колегії суддів , є безпідставними.

Як в судовому засіданні судом першої інстанції, так і під час апеляційного розгляду не здобуто відомостей, які б безумовно свідчили про неможливість тримання обвинуваченого під вартою, а також не отримано відомостей щодо інших обставин, які б переважили ризики, передбачені ст. 177 КПК України.

В цьому контексті колегія суддів наголошує , що згідно практики Європейського суду з прав людини, суд своїм рішенням повинен забезпечити не тільки права обвинуваченого, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів. Забезпечення таких стандартів, як підкреслює Європейський суд з прав людини, вимагає від суду більшої суворості в оцінці порушень цінностей суспільства.

Як вже наведено вище ОСОБА_7 обвинувачується у вчиненні особливо тяжкого злочину за вчинення якого, у разі доведення вини, передбачене суворе покарання. Судове провадження в даний час триває, обвинувачений раніше притягувався до кримінальної відповідальності.

Отже доводи апеляції про недоведеність існування ризиків передбачених ст.177 КПК , колегія суддів вважає непереконливими.

Також колегія суддів вважає непереконливими доводи автора апеляції , що дані про особу обвинуваченого є такими , що дають всі підстави для застосування запобіжного заходу не пов`язаного з триманням під вартою. Судом першої інстанції у повній мірі досліджено обставини , за яких до обвинуваченого неможливо застосувати більш м`який запобіжний захід.

З такими висновками погоджується і колегія суддів апеляційного суду.

При цьому колегія суддів звертає увагу, що продовження дії в Україні військового стану, є досить серйозним фактором, який впливає на підвищений характер існуючих у провадженні ризиків.

Підсумовуючи наведене колегія суддів приходить до висновку , що рішення суду щодо ОСОБА_7 є правильним та тільки запобіжний захід у виді тримання під вартою може запобігти існуючим у кримінальному провадженні ризикам і забезпечити належну процесуальну поведінку обвинуваченого та доводи апеляції адвоката жодним чином не спростовують вказаних висновків суду.

Істотних порушень норм КПК України , які могли б поставити під сумнів висновки суду щодо доцільності тримання обвинуваченого під вартою, колегією суддів не встановлено.

Рішення суду є законним та обґрунтованим і підстави для його скасування та , відповідно , задоволення апеляції - відсутні.

Керуючись ст.ст. 376, 405, 407, 419, 422-1 КПК України , колегія суддів Полтавського апеляційного суду , -

у х в а л и л а:

Апеляційну скаргу захисника адвоката ОСОБА_6 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_7 залишити без задоволення, а ухвалу Київського районного суду м. Полтава від 11 листопада 2022 року про продовження обраного щодо обвинуваченого ОСОБА_7 запобіжного заходу у виді тримання під вартою без змін;

Ухвала набирає чинності з моменту оголошення й касаційному оскарженню не підлягає.

Судді:

ОСОБА_2 Герасименко ОСОБА_9 Костенко ОСОБА_10