ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-кп/803/703/23 Справа № 201/3098/21 Суддя у 1-й інстанції - ОСОБА_1 Суддя у 2-й інстанції - ОСОБА_2
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 січня 2023 року м. Дніпро

Дніпровський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду кримінальних справ:

головуючого-судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4

за участю секретаря ОСОБА_5

прокурора ОСОБА_6

захисника ОСОБА_7

обвинуваченої ОСОБА_8

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу прокурора Центральної окружної прокуратури м. Дніпра Дніпропетровської обласної прокуратури на ухвалу Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 21 листопада 2022 року про повернення обвинувального акту у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000712 відносно ОСОБА_8 , за ч. 3 ст. 190 КК України, -

ВСТАНОВИВ:

Встановлені судом першої інстанції фактичні обставини.

Ухвалою Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 21 листопада 2022 року обвинувальний акт у кримінальному провадженні №0000712 відносно ОСОБА_8 , за ч. 3 ст. 190 КК України було повернено прокурору, у зв`язку із його невідповідністю вимогам ст. 291 КПК України.

Зокрема, однією з підстав для повернення обвинувального акту прокурору стало те, що всупереч вимогам п. 1 ч. 1 ст. 91, п. 5 ч. 2 ст. 291 КПК України, у формулюванні обвинувачення не вказане місце та спосіб вчинення злочину, а саме, місце отримання обвинуваченою грошових коштів від потерпілих ОСОБА_9 та ОСОБА_10 , спосіб їх подальшого отримання та розпорядження ними, що є предметом доказування та має суттєве значення для кримінального провадження.

При цьому, суд першої інстанції, виходив із того, що слідчий, який склав обвинувальний акт обмежився зазначенням адреси, знаходячись за якою ОСОБА_8 лише надсилала потерпілим через месенджер Вайбер повідомлення про найменування товару та про необхідність повної передплати товару у певних розмірах, що, у розумінні кримінального закону, не є місцем вчинення злочину, адже, виходячи зі змісту обвинувального акту, у викладі кожного епізоду обвинувачення, органом досудового розслідування не вказано, що знаходячись саме за цією адресою обвинувачена отримала грошові кошти. Водночас, відомості та посилання прокурора щодо неможливості встановити точне місце вчинення злочину в обвинувальному акті відсутні.

Таким чином, з огляду на викладене, суд першої інстанції дійшов висновку про те, що формулювання обвинувачення, яке взагалі не містить таких суттєвих обставин, як спосіб та місце вчинення злочину, що підлягають встановленню та доказуванню у кримінальному провадженні, не може бути визнано конкретним, зрозумілим та детальним, як того передбачають норми кримінального процесуального законодавства України (п. 1 ч. 1 ст. 91, п. 5 ч. 2 ст. 291 КПК України), а тому обвинувальний акт підлягає поверненню прокурору.

Разом з цим, суд першої інстанції, повертаючи обвинувальний акт, погодився із доводами сторони захисту щодо невідповідності дати складання слідчим обвинувального акту даті його затвердження прокурором, оскільки обвинувальний акт в ніякому разі не може бути складений пізніше, ніж затверджений прокурором.

Вимоги апеляційної скарги та узагальнені доводи особи, яка її подала.

Прокурор в своїй апеляційній скарзі просить ухвалу Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 21 листопада 2022 року про повернення обвинувального акту у кримінальному провадженні за №0000712 відносно ОСОБА_8 , за ч. 3 ст. 190 КК України скасувати та призначити новий розгляд в суді першої інстанції, мотивуючи такі вимоги тим, що обвинувальний акт повністю відповідає вимогам ст. 291 КПК України, підстав для його повернення в суду першої інстанції не було, оскільки на стадії підготовчого судового засідання суд вправі перевірити обвинувальний акт лише не відповідність його вимогам ст. 291 КПК України та перевірити наявність реєстру матеріалів досудового розслідування. Щодо суперечностей в даті складання та даті затвердження обвинувального акту, прокурор вказує на те, що це є технічною помилкою, опискою, і не є підставою для повернення обвинувального акту.

Позицій учасників судового провадження.

Прокурор в судовому засіданні апеляційну скаргу підтримав, просив її задовольнити з підстав та мотивів, викладених в ній.

Захисник обвинуваченої проти задоволення апеляційної скарги прокурора заперечував, посилався на її безпідставність та необґрунтованість, просив залишити ухвалу суду першої інстанції без змін.

Обвинувачена підтримала позицію свого захисника та заперечувала проти задоволення апеляційної скарги прокурора.

Мотиви суду.

Заслухавши доповідь судді доповідача, думку та пояснення прокурора, заслухавши учасників судового провадження, перевіривши матеріали справи в межах поданої апеляційної скарги прокурора, обговоривши її доводи, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга прокурора не підлягає задоволенню, з огляду на наступне.

Відповідно до ч. 4 ст. 110 КПК України, обвинувальний акт є процесуальним рішенням, яким прокурор висуває обвинувачення у вчиненні кримінального правопорушення і яким завершується досудове розслідування.

Відповідно до п. 3 ч. 3 ст. 314 КПК України, в підготовчому судовому засіданні суд має право прийняти рішення про повернення обвинувального акту, клопотання про застосування примусових заходів медичного виховного характеру прокурору, якщо вони не відповідають вимогам Кодексу. Отже, повернення обвинувального акта прокурору передбачає не формальну невідповідність такого акту вимогам закону, а наявність в ньому і таких недоліків, які перешкоджають суду призначити судовий розгляд.

Відповідно до вимог ч. ч. 2, 3 ст. 291 КПК України обвинувальний акт повинен містити наступні відомості: найменування кримінального провадження та його номер; анкетні відомості кожного обвинуваченого (прізвище, ім`я, по батькові, дата та місце народження, місце проживання, громадянство); анкетні відомості кожного потерпілого (прізвище, ім`я, по батькові, дата та місце народження, місце проживання, громадянство); прізвище, ім`я, по батькові займана посада слідчого, прокурора; виклад фактичних обставин кримінального правопорушення, які прокурор вважає встановленими, правову кваліфікацію кримінального правопорушення з посиланням на положення закону і статті (частину статті) закону України про кримінальну відповідальність та формулювання обвинувачення; обставини, які обтяжують чи пом`якшують покарання; шкоди, завданої кримінальним правопорушенням; розмір витрат на залучення експерта (у разі проведення експертизи під час досудового розслідування); та місце його складення та затвердження.

Обвинувальний акт підписується слідчим та прокурором, який його затвердив, або лише прокурором, якщо він склав самостійно.

Тобто, після отримання обвинувального акту суд зобов`язаний перевірити його на відповідність вимогам ст. 291 КПК України, з`ясувати достатність фактичних і юридичних підстав для прийняття одного з рішень, передбачених ч. 3 ст. 314 КПК України, та вирішити питання, пов`язані з підготовкою кримінального провадження до судового розгляду. Завданням підготовчого провадження є процесуальне та організаційне забезпечення проведення судового розгляду.

Статтею 91 КПК України передбачено, що у кримінальному провадженні підлягають доказуванню: подія кримінального правопорушення (час, місце, спосіб та інші обставини вчинення кримінального правопорушення); винуватість обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, форма вини, мотив і мета вчинення кримінального правопорушення; вид і розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, а також розмір процесуальних витрат; обставини, які впливають на ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, характеризують особу обвинуваченого, обтяжують чи пом`якшують покарання, які виключають кримінальну відповідальність або є підставою закриття кримінального провадження; обставини, що є підставою для звільнення від кримінальної відповідальності або покарання.

Нормами ч. 1 ст. 337 КПК України передбачено, що судовий розгляд проводиться лише стосовно особи, якій висунуте обвинувачення і лише в межах висунутого обвинувачення відповідно до обвинувального акту.

Так, підставою для повернення судом першої інстанції обвинувального акту прокурору стало те, що всупереч вимогам п. 1 ч. 1 ст. 91, п. 5 ч. 2 ст. 291 КПК України, у формулюванні обвинувачення не вказане місце та спосіб вчинення злочину, а саме, місце отримання обвинуваченою грошових коштів від потерпілих ОСОБА_9 та ОСОБА_10 , спосіб їх подальшого отримання та розпорядження ними, що є предметом доказування та має суттєве значення для кримінального провадження. При цьому, суд першої інстанції, в своїй ухвалі вказав, що слідчий, який склав обвинувальний акт обмежився зазначенням адреси, знаходячись за якою ОСОБА_8 лише надсилала потерпілим через месенджер Вайбер повідомлення про найменування товару та про необхідність повної передплати товару у певних розмірах, що, у розумінні кримінального закону, не є місцем вчинення злочину, адже, виходячи зі змісту обвинувального акту, у викладі кожного епізоду обвинувачення, органом досудового розслідування не вказано, що знаходячись саме за цією адресою обвинувачена отримала грошові кошти.

Однак, колегія суддів не погоджується із такими висновками суду першої інстанції, оскільки складаючи обвинувальний акт відносно ОСОБА_8 , прокурор повністю дотримався вимог ст. 291 КПК України щодо відображення в даному процесуальному документі викладу фактичних обставин кримінального правопорушення, які прокурор вважає встановленими, правової кваліфікації кримінального правопорушення з посиланням на положення закону і статті (частину статті) закону України про кримінальну відповідальність та формулюванням обвинувачення.

Зокрема, прокурором було вказано, що ОСОБА_8 свої злочинні дії щодо надсилання потерпілим sms-повідомлень про найменування товару та про необхідність повної попередньої передплати товару на її картковий рахунок надсилала через додаток Вайбер знаходячись за адресою АДРЕСА_1 , а відтак, висновки суду першої інстанції про те, що обвинувальний акт, у викладі кожного епізоду обвинувачення, не містить відомостей, що знаходячись саме за цією адресою обвинувачена отримала грошові кошти, є необґрунтованими, оскільки безпосередньо момент зарахування коштів на картку обвинуваченої носить суто технічний характер.

Щодо висновків місцевого суду про вважливість даної інформації для подальшого розгляду кримінального провадження, то вони, на думку колегії суддів, є передчасними та такими, що виходять за межі повноважень місцевих судів на стадії підготовчого судового засідання, тобто, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції таким чином надав фактичну оцінку доведеності обвинувачення, що не ґрунтується на вимогах кримінального процесуального законодавства, і підлягає встановленню під час судового провадження та дослідження наявних в матеріалах кримінального провадження доказів.

Водночас, колегія суддів погоджується із висновками суду першої інстанції щодо невідповідності дати складання слідчим обвинувального акту даті його затвердження прокурором, оскільки обвинувальний акт в ніякому разі не може бути складений пізніше, ніж затверджений прокурором і відхиляє доводи апеляційної скарги прокурора про те, що така суперечність є технічною опискою, оскільки нормами кримінального процесуального законодавства чітко визначені вимоги до складання обвинувального акту, і відповідно до цих вимог, спочатку слідчим складається обвинувальний акт, про що ставиться дата в цей же день його складання, а вже потім затверджується прокурором, що також, засвідчується датою та підписом.

Ці норми є імперативними, підлягають виконанню, а тому обвинувальний акт не може містити такі суттєві помилки (описки) в датах його фактичного складання та затвердження.

Таким чином, враховуючи викладене, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга прокурора задоволенню не підлягає.

Тож, керуючись положеннями ст. ст. 404, 407, 409, 419 КПК України, апеляційний суд -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу прокурора Центральної окружної прокуратури м. Дніпра Дніпропетровської обласної прокуратури залишити без задоволення.

Ухвалу Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 21 листопада 2022 року про повернення обвинувального акту у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000712 відносно ОСОБА_8 , за ч. 3 ст. 190 КК України залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню не підлягає.

Судді Дніпровського

апеляційного суду:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4