Справа № 627/292/23
В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

20.04.2023смт Краснокутськ

Краснокутський районний суд Харківської області в складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участі секретаря ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в смт Краснокутську кримінальне провадження №0000194 від 15.03.2023 року за обвинуваченням:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м.Костянтинівки Донецької області, українця, громадянина України, військовозобов`язаного, маючого середньо-спеціальну освіту, не працюючого, розлученого, на утриманні неповнолітніх дітей не маючого, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , в силу ст. 89 КК України не судимого,

у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 185, ч. 3 ст. 357 КК України

В С Т А Н О В И В:

24.02.2022 відповідно до Указу Президента України

№ 64/2022 від 24.02.2022 на території України введено воєнний стан, затверджений Законом України № 2102-IX від 24.02.2022, який в подальшому не одноразово продовжувався, останній раз 19.02.2023 Указом Президента України №58/2023 від 06.02.2023.

Так, 14.03.2023 року близько 12:00 год. ОСОБА_4 , перебуваючи за адресою: АДРЕСА_1 спілкувався та вживав спиртні напої разом з ОСОБА_5 , яка дістала з кишені своєї куртки, що висіла на стільці, грошові кошти в сумі 500 гривень, однією купюрою, серія ЕЗ 9133158 та паспорт громадянина України № НОМЕР_1 , виданий органом 6348 на її ім`я, та поклавши їх до кишені куртки, пішла до іншої кімнати.

У цей час у ОСОБА_4 , виник злочинний умисел, направлений на таємне викрадення майна ОСОБА_5 , а саме: грошових коштів у сумі 500 гривень, однією купюрою номіналом 500 гривень серія ЕЗ 9133158, які належать ОСОБА_5 .

Реалізуючи свій злочинний умисел, направлений на таємне викрадення чужого майна, маючи на меті незаконне збагачення, за рахунок чужого майна, керуючись корисливим мотивом, скориставшись зручними обставинами, а саме тим, що за його діями ніхто не спостерігає, достовірно знаючи, що він ніким помічений не буде, так як, крім нього в кімнаті нікого не було, ОСОБА_4 підійшов до куртки ОСОБА_5 та викрав з її кишені грошові кошти в сумі 500 гривень, однією купюрою номіналом 500 гривень серія ЕЗ 9133158.

Після чого, ОСОБА_4 покинув місце вчинення кримінального правопорушення злочину з викраденим майном, обернувши його в подальшому на свою користь, і розпорядившись ним за власним розсудом, внаслідок чого, завдав ОСОБА_5 матеріальну шкоду на загальну суму 500 грн. 00 коп.

Крім того, 14.03.2023 року, близько 12:00 год. ОСОБА_4 , перебуваючи за адресою: АДРЕСА_1 спілкувався та вживав спиртні напої разом з ОСОБА_5 , яка дістала з кишені своєї куртки, що висіла на стільці, паспорт громадянина України № НОМЕР_1 на її ім`я, та поклала його назад до кишені куртки, після чого пішла до іншої кімнати.

У цей час у ОСОБА_4 виник злочинний умисел, направлений на незаконне заволодіння паспортом громадянина України на ім`я ОСОБА_5 , № НОМЕР_1 , який належить останній.

Реалізуючи свій злочинний умисел, направлений на незаконне заволодіння паспортом, скориставшись зручними обставинами, а саме тим, що за його діями ніхто не спостерігає, та достовірно знаючи, що він ніким помічений не буде, так як крім нього в кімнаті нікого не було, ОСОБА_4 підійшов до куртки ОСОБА_5 та викрав з її кишені паспорт громадянина України на ім`я ОСОБА_5 № НОМЕР_1 , після чого, покинув місце вчинення кримінального правопорушення з викраденим паспортом.

Допитаний в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 , свою вину в інкримінованих йому кримінальних правопорушеннях за ч. 4 ст. 185, ч. 3 ст. 357 КК України визнав повністю, обставини справи викладені у обвинувальному акті підтвердив. Пояснив, що в березні 2023 року, в обідній час, точну дату не пам`ятає, він перебував у бесідці свого двору за місцем свого проживання за адресою: АДРЕСА_1 , разом з потерпілою ОСОБА_5 , де розпивали спиртні напої. Потерпіла витягла з кишені своєї куртки, та показала обвинуваченому грошові кошти в сумі 500 грн., однією купюрою, після чого поклала їх назад до кишені, та через деякий час, залишивши курточку на стільці у бесідці, пішла до вбиральні. Залишившись на місці розпивання спиртних напоїв, обвинувачений ОСОБА_4 взяв з кишеня куртки потерпілої згадану грошову купюру номіналом 500 грн. та паспорт громадянина України на ім`я потерпілої ОСОБА_5 , після чого пішов у напрямку магазину з тим щоб придбати там спиртні напої, проте потерпіла його наздогнала, та він добровільно повернув їй гроші з паспортом. Зазначив, що кошти повернув потерпілій одразу, про вчинене шкодує. Запевнив, що надалі подібної поведінки не допускатиме, просив суд суворо не карати.

Потерпіла ОСОБА_5 у судове засідання не з`явилася, надала до суду заяву, в якій просить кримінальні правопорушення розглядати без її участі, зазначила що претензій морального та матеріального характеру до обвинуваченого не має, при визначенні покарання поклалась на розсуд суду.

Враховуючи пояснення обвинуваченого, відсутність претензій з боку потерпілої, повне визнання обвинуваченим своєї вини, а також те, що обвинувачений не заперечує фактичні обставини справи, які вказані в обвинувальному акті, правильно розуміє зміст цих обставин, не наполягає на дослідженні інших доказів у справі, розуміє неможливість в подальшому оскаржити дані фактичні обставини в апеляційному порядку, у суду немає сумнівів в добровільності та правдивості його позицій, тому відповідно до ч. 3 ст. 349 КПК України суд, заслухавши думку учасників кримінального провадження, за відсутності заперечень та сумнівів у добровільності їх позицій, визнає недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються.

Виходячи з наведеного, суд вважає за можливе розглянути кримінальне провадження в порядку ч. 3 ст. 349 КПК України, обмежившись допитом обвинуваченого, дослідженням письмових доказів в частині відомостей, які характеризують особу обвинуваченого, письмових матеріалів кримінального провадження щодо речових доказів та письмових доказів щодо процесуальних витрат по кримінальному провадженню.

На виконання вимог ч. 3 ст. 349 КПК України учасникам судового провадження роз`яснено про позбавлення права оскаржити визнані обставини в апеляційному порядку.

За таких обставин, суд доходить висновку, що вина ОСОБА_4 у вчиненні інкримінованих йому кримінальних правопорушень, доведена повністю, його дії суд кваліфікує за ч. 4 ст. 185 КК України - таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинена в умовах воєнного стану, а також за ч. 3 ст. 357 КК України а саме: незаконне заволодіння будь-яким способом паспортом.

Обставиною, що пом`якшує покарання обвинуваченого ОСОБА_4 , суд визнає відповідно до ст. 66 КК України його щире каяття, яке виразилось у повному визнанні своєї вини, правдивій розповіді про обставини скоєних кримінальних правопорушень, критичній оцінці своєї протиправної поведінки, та усвідомленні негативних наслідків, що настали, про що особисто зазначив у судовому засіданні;та активне сприяння розкриттю кримінальних правопорушень, яке полягає в тому, що обвинувачений добровільно брав участь у проведенні слідчих дій, після зізнання у вчиненні кримінальних правопорушень, не змінював своєї позиції, отже надавав органам досудового розслідування активну допомогу під час розслідування кримінальних правопорушень.

Обставин, що обтяжують покарання обвинуваченому ОСОБА_4 , судом не встановлено.

Дослідженням матеріалів, що характеризують особу обвинуваченого ОСОБА_4 , встановлено, що він в силу ст. 89 КК України раніше не судимий, на обліку у лікаря нарколога та у лікаря психіатра не перебуває, не має зареєстрованого місця проживання, на утриманні неповнолітніх дітей не має.

Відповідно до ч. 2 ст. 50 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень як засудженими, так і іншими особами.

Відповідно до ст. 65 КК України, пункту 1 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 24.10.2003 року „Про практику призначення судами кримінального покарання" з наступними її змінами, суд призначаючи покарання, у кожному конкретному випадку має дотримуватись вимог кримінального закону й зобов`язаний враховувати ступінь тяжкості вчиненого злочину, дані про особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання. Призначене покарання має бути необхідним і достатнім для виправлення засудженого і попередження нових злочинів.

Судом враховуються вимоги ч. 2 ст. 61 Конституції України про те, що юридична відповідальність особи має індивідуальний характер.

На підставі викладеного, керуючись вимогами ст. 65 КК України, поряд з наведеними вище даними про особу обвинуваченого, враховуючи обставини, які пом`якшують покарання (щире каяття, активне сприяння розкриттю кримінальних правопорушень), відсутність обставин, що обтяжують покарання, враховуючи ступінь тяжкості вчинених кримінальних правопорушень, які відповідно до ст. 12 КК України відносяться: за ч. 4 ст. 185 КК України - до тяжкого злочину, за ч. 1 ст. 357 КК України - до кримінального проступку, враховуючи обставини справи, ставлення обвинуваченого до вчиненого, думку потерпілої ОСОБА_5 , яка претензій матеріального та морального характеру до обвинуваченого не має, враховуючи принцип пропорційності покарання переслідуваній меті, суд вважає за необхідне призначити ОСОБА_4 покарання в межах санкцій інкримінованих статей: за ч. 4 ст. 185 КК України у вигляді п`яти років позбавлення волі, за ч. 3 ст. 357 КК України у вигляді двох років обмеження волі.

На підставі ч.1 ст. 70 КК України за сукупністю кримінальних правопорушень, шляхом поглинання менш суворого покарання більш суворим, суд вважає за необхідне призначити остаточне покарання ОСОБА_4 у вигляді 5 років позбавлення волі.

Зважаючи на наведені вище обставини щодо особи обвинуваченого, з урахуванням думки прокурора та потерпілої, суд вважає, що виправлення обвинуваченого можливе без його ізоляції від суспільства, а відтак, наявні підстави для застосування ст. 75 КК України та звільнення ОСОБА_4 від відбування покарань з іспитовим строком на три роки. На період іспитового строку слід покласти на ОСОБА_4 обов`язки, передбачені ст. 76 КК України.

Запобіжний захід під час досудового слідства обвинуваченому не обирався, у суду відсутні підстави для обрання запобіжного заходу відносно обвинуваченого.

Цивільний позов у кримінальному провадженні не заявлено. Витрати на залучення експертів у кримінальному провадженні відсутні.

Судові витрати по кримінальному провадженню відсутні.

Долю речових доказів суд вирішує відповідно до вимог ст. 100 КПК України.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 349, 368, 370, 371, 373, 374, 376, 392, 393, 394, 395 КПК України -

У Х В А Л И В :

ОСОБА_4 визнати винуватим у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 185, ч. 3 ст. 357 КК України та призначити покарання:

- за ч. 4 ст. 185 КК України - у виді 5 (п`яти) років позбавлення волі;

- за ч. 3 ст. 357 КК України - у виді 2 (двох) років обмеження волі.

На підставі ч. 1 ст. 70 КК України шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим визначити остаточне покарання за сукупністю кримінальних правопорушень у виді позбавлення волі строком на 5 (п`ять) років.

Відповідно до ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_4 від відбуття призначеного покарання з випробуванням на 2 /два/ роки, якщо останній протягом іспитового строку не скоїть нового кримінального правопорушення і виконає покладені на нього обов`язки, передбачені п.п. 1, 2 ч. 1 та п. 2 ч. 3 ст. 76 КК України, а саме: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання; не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.

Речові докази:

- паспорт громадянина України № НОМЕР_1 на ім`я ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , переданий на зберігання потерпілій ОСОБА_5 вважати повернутим власнику;

- грошові кошти в сумі 500 грн., серії ЕЗ 9133158, що належать ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , які передано на зберігання до камери зберігання речових доказів СПД №2 Богодухівського РВП ГУ НП в Харківській області за адресою: вул. Миру б.170, смт Краснокутськ Богодухівського району Харківської області повернути потерпілій ОСОБА_5 .

Вирок може бути оскаржений в порядку статті 394 КПК України до Харківського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги через Краснокутський районний суд Харківської області протягом 30 (тридцяти) днів з дня його оголошення.

Судове рішення суду першої інстанції не може бути оскаржене в апеляційному порядку з підстав заперечення обставин, які ніким не оспорювалися під час судового розгляду і дослідження яких було визнано судом недоцільним відповідно до положень частини третьої статті 349 КПК України.

Вирок суду першої інстанції набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого цим Кодексом, якщо таку скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку суду. Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченому та прокурору.

Копія судового рішення не пізніше наступного дня після ухвалення надсилається учаснику судового провадження, який не був присутнім в судовому засіданні.

Суддя ОСОБА_1