Справа № 357/1106/22
В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

28.03.2023 м. Біла Церква

Білоцерківський міськрайонний суд Київської області в складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні в залі судового засідання Білоцерківського міськрайонного суду Київської області обвинувальний акт з угодою про визнання винуватості у кримінальному провадженні за № 0000213, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань 02.11.2021 за обвинуваченням

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки м. Біла Церква Київської області, громадянки України, із вищою освітою, одруженої, маючої на утриманні двох малолітніх дітей: ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , зареєстрованої та проживаючої за адресою: АДРЕСА_1 , у зв`язку із введенням на території України воєнного стану наразі тимчасово проживаючої за кордоном за адресою: АДРЕСА_2 , де офіційно працевлаштована нянькою у дитячому садочку «Міс Ушатий», раніше не судимої,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 332 КК України,

сторони кримінального провадження та інші учасники судового провадження: прокурор Київської обласної прокуратури ОСОБА_6 , обвинувачена ОСОБА_3 (у режимі відеоконференції), захисник обвинуваченої - адвокат ОСОБА_7 ,

УСТАНОВИВ:

28.06.2021 перебуваючи в м. Біла Церква Київської області громадянин Бангладешу ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , зустрівся з раніше йому знайомою громадянкою України ОСОБА_9 та повідомив їй, що через відрахування з навчання у Білоцерківському НАУ, працівниками ДМС було анульовано його посвідку на тимчасове перебування на території України та відповідно до Рішення №7 про примусове повернення до країни походження або третьої країни його зобов`язано покинути територію України у термін до 27.07.2021. При цьому ОСОБА_8 також повідомив ОСОБА_3 про свій намір потрапити до країн Європи з метою працевлаштування в одній із цих країн. Незважаючи на зазначені обставини, ОСОБА_3 , усвідомлюючи, що перетин державного кордону України без відповідних документів не можливий, а ОСОБА_8 не є громадянином України, переслідуючи корисливий мотив, запропонувала ОСОБА_8 свою допомогу у вирішенні його питання, а саме посприяти останньому в його незаконному переміщенні через державний кордон шляхом виготовлення та надання йому підробного паспорту громадянина України для виїзду за кордон. При цьому під час спілкування ОСОБА_3 запропонувала ОСОБА_8 через її знайомого Особу 2, матеріали відносно якого виділено в окреме кримінальне провадження, виготовити для нього відповідний документ, за що останній повинен буде заплатити їй 6 000.00 Євро. На дану пропозицію ОСОБА_8 відповів згодою.

ОСОБА_3 за допомогою засобів зв`язку зв`язалася з громадянином Особою 2, матеріали відносно якої виділено в окреме кримінальне провадження, та повідомила про ОСОБА_8 , зокрема про те, що останній на даний час незаконно перебуває на території України, а також його намір потрапити до країн Європи з метою працевлаштування в одній із цих країн та повідомила, що ОСОБА_8 готовий заплатити їм 6 000.00 Євро, щоб вони посприяли останньому в його незаконному переміщенні через державний кордон шляхом виготовлення та надання йому підробного паспорту громадянина України для виїзду за кордон. Особа 2, матеріали відносно якої виділено в окреме кримінальне провадження, усвідомлюючи, що перетин державного кордону України без відповідних документів не можливий, а ОСОБА_8 не є громадянином України, переслідуючи корисливий мотив, на таку пропозицію погодився.

У подальшому 01.07.2021 ОСОБА_8 , діючи на виконання порад та вказівок ОСОБА_3 , відправив за допомогою мобільного додатку (месенджеру) «WhatsApp», в електронному вигляді свої дані: прізвище, ім`я, по батькові, колір очей, зріст, дату народження, місце народження, фото підпису на білому аркуші.

Після чого ОСОБА_3 , продовжуючи реалізовувати свій злочинний умисел, направлений на сприяння в незаконному переправленні через державний кордон України ОСОБА_8 , за попередньою змовою групою осіб, за допомогою мобільного додатку (месенджеру) «WhatsApp» надіслала ОСОБА_8 номер карти з прізвищем та ім`ям власника, а саме НОМЕР_1 та НОМЕР_2 - ОСОБА_10 , для отримання завдатку, за виготовлення документів для ОСОБА_8 . Цього ж дня ОСОБА_8 на виконання вказівки ОСОБА_3 , яка діяла за попередньою змовою із Особою 2, матеріали відносно якої виділено в окреме кримінальне провадження, двома операціями о 16 год. 25 хв. та о 16 год. 28 хв. сумами по 1 264,76 доларів США зі свого карткового рахунку НОМЕР_3 переслав на картковий рахунок НОМЕР_2 на ім`я ОСОБА_11 в системі «Приват 24» грошові кошти, для виплати завдатку за виготовлення документів для себе, після чого зробив скрін-шоти та відправив їх в месенджері «WhatsApp» ОСОБА_3

08.07.2021 в ході переписки за допомогою мобільного додатку (месенджеру) «WhatsApp» ОСОБА_3 повідомила ОСОБА_8 , що необхідно сплатити Особі 2, матеріали відносно якої виділено в окреме кримінальне провадження, ще грошових коштів. Після чого наступного дня, а саме 09.07.2021 ОСОБА_8 двома операціями о 15 год. 03 хв. та о 15 год. 39 хв. сумами по 1 017,93 Євро зі свого карткового рахунку НОМЕР_4 перерахував на картковий рахунок НОМЕР_5 на ім`я ОСОБА_11 в системі «Приват 24» грошові кошти, для виплати завдатку за виготовлення документів для себе, після чого зробив скрін-шоти та відправив їх в месенджері «WhatsApp» ОСОБА_3 .

У період з 01.07.2021 по 11.08.2021, у невстановленому досудовим розслідуванням місці, у невстановлений спосіб та час, продовжуючи реалізовувати свій злочинний умисел, направлений на сприяння у незаконному переправленні ОСОБА_8 через державний кордон України, шляхом надання порад, вказівок, наданням засобів, вчинений з корисливих мотивів, Особа 2, матеріали відносно якої виділено в окреме кримінальне провадження, у невстановлених досудовим розслідуванням осіб отримав документ із ознаками підробки, а саме паспорт громадянина України для виїзду за кордон серії НОМЕР_6 , виданий 23.06.2020, орган яким видано 7310, у якому містилась фотокартка ОСОБА_8 та його анкетні дані, який надає право виїзду за кордон.

11.08.2021 в месенджері «WhatsApp» ОСОБА_3 повідомила ОСОБА_8 , щоб останній цього дня ввечері прийшов до Особи 2, матеріали відносно якої виділено в окреме кримінальне провадження. Цього ж дня ОСОБА_3 та Особа 2, матеріали відносно якої виділено в окреме кримінальне провадження, продовжуючи реалізовувати свій злочинний умисел, направлений на сприяння у незаконному переправленні через державний кордон України ОСОБА_8 , з корисливих мотивів, за попередньою змовою групою осіб, перебуваючи за місцем проживання Особи 2, матеріали відносно якої виділено в окреме кримінальне провадження, за адресою: АДРЕСА_3 , отримали від ОСОБА_8 600 доларів США готівкою та 640 доларів США через систему «Приват24» на одну з карток ОСОБА_11 . Після цього ОСОБА_8 отримав від Особи 2, матеріали відносно якої виділено в окреме кримінальне провадження, паспорт громадянина України для виїзду за кордон із ознаками підробки, серії НОМЕР_6 , виданий 23.06.2020, орган яким видано 7310, у якому містилась фотокартка ОСОБА_8 та його анкетні дані, який надає право виїзду за кордон. Також Особа 2, матеріали відносно якої виділено в окреме кримінальне провадження, надав пораду ОСОБА_8 , а саме рекомендував останньому задля безпечного перетину державного кордону України поїхати до м. Одеса, звідки автобусом дістатися Молдови, а звідти до будь-якої країни Європи.

Таким чином, ОСОБА_12 обвинувачується в тому, що вона, діючи умисно, усвідомлюючи протиправність своїх дій, за попередньою змовою групою осіб, з корисливих мотивів, вчинила сприяння у незаконному переправленні громадянина Бангладешу ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_4 через державний кордон України, шляхом надання порад, вказівок та засобів, тобто вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 332 КК України.

Відповідно до угоди про визнання винуватості від 24.01.2022, укладеної згідно вимог ст. 472 КПК України між прокурором відділу з нагляду за додержанням законів органами СБУ та Державної прикордонної служби Київської обласної прокуратури ОСОБА_6 та обвинуваченою ОСОБА_9 у присутності захисника - адвоката ОСОБА_7 , яку сторони просили затвердити, сторони дійшли згоди щодо формулювання обвинувачення, всіх істотних для даного кримінального провадження обставин та правової кваліфікації дій обвинуваченої за ч. 3 ст. 332 КК України. Обвинувачена ОСОБА_3 беззастережно визнала свою винуватість у вчиненні злочину в обсязі обвинувачення за кваліфікацією за ч. 3 ст. 332 КК України як сприяння у незаконному переправленні особи через державний кордон України порадами, вказівками та наданням засобів, вчинене за попередньою змовою групою осіб, з корисливих мотивів.

Сторони погоджуються на призначення покарання ОСОБА_13 нижче від найнижчої межі, встановленої в санкції статті КК України, за наявності кількох обставин, що пом`якшують покарання та істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, а саме: щирого каяття у вчиненні інкримінованого їй злочину, активного сприяння у розкритті кримінального правопорушення шляхом надання нею зізнавальних показів, які підтверджуються доказами, з урахуванням особи винної, яка раніше до кримінальної відповідальності не притягувалася, злочин вчинила внаслідок збігу тяжких життєвих обставин, за ст. 69, ч. 3 ст. 332 КК України у виді 5 років позбавлення волі. На підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_3 від відбування покарання з випробуванням, встановити іспитовий строк та покласти на неї обов`язки, передбачені п.п. 1.2 ч. 1 ст. 76 КК України.

У підготовчому судовому прокурор вказав на те, що при укладанні угоди про визнання винуватості були дотримані всі вимоги і правила кримінального процесуального та кримінального кодексів України, а тому просив затвердити угоду і призначити обвинуваченій узгоджену в угоді про визнання винуватості міру покарання.

Обвинувачена в судовому засіданні свою вину у вчиненні злочину беззастережно визнала повністю, щиро розкаялася, просила суд затвердити укладену між ним та прокурором угоду про визнання винуватості та призначити їй узгоджену в ній міру покарання. Також зазначила, що розуміє надані їй законом права, наслідки укладення та затвердження угоди про визнання винуватості, визначені ст. 473 КПК України, характер пред`явленого обвинувачення та вид покарання, який до неї буде застосований в результаті затвердження угоди про визнання винуватості.

Захисник обвинуваченого вважав, що при укладенні угоди про визнання винуватості дотримані вимоги закону, просив угоду про визнання винуватості затвердити і призначити обвинуваченому узгоджене в угоді покарання.

Заслухавши думку прокурора, обвинуваченої, її захисника, перевіривши умови укладання угоди про визнання винуватості, відповідність угоди за змістом вимогам процесуального законодавства, роз`яснивши та з`ясувавши у обвинуваченої повне розуміння нею своїх процесуальних прав, добровільності та відсутності будь-яких обставин, які б примусили його погодитися на підписання угоди про визнання винуватості, характеру висунутого щодо нього обвинувачення, виду і розміру покарання та наслідки постановлення вироку на підставі угоди про визнання винуватості, суд дійшов висновку про те, що у даному провадженні можливо затвердити надану угоду про визнання винуватості. При цьому суд виходить з наступного.

Згідно п. 1 ч. 3 ст. 314 КПК України, у підготовчому судовому засіданні суд має право прийняти рішення про затвердження угоди або відмовити в затвердженні угоди та повернути кримінальне провадження прокурору для продовження досудового розслідування в порядку, передбаченому ст. ст. 468 - 475 цього Кодексу.

Відповідно до ст. 468 КПК України у кримінальному провадженні може бути укладена угода між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим про визнання винуватості.

Згідно ч. 2 ст. 469 КПК України угода про визнання винуватості між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим може бути укладена за ініціативою прокурора чи обвинуваченого. Угода про визнання винуватості між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим може ініціюватись в будь-який момент після повідомлення особі про підозру, до виходу суду до нарадчої кімнати для ухвалення вироку. Угода про визнання винуватості між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим може бути укладена у провадженні щодо кримінальних проступків, злочинів невеликої чи середньої тяжкості, тяжких злочинів, внаслідок яких шкода завдана лише державним чи суспільним інтересам.

Укладена угода відповідає вимогам ст. 474 ч.7 КПК України, при її укладенні враховано вимоги ст. 470 КПК України. За своїм змістом укладена угода відповідає вимогам ст. 472 КПК України і має всі необхідні реквізити та відомості, у тому числі стосовно міри та виду узгодженого між сторонами покарання та наслідків невиконання угоди. Підстав для відмови у затвердженні угоди, передбачених п. п. 1-6 ч. 7 ст. 474 КПК України, судом не встановлено.

Обвинуваченій ОСОБА_13 суд відповідно до ст. 474 КПК України роз`яснив процесуальні права, характер обвинувачення, вид покарання та наслідки укладання, затвердження та невиконання угоди, передбачені ст.ст. 473, 476 КПК України, роз`яснив вичерпні підстави оскарження вироку суду, винесеному на підставі угоди.

Судом встановлено, що ОСОБА_3 цілком розуміє розуміє зміст і наслідки укладання та затвердження угоди, передбачені ч.2 ст.473, ст. 394, ст.424 КПК України, характер обвинувачення, щодо якого визнає себе виннуватою, положення ч.4 ст.474 КПК України, зокрема, те, що вона має право на судовий розгляд, під час якого прокурор зобов`язаний довести кожну обставину щодо кримінального правопорушення, у вчиненні якого вона обвинувачується, а також наслідки невиконання угоди, передбачені ч.1 ст.476 КПК України. Укладення угоди є цілком добровільним, тобто, не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз або наслідком обіцянок чи дії будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді. Обвинувачена ОСОБА_3 погоджується з призначенням судом узгодженого угодою виду та міри покарання.

Відповідно до ч. 1 ст. 475 КПК України, якщо суд переконається, що угода може бути затверджена, він ухвалює вирок, яким затверджує угоду і призначає узгоджену сторонами міру покарання.

Відтак дослідивши умови угоди та заслухавши пояснення учасників кримінального провадження, суд вважає, що вказана угода може бути затверджена.

При цьому на переконання суду кваліфікація діянь обвинуваченої за ознаками ч. 3 ст. 332 КК України визначена правильно, та суд вважає доведеним те, що ОСОБА_3 вчинила кримінальне правопорушення, передбачене ч. 3 ст. 332 КК України, а саме: сприяла вказівками, порадами, наданням засобів у незаконному переправленні особи через державний кордон України, вчинене за попередньою змовою групою осіб, з корисливих мотивів.

Відповідно до санкції ч. 3 ст. 332 КК України дії передбачені частиною першою або другою цієї статті, вчинені організованою групою або вчинені з корисливих мотивів, караються позбавленням волі на строк від семи до дев`яти років з позбавленням права обіймати певні посади чи займатися певною діяльністю на строк до трьох років з конфіскацією майна, тому згідно ст. 12 КК України, вказаний злочин відноситься до тяжких злочинів, внаслідок якого шкода завдана суспільним інтересам.

При укладені угоди враховано обставини, які пом`якшують покарання, передбачені ст. 66 КК України: щире каяття винної, активне сприяння розкриттю злочину, вчинення кримінальних правопорушень внаслідок збігу тяжких сімейних обставин.

Обставини, які б обтяжували покарання, передбачені ст. 67 КК України не встановлено.

Також враховано дані про особу обвинуваченої, яка раніше не судима, має постійне місце реєстрації, у зв`язку із повномаштабною збройною агресією проти України, тимчасово проживає за кордоном у Республіці Польща, одружена, має на утриманні двох малолітніх дітей, за місцем проживання характеризується позитивно, на обліку у лікарянарколога та лікаря-психіатра не перебуває.

Згідно зі ст.65 КК України у випадку затвердження вироком угоди про визнання винуватості, суд призначає покарання, узгоджене сторонами угодою.

За вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст. 332 КК України сторони узгодили при призначенні ОСОБА_3 покарання застосувати ст. 69 КК України, призначивши основне покарання, нижче від найнижчої межі, встановленої в санкції ч. 3 ст. 332 КК України, у виді позбавлення волі строком на 5 (п`ять) років. На підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_3 від відбування покарання з випробуванням, встановити іспитовий строк та покласти на неї обов`язки, передбачені п.п. 1.2 ч. 1 ст. 76 КК України.

Відповідно до ч.1 ст. 69 КК України за наявності кількох обставин, що пом`якшують покарання та істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, з урахуванням особи винного суд, умотивувавши своє рішення, може, крім випадків засудження за корупційне кримінальне правопорушення, кримінальне правопорушення, пов`язане з корупцією, призначити основне покарання, нижче від найнижчої межі, встановленої в санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини цього Кодексу, або перейти до іншого, більш м`якого виду основного покарання, не зазначеного в санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини цього Кодексу за це кримінальне правопорушення.

Отже, встановивши наявність кількох обставин, що пом`якшують покарання та істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, з урахуванням особи винної, фактичних обставин вчиненого злочину, які у підготовчому судовому засіданні знайшли своє підтвердження, поведінку обвинуваченої після вчиненого інкримінованого їй кримінального правопорушення, які у своїй сукупності свідчать про можливість застосування до обвинуваченої ст. 69 КК України, суд вважає за можливе призначивши основне покарання, нижче від найнижчої межі, встановленої в санкції ч. 3 ст. 332 КК України, у виді позбавлення волі строком на 5 (п`ять) років. На підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_3 від відбування покарання з випробуванням, встановити іспитовий строк та покласти на неї обов`язки, передбачені п.п. 1.2 ч. 1 ст. 76 КК України.

Так, п. 17 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику призначення судами кримінального покарання» № 7 від 24 жовтня 2003 року роз`яснено, що відповідно до ст. 55 КК України позбавлення права обіймати певні посади або займатися певною діяльністю застосовується як додаткове покарання лише в тих випадках, коли вчинення злочину було пов`язане з посадою підсудного або із заняттям ним певною діяльністю. Якщо додаткове покарання у виді позбавлення права обіймати певні посади або займатися певною діяльністю за санкцією статті (санкцією частини статті) є обов`язковим, то воно застосовується лише до тих осіб, які обіймали посади чи займалися діяльністю, з якими було пов`язано вчинення злочину.

Відповідно до п. 19 Постанови якщо додаткове покарання у виді конфіскації майна за санкцією статті (санкцією частини статті) є обов`язковим, то у разі прийняття рішення про звільнення особи від відбування покарання з випробуванням воно не застосовується, оскільки статтею 77 КК передбачено вичерпний перелік додаткових покарань, що можуть бути призначені у такому випадку, серед яких конфіскація майна відсутня. При прийнятті такого рішення у вироку мають бути наведені відповідні мотиви; посилатися на статтю 69 КК непотрібно.

Суд приймає рішення про звільнення від відбування покарання з випробуванням у випадку затвердження угоди про визнання вини, якщо сторонами угоди узгоджено покарання у виді позбавлення волі на строк не більше п`яти років, а також узгоджено звільнення від відбування покарання з випробуванням. У такому випадку суд ухвалює звільнити засудженого від відбування призначеного покарання, якщо він протягом визначеного іспитового строку не вчинить нового кримінального правопорушення і виконає покладені на нього обов`язки. Тривалість іспитового строку та обов`язки, які покладаються на особу, звільнену від відбування покарання з випробуванням, визначаються судом. Іспитовий строк встановлюється судом тривалістю від одного року до трьох років (ст. 75 КК України).

За таких обставин суд вважає, що виправленню та перевихованню обвинуваченої ОСОБА_3 може сприяти покарання, узгоджене сторонами угоди про визнання винуватості, призначене із застосуванням ст. 69 КК України, нижче від найнижчої межі, встановленої в санкції ч.3 ст. 332 КК України, - у виді 5 років позбавлення волі без позбавлення права обіймати певні посади чи займатися певною діяльністю та без конфіскації майна. На підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_3 від відбування покарання з випробуванням, якщо вона протягом визначеного іспитового строку 3 роки не вчинить нового кримінального правопорушення і виконає покладені на неї обов`язки, передбачені п.п. 1.2 ч. 1 ст. 76 КК України, а саме: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання та роботи.

Установлено, що підстав для вирішення питань пов`язаних із запобіжним заходом відносно обвинуваченої немає з огляду на відсутність таких клопотань у учасників кримінального провадження та враховуючи, що відповідно до статей 22, 26 КПК України, суд у кримінальному провадженні вирішує лише ті питання, що винесені на його розгляд сторонами, які є вільними у використанні своїх процесуальних прав.

Цивільний позов у провадженні не заявлений. Речові докази, процесуальні витрати у справі відсутні.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 314, 368, 370, 373, 374, 394, 474, 475 КПК України, суд,-

У Х В А Л И В:

Затвердити угоду про визнання винуватості від 24.01.2022, укладену між прокурором відділу з нагляду за додержанням законів органами СБУ да Державної прикордонної служби Київської обласної прокуратури ОСОБА_6 та обвинуваченою ОСОБА_9 у присутності захисника адвоката ОСОБА_7 .

ОСОБА_14 визнати винуватою у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст.332 КК України та призначити їй із застосуванням ст. 69 КК України узгоджене сторонами угоди про визнання винуватості покарання у виді позбавлення волі строком на 5 (п`ять) років, без позбавлення права обіймати певні посади чи займатися певною діяльністю та без конфіскації майна.

На підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_14 від відбування покарання з випробуванням, якщо вона протягом іспитового строку 3 (три) роки не вчинить нового кримінального правопорушення та виконає покладені на неї обов`язки.

Відповідно до ст. 76 КК України покласти на ОСОБА_14 в період іспитового строку обов`язки:

1)з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації;

2)повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання та роботи.

Запобіжний захід стосовно ОСОБА_3 не застосовувати.

Речові докази, процесуальні витрати у справі відсутні.

Вирок може бути оскаржений, з підстав, передбачених ч. 4 ст. 394 КПК України, до Київського апеляційного суду через Білоцерківський міськрайонний суд протягом тридцяти днів з дня його проголошення:

- обвинуваченим та захисником виключно з підстав: призначення судом покарання суворішого, ніж узгоджене сторонами угоди; ухвалення вироку без його згоди на призначення покарання; невиконання судом вимог, встановлених частинами четвертою, шостою, сьомою ст.474 КПК України, у тому числі не роз`яснення йому наслідків укладення угоди;

- прокурором виключно з підстав призначення судом покарання менш суворого, ніж узгоджене сторонами угоди; затвердження судом угоди у провадженні, в якому згідно частини четвертої ст.469 КПК України угода не може бути укладена.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги, вирок набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції, якщо його не буде скасовано.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку.

Обвинуваченому та прокурору копія вироку вручається негайно після його проголошення. Учаснику судового провадження, який не був присутнім в судовому засіданні, копія вироку надсилається не пізніше наступного дня після проголошення.

Суддя Тетяна КЛЕПА