Справа № 348/736/23
Провадження № 11-сс/4808/118/23
Категорія ст. 170 КПК України
Слідчий суддя у 1 інстанції ОСОБА_1
Суддя-доповідач ОСОБА_2
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 квітня 2023 року м. Івано-Франківськ

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Івано-Франківського апеляційного суду в складі:

суддів ОСОБА_2 ,

ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

з участю секретаря ОСОБА_5 ,

прокурора ОСОБА_6 ,

захисника ОСОБА_7 ,

розглянувши в кримінальному провадженні №0000127 апеляційну скаргу прокурорана ухвалу слідчого судді Надвірнянського районного суду від 29.03.2023 року про відмову в накладенні арешту на майно,

в с т а н о в и л а :

Ухвалою слідчого судді відмовлено в задоволенні клопотання слідчого поліції, погодженого з прокурором, про накладення арешту на тимчасово вилучене в ході огляду місця події від 24.03.2023 майно, а саме автомобіль марки «Mercedes-Benz», моделі «Е270» д.н.з. НОМЕР_1 , в салоні якого були сигарети без акцизних марок.

Слідчий суддя мотивував ухвалу тим, що зазначений автомобіль не може бути використаний, як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження через порушення прав людини та здобуття доказу у зв`язку з порушенням прав людини. Замість огляду місця події було проведено обшук автомобіля без дозволу слідчого судді. Такий речовий доказ не відповідає критеріям, передбаченим ст.98 КПК України, що виключає можливість накладення на нього арешту на підставі ст. 170 ч.2 п.1 КПК України.

В апеляційній скарзі прокурор вважає ухвалу слідчого судді незаконною та необґрунтованою, вона прийнята з порушенням норм процесуального законодавства. Кримінальне провадження було розпочате за повідомленням поліцейського про те, що виявлено автомобіль «Mercedes-Benz», моделі «Е270» СЕ6371EC під керуванням ОСОБА_8 , в якому знаходиться велика кількість пачок сигарет без акцизних марок. При проведенні огляду місця події в присутності ОСОБА_8 , його захисника, опломбувала автомобіль та вилучила його. В ході візуального огляду через скло задніх пасажирських дверей у салоні автомобіля були виявлені блоки сигарет, а доступ до автомобіля ОСОБА_8 добровільно не дозволив. Зауважень до протоколу огляду місця події та порядку його проведення ні від ОСОБА_8 ні від його захисника не надходило. Тому цей автомобіль був визнаний речовим доказом і було подано клопотання до слідчого судді про накладення арешту на майно. Слідчим суддею проігноровано ряд вимог КПК України та в ухвалі зроблено висновки, які не відповідають фактичним обставинам провадження. Автомобіль зберігає на собі сліди вчинення кримінального правопорушення і може бути використаний як доказ у кримінальному провадженні. Було доведено наявність ризиків, передбачених ст. 170 ч.1 КПК України: можливість переховування, перетворення, знищення майна - автомобіля та наявних в ньому блоків цигарок, з метою уникнення від кримінальної відповідальності та можливої спеціальної конфіскації. Слідчий суддя вийшов за межі процесуальних повноважень і перейняв повноваження, які належать виключно суду, оскільки визнати докази недопустимими може лише суд. Слідчий суддя таких повноважень не має. Необгрунтованим є твердження слідчого судді про те, що речовий доказ - автомобіль був здобутий завдяки порушенням прав людини, а тому протокол огляду місця події є недопустимим доказом. Цей автомобіль вилучено в ході огляду місця події, який проведено у відповідності до вимог ст. 214 ч. 3, ст. 223, 237 КПК України, у присутності 2 понятих, за участі водія ОСОБА_8 та його захисника ОСОБА_7 , які за наслідками огляду жодних зауважень відносно протоколу огляду та порядку його проведення не мали. Автомобіль зберіг на собі сліди кримінального правопорушення і може бути використаний як доказ у кримінальному провадженні, а тому вважає, що наявні всі підстави для його арешту, як тимчасово вилученого майна. Просить ухвалу слідчого судді скасувати та постановити нову ухвалу, якою задовольнити клопотання слідчого про накладення арешту на майно у вигляді заборони користування, розпорядження та відчуження.

Апеляційний розгляд проведено без участі ОСОБА_8 через його неявку за клопотанням його захисника, який підтвердив такі повноваження.

В апеляційній інстанції:

- прокурор підтримав апеляційну скаргу, вважає, що слідчий суддя прийняв незаконне і необгрунтоване рішення, яке просить скасувати, постановити нове, яким клопотання слідчого задовольнити. Накласти арешт на вказаний автомобіль з забороною користування, розпорядження і відчуження;

- захисник визнав апеляційну скаргу прокурора необґрунтованою, просить залишити її без задоволення, а ухвалу слідчого судді - без змін.

З`ясувавши обставини цього кримінального провадження, заслухавши доповідь судді, доводи сторін, проаналізувавши матеріали, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з таких підстав.

Із змісту ст. 370 КПК України слідує, що ухвала слідчого судді повинна бути законною, обґрунтованою й вмотивованою.

Оскаржена ухвала вказаним вимогам закону не відповідає, тому відповідно до ст. 407 ч.3 КПК України підлягає скасуванню з постановленням нової, якою слід задовольнити клопотання слідчого поліції.

Апеляційні доводи прокурора слід визнати обґрунтованими й вмотивованими, які дають підстави для скасування ухвали слідчого судді.

Висновок слідчого судді про відсутність процесуально-правових підстав для накладення арешту на автомобіль не відповідає вимогам чинного КПК України про підстави й порядок накладення арешту на майно, яке є речовим доказом у кримінальному провадженні і яке в перспективі при наявності відповідних підстав може підлягати конфіскації.

Як встановлено, вказаний автомобіль у цьому кримінальному провадженні визнаний речовим доказом, на якому і в якому можуть бути сліди кримінального правопорушення, тому він відповідає критеріям, зазначеним в ст. 98 КПК України, його необхідно зберегти для забезпечення дієвості досудового розслідування і вирішення питання про його можливу конфіскацію, що дає процесуально-правові підстави для накладення на нього арешту.

Колегія суддів вважає переконливими апеляційні доводи прокурора про те, що слідчий суддя при вирішенні клопотання слідчого про арешт автомобіля, процедура якого чітко прописана в КПК України, вдався до дослідження доказів й визнання їх недопустимими за межами процесуальних повноважень.

Така позиція апеляційного суду ґрунтується на положеннях ст.ст. 3, 86, 87 КПК України, із змісту яких слідує, що лише суд в судовому провадженні може визнати недопустимим певний доказ і не може посилатись на нього в судовому рішенні. Таким чином слідчий суддя на стадії досудового розслідування не має таких повноважень. Згідно ст. 3 КПК України слідчий суддя здійснює контроль за дотриманням прав і свобод осіб в кримінальному провадженні під час досудового розслідування, але в порядку встановленому КПК України.

А вказаний порядок щодо вирішення слідчим суддею клопотання про арешт майна регламентовано ст.ст. 170 і 173 КПК України.

Згідно вказаних процесуальних норм арешт на майно накладається, якщо встановлена сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що це майно є доказом кримінального правопорушення, воно може підлягати спецконфіскації чи конфіскації.

Як з`ясовано цей автомобіль є речовим доказом у кримінальному провадженні і він може бути конфіскований як знаряддя злочину. Зазначений автомобіль був правомірно тимчасово вилучений під час огляду місця події згідно положень ст.ст. 167, 168 КПК України.

Випадки, коли слідчий суддя може відмовити у накладенні такого арешту прямо передбачені в ст. 173 КПК України, а саме лише у випадку, якщо слідчий не доведе необхідності його арешту або він не доведе наявності ризиків, передбачених ст. 170 ч.1 абз. 2 КПК України.

Як слідує з клопотання слідчого та матеріалів провадження, вказані обставини ним доведено, оскільки автомобіль процесуально визнаний речовим доказом, він має сліди злочину, в ньому заховані сигарети без акцизних марок. На нього необхідно накласти арешт з метою його збереження від пошкодження, переховування, перетворення, знищення як автомобіля так і наявних в ньому блоків цигарок, що може бути виконано зацікавленою особою для уникнення від кримінальної відповідальності та можливої їх конфіскації. Інакше майно підлягає поверненню власнику, внаслідок чого будуть втрачені докази кримінального правопорушення.

Як видно із змісту ухвали, слідчий суддя не дала аналізу обов`язковим вимогам ст.ст. 170, 173 КПК України про порядок вирішення клопотання про накладення арешту на майно, а побудувала свою правову позицію про відмову у клопотанні на необґрунтованому й поспішному визнанні протоколу огляду місця події та автомобіля недопустимими доказами, оскільки на її погляд при цьому були порушені права людини.

Вказаний протокол огляду місця події та інші докази й обставини отримання інформації про сигарети, інші порушення прав людини можуть бути досліджені та оцінені на предмет допустимості й належності лише судом на стадії судового провадження по суті обвинувачення.

За таких обставин, апеляційна скарга прокурора підлягає задоволенню.

Якщо на досудовому розслідуванні буде встановлено, що в арешті майна відпала потреба, то в порядку ст.174 КПК України можна ставити питання про скасування арешту.

Керуючись ст.ст. 405, 419, 422 КПК України, колегія суддів

п о с т а н о в и л а:

Апеляційну скаргу прокуроразадовольнити, ухвалу слідчого судді Надвірнянського районного суду від 29.03.2023 року про відмову в накладенні арешту на майно - скасувати.

Клопотання слідчого поліції задовольнити, накласти арешт із забороною розпорядження, відчуження і користування щодо автомобіля марки «Mercedes-Benz», моделі «Е270» д.н.з. НОМЕР_1 , що належить ОСОБА_9 .

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді: ОСОБА_2

ОСОБА_3

ОСОБА_4