Справа № 212/2051/23
У Х В А Л А

04 квітня 2023 року м. Кривий Ріг

Слідчий суддя Жовтневий районний суд міста Кривого Рогу Дніпропетровської області ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , розглянувши скаргу ОСОБА_3 на постанову слідчого Відділення поліції №3 Криворізького районного управління поліції Головного управління Національної поліції в Дніпропетровській області про відмову у визнанні потерпілим, -

В С Т А Н О В И В:

28.03.2023 року ОСОБА_3 звернулась до суду зі скаргою на постанову слідчого Відділення поліції №3 Криворізького районного управління поліції Головного управління Національної поліції в Дніпропетровській області про відмову у визнанні потерпілим від 15.02.2023.

Свої вимоги мотивує тим, що слідчим ВП №3 Криворізького районного управління поліції Головного управління Національної поліції в Дніпропетровській області здійснюється досудове розслідування кримінального провадження №0000900 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 382 КК України. Постановою слідчого від 15.02.2023 було відмовлено у визнанні її потерпілою у даному кримінальному провадженні. В мотивування своєї постанови слідчий зазначив, що в ході досудового розслідування не встановлено яку шкоду (моральну, фізичну або майнову) їй завдано та в якому розмірі. Вважає дану постанову немотивованою, а висновок слідчого передчасним, виходячи з наступного. Постановою слідчого Відділення поліції №3 Криворізького РУП ГУНП в Дніпропетровській області ОСОБА_4 від 20.01.2023 кримінальне провадження було закрито на підставі п.2 ч.1 ст.284 КПК України, у зв`язку з встановленням відсутності в діяннях складу кримінального правопорушення. Ухвалою слідчого судді Жовтневого районного суду міста Кривого Рогу від 07.02.2023 скасовано постанову про закриття кримінального провадження від 20.01.2023. В даній ухвалі слідчий суддя ВСТАНОВИВ та ЗАЗНАЧИВ, що на час винесення постанови слідчого про закриття кримінального провадження від 20.01.2023 ЖОДНИХ слідчих дій проведено не було. Крім того, на теперішній час її, навіть, не допитано. Таким чином, кримінальне процесуальне законодавство не містить імперативного припису про необхідність подання всіх наявних доказів під час звернення з заявою про вчинене кримінальне правопорушення, а додаткову інформацію, необхідну для прийняття процесуальних рішень, слідчий, відповідно до ч.1 ст.223 КПК України, може отримати шляхом проведення слідчих (розшукових) дій, зокрема під час здійснення допиту. Тому, вирішивши питання про визнання її потерпілою до здійснення її допиту, слідчий фактично обмежив її у праві надати більш ширші показання з приводу поданої заяви про вчинення кримінального правопорушення та завданої їй цим шкоди. Крім того, постанова слідчого від 15.02.2023 про відмову у визнанні її потерпілою не містить посилання на докази, на підставі яких слідчий дійшов висновку про не встановлення того, що вона зазнала моральної, фізичної або матеріальної шкоди від кримінального правопорушення, оскільки жодних слідчих дій ним проведено не було. Тобто, для того щоб встановити наявність заподіяної їй шкоди та її розмір слідчому спочатку потрібно хоча б її допитати, проаналізувати надані ї пояснення та докази зі змістом заяви про вчинення кримінального правопорушення та лише після цього зробити висновок про наявність чи відсутність підстав для визнання потерпілою. На підставі викладеного, вважає, що постанова слідчого від 15.02.2023 про відмову у визнанні її потерпілою є передчасною, винесеною без всебічного, повного і неупередженого дослідження обставин справи та з істотним порушенням норм КПК України, а тому підлягає скасуванню.

Скаржниця ОСОБА_3 в судове засідання не з`явилась. Надала заяву про розгляд скарги у її відсутність, оскільки перебуває за межами міста.

Слідчий в судове засідання не з`явився, про день та час розгляду скарги повідомлений належними чином, що відповідно до ст.306 КПК України не перешкоджає розгляду скарги.

Дослідивши скаргу та додані до неї матеріали, суд приходить до наступного висновку.

Постановою слідчого Відділення поліції №3 Криворізького районного управління поліції Головного управління Національної поліції в Дніпропетровській області ОСОБА_4 від 15.02.2023р. було відмовлено у визнанні ОСОБА_3 потерпілим у кримінальному провадженні, внесеному до ЄРДР за №0000900 від 12.11.2021 року за ознаками ч. 1 ст.382 КК України.

Вказане кримінальне провадження розпочато на підставі заяви ОСОБА_3 та ухвали Жовтневого районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 03.11.2021р. за фактом звернення ОСОБА_3 зі скаргою відносно ОСОБА_5 за умисні дії щодо невиконання ухвали слідчого судді Жовтневого районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 09.07.2021 про надання слідчому тимчасового доступу до протоколу службового розслідування від 05.02.2020 КП "КБЛНПД" ДОР".

Відмовляючи у визнанні потерпілим, слідчий у свій постанові послався на відсутність будь яких даних, які підтверджують заподіяння шкоди (моральної, фізичної або майнової) ОСОБА_3 .

Відповідно до ч.ч. 1 і 2 ст. 55 КПК України, потерпілим у кримінальному провадженні може бути фізична особа, якій кримінальним правопорушенням завдано моральної, фізичної або майнової шкоди, а також юридична особа, якій кримінальним правопорушенням завдано майнової шкоди. Права і обов`язки потерпілого виникають в особи з моменту подання заяви про вчинення щодо неї кримінального правопорушення або заяви про залучення її до провадження як потерпілого. Відповідно до ч. 5 ст. 55 КПК України, за наявності очевидних та достатніх підстав вважати, що заява про залучення до провадження як потерпілого подана особою, якій не завдано шкоди, зазначеної у частині першій цієї статті, слідчий або прокурор виносить вмотивовану постанову про відмову у визнанні потерпілим, яка може бути оскаржена слідчому судді.

Згідно ч. 1 ст. 24 КПК України кожному гарантується право на оскарження процесуальних рішень, дій чи бездіяльності суду, слідчого судді, прокурора, слідчого в порядку, передбаченому цим Кодексом.

Згідно ч. 1 і ч. 3 ст. 26 КПК України сторони кримінального провадження є вільними у використанні своїх прав у межах та у спосіб, передбачених цим Кодексом. Слідчий суддя, суд у кримінальному провадженні вирішують лише ті питання, що винесені на їх розгляд сторонами та віднесені до їх повноважень цим Кодексом.

Згідно ч. 2 ст. 22 КПК України сторони кримінального провадження мають рівні права на збирання та подання до суду речей, документів, інших доказів, клопотань, скарг, а також на реалізацію інших процесуальних прав, передбачених цим Кодексом.

Частиною ч. 1 ст. 382 КК України передбачена відповідальність за умисне невиконання вироку, рішення, ухвали, постанови суду, що набрали законної сили, або перешкоджання їх виконанню. Тобто склад є формальним та не передбачає караності за настання наслідків.

Згідно ст.ст. 91, 92 КПК України обставини спричинення шкоди у даному провадженні не вимагається.

З наведеного у сукупності вбачається, що у слідчого перебуває провадження за вчинення кримінального правопорушення із формальним складом. Диспозиція не передбачає відповідальності за спричинення шкоди.

У своїй заяві заявниця формально послалася на наявність шкоди. Поряд з цим вона не зазначає відвідних обстави та у чому вона полягає. Натомість заявниця мала згідно положень ст.ст. 22, 91, 92 КПК України довести спричинення їй шкоди у наслідок не виконання судового рішення. Проте таке формальне ставлення заявниці не може бути підставою для залученні її потерпілою на даній стадії.

Таким чином оскаржувана постанова слідчого про відмову у визнанні потерпілим узгоджується з наведеними нормами законів, а тому немає підстав для її скасування.

На підставі зазначеного слід відмовити у задоволенні скарги.

Керуючись ст.ст. 303- 307 КПК України,

ПОСТАНОВИВ:

У задоволенні скарги ОСОБА_3 на постанову слідчого Відділення поліції №3 Криворізького районного управління поліції Головного управління Національної поліції в Дніпропетровській області про відмову у визнанні потерпілим - відмовити.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення і оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя ОСОБА_1