Номер провадження: 11-сс/813/1434/22
Головуючий у першій інстанції
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09.11.2022 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд в складі:

головуючого судді ОСОБА_2

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_5

прокурора ОСОБА_6

захисника ОСОБА_7

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу захисника підозрюваного ОСОБА_8 - адвоката ОСОБА_7 на ухвалу слідчого судді Київського районного суду міста Одеси від 05.10.2022 про продовження строку тримання під вартою відносно ОСОБА_8 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 в м. Кагул Республіка Молдова, підозрюваного у вчиненні злочинів, передбачених ч. 3 ст. 27, ч. 4 ст. 28, ч. 4 ст. 189, ч. 2 ст. 255, 257, ч. 3 ст. 27, ч. 4 ст. 28, ч. 1 ст. 263, ч. 1 ст. 263 України в рамках кримінального провадження №1 0000659 від 27.09.2022
УСТАНОВИВ:

Вказаною ухвалою задоволено клопотання ст. слідчого СУ ГУНП в Одеській обл. ОСОБА_9 , погодженого прокурором Малиновської окружної прокуратури м. Одеса ОСОБА_6 та продовжено відносно ОСОБА_8 , підозрюваного у вчиненні злочинів, передбачених ч. 3 ст. 27, ч. 4 ст. 28, ч. 4 ст. 189, ч. 2 ст. 255, 257, ч. 3 ст. 27, ч. 4 ст. 28, ч. 1 ст. 263, ч. 1 ст. 263 України, запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком до 03.12.2022 року, з утриманням в ДУ «Одеський слідчий ізолятор», без визначення розміру застави.
Мотивуючи своє рішення, слідчий суддя послався на те, що в даному кримінальному провадженні ОСОБА_8 обґрунтовано підозрюється у вчиненні тяжких та особливо тяжких злочинів та ризики, передбачені ч. 1 ст. 177 КПК України, які були враховані при обранні запобіжного заходу не зменшились та продовжують існувати, а саме підозрюваний може переховуватись від органів досудового розслідування та суду; незаконно впливати на свідків, інших підозрюваних та потерпілих у цьому ж кримінальному провадженні. Окрім того, слідчий суддя врахувавши фактичні обставини злочину та приписи п. 1 ч. 4 ст. 183 КПК України, вважав за необхідне застосувати запобіжний захід у вигляді тримання під вартою без визначення розміру застави.

Вимоги, наведені в апеляційній скарзі та узагальнення доводів особи, яка її подала

В апеляційній скарзі захисник ОСОБА_7 в інтересах підозрюваного ОСОБА_8 просить скасувати ухвалу слідчого судді про продовження строку тримання під вартою та постановити нову ухвалу про обрання підозрюваному запобіжного заходу у виді особистого зобов`язання.
Доводи апеляційної скарги обґрунтував тим, що при продовженні запобіжного заходу відносно підозрюваного слідчим суддею мала бути розглянута можливість застосування інших (альтернативних) запобіжних заходів, що викладено зокрема у рішенні ЄСПЛ у справі «Харченко проти України» від 10.02.2011 року, натомість слідчим суддею цього обов`язку не дотримано. Застосування запобіжного заходу це не покарання за вчинений злочин, вина ОСОБА_8 ще не доведена. У своєму клопотанні прокурор не навів жодного доказу, які б вказували на існування ризиків, передбачених ст. 177 КПК. Розмір та тяжкість покарання, як і розмір шкоди не є наперед встановленими обставинами, які можуть визначати гарантований ступінь ризиків, а відтак самостійно враховуватись підставами для тримання під вартою не можуть. Не можуть бути джерелом доказування припущення та згадки органу досудового роздування, без надання беззаперечних доказів існування ризиків, викладених у клопотанні. Сам факт повідомлення сторонам про завершення досудового розслідування від 28.09.2022 та відкриття матеріалів досудового розслідування вказує на відсунить ризиків, передбачених у ст. 177 КПК про які йдеться у клопотанні прокурора.

Позиції учасників апеляційного розгляду

Під час апеляційного розгляду захисник ОСОБА_7 підтримав апеляційну скаргу з наведених в ній підстав.
Прокурор ОСОБА_6 проти задоволення апеляційної скарги заперечував.
Підозрюваний ОСОБА_8 належним чином повідомлений про день, час та місце апеляційного розгляду, клопотань про розгляд апеляційної скарги за його участі суду не подавав.
Враховуючи, що в силу ч. 4 ст. 401, ч 4 ст. 405, 422 КПК України участь підозрюваного на стадії апеляційного перегляду не є обов`язковою, з огляду на позиції сторін, апеляційна скарга підлягає розгляду в його відсутності.

Мотиви апеляційного суду

Заслухавши суддю-доповідача, позиції сторін, дослідивши матеріали судового провадження та перевіривши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд дійшов таких висновків.
Згідно з положеннями ст.370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.
Ухвала слідчого судді наведеним вимогам закону у повній мірі відповідає.
З матеріалів справи вбачається, що слідчими ГУНП в Одеській області здійснюється досудове розслідування кримінального провадження, внесеного до ЄРДР за № 0000659 за підозрою ОСОБА_8 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 27, ч. 4 ст. 28, ч. 4 ст. 189, ч. 2 ст. 255, 257, ч. 3 ст. 27, ч. 4 ст. 28, ч. 1 ст. 263, ч. 1 ст. 263 КК України.
26.09.2022 ОСОБА_8 повідомлено про підозру у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 27, ч. 4 ст. 28, ч. 4 ст. 189; ч. 2 ст. 255; ст. 257; ч. 3 ст. 27, ч. 4 ст. 28, ч. 1 ст. 263; ч. 1 ст. 263 КК України.
Обґрунтованість підозри встановлена слідчим суддею на підставі доданих до клопотання доказів та в апеляційній скарзі не оспорюється.
28.09.2022 слідчий ГУНП в Одеській області звернувся до Київського районного суду м. Одеси із клопотанням про продовження строку тримання під вартою відносно ОСОБА_8 , мотивуючи його тим, що в зазначеному кримінальному провадженні не зменшились ризики того, що підозрюваний ОСОБА_8 може вдатись до спроб переховування від органів досудового розслідування та суду, здійснення незаконного впливу на свідків, потерпілих, підозрюваних в зазначеному кримінальному провадженні, продовження злочинної діяльності, а для завершення досудового розслідування слідчому слід провести ряд слідчих дій зокрема виконати вимоги ст. 290 КПК, скласти обвинувальний акт та реєстр матеріалів досудового розслідування.

Оскаржуваною ухвалою слідчого судді клопотання задоволено. Продовжено ОСОБА_8 строк тримання під вартою до 03.12.2022 без визначення застави.

Надаючи оцінку доводам апеляційної скарги захисника щодо недоведеності прокурором ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, які стали підставою для продовження щодо підозрюваного запобіжного заходу, колегія суддів зазначає наступне.

Відповідно до ч. 1 ст. 177 КПК України, метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Підставою застосування запобіжного заходу, згідно з частиною 2 даної статті, є наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті.

При вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, відповідно до ч. 1 ст. 178 КПК України, крім наявності ризиків, зазначених у ст. 177 цього Кодексу, слідчий суддя, суд на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини, у тому числі: вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; тяжкість покарання, що загрожує відповідній особі у разі визнання підозрюваного винуватим у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого він підозрюється; вік та стан здоров`я підозрюваного, обвинуваченого; міцність соціальних зв`язків підозрюваного, обвинуваченого в місці його постійного проживання, у тому числі наявність в нього родини й утриманців; наявність у підозрюваного постійного місця роботи або навчання, його репутацію, майновий стан, наявність судимостей; наявність повідомлення особі про підозру у вчиненні іншого кримінального правопорушення; розмір майнової шкоди, у завданні якої підозрюється особа, а також вагомість наявних доказів, якими обґрунтовуються відповідні обставини .

Відповідно до ст. 3-5 ст. 199 КПК України клопотання про продовження строку тримання під вартою, крім відомостей, зазначених у статті 184 цього Кодексу, повинно містити:

1) виклад обставин, які свідчать про те, що заявлений ризик не зменшився або з`явилися нові ризики, які виправдовують тримання особи під вартою;

2) виклад обставин, які перешкоджають завершенню досудового розслідування до закінчення дії попередньої ухвали про тримання під вартою.

Слідчий суддя зобов`язаний розглянути клопотання про продовження строку тримання під вартою до закінчення строку дії попередньої ухвали згідно з правилами, передбаченими для розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу.

Слідчий суддя зобов`язаний відмовити у продовженні строку тримання під вартою, якщо прокурор, слідчий не доведе, що обставини, зазначені у частині третій цієї статті, виправдовують подальше тримання підозрюваного, обвинуваченого під вартою.

Ризиком у контексті кримінального провадження є певна ступінь можливості, що особа вдасться до вчинків, які будуть перешкоджати досудовому розслідуванню та судовому розгляду або ж створять загрозу суспільству. Слідчий суддя, суд оцінюючи вірогідність такої поведінки підозрюваного/обвинуваченого має дійти обґрунтованого висновку про високу ступінь ймовірності позапроцесуальних дій зазначеної особи.
У рішенні по справі «W проти Швейцарії» від 26.01.1993 р. Європейський суд з прав людини вказав, що врахування тяжкості злочину має свій раціональний зміст, оскільки вона свідчить про ступінь суспільної небезпечності цієї особи та дозволяє спрогнозувати з достатньо високим ступенем імовірності її поведінку, беручи до уваги, що майбутнє покарання за тяжкий злочин підвищує ризик того, що підозрюваний може ухилитись від слідства.
Колегія суддів враховує, що у розумінні практики Європейського суду з прав людини, тяжкість обвинувачення хоча і не є самостійною підставою для утримання особи під вартою, проте таке обвинувачення у сукупності з іншими обставинами збільшує ризик втечі настільки, що його неможливо відвернути, не взявши особу під варту.

Зокрема, у справі «Ілійков проти Болгарії» від 26.07.2001 р. Європейським судом з прав людини зазначено, що суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування.

Апеляційний суд, відхиляючи доводи апелянта про неможливість посилання на тяжкість покарання при оцінці вірогідності втечі, враховує, що ОСОБА_8 обґрунтовано підозрюється у вчиненні тяжких та особливо тяжкого злочину, який передбачає можливість призначення безальтернативного основного покарання у вигляді позбавлення волі на строк 12 років, а тому, усвідомлюючи тяжкість та невідворотність покарання за його вчинення у разі доведення вини, останній може переховуватися від слідства та суду з метою уникнення кримінальної відповідальності.

Суд першої інстанції вірно врахував вказані обставини та обґрунтовано встановив, що в даному конкретному випадку тяжкість покарання, що загрожує підозрюваному породжує об`єктивний ризик можливого переховування від суду.

Оцінюючи доводи апеляційної скарги про відсутність ризику незаконно впливати на свідків, потерпілого, інших підозрюваних у кримінальному провадженні, колегія суддів зважаючи на встановлений КПК України порядок отримання показань від свідків, потерпілих, підозрюваних у кримінальному провадженні на різних його етапах вважає, що ризик такого впливу зберігається до отримання показань безпосередньо судом під час розгляду справи по суті, про що обґрунтовано йдеться у клопотанні слідчого та ухвалі слідчого судді.

При цьому, всупереч доводам апелянта, КПК не вимагає доказів того, що підозрюваний/обвинувачений обов`язково (поза всяким сумнівом) здійснюватиме відповідні дії, однак вимагає доказів того, що він має реальну можливість їх здійснити у конкретному кримінальному провадженні в майбутньому, а така можливість в даному кримінальному провадженні, з огляду на характер злочинів, що розслідуються та наразі інкримінуються ОСОБА_8 об`єктивно та беззаперечно, існує.
При цьому усупереч доводам апелянта, слідчий суддя не встановив такого ризику, вказаного у клопотанні, як продовження кримінального правопорушення.

Відомості, що характеризують підозрюваного, зокрема вперше притягнення до кримінальної відповідальності, наявність родини, міцних соціальних зв`язків, не спростовують і не зменшують ризики, передбачені ст.177 КПК України. Ці обставини існували і на момент вчинення інкримінованих йому злочинів, та жодним чином не виступили стримуючим фактором в його поведінці.
Пунктом 1 ч. 4 ст. 183 КПК України передбачено, що слідчий суддя, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, враховуючи підстави та обставини, передбачені статтями 177 та 178 цього Кодексу, має право не визначити розмір застави у кримінальному провадженні щодо злочину, вчиненого із застосуванням насильства або погрозою його застосування.
Так, враховуючи те, що органами досудового розслідування ОСОБА_10 обґрунтовано підозрюється у вчиненні злочину, передбаченого ч. 4 ст. 189 КК України, поєднаного із поєднані із погрозою застосування насильства, слідчий суддя обґрунтовано продовжив відносно нього строк дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, без визначення розміру застави.
Відповідно до ч. 1 ст. 404 КПК України, суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Відповідно до ч. 3 ст. 407 КПК України, за наслідками апеляційного розгляду за скаргою на ухвали слідчого судді суд апеляційної інстанції має право залишити ухвалу без змін або скасувати ухвалу і постановити нову ухвалу.

Враховуючи встановлені вище обставини, колегія суддів дійшла висновку про відсутність підстав для задоволення апеляційної скарги захисника у зв`язку з чим оскаржувана ухвала підлягає залишенню без змін.

Керуючись статями 404, 405, 419, 422, 532 ПК України, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_7 в інтересах підозрюваного ОСОБА_8 залишити без задоволення.
Ухвалу слідчого судді Київського райсуду м. Одеси від 05.10.2022, якою відносно ОСОБА_8 , підозрюваного у вчиненні злочинів, передбачених ч. ч. 3 ст. 27, ч. 4 ст. 28, ч. 4 ст. 189; ч. 2 ст. 255; ст. 257; ч. 3 ст. 27, ч. 4 ст. 28, ч. 1 ст. 263; ч. 1 ст. 263 КК України, продовжено строк застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою до 03.12.2022 року, без визначення розміру застави залишити без змін.
Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді Одеського апеляційного суду:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4