ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-кп/803/1046/23 Справа № 206/81/23 Суддя у 1-й інстанції - ОСОБА_1 Суддя у 2-й інстанції - ОСОБА_2
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 лютого 2023 року м. Дніпро

Дніпровський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду кримінальних справ:

головуючого-судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

за участю:

секретаря судового засідання ОСОБА_5 ,

прокурора ОСОБА_6 ,

обвинуваченого (в режимі

відеоконференції) ОСОБА_7 ,

захисника ОСОБА_8 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу захисника ОСОБА_8 , діючого в інтересах обвинуваченого ОСОБА_7 , на ухвалу Самарського районного суду м.Дніпропетровська від 18 січня 2023 року у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000488 , стосовно

ОСОБА_7 ,

ІНФОРМАЦІЯ_1 , місце народження: м.Нікополь,

Дніпропетровської області, який зареєстрований за адресою:

АДРЕСА_1 ,

фактично проживає за адресою:

АДРЕСА_2 ,

обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.115 КК України, -

ВСТАНОВИВ:

Короткий зміст оскарженого судового рішення та встановлені судом першої інстанції обставини.

Ухвалою Самарського районного суду м.Дніпропетровська від 18 січня 2023 року задоволено клопотання прокурора та застосовано стосовно обвинуваченого ОСОБА_7 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою до 16 березня 2023 року включно.

Мотивуючи ухвалене рішення суд посилався на те, що ризики, зазначені прокурором, як підстава для продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою обвинуваченому, існують, та обрання іншого, більш м`якого виду, суд вважає не доцільним і буде недостатньою мірою, оскільки не будуть слугувати забезпеченню виконання обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також не зможе запобігти спробам обвинуваченого переховуватися від суду та перешкоджання кримінальному провадженню іншим чином.

Вимоги апеляційної скарги та узагальнені доводи особи, яка її подала.

В апеляційній скарзі захисник просить скасувати ухвалу суду та постановити нову ухвалу, якою обрати стосовно ОСОБА_7 запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту із зобов`язання носіння спеціального електронного пристрою фіксації місця знаходження "електронного браслету" за адресою місця фактичного проживання обвинуваченого.

Свої вимоги захисник обґрунтовує тим, що висунута обвинуваченому підозра є необгрунтованою та відсутні докази його причетності до інкримінованого йому правопорушення. Вказує, що прокурором не надано доказів на підтвердження існування ризиків, на які він посилається у клопотанні, та не доведено як їх існування, так і, що застосування іншого більш м`якого запобіжного заходу не забезпечить виконання обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків. Звертає увагу на те, що ОСОБА_7 не судимий, на утриманні має трьох неповнолітніх дітей.

Позиції учасників судового провадження.

У судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_7 та захисник ОСОБА_8 підтримали апеляційну скаргу захисника та просили її задовольнити, а ухвалу суду скасувати.

Прокурор у судовому засіданні заперечував проти задоволення апеляційної скарги захисника та просив ухвалу суду залишити без зміни.

Мотиви суду.

Заслухавши доповідь судді, пояснення учасників судового провадження, перевіривши матеріали провадження та обговоривши наведені у апеляційній скарзі доводи, апеляційний суд дійшов висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Відповідно до ст. 404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

У відповідності з вимогами ч. 1 ст. 331 КПК України під час судового розгляду суд за клопотанням сторони обвинувачення або захисту має право своєю ухвалою змінити, скасувати або обрати запобіжний захід щодо обвинуваченого.

Частиною другою цієї статті визначено те, що вирішення питання судом щодо запобіжного заходу відбувається в порядку, передбаченому главою 18 цього Кодексу.

Відповідно до вимог ст. 178 КПК України при вирішенні питання про застосування запобіжного заходу (його продовження) враховується вагомість наявних доказів про вчинення кримінального правопорушення; тяжкість покарання, що загрожує особі у разі визнання винуватим у кримінальному правопорушенні; вік та стан здоров`я підозрюваного; міцність соціальних зв`язків підозрюваного в місці його постійного проживання, наявність родини та утриманців; наявність постійного місця роботи, навчання; репутацію, майновий стан підозрюваного; наявність судимостей; наявність повідомлення особі про підозру у вчиненні іншого кримінального правопорушення; розмір майнової шкоди, у завданні якої підозрюється особа, або розмір доходу, в отриманні якого внаслідок вчинення кримінального правопорушення підозрюється особа.

В силу вимог ст. 194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених

ст.177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

На переконання апеляційного суду суд першої інстанції, вирішуючи питання про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою обвинуваченому

ОСОБА_7 , дотримався вказаних вимог кримінального процесуального закону.

Відповідно до матеріалів справи 18 січня 2023 року в судовому засіданні Самарського районного суду м.Дніпропетровська в порядку ст.331 КПК України було розглянуто клопотання прокурора про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо ОСОБА_7 , обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.115 КК України, що виразились в умисному вбивстві, тобто умисному протиправному заподіянні смерті іншій людині.

Апеляційний суд вважає, що суд першої інстанції ретельно перевірив доводи прокурора про доцільність обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_7 та доводи захисника щодо обрання ОСОБА_7 запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту.

Вирішуючи питання про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_7 судом встановлено, що є достатні підстави вважати, що існують ризики, передбачені ч.1 ст.177 КПК України.

Так, ОСОБА_7 одружений, має на утриманні малолітніх дітей, офіційно не працевлаштований, не навчається, постійного джерела прибутку не має, характеризується за місцем проживання добре, обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.115 КК України, яке відноситься до категорії особливо тяжких злочинів, за яке передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк від 7 до 15 років, а отже, будучи обізнаним про ступінь тяжкості інкримінованого йому злочину та покарання, яке загрожує йому у разі визнання його винуватим, існують реальні ризики того, що обвинувачений може переховуватися від суду, а також знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення.

Крім того, стосовно обвинуваченого були направлені обвинувальні акти 04 лютого 2022 року до Синельниківського міськрайонного суду Дніпропетровської області за ч. 1 ст. 122, ч. 4 ст. 296 КК України та 21 вересня 2022 року до Синельниківського міськрайонного суду Дніпропетровської області за ч. 1 ст. 296 КК України, що також свідчить про існування ризику того, що обвинувачений може переховуватися від суду.

Також ОСОБА_7 може незаконно впливати на свідків та потерпілих в даному кримінальному провадженні з метою зміни показань на його користь та перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином.

Матеріали провадження не містять інших переконливих даних про застереження, які б унеможливлювали перебування обвинуваченого ОСОБА_7 під вартою.

В контексті практики ЄСПЛ ризик втечі обвинуваченого оцінюється не лише на основі суворості можливого вироку, а має досліджуватися з посиланням на ряд інших факторів, які можуть або підтвердити існування ризику втечі, або вказати, що вона маловірогідна і необхідність в утриманні під вартою відсутня. Ризик втечі має оцінюватися у світлі факторів, пов`язаних з характером особи, її моральністю, місцем проживання, родом занять, майновим станом, сімейними зв`язками та усіма видами зв`язку з країною, в якій така особа піддається кримінальному переслідуванню.

На підставі наведеного, апеляційний суд погоджується з рішенням суду щодо необхідності задоволення клопотання прокурора, оскільки він довів обставини, які виправдовують подальше обмеження права обвинуваченого перебувати на волі. Таке судове рішення не суперечить вимогам ст. 5 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод і цілком відповідає практиці Європейського Суду з прав людини, яка свідчить про те, що рішення суду повинно забезпечити не тільки права обвинуваченого, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів, що вимагає від суду більшої суворості в оцінці порушень цінностей суспільства. Відтак, колегія суддів апеляційної інстанції приходить до висновку, що саме запобіжний захід у вигляді тримання під вартою має забезпечити виконання обвинуваченим процесуальних обов`язків у даному кримінальному провадженні.

Доводи захисника про відсутність ризиків, передбачених ст.177 КПК України, апеляційний суд вважає необґрунтованими, оскільки при розгляді клопотання прокурором доведено об`єктивне існування обставин, які виправдовують тримання під вартою

ОСОБА_7 , та встановлена наявність ризиків, визначених ч. 1 ст. 177 КПК України, а будь-яких об`єктивних даних, які б безумовно свідчили про зміну або відсутність обставин, передбачених ч. 1 ст.194 КПК України, які слугували підставою для обрання обвинуваченому запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, в апеляційній скарзі не наведено.

Щодо посилання захисника на те, що стороною обвинувачення не доводено причетність ОСОБА_7 до вчинення інкримінованого йому злочину, слід зазначити, що зазначені доводи фактично стосуються питань доведеності винуватості, оцінки доказів та правильності кваліфікації дій обвинуваченого, надання оцінки чому, відповідно кримінального процесуального закону, відбувається при ухваленні судового рішення по суті справи.

Щодо посилання захисника на те, що ОСОБА_7 не судимий та має на утриманні трьох дітей, слід зазначити, що дані обставини не можуть бути підставою для зміни обвинуваченому запобіжного заходу, так як з урахуванням обставин інкримінованого ОСОБА_7 кримінального правопорушення, вищезазначені доводи не свідчать про наявність у ОСОБА_7 перешкод або інших стримуючих факторів його належної процесуальної поведінки.

Жодних нових обставин, які б впливали на обґрунтованість поданої апеляційної скарги, апеляційним переглядом не встановлено.

Приймаючи рішення про продовження обвинуваченому ОСОБА_7 строку тримання під вартою, суд першої інстанції повно та об`єктивно дослідив усі обставини, з якими закон пов`язує можливість продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, врахував ступінь тяжкості інкримінованого обвинуваченому кримінального правопорушення, наявність ризиків, передбачених ч.1 ст. 177 КПК України, дані про особу обвинуваченого, при цьому дослідив належним чином матеріали провадження та навів в ухвалі мотиви, з яких прийняв відповідне рішення.

Будь-яких істотних порушень кримінального процесуального закону при постановленні зазначеної ухвали судом апеляційної інстанції не встановлено, а тому за наслідками апеляційного розгляду апеляційний суд вважає необхідним ухвалу суду залишити без змін, а апеляційну скаргу захисника - залишити без задоволення.

Керуючись ст.ст. 405, 407, 419 КПК України, апеляційний суд,

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_8 , діючого в інтересах обвинуваченого ОСОБА_7 , залишити без задоволення.

Ухвалу Самарського районного суду м.Дніпропетровська від 18 січня 2023 року про обрання щодо ОСОБА_7 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення і касаційному оскарженню не підлягає.

Судді:

________________ _________________ ________________

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4