ХМЕЛЬНИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 682/2353/19
Провадження № 11-сс/4820/18/23
О К Р Е М А Д У М К А
судді Хмельницького апеляційного суду ОСОБА_1
Цим рішенням колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Хмельницького апеляційного суду відмовила у задоволенні апеляційні скарги ОСОБА_2 на ухвалу слідчого судді Славутського міськрайонного суду від 23 грудня 2022 року.
Заборонено ОСОБА_2 , ОСОБА_3 та ОСОБА_4 розпоряджатися, володіти та користуватися вищевказаними речовими доказами, які зберігаються на території, яка належить ОСОБА_2 та розташована по АДРЕСА_1 .
Попереджено ОСОБА_2 , ОСОБА_3 та ОСОБА_4 про кримінальну відповідальність передбачену ст. 388 КК України «Незаконні дії щодо майна, на яке накладено арешт, заставленого майна або майна, яке описано чи підлягає конфіскації».
Приймаючи рішення про відмову у задоволенні апеляційної скарги ОСОБА_3 в частині його доводів про прийняття рішення слідчим суддею про арешт майна поза межами строків досудового розслідування, визначених ч.2 ст.219 КПК України, які станом на 27.12.2022 завершилися, в мотивувальній частині ухвали зазначено, як висновок колегії суддів, що ці доводи не заслуговують на увагу, з чим я не погоджуюсь.
Ухвалою слідчого судді Славутського міськрайонного суду від 29 жовтня 2019 року за клопотанням слідчого, погодженим з прокурором, продовжено строк досудового розслідування у вказаному кримінальному провадженні на два місяці, тобто до 29.12.2019.
Виходячи із встановленого, станом на 08.04.2020 року строки досудового розслідування вказаного кримінального провадження вже закінчилися (строк був продовжений слідчим суддею до 29.12.2019 року), тоді як відповідно до вимог ч.5 ст.294 КПК України строк досудового розслідування, що закінчився, поновленню не підлягає.
Вважаю недоречним посилання в ухвалі колегії суддів на вимоги статті 615 КПК України, а саме що у кримінальних провадженнях, в яких жодній особі не було повідомлено про підозру на дату введення воєнного стану, строк від зазначеної дати до дати припинення чи скасування воєнного стану не зараховується до загальних строків, передбачених статтею 219 цього Кодексу, оскільки на дату введення воєнного стану в Україні строки досудового розслідування вказаного кримінального провадження вже закінчилися.
Дійсно, норми Кримінального процесуального кодексу України не регулюють питання щодо строку досудового розслідування кримінальних проступків до повідомлення особі про підозру, оскільки такий процесуальний строк був визначений ч.1 ст.219 КПК України в редакції Закону від 03.10.2017 та виключений зі змісту цієї статті на підставі Закону № 2617-VIII від 22.11.2018 року, який набув чинності 01.07.2020.
Між тим, ст. 28 КПК України встановлено, що під час кримінального провадження кожна процесуальна дія або процесуальне рішення повинні бути виконані або прийняті в розумні строки. Розумними вважаються строки, що є об`єктивно необхідними для виконання процесуальних дій та прийняття процесуальних рішень. Розумні строки не можуть перевищувати передбачені цим Кодексом строки виконання окремих процесуальних дій або прийняття окремих процесуальних рішень.
Проведення досудового розслідування у розумні строки забезпечує прокурор, слідчий суддя (в частині строків розгляду питань, віднесених до його компетенції), а судового провадження - суд.
Критеріями для визначення розумності строків кримінального провадження є:
1) складність кримінального провадження, яка визначається з урахуванням кількості підозрюваних, обвинувачуваних та кримінальних правопорушень, щодо яких здійснюється провадження, обсягу та специфіки процесуальних дій, необхідних для здійснення досудового розслідування тощо;
2) поведінка учасників кримінального провадження;
3) спосіб здійснення слідчим, прокурором і судом своїх повноважень.
Згідно зі ст. 113 КПК України процесуальні строки це встановлені законом або відповідно до нього прокурором, слідчим суддею або судом проміжки часу, у межах яких учасники кримінального провадження зобов`язані (мають право) приймати процесуальні рішення чи вчиняти процесуальні дії. Будь-яка процесуальна дія або сукупність дій під час кримінального провадження мають бути виконані без невиправданої затримки і в будь-якому разі не пізніше граничного строку, визначеного відповідним положенням цього Кодексу.
Відповідно до ст. 116 КПК України процесуальні дії мають виконуватися у встановлені цим Кодексом строки.
Для розуміння поняття найкоротших, розумних строків досудового розслідування слід керуватися ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (Право на справедливий суд) та практикою Європейського Суду з прав людини.
Це загальні поняття, якими мають керуватися всі учасники кримінального провадження.
Враховуючи викладене, відсутні підстави для визнання розумними строки у вказаному кримінальному провадженні.
Окрім того, вважаю, що є слушним посилання в апеляційній скарзі на ухвалу Верховного Суду від 28 грудня 2021 року (справа №489/3647/21, провадження № 51- 5949 ск 21), в якій наведено обґрунтування застосування строків досудового розслідування кримінальних проступків до повідомлення про підозру та зазначено, що на момент внесення відомостей до ЄРДР вказані діяння, відповідно до положень ст. 12 КК належали до злочинів невеликої тяжкості та відповідно до ст. 219 КПК строк досудового розслідування в такому випадку становив дванадцять місяців; після внесення змін до ст. 12 КК (Закон України № 2617-VIII від 22 листопада 2018 року), вказані діяння були віднесені до кримінальних проступків; враховуючи положення ст. 58 Конституції України, внесення змін до ст. 12 КК при її застосуванні зі ст. 219 КПК не покращує становище обвинувачених, адже строк проведення дізнання по проступкам не визначено діючим КПК, тому застосовуючи закон до правовідносин, які виникли до набрання ним чинності, необхідно виходити з того чи пом`якшує або скасовує відповідальність особи норма, яка застосовується.
Положеннями ч. 1 ст. 8 КПК закріплено, що кримінальне провадження здійснюється з додержанням принципу верховенства права, відповідно до якого людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави;
Згідно з усталеною практикою Європейського суду з прав людини (далі - ЄСПЛ) поняття "якість закону" означає, що національне законодавство повинне бути доступним і передбачуваним, тобто визначати достатньо чіткі положення, аби дати людям адекватну вказівку щодо обставин і умов, за яких державні органи мають право вживати заходів, що вплинуть на права осіб (рішення у справах "Олександр Волков проти України", "C.G. та інші проти Болгарії" та ін). Окрім того, Європейський суд зазначає, що відповідальність за подолання недоліків законодавства, правових колізій, прогалин, інтерпретаційних сумнівів лежить, в тому числі, і на судових органах, які застосовують та тлумачать закони (рішення у справах "Вєренцов проти України", "Кантоні проти Франції"). Таким чином, неоднозначність закону у кримінальному провадженні, має тлумачитись на користь людини, права та свободи якої визнаються найвищими цінностями, тим паче, коли людина знаходиться в уразливому стані, до якого, згідно з практикою ЄСПЛ ("Душка проти України"), відноситься і перебування особи у стані кримінального переслідування.
При цьому, суд дійшов висновку і зазначив про те, що застосовуючи ст. 219 КПК в системному зв`язку із ст. 12 КК та враховуючи ст. 58 Конституції України, практику ЄСПЛ, органи досудового розслідування повинні були виходити з того, що для кримінального провадження строки досудового розслідування кримінальних проступків з моменту реєстрації в ЄРДР до моменту оголошення про підозру складають дванадцять місяців і у випадку необхідності повинні були бути продовжені. Однак, як встановлено в судовому засіданні строки досудового розслідування не продовжувались, про зупинення або закриття з подальшим скасування відповідної постанови доказів суду не було надано.
При цьому, колегія суддів Першої судової палати Касаційного кримінального суду погодилась з висновками суду першої інстанції та апеляційної інстанції, що чинним кримінальним процесуальним законом врегульовано питання строків досудового розслідування до дня повідомлення особі про підозру лише щодо злочинів та не визначено питання щодо їх обчислення стосовно кримінальних проступків, які за своїм змістом є менш тяжкими діяннями, у зв`язку із чим суди дійшли висновку, що строк досудового розслідування кримінальних проступків не може бути необмежений та перевищувати строк досудового розслідування встановленого для злочинів.
Така позиція узгоджується з практикою ЄСПЛ, а саме у рішенні від 14 жовтня 2010 року у справі "Щокін проти України" визначено концепцію якості закону, зокрема з вимогою, щоб він був доступним для заінтересованих осіб, чітким та передбачуваним у своєму застосуванні. Відсутність у національному законодавстві необхідної чіткості і точності порушує вимогу "якості закону". В разі коли національне законодавство припустило неоднозначне або множинне тлумачення прав та обов`язків осіб, національні органи зобов`язані застосувати найбільш сприятливий для осіб підхід. Тобто вирішення колізій у законодавстві завжди тлумачиться на користь особи.
На мою думку, в мотивувальній частині вказаний висновок колегії суддів не відповідає вимогам статей 8, 28, 219 КПК України, та враховуючи вимоги ст. 58 Конституції України, практику ЄСПЛ, вважаю, що строки досудового розслідування кримінальних проступків з моменту реєстрації в ЄРДР до моменту оголошення про підозру не можуть бути необмеженими та перевищувати строк досудового розслідування встановленого для нетяжких злочинів, тому вважаю, що визнання майна речовим доказом та накладення арешту на майно було вчинено поза межами строків досудового розслідування, за таких обставин у слідчого судді були відсутні підстави для розгляду клопотання дізнавача про арешт майна.
Таким чином, з урахуванням зазначеного, вважаю, що у колегії суддів були відсутні обґрунтовані підстави для відмови у задоволенні апеляційної скарги ОСОБА_2 та залишення без змін ухвали слідчого судді Славутського міськрайонного суду від 23 грудня 2022 року про накладення арешту на майно.
Суддя ОСОБА_1