КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
У Х В А Л А

Іменем України

15 грудня 2022 року м. Київ

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду у складі:

головуючого: судді ОСОБА_1 ,

суддів: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

секретаря судового засідання - ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали судового провадження за апеляційною скаргою захисника засудженого ОСОБА_5 - адвоката ОСОБА_6 на ухвалу Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 26 липня 2022 року,

за участю сторін провадження:

прокурора - ОСОБА_7 ,

захисника - ОСОБА_6 ,

в с т а н о в и л а:

Ухвалою Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 26 липня 2022 року відмовлено у задоволенні клопотання захисника ОСОБА_6 , який діє в інтересах засудженого ОСОБА_5 про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання у виді позбавлення волі.

Приймаючи вказане рішення, суд першої інстанції зазначив про те, що з матеріалів особової справи та характеристики від 13.01.2022 року вбачається, що засуджений ОСОБА_5 у місцях позбавлення волі знаходиться з 14.01.2020 року, під час перебування в ДУ «Київський слідчий ізолятор» зарекомендував себе посередньо, стягнень та заохочень не мав. ОСОБА_5 відбуває покарання в ДУ «Бориспільська виправна колонія (№119)» з 28.10.2020 року, проте не працевлаштований, характеризується посередньо, стягнень та заохочень не має. Крім того, засуджений ОСОБА_5 не приймає участі у реалізації програм диференційованого виховного впливу, у роботі самодіяльних організацій не проявляє розумну соціально-корисну активність в організації роботи.

Також, як зазначено в ухвалі суду, суд відхилив посилання засудженого ОСОБА_5 та його захисника, про сумлінну поведінку засудженого, а також бажання працювати та відмову у наданні йому роботи з боку керівництва колонії, оскільки зазначені обставини спростовуються матеріалами особової справи.

Не погоджуючись із зазначеним судовим рішенням, захисник засудженого ОСОБА_5 - адвокат ОСОБА_6 подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати ухвалу Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 26.07.2022 року та постановити нову ухвалу, якою звільнити засудженого ОСОБА_5 від подальшого відбування покарання умовно-достроково.

В обґрунтування вимог апеляційної скарги захисник посилається на те, що відмовляючи у задоволенні його клопотання щодо застосування до засудженого ОСОБА_5 ст. 81 КК України, суд не взяв до уваги усі факти, що свідчать про виправлення засудженого та каяття у скоєному злочині.

Зокрема, на думку захисника, судом не враховано, що ОСОБА_5 перебуває у місцях позбавлення волі з 14.01.2020 року, в період з 07.06.2021 до 21.06.2021 перебував на стаціонарному лікування у лікарні № 98 з діагнозом: наслідки перенесеного гострого порушення мозкового кровообігу у вигляді легкого лівобічного геміпарезу, астенічного синдрому, гіпертонічна хвороба. Крім того, у період з 01.03.2021 року по 30.04.2021 року засуджений залучався до суспільно-корисної праці в майстерні установи.

Також, апелянт просить звернути увагу на те, що судом не було прийнято до уваги той факт, що відповідно до твердження представника БВК №119, засуджений ОСОБА_5 не мав змоги працювати у зв`язку із неможливістю колонією забезпечити його роботою. В зв`язку з чим, вважає, засуджений був позбавлений можливості проявити розумну соціально-корисну активність у реалізації програм диференційованого виховного впливу та довести своє виправдання працею у розумінні ст. 81 КК України.

Захисник, стверджує, що ОСОБА_5 за місцем відбування покарання характеризується з позитивної сторони, має бажання навчатися та працювати, а також враховуючи положення ст. 50 КК України, вважає, що засуджений відбуваючи покарання призначене судом вже виправився і надалі може виправлятись без ізоляції від суспільства.

Заслухавши доповідь судді-доповідача; пояснення засудженого та його захисника, які підтримали апеляційну скаргу останнього та просили її задовольнити; пояснення прокурора, який заперечував проти задоволення скарги захисника засудженого та просив залишити ухвалу суду без змін; вивчивши матеріали судового провадження та перевіривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку, що вона не підлягає задоволенню, виходячи з наступних підстав.

Так, незважаючи на доводи апеляційної скарги захисника засудженого ОСОБА_8 , колегія суддів не вбачає достатніх підстав для скасування ухвали Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 26 липня 2022 року, відповідно до якої суд відмовив у задоволенні клопотання захисника ОСОБА_6 про умовно-дострокове звільнення засудженого ОСОБА_5 від відбування покарання, призначеного згідно з вироком Святошинського районного суду м. Києва від 03 березня 2020 року за ч. 1 ст. 187 КК України, у виді позбавлення волі строком на три роки, з огляду на таке.

Як прямо передбачено ч. 2 та п. 2 ч. 3 ст. 81 КК України, умовно-дострокове звільнення від відбування покарання може бути застосоване, якщо засуджений сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення, а також після фактичного відбуття засудженим не менше двох третин строку покарання, призначеного судом за умисний тяжкий злочин.

Відповідно до вимог вказаної вище норми закону, умовно-дострокове звільнення засудженого від відбування покарання, призначеного за вироком суду, є правом, а не обов`язком суду, який розглядав відповідну заяву чи подання, в даному випадку клопотання захисниказасудженого ОСОБА_5 про його умовно-дострокове звільнення від відбування покарання у виді позбавлення волі.

Відмовляючи у задоволенні клопотання захисника засудженого, суд першої інстанції обґрунтовано послався у своєму рішенні на те, що з матеріалів особової справи та характеристики ОСОБА_5 від 13.01.2022 вбачається, що останній у місцях позбавлення волі знаходиться з 14.01.2020 року. Під час знаходження в ДУ «Київське СІЗО» зарекомендував себе посередньо, стягнень та заохочень не мав. У Бориспільській виправній колонії № 119 відбуває покарання з 28.10.2020 року, де також характеризується посередньо, стягнень та заохочень не має. На виробництві установи не працевлаштований. Участі у реалізації програм диференційованого виховного впливу, а також у роботі самодіяльних організацій не приймає та не проявляє розумну соціально-корисну активність в організації їх роботи.

Вказані обставини, не дозволяють зробити висновок про те, що ОСОБА_5 своєю сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення, оскільки, відхиляючи доводи засудженого та його захисника про сумлінну поведінку засудженого ОСОБА_5 , суд першої інстанції обґрунтовано зазначив у своїй ухвалі, що матеріали справи не містять жодних доказів на підтвердження вказаних обставин.

Враховуючи ці та інші обставини, суд першої інстанції дійшов правильного висновку про відсутність підстав для твердження про виправлення та перевиховання засудженогоОСОБА_5 , а відтак підстав для застосування до нього умовно-дострокового звільнення від відбуття покарання.

Колегія суддів погоджується з такими висновками суду першої інстанції, оскільки, всупереч доводам апеляційної скарги захисника засудженого, вони ґрунтуються на досліджених у судовому засіданні доказах, що характеризують особу засудженого під час відбування покарання, а тому визнає безпідставними твердження апелянта про те, що оскаржувана ухвала є незаконною, постановленою з істотним порушенням вимог кримінального процесуального закону, а висновки суду, викладені у судовому рішенні, не відповідають фактичним обставинам справи.

Твердження апелянта про те, що судом першої інстанції не враховано те, що засуджений ОСОБА_5 в період з 07.06.2021 до 21.06.2021 перебував на стаціонарному лікування у лікарні № 98, а в період з 01.03.2021 року по 30.04.2021 року залучався до суспільно-корисної праці в майстерні установи, а також не прийнято до уваги той факт, що, за твердженням представника БВК № 119, ОСОБА_5 не мав змоги працювати у зв`язку із неможливістю колонією забезпечити його роботою, не спростовують законності та обґрунтованості оскаржуваного судового рішення, оскільки ні самі по собі, ні в сукупності вони не доводять наявності підстав умовно-дострокового звільнення від відбування покарання, передбачених ст. 81 КК України.

У зв`язку з цим, колегія суддів не може погодитися з доводами апеляційної скарги захисника засудженого про те, що ОСОБА_5 , відбуваючи покарання призначене судом, вже виправився і надалі може виправлятись без ізоляції від суспільства.

За таких обставин, за наслідками розгляду апеляційної скарги захисника засудженого ОСОБА_5 - адвоката ОСОБА_6 , колегія суддів вважає необхідним ухвалити рішення, яким вказану скаргу залишити без задоволення, а ухвалу Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 26 липня 2022 року щодо ОСОБА_5 - без змін.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 376, 405, 407, 418, 419 КПК України, колегія суддів, -

п о с т а н о в и л а :

Апеляційну скаргу захисника засудженого ОСОБА_5 - адвоката ОСОБА_6 залишити без задоволення, а ухвалу Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 26 липня 2022 року, відповідно до якої суд відмовив у задоволенні клопотання захисника засудженого про умовно-дострокове звільнення засудженого ОСОБА_5 від відбування покаранняу виді позбавлення волі, - без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді: _____________ _____________ _____________

( ОСОБА_1 ) ( ОСОБА_2 ) ( ОСОБА_3 )

Номер справи : 359/493/22

Номер провадження : 11-кп/824/3204/2022

Категорія: ч. 1 ст. 187 КК України

Головуючий у 1-й інстанції - суддя ОСОБА_9

Доповідач - суддя ОСОБА_1 .