ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-кп/803/785/23 Справа № 266/1174/21 Суддя у 1-й інстанції - ОСОБА_1 Суддя у 2-й інстанції - ОСОБА_2
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

31 січня 2023 року м. Дніпро

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Дніпровського апеляційного суду у складі:

Головуючого судді ОСОБА_2

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4

за участю:

секретаря судового засідання ОСОБА_5

прокурорів ОСОБА_6 ОСОБА_7

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщені Дніпровського апеляційного суду матеріали судового провадження за апеляційною скаргою прокурора Мангушського відділу Маріупольської окружної прокуратури Донецької області ОСОБА_8 на ухвалу Ленінського районного суду міста Дніпропетровська від 07 листопада 2022 року про відмову у відкритті провадження за заявою прокурора про відновлення втрачених матеріалів кримінального провадження,-

В С Т А Н О В И Л А :

28 жовтня 2022 року до Ленінського районного суду м. Дніпропетровська із заявою про відновлення втрачених матеріалів кримінального провадження №0000006 від 03.01.2021 року (справа №266/1174/21) за обвинуваченням ОСОБА_9 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.185, ч.1 357 Кримінального кодексу України (далі- КК), звернувся прокурор Мангушського відділу Маріупольської окружної прокуратури Донецької області ОСОБА_10 .

Однак ухвалою судді Ленінського районного суду міста Дніпропетровська від 07 листопада 2022 року відмовлено у відкритті провадження за заявою прокурора.

В апеляційній скарзі прокурор порушує питання про скасування рішення суду першої інстанції як такої, що ухвалено з істотним порушенням вимог кримінального процесуального законодавства. Аргументує тим, що суд у своєму рішенні допустив неправильне тлумачення положень ч.2 ст.528 КПК України, оскільки прокурор, як заявник, є стороною обвинувачення у кримінальному провадженні, а отже не може мати мети захисту власних прав та інтересів. Відповідно до ст.2 Закону України Про прокуратуру функцію прокурора є, зокрема, підтримання державного обвинувачення в суді. Тому, на переконання апелянта, у даному випадку місцевий суд істотно порушив визначені статтями 21, 22 КПК України принципи змагальності сторін та доступу до правосуддя всіх сторін провадження, які беруть участь у розгляді справи у судах, та перешкоджає реалізації сторонами кримінального провадження, зокрема прокурору, завдань кримінального провадження, передбачених ст.2 КПК України, щодо захисту особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорони прав , свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження та, у даному випадку, забезпечення апеляційного розгляду та набрання законної сили вироку суду щодо обвинуваченого ОСОБА_9 .

Крім того, прокурор не погоджується з вказівкою у рішенні суду про те, що воно не підлягає оскарженню. З цього приводу апелянт посилається на правову позицію ККС ВС, викладену у постанові від 12.10.2017, з якою погодилася Велика палата Верховного Суду у постанові від 23.05.2018 (справа №237/1459/17 та №243/6674/17), в яких констатовано, що право на апеляційне оскарження судових рішень підлягає забезпеченню на підставі п.17 ч.1 ст.7 та ч.1 ст.24 КПК України, які його гарантують з огляд на положення ч.6 ст.9 КПК України.

Враховуючи вищенаведене прокурор просить апеляційний суд скасувати ухвалу Ленінського районного суду міста Дніпропетровська від 07 листопада 2022 року та призначити новий розгляд заяви прокурора у суді першої інстанції.

Заслухавши суддю-доповідача, вислухавши прокурорів на підтримку доводів поданої апеляційної скарги та які наполягали на її задоволенні, перевіривши матеріали судового провадження та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла наступного висновку.

Згідно з положеннями ч.1 ст.404 Кримінального процесуального кодексу України (далі- КПК) суд апеляційної інстанції переглядає судове рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Відповідно до вимог ст.370 цього Кодексу судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим, при цьому його законність повинна базуватись на правильному застосуванні норм матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених положеннями Кримінального процесуального кодексу України.

Однак зазначених вимог закону судом не дотримано з огляду на таке.

Відповідно до положень ст.412 КПК істотними порушеннями вимог кримінального процесуального закону є такі порушення вимог цього Кодексу, які перешкодили чи могли перешкодити суду ухвалити законне та обґрунтоване судове рішення.

Мотивуючи своє рішення та відмовляючи у відкритті провадження за заявою прокурора Мангушського відділу Маріупольської окружної прокуратури Донецької області ОСОБА_8 , про відновлення втрачених матеріалів кримінального провадження №0000006 від 03.01.2021 року (справа № 266/1174/21) за обвинуваченням ОСОБА_9 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ст.185 ч.2, ст.357 ч.1 КК, суд першої інстанції посилався на положення ч.2 ст.528 КПК та вказав, що мета звернення до суду, зазначена прокурором у поданій ним заяві про відновлення втрачених матеріалів кримінального провадження, не пов`язана із захистом його прав та інтересів, а тому слід відмову у відкритті провадження по відновленню втрачених матеріалів кримінального провадження.

Колегія суддів вважає такі висновки місцевого суду безпідставними та такими, що не ґрунтуються на діючих нормах кримінального процесуального закону.

Відповідно до ч.1 ст.525 КПК втрачені матеріали кримінального провадження можуть бути відновлені за заявою учасника судового провадження. Близькі родичі обвинуваченого, який помер, мають право подати відповідну заяву, якщо це необхідно для його реабілітації.

Згідно з вимогами ч.1 ст.527 КПК у заяві про відновлення втрачених матеріалів кримінального провадження повинно бути зазначено, про відновлення яких саме матеріалів просить заявник, чи був ухвалений вирок, в якому процесуальному статусі перебував заявник, хто конкретно і в якості кого брав участь у судовому розгляді, місце проживання чи місцезнаходження цих осіб, що відомо заявнику про обставини втрати матеріалів кримінального провадження, про місцезнаходження копій документів кримінального провадження або відомостей щодо них, поновлення яких саме документів заявник вважає необхідним, для якої мети необхідне їх поновлення.

За приписами ч.2 ст.528 КПК якщо мета звернення до суду, зазначена заявником, не пов`язана із захистом його прав та інтересів, суд своєю ухвалою відмовляє у відкритті провадження про відновлення втрачених матеріалів кримінального провадження або залишає заяву без розгляду, якщо провадження було відкрито.

Як убачається з матеріалів провадження у своїй заяві про відновлення втрачених матеріалів кримінального провадження прокурор зазначав, що у провадженні Приморського районного суду м.Маріуполя Донецької області перебувало кримінальне провадження №0000006 від 03.01.2021 року (справа №266/1174/21) за обвинуваченням ОСОБА_9 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ст.185 ч.2, ст.357 ч.1 КК.

Вироком Приморського районного суду м. Маріуполя Донецької області від 21.09.2021 року ОСОБА_9 визнано винуватим у вчиненні злочинів, передбачених ст.185 ч.2, ст.357 ч.1 КК та засуджено, із застосуванням ч.ч.1,4 ст.70 КК, до покарання у виді позбавлення волі строком на 4 роки.

20.10.2021 року, прокурором Маріупольської окружної прокуратури ОСОБА_11 , була подана апеляційна скарга на вирок Приморського районного суду Донецької області від 21.09.2021 року, в якій просив скасувати вказаний вирок через неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність та просив ухвалити новий вирок, яким призначити ОСОБА_12 за ч.1 ст.357 КК покарання у виді штрафу в дохід держави в сумі 850 грн.

29.11.2021 року прокурором Маріупольської окружної прокуратури ОСОБА_11 , в порядку ч.3 ст.403 КПК, подані зміни до апеляційної скарги, в якій він просив скасувати вирок Приморського районного суду Донецької області від 21.09.2021 року в частині призначення покарання за ч.1 ст.357 КК через неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність та ухвалити в цій частині новий вирок, яким призначити ОСОБА_9 покарання: - за ч.2 ст.185 КК у виді позбавлення волі строком на 3 роки; - за ч.1 ст.357 КК у виді штрафу в дохід держави в розмірі 50 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, в сумі 850 грн. На підставі ч.ч.1,4 ст.70 КК, за сукупністю злочинів, остаточно призначити покарання у виді позбавлення волі строком на 4 роки. В іншій частині вирок залишити без змін.

Крім того, у заяві прокурора зазначено, що на теперішній час у провадженні Донецького апеляційного суді перебуває провадження за апеляційною скаргою прокурора на вирок Приморського районного суду м.Маріуполя Донецької області від 21.09.2021 року відносно ОСОБА_9 . За наявною інформацією, матеріали зазначеного кримінального провадження залишились на тимчасово окупованій території у м.Маріуполі Донецької області і доступ до них відсутній.

В якості мети відновлення втрачених матеріалів кримінального провадження прокурором у поданій до суду заяві зазначено дотримання прав сторони обвинувачення на апеляційне оскарження, в тому числі і завершення апеляційного розгляду кримінального провадження за обвинуваченням ОСОБА_9 .

Вироком Приморського районного суду м. Маріуполя Донецької області від 21.09.2021 року ОСОБА_9 визнано винуватим у вчиненні злочинів, передбачених ст.185 ч.2, ст.357 ч.1 КК та засуджено, із застосуванням ч.ч.1,4 ст.70 КК, до покарання у виді позбавлення волі строком на 4 роки.

20.10.2021 року, прокурором Маріупольської окружної прокуратури ОСОБА_11 , подано апеляційну скаргу на вирок Приморського районного суду Донецької області від 21.09.2021 року, в якій просив скасувати вказаний вирок через неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність та просив ухвалити новий вирок, яким призначити за ч.1 ст.357 КК покарання у виді штрафу в дохід держави в сумі 850 грн.

29.11.2021 року, прокурором Маріупольської окружної прокуратури ОСОБА_11 , в порядку ч.3 ст.403 КПК, подано зміни до апеляційної скарги, в якій він просив скасувати вирок Приморського районного суду Донецької області від 21.09.2021 року в частині призначення покарання за ч.1 ст.357 КПК через неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність та ухвалити в цій частині новий вирок, яким призначити ОСОБА_9 покарання: за ч.2 ст.185 КК у виді позбавлення волі строком на 3 роки, за ч.1 ст.357 КК у виді штрафу в дохід держави в розмірі 50 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, в сумі 850 грн. На підставі ст.70 ч.1, 70 ч.4 КК, за сукупністю злочинів остаточно призначити покарання у виді позбавлення волі строком на 4 роки. В іншій частині вирок залишити без змін.

Крім того, у заяві прокурора зазначено, що на теперішній час у провадженні Донецького апеляційного суді перебуває провадження за апеляційною скаргою прокурора на вирок Приморського районного суду м.Маріуполя Донецької області від 21.09.2021 року відносно ОСОБА_9 . За наявною інформацією, матеріали зазначеного кримінального провадження залишились на тимчасово окупованій території у м.Маріуполі Донецької області і доступ до них відсутній.

В якості мети відновлення втрачених матеріалів кримінального провадження, прокурором у поданій до суду заяві зазначено дотримання прав сторони обвинувачення на апеляційне оскарження, в тому числі і завершення апеляційного розгляду кримінального провадження за обвинуваченням ОСОБА_9 .

З огляду на викладене колегія суддів погоджується з доводами апеляційної скарги прокурора про безпідставність відмови місцевим судом у відкритті провадження за заявою прокурора про відновлення втрачених матеріалів кримінального провадження та вважає хибними твердження суду першої інстанції про необхідність доведення прокурором мети захисту його прав та інтересів, оскільки прокурор є представником державного обвинувачення та не може у кримінальному провадженні переслідувати мету захисту власних прав та законних інтересів.

Згідно п.3 ч.1 ст.1 КПК державне обвинувачення - процесуальна діяльність прокурора, що полягає у доведенні перед судом обвинувачення з метою забезпечення кримінальної відповідальності особи, яка вчинила кримінальне правопорушення. Ця норма процесуального закону кореспондується з положеннями ст.2 Закону України Про прокуратуру, згідно якої функцією прокурора є, зокрема, підтримання державного обвинувачення в суді, про що слушно вказує апелянт.

Отже прокурор, як учасник судового провадження, має право, у розумінні ч.1 ст.525 КПК, на звернення до суду із заявою про відновлення втрачених матеріалів кримінального провадження.

Також слід погодитися з доводами прокурора про безпідставність вказівки у рішенні суду першої інстанції про неможливість його оскарження. Такі твердження місцевого суду суперечать загальним положенням п.17 ч.1 ст.7 та ч.1 ст.24 КПК, які гарантують право на апеляційне оскарження рішень суду першої інстанції з огляд на положення ч.6 ст.9 КПК України.

З огляду на викладене колегія суддів погоджується з доводами прокурора щодо наявності істотних порушень судом першої інстанції вимог кримінального процесуального закону, які перешкодили суду ухвалити законне та обґрунтоване рішення, що відповідно до п.3 ч.1 ст.409, 412 та ст.415 КПК є підставою для скасування ухвали суду та призначення нового розгляду у суді першої інстанції.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.404, 405, 407, 409, 412, 415 та 418, 419 КПК, колегія суддів,-

У Х В А Л И Л А :

Апеляційну скаргу прокурора Мангушського відділу Маріупольської окружної прокуратури Донецької області ОСОБА_8 задовольнити.

Ухвалу Ленінського районного суду міста Дніпропетровська від 07 листопада 2022 року, якою відмовлено у відкритті провадження за заявою прокурора про відновлення втрачених матеріалів кримінального провадження №0000006 від 03.01.2021 року (справа № 266/1174/21) за обвинуваченням ОСОБА_9 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.185, ч.1 ст.357 КК скасувати та призначити новий розгляд у суді першої інстанції.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили після її оголошення та касаційному оскарженню не підлягає.

СУДДІ :

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4