ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
Справа №635/1653/22 Головуючий І інстанції: ОСОБА_1
Провадження №11-кп/818/425/23 Доповідач: ОСОБА_2
Категорія: умовно-дострокове звільнення
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 квітня 2023 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Харківського апеляційного суду у складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

за участю секретаря ОСОБА_5 ,

прокурора ОСОБА_6 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду м.Харкова в режимі відеоконференції провадження за апеляційною скаргою засудженого ОСОБА_7 на ухвалу Харківського районного суду Харківської області від 15 лютого 2023 року, -

УСТАНОВИЛА:

Цією ухвалою відмовлено у задоволені подання ДУ «Темнівська виправна колонія №100» про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с.Центральне Снігірівського району Миколаївської області, громадянина України, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , засудженого:

-22.05.2018 року Лозівським міськрайонним судом Харківської області за ч.2 ст.307 КК України на 6 років позбавлення волі з конфіскацією всього належного майна.

-початок строку: 29.09.2017, кінець строку: 29.09.2023,

Суд мотивував своє рішення тим, що матеріали особової справи не містять об`єктивних даних, які б давали безсумнівні підстави суду вважати, що засуджений сумлінною поведінкою та ставленням до праці довів своє виправлення на протязі всього періоду відбування ним покарання, та не свідчать, що цілі покарання досягнуті в більш короткий термін, ніж це було визначено вироком Лозівського міськрайонного суду Харківської області від 22 травня 2018 року.

В апеляційній скарзі засуджений ОСОБА_7 посилається на неповноту судового розгляду, невідповідність висновків суду фактичним обставинам справи та істотні порушення вимог кримінального процесуального закону. Зазначив, що судом першої інстанції не в повній мірі було враховано його характеристика, а саме те, що він:

-прибув до Темнівської ВК №100 з Роменської ВК №56 по заміні більш м`яким видом покаранням, що на думку останнього, вже свідчить про його виправлення;

-за час відбування покарання у Роменській ВК №56 здобув професію автослюсаря;

-прибувши до Темнівської ВК №100 офіційно працював до початку війни в Україні, здобув професію токаря, закінчив онлайн-курси соціального робітника;

-має шість заохочень та жодного стягнення;

-адміністрацією ВК характеризується позитивно на протязі всього часу відбування покарання. Приймає участь в повсякденному житті колонії, тобто працює на благоустрій колонії, є членом ради колективу відділення на якою проживає;

-не має заборгованості на користь держави;

-має цивільну дружину, неповнолітню дитину, постійне місце реєстрації та проживання, а також паспорт громадянина України.

Вважає, що вирішення питання про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання було розглянуто судом однобічно, що є недопустимим. Наголосив, що його умовно-дострокове звільнення від відбування покарання за попередніми вироками не є підставою для відмови у застосуванні умовно-дострокового звільнення від відбування покарання за даним вироком. Просить ухвалу суду скасувати та задовольнити подання начальника ДУ «Темнівська виправна колонія №100» про його умовно-дострокове звільнення від відбування покарання.

Засуджений ОСОБА_7 , будучи повідомленими належним чином про дату, час та місце судового засідання, заяв чи клопотань про особисту участь в судовому засіданні в суді апеляційної інстанції не надав, у зв`язку з чим апеляційний розгляд проводився за відсутності останнього.

Заслухавши суддю-доповідача, прокурора, який заперечував проти задоволення апеляційної скарги, перевіривши матеріали провадження, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає.

Відповідно до ст.81 КК України, умовно-дострокове звільнення від відбування покарання може бути застосоване, якщо засуджений своєю поведінкою та ставленням до праці довів своє виправлення.

За змістом цього кримінального закону умовно-дострокове звільнення від відбування покарання можливе лише після повного та всебічного вивчення даних про особу засудженого, а умовно-достроковому звільненню підлягають лише ті засуджені, які протягом всього, а не певного періоду часу, сумлінною поведінкою і ставленням до праці довели своє виправлення. Для цього всі дані про особу беруться в сукупності, в тому числі й дані, що характеризують ступінь тяжкості вчиненого злочину і особу засудженого в цілому. При цьому вирішальним є не факт відбуття певної частини покарання, а саме виправлення засудженого.

Згідно до роз`яснень Пленуму Верховного Суду України «Про умовно дострокове звільнення від відбування покарання і заміни не відбутої частини покарання більш м`яким» № 2 від 26 квітня 2002 року, умовно-дострокове звільнення від покарання можливе лише після повного і всебічного вивчення даних про особу засудженого і переконання в тому, що він сумлінною поведінкою, ставленням до праці та навчання довів своє виправлення. При цьому, прийняття рішення про умовно-дострокове звільнення, не є обов`язковим, а залежить від переконаності суду в тому, що цілі покарання досягнуті в більш короткий термін, ніж це було визначено вироком.

Під час розгляду подання суд першої інстанції, відповідно до вищевказаних вимог, повно дослідив дані про особу ОСОБА_7 , його поведінку, ставлення до праці та його відношення до вчиненого злочину за весь період відбування покарання.

Як слідує із матеріалів провадження судом встановлено, що ОСОБА_7 засуджений вирком Лозівського міськрайонного суду Харківської області від 22 травня 2018 року за ч.2 ст.307 КК України на 6 років позбавлення волі з конфіскацією всього належного майна.

Згідно характеристики засудженого ОСОБА_7 від 14.12.2022, останній знаходиться в місцях позбавлення волі з 02.10.2017, за час утримання в ДУ «Харківський слідчий ізолятор» характеризувався посередньо, заохочень та стягнень не мав.

З 13.01.2019 відбував покарання в ДУ «Роменська виправна колонія №56», за час відбування покарання характеризується позитивно; порушень режиму тримання не допускав; за виконання покладених обов`язків та додержання правил поведінки встановлених КВК України та ПВР установи, дотримання правил трудового розпорядку та вимог безпеки праці заохочувався адміністрацією установи один раз; в 2020 році закінчив Державний професійно-технічний навчальний заклад «Роменський навчальний центр №56» і здобув професію «Слюсар з ремонту колісних транспортних засобів».

З 15.03.2021 відбуває покарання в ДУ «Темнівська виправна колонія №100», за час відбування покарання характеризується позитивно; порушень режим тримання не допускає; за виконання покладених обов`язків та додержання правил поведінки встановлених КВК України та ПВР установи, дотримання правил трудового розпорядку та вимог безпеки праці заохочувався адміністрацією установи п`ять разів; залучається до виконання обов`язків старшого днювального відділення, до виконання робіт ставиться сумлінно, відповідальна, проявляє розумку ініціативу; у взаємовідносинах з іншими засудженими не конфліктний , адекватно реагує на критику в свою адресу; дотримується правомірних та ввічливих взаємовідносин з персоналом установи; дотримується вимог пожежної безпеки; приймає участь в виховних заходах, що проводяться в установ; бере участь у реалізації програми диференційованого виховного впливу «Професія», до реалізації програми ставиться позитивно, із зацікавленістю; з 09.06.2021 по 23.11.2021 навчався у державно-професійному закладі «Темнівський навчальний центр №100», по закінченню якого йому присвоєно кваліфікацію кваліфікований робітник, токар 2-го разряду; в 2021 році закінчив онлайн курси за програмою FRE ZONE та отримав сертифікат успішного проходження курсу навчання для соціальних робітників з числа засуджених та отримання відповідної кваліфікації для виконання обов`язків соціального робітника; підтримує соціально-корисні зв`язки з співмешканкою, сином, матір`ю, рідними шляхом листування та телефонних розмов, отримує від співмешканки посилки, стосунки доброзичливі, позитивно впливають на процес виправлення засудженого; судові витрати за вироком суду у розмірі 742 грн. 20 коп. сплатив достроково у повному обсязі.

Згідно висновків комісії ДУ «Роменська виправна колонія №56»:

-від 21.10.2020 у застосуванні до ОСОБА_7 ст.82 КК України було відмовлено як особі, яка не стала на шлях виправлення;

-від 28.10.2020 року до ОСОБА_7 було застосовано ст.101 КВК України та переведено із звичайних приміщень колонії максимального рівня безпеки до середнього рівня безпеки, як особу, яка стає на шлях виправлення.

Згідно висновків комісії ДУ «Темнівська виправна колонія №100» від 27.10.2021 у застосуванні до ОСОБА_7 ст.81 КК України було відмовлено як особі, яка не довела свого виправлення.

Крім того, з матеріалів особової справи судом першої інстанції було встановлено, що ОСОБА_7 має ряд непогашених та не знятих судимостей, а саме засуджений:

-29.06.1992 Первомайським районним судом Харківської області за ст.ст.17, ч.1 ст.141, ч.2 ст.206, ст.42 КК України (в редакції 1960 року) на 2 роки позбавлення волі; звільнений 15.10.1992 на підставі ст.2 Указу Президента України «Про амністію» від 17.08.1992;

-17.09.1993 Лозівським міським судом Харківської області за ч.3 ст.141, ч.2 ст.142, ст.42 КК України (в редакції 1960 року) на 7 років позбавлення волі; 27.05.1998 звільнений за відбуттям строку покарання, у зв`язку з переглядом вироку на підставі Указу Президента України «Про помилування» від 21.04.1997, зменшенням строку покарання до 5 років позбавлення волі;

-16.09.2002 Лозівським міським судом Харківської області за ч.3 ст.185, ст.69 КК України на 2 роки позбавлення волі, 19.02.2004 звільнений умовно-достроково на невідбуту частину покарання 6місяців 23дні;

-31.03.2005 Лозівським міським судом Харківської області за ч.2 ст.190, ч.2 ст.186, ст.70 КК України на 4 роки 6 місяців позбавлення волі, звільнений 20.05.2008 умовно-достроко вона невідбуту частину покарання 1 рік 4 місяці 13 днів;

-20.02.2009 Лозівським міським судом Харківської області за ч.2 ст.186, ч.1 ст.309, ст.ст. 70, 71 КК України на 4 роки 7 місяців позбавлення волі;

-21.06.2011 Лозівським міським судом Харківської області за ч.2 ст.307, ч.1 ст.71 КК України на 5 років 1 місяць позбавлення волі, 13.02.2013 звільнений від подальшого відбуття покарання за хворобою за постановою Харківського районного суду Харківської області від 05.02.2013 на підставі ч.2 ст.84 КК України, п.6 ч.1 ст.537 КПК України;

-22.05.2018 Лозівським міськрайонним судом Харківської області за ч.2 ст.307 КК України на 6 років позбавлення волі з конфіскацією майна.

Суд першої інстанції, оцінивши в сукупності всі вищенаведені дані про поведінку засудженого за весь період відбування покарання, дійшов обґрунтованого висновку про те, що ОСОБА_7 на даний час не довів своє виправлення.

Крім того, суд першої інстанції правильно зауважив про те, що ОСОБА_7 відбуває покарання за вчинення тяжкого злочину, за яким винним себе не визнав, неодноразово був засуджений до позбавлення волі, крім того, до останнього кожного разу застосовувалось звільнення до закінчення строку відбуття покарання з різних підстав, а саме: на підставі Указу Президента України «Про амністію», Указу Президента України «Про помилування», двічі умовно-достроково, та один раз за хворобою, після чого він знову вчиняв злочин та був засуджений.

Доводи засудженого про неможливість врахування судом його умовно-дострокового звільнення від відбування покарання за попередніми вироками, є необґрунтованими, оскільки це є характеризуючими даними особи ОСОБА_7 .

Також, як правильно було зазначено судом першої інстанції, наявність у засудженого шести заохочень за виконання покладених обов`язків та додержання правил поведінки встановлених КВК України та ПРВ установи, дотримання правил трудового розпорядку та вимог безпеки праці, проходження освітніх курсів, здобуття професії, відбуття ОСОБА_7 2/3 строку покарання та сам факт працевлаштування засудженого протягом 7 місяців в 2021 році без наявності будь-яких об`єктивних даних, які б свідчили про сумлінне ставлення до праці, не є достатніми даними, які б давали безсумнівні підстави суду вважати, що засуджений сумлінною поведінкою та ставленням до праці довів своє виправлення та не може слугувати достатньою підставою для умовно-дострокового звільнення від відбування покарання.

Доводи засудженого про те, що він у повному обсязі сплатив судові витрати за вироком суду, не є безумовною підставою для умовно-дострокового звільнення останнього, оскільки має враховуватись у сукупності з іншими обставинами.

Посилання засудженого на те, що він має цивільну дружину та неповнолітню дитину, то ця обставина не може бути взята до уваги як така, що свідчить про виправлення засудженого під час відбування покарання.

За таких обставин колегія суддів підстав для скасування ухвали суду і задоволення апеляційної скарги засудженого не вбачає.

Керуючись ст.ст.404, 405, 407 КПК України, колегія суддів, -

УХВАЛИЛА:

Ухвалу Харківського районного суду Харківської області від 15 лютого 2023 року щодо ОСОБА_7 залишити без змін, а апеляційну скаргу засудженого ОСОБА_7 - без задоволення.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню у касаційному порядку не підлягає.

Головуючий:

Судді: