печерський районний суд міста києва
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 грудня 2022 року слідчий суддя Печерського районного суду м. Києва ОСОБА_1 , при секретарі ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні клопотання сторони кримінального провадження № 0000592 від 17.11.2022 прокурора третього відділу процесуального керівництва управління процесуального керівництва у кримінальних провадженнях слідчих територіального управління Державного бюро розслідувань Київської міської прокуратури ОСОБА_3 про арешт майна,-
В С Т А Н О В И В :

До провадження слідчого судді Печерського районного суду м. Києва ОСОБА_1 надійшло клопотання сторони кримінального провадження № 0000592 від 17.11.2022 прокурора третього відділу процесуального керівництва управління процесуального керівництва у кримінальних провадженнях слідчих територіального управління Державного бюро розслідувань Київської міської прокуратури ОСОБА_3 про арешт майна.
Згідно з нормою ч. 4 ст. 107 КПК України, фіксація під час розгляду клопотання слідчим суддею за допомогою технічних засобів не здійснювалась.
Прокурор в судове засідання не з`явився, проте подав письмову заяву про розгляд клопотання за його відсутності, в якій клопотання з викладених у ньому підстав підтримав, просив задовольнити. Розгляд справи просив здійснювати без виклику власника майна.
На підставі ч. 2 ст. 172 КПК України, клопотання слідчого, прокурора, цивільного позивача про арешт майна, яке не було тимчасово вилучене, може розглядатися без повідомлення підозрюваного, обвинуваченого, іншого власника майна, їх захисника, представника чи законного представника, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, якщо це є необхідним з метою забезпечення арешту майна.
Частиною 1 статті 172 КПК України, передбачено, окрім іншого, що неприбуття слідчого, прокурора у судове засідання не перешкоджає розгляду клопотання.
У відповідності до положень ст. 26 КПК України, сторони кримінального провадження є вільними у використанні своїх прав у межах та спосіб, передбачених цим Кодексом.
Враховуючи положення закону та принцип диспозитивності, слідчий суддя визнав можливим прийняти рішення по суті клопотання на підставі наявних доказів.
Слідчий суддя, дослідивши матеріали провадження за клопотанням, приходить до наступного висновку.
З матеріалів клопотання вбачається, що Першим слідчим відділом Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у м. Києві здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань № 0000592 від 17.11.2022 за ознаками вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 190 КК України.
В обґрунтування клопотання прокурор вказує наступне.
Досудовим розслідуванням встановлено, що з 2016 року ОСОБА_4 одноосібно є власником та директором товариства з обмеженою відповідальністю «НОПОПАС» (), яке здійснює діяльність по наданню послуг з обробки металів та порошкового фарбування виробів, а також надає в оренду власні нежитлові приміщення.
Приблизно у вересні 2022 року за місцем мешкання останнього та за місцем розташування товариства з обмеженою відповідальністю «НОПОПАС» співробітниками ГУ СБУ у м. Києві проведено обшуки у кримінальному провадженні № 0000194 від 19.08.2022 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 110-2, ч. 2 ст. 358, ч. 2 ст. 361, ч. 3 ст. 365-2 КК України.
В цей же день ОСОБА_4 приїхав у приміщення ГУ СБУ у м. Києві за адресою: м. Київ, бульвар Шевченко, 24, для допиту.
Після цього, приблизно в середині жовтня 2022 року ОСОБА_4 повторно викликано для допиту в приміщення ГУ СБУ у м. Києві за адресою: м. Київ, пров. Аскольдів, 3а, однак допит не відбувся у зв`язку з відсутністю адвокатів, після чого проведення допиту було перенесено на 27.10.2022.
27.10.2022 ОСОБА_4 разом з адвокатом Мироненко Віктором прибув за адресою: м. Київ, Коцюбинського, 7А та у приміщенні службового кабінету № 6 ГУ «І» ДЗНД СБ України за адресою: м. Київ, вул. Коцюбинського, 7А, останнього допитав в якості свідка старший оперуповноважений 1 управління ГУ «І» ДЗНД СБ України капітан ОСОБА_5 .
В подальшому, на початку листопада 2022 року, перебуваючи в одній компанії з ОСОБА_6 , який працює на посаді керівника апарату Бориспільської державної військової адміністрації, ОСОБА_4 , розповів йому про проведення обшуків та свій допит співробітниками СБУ.
В цей час у ОСОБА_6 виник умисел на заволодіння грошовими коштами ОСОБА_4 в особливо великих розмірах, шляхом обману.
З цією метою, приблизно через 3-4 дні ОСОБА_6 , діючи умисно, з корисливих мотивів, усвідомлюючи протиправність своїх дій, з метою заволодіння коштами ОСОБА_4 шляхом обману, розуміючи відсутність жодних повноважень з впливу на органи Служби безпеки України, зателефонував ОСОБА_4 і сказав, що може допомогти та запропонував зустрітись.
Протягом тижня, а саме 09.11.2022, приблизно о 9 год. 00 хв. ОСОБА_4 приїхав за місцем роботи ОСОБА_6 у Бориспільську державну військову адміністрацію, що за адресою: АДРЕСА_1 , де ОСОБА_6 повідомив, що відносно ОСОБА_4 ведеться кримінальне провадження, в якому останній підозрюється у шахрайських діях.
Крім того, ОСОБА_6 діючи умисно, з корисливих мотивів, усвідомлюючи протиправність своїх дій, з метою заволодіння коштами ОСОБА_4 шляхом обману, повідомив останньому, що зможе вирішити вказану проблему, використовуючи наявні в нього зв`язки в органах Служби безпеки України, за грошову винагороду у розмірі 80000 доларів США, а у іншому випадку на майно товариства та активи буде накладено арешт.
Вказаними діями, ОСОБА_6 сформував у ОСОБА_4 уяву про свою обізнаність у стані досудового розслідування кримінального провадження, а також щодо можливості вирішення питань у даному кримінальному провадженні.
За таких обставин, ОСОБА_4 , будучи введеним ОСОБА_6 в оману, усвідомлюючи можливість настання негативних наслідків для себе, був вимушений погодитись на незаконну вимогу ОСОБА_6 , а саме передати йому обумовлені грошові кошти.
У подальшому, 28.11.2022, приблизно о 20 годині 30 хвилин, ОСОБА_4 прибув за вказаною ОСОБА_6 адресою: АДРЕСА_2 , де передав останньому попередньо обумовлену суму грошових коштів у сумі 80 тис. доларів США (2 924 800 грн за офіційним курсом НБУ станом на день вчинення злочину).
Після цього, 28.11.2022 о 20 годині 35 хвилин ОСОБА_6 було затримано на місці вчинення злочину в порядку ст. 208 КПК України працівниками правоохоронного органу та в подальшому повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 190 КК України.
Під час огляду місця події, зокрема місця затримання ОСОБА_6 за адресою: АДРЕСА_2 , який мав місце 28.11.2022 в період часу з 20 години 35 хвилин по 21 годину 56 хвилин, на проїжджій частині біля багатоквартирного будинку виявлено та вилучено наступне: мобільний телефон марки Iphone у захисному чохлі та ліхтарик чорного кольору; грошові кошти, які містяться в поліетиленовому пакеті зв`язані канцелярськими резинками у 8 стопках. У кожній стопці 100 купюр номіналом 100 дол. США.
29.11.2022 слідчими вказані вище речі визнані речовими доказами у кримінальному провадженні № 0000592 від 17.11.2022.

Прокурор вказує, що вищевказане майно є речовими доказами у кримінальному провадженні, та можуть бути досліджені судом під час судового розгляду, відтак необхідно накласти на них арешт з метою забезпечення їх збереження, в свою чергу підставою застосування арешту майна запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження, які є речовими доказами.

Статтею 170 КПК України, передбачено, що арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.
Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження. Слідчий, прокурор повинні вжити необхідних заходів з метою виявлення та розшуку майна, на яке може бути накладено арешт у кримінальному провадженні, зокрема шляхом витребування необхідної інформації у Національного агентства України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів, інших державних органів та органів місцевого самоврядування, фізичних і юридичних осіб.
Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення збереження речових доказів.
Згідно з ч. 3 ст. 170 КПК України у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.
Арешт на комп`ютерні системи чи їх частини накладається лише у випадках, якщо вони отримані внаслідок вчинення кримінального правопорушення або є засобом чи знаряддям його вчинення, або зберегли на собі сліди кримінального правопорушення, або у випадках, передбачених пунктами 2, 3, 4 частини другою цієї статті, або якщо їх надання разом з інформацією, що на них міститься, є необхідною умовою проведення експертного дослідження, а також якщо доступ до комп`ютерних систем чи їх частин обмежується їх власником, володільцем або утримувачем чи пов`язаний з подоланням системи логічного захисту.
У відповідності до ч. 3 ст. 170 КПК України, є достатні підстави вважати, що зазначене майно, відповідають критеріям, зазначеним у ст. 98 КПК України.
Статтею 98 КПК України, визначено, що речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.
Згідно з ч. 10 ст. 170 КПК України арешт може бути накладений у встановленому цим Кодексом порядку на рухоме чи нерухоме майно, гроші у будь-якій валюті готівкою або у безготівковій формі, в тому числі кошти та цінності, що знаходяться на банківських рахунках чи на зберіганні у банках або інших фінансових установах, видаткові операції, цінні папери, майнові, корпоративні права, щодо яких ухвалою чи рішенням слідчого судді, суду визначено необхідність арешту майна.
Згідно ч. 11 ст. 170 КПК України заборона або обмеження користування, розпорядження майном можуть бути застосовані лише у разі, коли існують обставини, які підтверджують, що їх незастосування призведе до приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі майна.
Одночасно при розгляді клопотання, поданого в порядку ст. 172 КПК України, слідчий суддя не вирішує питання належності та допустимості доказів, отриманих в ході досудового розслідування, оскільки оцінка допустимості доказів має бути вирішена відповідно до вимог ст. 89 КК України під час ухвалення судового рішення при судовому розгляді кримінального провадження.
Прокурором наведено вагомі доводи, які свідчать про необхідність накладення арешту на вказане майно, для ефективного розслідування.
Зокрема, матеріали провадження свідчать, що на даному етапі кримінального провадження потреби досудового розслідування виправдовують таке втручання у права та інтереси власника майна з метою запобігання їх зникнення, що може перешкодити кримінальному провадженню, а слідчий суддя, в свою чергу, не вправі вирішувати ті питання, які повинен вирішувати суд при розгляді кримінального провадження по суті, тобто не вправі оцінювати докази з точки зору їх достатності і допустимості для визнання особи винною чи невинною у вчиненні злочину, а лише зобов`язаний на підставі розумної оцінки сукупності отриманих доказів визначити, що причетність особи до вчинення кримінального правопорушення є вірогідною та достатньою для застосування щодо неї заходів забезпечення кримінального провадження, одним із яких і є накладення арешту на майно.
При цьому, доказів негативних наслідків від застосування такого заходу забезпечення кримінального провадження слідчим суддею не встановлено.
Враховуючи викладене, слідчий суддя приходить до висновку, що клопотання прокурора про накладення арешту на майно підлягає задоволенню з метою забезпечення цілей кримінального провадження, а саме: збереження речових доказів.
Разом з цим, слідчий суддя враховує й те, що у даному випадку обмеження права власності є розумним і співрозмірним завданням кримінального провадження та обставини кримінального провадження станом на час прийняття рішення вимагають вжиття такого заходу забезпечення кримінального провадження як накладення арешту. При цьому, доказів негативних наслідків від його застосування слідчим суддею не встановлено.
За таких обставин приходжу до висновку про задоволення клопотання.
На підставі викладеного і керуючись ст. ст. 2, 26, 107, 170-173, 309 КПК України, слідчий суддя,-

У Х В А Л И В :

Клопотання задовольнити.

Накласти арешт тимчасово вилучене під час проведення огляду місця події 28.11.2022 за адресою: АДРЕСА_2 , майно у кримінальному провадженні № 0000592 від 17.11.2022 з метою забезпечення збереження речових доказів, а саме:

- мобільний телефон марки Iphone у захисному чохлі та ліхтарик чорного кольору;

- грошові кошти, які містяться в поліетиленовому пакеті зв`язані канцелярськими резинками у 8 стопках. У кожній стопці 100 купюр номіналом 100 дол. США.

Ухвала слідчого судді підлягає негайному виконанню.

Зобов`язати слідчого/прокурора у кримінальному провадженні передати ухвалу особі, на майно якої, накладено арешт.

Підозрюваний, його захисник, інший власник або володілець майна, які не були присутні при розгляді питання про арешт майна, мають право заявити клопотання про скасування арешту майна повністю або частково.

Ухвала про накладення арешту може бути оскаржена безпосередньо до суду апеляційної інстанції протягом 5 днів з дня її оголошення.

Слідчий суддя ОСОБА_7 ОСОБА_8