Справа № 761/8017/23
Провадження № 1-кс/761/5421/2023
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 березня 2023 року слідча суддя Шевченківського районного суду міста Києва ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , слідчого ОСОБА_3 , представника власника майна - адвоката ОСОБА_4 , розглянувши у відкритому судовому засіданні клопотання старшого слідчого слідчого управління Головного управління Національної поліції в Київській області ОСОБА_5 , погоджене прокурором відділу Київської обласної прокуратури ОСОБА_6 , про арешт майна у кримінальному провадженні, відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000403 від 07.06.2022, за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч.ч. 1, 2 ст. 255, ч. 4 ст. 28, ч. 1 ст. 263, ч. 4 ст. 28 ч. 3 ст. 307 КК України

ВСТАНОВИЛА

В провадження слідчого судді Шевченківського районного суду м. Києва надійшло клопотання старшого слідчого слідчого управління Головного управління Національної поліції в Київській області ОСОБА_5 , погоджене прокурором відділу Київської обласної прокуратури ОСОБА_6 , про арешт майна у кримінальному провадженні, відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000403 від 07.06.2022, за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч.ч. 1, 2 ст. 255, ч. 4 ст. 28, ч. 1 ст. 263, ч. 4 ст. 28 ч. 3 ст. 307 КК України.

Клопотання мотивоване тим, що слідчим управлінням Головного управління Національної поліції в Київській області здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0000403 від 07.06.2022, за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч.ч. 1, 2 ст. 255, ч. 4 ст. 28, ч. 1 ст. 263, ч. 4 ст. 28 ч. 3 ст. 307 КК України.

Слідчий в клопотанні зазначає, що 01.03.2023 на підставі ухвали слідчого судді Шевченківського районного суду м. Києва ОСОБА_7 від 03.02.2023 за місцем проживання ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , за адресою: АДРЕСА_1 , проведено обшук, в ході якого виявлені та вилучені належні йому грошова купюра номіналом 100 гривень серія АГ5163771, грошова купюра номіналом 50 гривень серія ФВ2787513, грошова купюра номіналом 20 гривень серія ЄБ3494694, три грошові купюри номіналом 1 долар США серії В64429287D, В64429285D, F18484231M, грошова купюра номіналом 2 долара США серія F06145482A.

01.03.2023 постановою старшого слідчого СУ ГУНП в Київській області ОСОБА_5 грошові купюри номіналом 100 гривень серія АГ5163771, номіналом 50 гривень серія ФВ2787513 та номіналом 20 гривень серія ЄБ3494694 визнані речовими доказами.

Слідчий в клопотанні зазначає, що 01.03.2023 ОСОБА_8 повідомлено про підозру у вчиненні кримінальних правопорушень (злочинів), передбачених ч. 2 ст. 255, ч. 4 ст. 28 ч. 3 ст. 307 КК України. Санкціями ст. 307 ч. 3 КК України та ст. 255 ч. 2 КК України, у вчиненні яких підозрюється ОСОБА_8 , передбачене покарання у вигляді конфіскації майна.

В судовому засіданні слідчий ОСОБА_3 клопотання підтримав в повному обсязі та просив задовольнити, зазначив, під час досудового розслідування було здійснено оперативні закупки, вказав, що вилучені під час обшуку грошові кошти мають доказове значення в даному кримінальному провадженні.

Представник власника майна адвокат ОСОБА_4 заперечував проти задоволення клопотання, зазначив, що ОСОБА_8 не був присутній під час проведення обшуку, в ухвалі про надання дозволу на проведення обшуку відсутня купюра 20 грн., вказав, що квартира в якій проживає підозрюваний належить іншій особі та загалом там проживають 4 особи, крім того зазначив, що до клопотання не долучено підтвердження щодо належності грошових коштів саме ОСОБА_8 .

Заслухавши думку учасників, дослідивши клопотання про арешт майна та додані до нього копії матеріалів кримінального провадження, слідча суддя приходить до наступного висновку.

Слідчою суддею встановлено, що слідчим управлінням Головного управління Національної поліції в Київській області здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0000403 від 07.06.2022, за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч.ч. 1, 2 ст. 255, ч. 4 ст. 28, ч. 1 ст. 263, ч. 4 ст. 28 ч. 3 ст. 307 КК України.

Ухвалою слідчого судді Шевченківського районного суду м. Києва від 03.02.2023 надано дозвіл на проведення обшуку квартири, розташованої за адресою: АДРЕСА_2 , яка перебуває у фактичному володінні та користуванні ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

01.03.2023 на підставі ухвали слідчого судді Шевченківського районного суду м. Києва від 03.02.2023, за місцем проживання ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , за адресою: АДРЕСА_1 , проведено обшук, в ході якого виявлені та вилучені грошова купюра номіналом 100 гривень серія АГ5163771, грошова купюра номіналом 50 гривень серія ФВ2787513, грошова купюра номіналом 20 гривень серія ЄБ3494694, три грошові купюри номіналом 1 долар США серії В64429287D, В64429285D, F18484231M, грошова купюра номіналом 2 долара США серія F06145482A.

01.03.2023 постановою старшого слідчого слідчого управління Головного управління Національної поліції в Київській області ОСОБА_5 , грошова купюра номіналом 100 гривень серія АГ5163771, грошова купюра номіналом 50 гривень серія ФВ2787513, грошова купюра номіналом 20 гривень серія ЄБ3494694, визнані речовими доказами в даному кримінальному провадженні.

Статтею 131 КПК України арешт майна віднесений до заходів забезпечення кримінального провадження, які у силу ч.3 ст.132 КПК України застосовуються у разі доведення стороною обвинувачення трьох складових - обґрунтованої підозри вчинення кримінального правопорушення певного ступеню тяжкості; підтвердження того, що потреби досудового розслідування виправдовують саме такий ступінь втручання у права та свободи особи; існування даних, що застосування ініційованого заходу забезпечить виконання поставленого завдання.

Відповідно до ч. 1 ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку. Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження. Слідчий, прокурор повинні вжити необхідних заходів з метою виявлення та розшуку майна, на яке може бути накладено арешт у кримінальному провадженні, зокрема шляхом витребування необхідної інформації у Національного агентства України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів, інших державних органів та органів місцевого самоврядування, фізичних і юридичних осіб.

Відповідно до ч. 2 ст. 170 КПК України, арешт майна допускається з метою забезпечення: 1) збереження речових доказів; 2) спеціальної конфіскації; 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

Згідно із ч. 3 ст. 170 КПК України у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.

Згідно зі ст. 98 КПК України речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Відтак належить врахувати положення ч. 11 ст. 170 КПК України, відповідно до якої заборона або обмеження користування, розпорядження майном можуть бути застосовані лише у разі, коли існують обставини, які підтверджують, що їх незастосування призведе до приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі майна, а також ч. 4 ст. 173 КПК України, відповідно до якої слідчий суддя, суд зобов`язаний застосувати такий спосіб арешту майна, який не призведе до зупинення або надмірного обмеження правомірної підприємницької діяльності особи, або інших наслідків, які суттєво позначаються на інтересах інших осіб. Вказані обставини, разом із розумністю та співрозмірністю обмеження права власності завданням кримінального провадження слідчий суддя оцінюватиме за допомогою критеріїв, що випрацювані практикою Європейського суду з прав людини щодо застосування положень статті 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод.

Усталена практика ЄСПЛ свідчить, що правомірність втручання у здійснення права власності з боку держави оцінюється з урахуванням того, що таке втручання повинно забезпечити «справедливий баланс» між загальним інтересом суспільства та вимогами захисту основоположних прав конкретної особи (рішення у справі «Спорронг та Льонрот проти Швеції»). Має існувати обґрунтоване пропорційне співвідношення між засобами, які застосовуються, та метою, яку прагнуть досягти (рішення у справі «Джеймс та інші проти Сполученого Королівства»). Поняття загального (суспільного) інтересу, якому слугувало втручання у право власності під час кримінального провадження, ЄСПЛ пов`язує із видом застосованого заходу обмеження або позбавлення права власності та використовує його у тісному взаємозв`язку з поняттям правомірної мети застосування відповідного заходу. У п. 188 рішення ЄСПЛ по справі «East/West Alliance Limited» проти України» (заява № 19336/04) вказано, що накладення арешту на речові докази може бути необхідним в інтересах належного відправлення судочинства, що є легітимною метою в «загальних інтересах» суспільства.

У рішенні Європейського суду з прав людини від 07 червня 2007 року у справі «Смирнов проти Росії» було висловлено правову позицію про те, що при вирішенні питання про можливість утримання державою речових доказів належить забезпечувати справедливу рівновагу між, з одного боку, суспільним інтересом та правомірною метою, а з іншого боку вимогами охорони фундаментальних прав особи. Для утримання речей державою у кожному випадку має існувати очевидна істотна причина.

З огляду на встановлені обставини, вивчивши матеріали клопотання, документи долученні учасниками, слідча суддя дійшла висновку про відсутність визначених законом підстав для задоволення клопотання слідчого в частині вимоги про накладення арешту на майно, а саме: три грошові купюри номіналом 1 долар США серії В64429287D, В64429285D, F18484231M, грошову купюру номіналом 2 долара США серія F06145482A.

Таким чином слідчому судді не наведено обставин, які б вказували що три грошові купюри номіналом 1 долар США серії В64429287D, В64429285D, F18484231M, грошову купюру номіналом 2 долара США серія F06145482A, вилучені під час проведення обшуку, належать саме ОСОБА_8 , як і не підтверджено, що є такими, які отримані внаслідок вчинення кримінально протиправних діянь, у межах даного кримінального провадження.

Перелічені обставини також мають міститися й у клопотанні слідчого або прокурора, який звертається з проханням арештувати майно. Крім того, предмет клопотання про арешт майна повинен враховувати положення ст. 1 Першого протоколу Конвенції про захист прав та основоположних свобод, за яким, будь-яке обмеження власності повинно здійснюватися відповідно до закону, а отже суб`єкт, який ініціює таке обмеження, повинен обґрунтувати свою ініціативу з посиланням на норми закону та навести достатні підстави для обмеження такого права.

При застосуванні заходів забезпечення кримінального провадження слідчий суддя повинен діяти у відповідності до вимог КПК України та судовою процедурою гарантувати дотримання прав, свобод та законних інтересів осіб, а також умов, за яких жодна особа не була б піддана необґрунтованому процесуальному обмеженню.

Приймаючи до уваги наведене, враховуючи правову кваліфікацію кримінального правопорушення, за фактом якого здійснюється розслідування у даному кримінальному провадженні, слідчий суддя дійшов висновку, що наявні достатні підстави для часткового задоволення даного клопотання та застосування ініційованого слідчим заходу забезпечення кримінального провадження у вигляді арешту майна, із забороною розпорядження та користування.

Керуючись статтями 2, 7, 8, 98, 168, 170-173, 309, 395, частиною другою статті 376 Кримінального процесуального кодексу України, слідча суддя

УХВАЛИЛА

Клопотання задовольнити частково.

Накласти арешт на майно, вилучене у нього 01.03.2023 при проведенні обшуку житла за адресою: АДРЕСА_2 , а саме на грошову купюру номіналом 100 гривень серія АГ5163771, грошову купюру номіналом 50 гривень серія ФВ2787513, грошову купюру номіналом 20 гривень серія ЄБ3494694, із забороною користування та розпорядження.

В іншій частині клопотання залишити без задоволення.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку шляхом подання апеляційної скарги протягом п`яти днів з дня її оголошення до Київського апеляційного суду.

Слідча суддя Антоніна КВАША