ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 грудня 2022 року м.Кривий Ріг

07 грудня 2022 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Дніпровського апеляційного суду у складі:

судді-доповідача: ОСОБА_1 ,

суддів: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

за участю

секретаря: ОСОБА_4 ,

захисника: ОСОБА_5 (в режимі відео конференції EASYCON),

обвинуваченого: ОСОБА_6 (в режимі відео конференції з

ДУ Житомирська УВП (№8)»

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Кривому Розі, апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_6 на ухвалу Слов`янського міськрайонного суду Донецької області від 21 жовтня 2022 року по кримінальному провадженню внесеному в ЄРДР за № 0000469 за обвинуваченням ОСОБА_6 у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч. 4 ст. 187 КК України,-

ВСТАНОВИЛА:

Ухвалою Слов`янського міськрайонного суду Донецької області від 21 жовтня 2022 року обвинуваченому ОСОБА_6 продовжено запобіжний захід у вигляді тримання під вартою до 19 грудня 2022 року включно.

Із вказаним судовим рішенням не погодився обвинувачений та оскаржив в апеляційному порядку. В апеляційній скарзі просить змінити запобіжний захід на домашній арешт. На обґрунтування своїх вимог вказує, що перебуває під вартою вже більше 18 місяців, за цей час у судового розгляду не допитані свідки та потерпілі. Зазначає, що заявлені прокурором ризики нічим не підтверджені та не доведені, оскільки на даний час у країні діє воєнний стан та комендантський час, тому він не зможе переховуватись від суду. Ризик вчиненні іншого злочину також не підтверджений, оскільки він раніше не судимий. Ризик впливу на потерпілих також надуманий, оскільки вони мешкають на окупованій території Донецької області. Крім того зазначає, що є інвалідом 3 групи та стан його здоров`я пов`язаний із зором, погіршився, належної медичної допомоги в умовах установи виконання покарань надати не надають.

Заслухавши суддю доповідача, думку учасників судового розгляду, перевіривши матеріали, що надійшли на запит апеляційного суду в порядку ст. 422-1 КПК України, колегія суддів зазначає наступне.

Колегією суддів встановлено, що ОСОБА_6 обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 187 КК України, а саме: нападі з метою заволодіння чужим майном у особливо великих розмірах, поєднаний із насильством, небезпечним для життя та здоров`я особи, яка зазнала нападу (розбій), вчинений за попередньою змовою групою осіб.

ОСОБА_6 по даному кримінальному провадженню затриманий 13 квітня 2021 року.

Згідно ч.1 ст.183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених частиною п`ятою статті 176 цього Кодексу.

Перевіривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів встановила, що судом першої інстанції, відповідно до ст. 177 КПК України, повно та об`єктивно досліджені усі обставини, з якими закон пов`язує можливість продовження цього запобіжного заходу, а також враховані інші обставини, передбачені ст. 178 КПК України, в тому числі дані про особу обвинуваченого, які, в сукупності, давали суду достатні підстави вважати, що обвинувачений ОСОБА_6 може здійснити дії, передбачені ч. 1 ст. 177 цього Кодексу, зокрема переховуватись від суду або впливати на потерпілих та свідків, у зв`язку з чим прийняв відповідне судове рішення, яке не суперечить вимогам закону та загальним засадам кримінального провадження.

Разом з цим, суд першої інстанції обґрунтовано зазначив про недоведеність в повній мірі ризику вчинення іншого кримінального правопорушення, оскільки матеріали провадження та клопотання прокурора не містить даних, які б давали підстави вважати наявним вказаний ризик.

У клопотанні прокурора про продовження дії запобіжного заходу, належним чином обґрунтована наявність кожного ризику передбаченого п.п. 1,3 ч. 1 ст. 177 КПК України та неможливість застосування більш м`якого запобіжного заходу ніж тримання під вартою.

Вирішуючи питання доцільності продовження строку дії запобіжного заходу у виді тримання під вартою щодо обвинуваченого ОСОБА_6 , суд першої інстанції врахував характер скоєного кримінального правопорушення згідно пред`явленого обвинувачення, вік та стан здоров`я обвинуваченого ОСОБА_6 , наявність інвалідності 3 групи та відсутність доказів та медичних відомостей, які б виключали можливість перебування обвинуваченого під вартою та свідчили б, що стан здоров`я останнього виключає можливість його перебування в установі виконання покарань.

Також судом враховано наявність ризиків, а саме, що обвинувачений може переховуватись від суду з метою уникнення кримінальної відповідальності, враховуючи, що за інкримінований йому злочин передбачено покарання до 15 років з конфіскацією майна, крім того може фізично або психологічно впливати на потерпілих або свідків кримінального правопорушення з метою змінити їх свідчення на свою користь, зважаючи на те, що на даному етапі судового розгляду кримінального провадження, свідки не допитані.

Отже суд, першої інстанції належно дослідив обставини, з якими закон пов`язує можливість обрання та продовження строку тримання під вартою та обґрунтовано прийшов до висновків про неможливість застосування більш м`якого запобіжного заходу ніж тримання під вартою.

Колегією суддів, при перевірці законності та доцільності продовження обвинуваченому ОСОБА_6 запобіжного заходу надано оцінку в сукупності всім обставинам інкримінованого кримінального правопорушення, яке є особливо тяжким, корисливим, скоєне за попередньою змовою групою осіб, розподіливши між собою обов`язки, також надано оцінку особі обвинуваченого, який офіційного місця роботи не має, не одружений, раніше не судимий, має інвалідність 3 групи, таких обставин, як тяжкість покарання, що загрожує обвинуваченому у разі визнання його винуватим, ставлення ОСОБА_6 до скоєного злочину.

На підставі викладеного, колегія суддів зазначає, що у ОСОБА_6 відсутні будь-які стримуючі фактори для забезпечення належної, законної поведінки, у разі обрання запобіжного заходу не пов`язаного з триманням під вартою, що беззаперечно свідчить про наявність ризиків переховуватись від суду та незаконно впливати на потерпілих та свідків.

Доводи обвинуваченого про недоведеність ризиків переховуватись від суду та впливати на потерпілих та свідків не заслуговують на увагу, оскільки заявлені ризики є вкрай вірогідними та на даний час дають беззаперечні підстави для продовження дії запобіжного заходу у виді тримання під вартою та неможливості обрання іншого більш м`якого запобіжного заходу.

Разом з тим, чинний КПК України не вимагає доказів того, що обвинувачені обов`язково, тобто, поза всяким сумнівом, здійснюватимуть відповідні дії, однак вимагає доказів того, що вони мають реальну можливість їх здійснити у конкретному кримінальному провадженні надалі.

Ризик вчинення іншого кримінального правопорушення судом першої інстанції визнано недоведеним, з чим також погоджується колегія суддів, однак наявність інших ризиків виправдовує подальше тримання під вартою ОСОБА_6 .

Отже, враховуючи вищенаведене, колегія суддів вважає, що виправданість подальшого тримання під вартою ОСОБА_6 , підтверджується наявністю ризиків, які передбачені п.п. 1,3 ч. 1 ст. 177 КК України та той факт, що жоден із вказаних ризиків за час проведення судового розгляду не зменшився, що свідчить про неможливість обрання стосовно обвинуваченого ОСОБА_6 більш м`якого запобіжного заходу, оскільки він не забезпечить належної процесуальної поведінки останнього під час розгляду кримінального провадження.

Колегія суддів не вбачає на даний час, надмірної тривалості тримання обвинуваченого під вартою, оскільки приймає до уваги тяжкість пред`явленого ОСОБА_6 обвинувачення з сукупністю ризиками встановленими судом першої інстанції.

На даний час, таке обмеження права ОСОБА_6 на свободу не суперечить положенням ст. 5 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, так як існують ознаки суспільного інтересу, які, не зважаючи на презумпцію невинуватості, переважають принцип поваги до особистої свободи.

Підстав для скасування оскаржуваної ухвали та відмови у задоволенні клопотання про продовження запобіжного заходу у виді тримання під вартою колегія суддів не вбачає та вважає рішення суду законним та обґрунтованим.

Істотних порушень вимог кримінального процесуального закону при розгляді справи слідчим суддею, які були б підставою для скасування ухваленого судового рішення, колегією суддів не встановлено.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 177, 182, 183, 194, 376, 405, 407, 422-1 КПК України, колегія суддів, -

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_6 залишити без задоволення.

Ухвалу Слов`янського міськрайонного суду Донецької області від 21 жовтня 2022 року по кримінальному провадженню внесеному в ЄРДР за № 0000469 за обвинуваченням ОСОБА_6 у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч. 4 ст. 187 КК України, залишити без змін.

Ухвала є остаточною та касаційному оскарженню не підлягає.

Судді