Справа № 204/2018/15-к
Провадження № 1-кп/0203/9/2023
В И Р О К

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13.02.2023 року Кіровський районний суд м. Дніпропетровська

в складі: головуючого судді ОСОБА_1 ,

при секретарі - ОСОБА_2

за участю прокурорів - ОСОБА_3 ,

захисника - ОСОБА_4

обвинуваченої - ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні м. Дніпро обвинувальний акт у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000020 від 19.06.2014 за обвинуваченням ОСОБА_5 , українки, громадянки України, уродженки м. Дніпропетровська, Дніпропетровської області, раніше не судимої, освіта середня, одружену, не працюючої, яка зареєстрована та мешкає за адресою: АДРЕСА_1 ,

у вчинені кримінальних правопорушень, передбачених ч.5 ст.27 ч.1 ст.358, ч.4 ст.358, ч.2 ст.190 КК України,

в с т а н о в и в:

ОСОБА_5 будучі власницею квартири АДРЕСА_2 (далі м. Дніпро) на підставі договору купівлі продажу від 09.10.2001 року, приблизно у серпні 2013 року в невстановлений досудовим розслідуванням час, у невстановленому досудовим розслідуванням місці, маючи умисел на підробку офіційного документу, який видається державною установою, яка має право видавати такі документи, і який надає права, а саме рішення Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 18.06.2008 року про визнання право власності на квартиру АДРЕСА_3 , з метою його подальшого використання, зустрілась з невстановленою досудовим розслідуванням особою - відносно якої виділені матеріали в окреме провадження та надавши йому поради та вказівки, які виразились у наданні відомостей про адресу нерухомого майна, свої особисті данні (ПІБ), дані про померлого в 2000 році ОСОБА_6 , 1928 р.н. (далі по тексту ОСОБА_6 ), та інші необхідні дані, для реалізації спільних злочинних намірів, спрямованих на виготовлення завідомо підробленого рішення Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 18.06.2008 року, при цьому не надаючи законних повноважень (довіреності на представництво її інтересів в суді), виступила пособником у підробці офіційного документу, який видається державною установою, яка має право видавати такі документи, і який надає права, з метою використання підробленого рішення Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 18.06.2008 року б/н для власних цілей.

В подальшому невстановлена в ході досудового розслідування особа - відносно якої виділені матеріали в окреме провадження, за пособництвом ОСОБА_5 , у невстановленому в ході досудового розслідування місці та у невстановлений в ході досудового розслідування час, виготовила рішення Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 18.06.2008 року б/н, згідно якого:

- позов ОСОБА_5 до ОСОБА_6 про визнання права власності на квартиру задоволений;

- договір купівлі-продажу квартири АДРЕСА_3 між ОСОБА_5 та ОСОБА_6 визнаний дійсним;

- за ОСОБА_5 визнано право власності на квартиру АДРЕСА_3 , загальною площею 22,1 кв. м.

Після виготовлення вищевказаного завідомо підробленого документу, він був переданий невстановленою в ході досудового розслідування особою, матеріали відносно якої виділені в окреме провадження, ОСОБА_5 , який остання мала намір використати для реєстрації права власності на нерухоме майно - квартиру АДРЕСА_3 .

Далі ОСОБА_5 , маючи умисел направлений на використання завідомо підробленого документа, діючи умисно із корисливих мотивів, знаходячись в невстановленому досудовим розслідуванням місці у невстановлений час, отримала у невідомої особи - відносно якої виділені матеріали в окреме провадження, підроблене рішення Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 18.06.2008 року б/н, яке мала намір використати при реєстрації право власності на нерухоме майно на квартиру АДРЕСА_3 , завідомо усвідомлюючи, що не являється володільцем квартири АДРЕСА_3 .

Так, ОСОБА_5 , 16.08.2013 року, реалізуючи свій злочинний умисел, спрямований на використання завідомо підробленого рішення Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 18.06.2008 року б/н, з метою оформлення права власності на не рухоме майно, а саме: квартиру АДРЕСА_3 прибула до Реєстраційної служби Дніпропетровського міського управління юстиції Дніпропетровської області, розташованого за адресою: м. Дніпро, вул. Старокозацька (Комсомольська),56, де достовірно знаючи, що не являється власником квартири АДРЕСА_3 , діючи із корисливих мотивів, надала спеціалісту Реєстраційної служби Дніпропетровського міського управління юстиції Дніпропетровської області ОСОБА_7 (далі по тексту ОСОБА_7 ) завідомо підроблене рішення Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 18.06.2008 року б/н, тим самим використала завідомо підроблений документ, який надає право оформити право власності на квартиру АДРЕСА_3 .

Продовжуючи реалізовувати свій злочинний умисел направлений на заволодіння чужим майном шляхом обману /шахрайство/ ОСОБА_5 шляхом використання завідомо підробленого документа, діючи умисно із корисливих мотивів 16.08.2013 року прибула до Реєстраційної служби Дніпропетровського міського управління юстиції Дніпропетровської області, розташованого за адресою: м. Дніпро, вул. Старокозацька (Комсомольська),56, де надала спеціалісту Реєстраційної служби Дніпропетровського міського управління юстиції Дніпропетровської області ОСОБА_7 завідомо підроблене рішення Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 18.06.2008 року б/н, на підставі якого, шляхом реєстрації права власності на квартиру АДРЕСА_3 на ОСОБА_5 , остання ввела в оману провідного спеціаліста повідомивши йому неправдиві відомості, замовчуючи, відомості щодо дійсного власника майна, а саме ОСОБА_6 , смерть якого, згідно копії актового запису про смерть №478 настала 13.03.2000 року.

Після чого, отримавши для проведення реєстраційних дій підроблене рішення Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 18.06.2008 року б/н провідний спеціаліст Реєстраційної служби Дніпропетровського міського управління юстиції Дніпропетровської області ОСОБА_8 зареєстрував право власності на квартиру АДРЕСА_3 за ОСОБА_5 .

Таким чином ОСОБА_5 використовуючи завідомо підроблений документ, шляхом обману представників Реєстраційної служби Дніпропетровського міського управління юстиції Дніпропетровської області, заволоділа чужим майном, а саме квартирою АДРЕСА_3 , ринкова вартість якої станом на серпень 2013 року складала 90493 гривні, завдавши при цьому потерпілому ОСОБА_9 , який є єдиним спадкоємцем за законом, після померлого ОСОБА_6 , значної шкоди.

Обвинувачена ОСОБА_5 в судовому зсіданні вину у скоєні інкримінованих кримінальних правопорушень не визнала та суду пояснила, що після придбання квартири АДРЕСА_2 , вони познайомились із сусідами. В квартирі 1-а проживав ОСОБА_6 , який систематично вживав алкоголь. Останній через деякий час звернувся до неї із прохання придбати його квартиру, на що вона погодилася, домовились на суму у 20000 гривень. Під час оформлення квартири дізнались, що у ОСОБА_6 відсутні документи та квартира йому була надана виконкомом для проживання. Оскільки у ОСОБА_6 були відсутні документи, гроші йому передавались частинами під розписку. За ці гроші, в тому числі, він повинен був оформити квартиру, однак він їх витрачав на життя. В квартирі не було ремонту, а ОСОБА_6 , мешкав у літній кухні. Через деякий час ОСОБА_6 зник.

Деякий час обвинувачена працювала у перукарні, та своїй клієнтці розповіла ситуацію з квартирою. Остання їй порекомендувала адвоката ОСОБА_10 . Під час зустрічі з ОСОБА_10 вони домовились про те, що остання звернеться до суду для оформлення квартири. ОСОБА_5 передала розписки про передачу грошей ОСОБА_6 , та інші необхідні документи. Через 3-4 місяці вони домовились про зустріч та ОСОБА_10 передала їй копію рішення суду. ОСОБА_10 не пояснила, що в подальшому необхідно звертатись до БТІ. Після того, як приїхало телебачення, вона дізналась, що на квартиру 1-а має право малолітній хлопчик. Коли почались суди, вона дізналась, що рішення суду не справжнє. Тоді вона звернулась до ОСОБА_10 з приводу підробленого судового рішення. ОСОБА_10 пояснила, що їй допомагав отримувати рушення суду її знайомий, ОСОБА_11 . Коли вона зателефонувала останньому, він з нею розмовляти не став.

Договір про надання правової допомоги вона із ОСОБА_10 не укладала, за її послуги заплатила 500 доларів.

Незважаючи на невизнання ОСОБА_5 вини у скоєнні інкримінованих кримінальних правопорушень, її вина підтверджується:

Показаннями потерпілого ОСОБА_9 , який суду пояснив, що до 2011 року проживав разом із мамою та дідусем у АДРЕСА_4 , там було не погано жити, однак були конфлікти з сусідами. Пояснив розташування квартири в будинку. З квартири з`їхав у віці 12 років, це було у 2012-2014, коли його мати потрапила до лікарні. З дому забрала класний керівник, та відправила до відповідних соціальних служб, через те що нема кому було піклуватись про нього. Мати не бачив з того часу як вона потрапила до лікарні. Разом з прийомними батьками намагався потрапити до квартири, однак вхід до квартири був замурований, та квартира була приєднана до квартири обвинуваченої. Квартира на його думку належала його мамі ОСОБА_12 .

Показаннями свідка ОСОБА_13 , яка суду пояснила, що вона була понятою під час слідчих дій, та ставила свої підписи у документах, більш детально нічого не пояснила

Показаннями свідка ОСОБА_14 , яка в суді пояснила, що вона є приватним нотаріусом. В її діяльність серед іншого входить завірення та видача копій рішень суду, робиться це за допомогою копіювання, та завірення. Відповідальність за достовірність рішень, вона не несе.

Показаннями свідка ОСОБА_15 , який суду пояснив що в 2013 році працював у державний реєстраційній службі головним спеціалістом в відділу державної реєстрації речових прав на нерухоме майно у Дніпропетровському міському управлінню юстиції, роз`яснив суду процедуру держаної реєстрації прав на нерухоме майно.

Показаннями свідка ОСОБА_10 , яка суду пояснила, що знає обвинувачену, оскільки орендувала кабінет для надання юридичних послуг в приміщенні перукарні, власницею якого була ОСОБА_5 . Самій ОСОБА_5 юридичні послуги вона не надавала, а надавала послуги її чоловіку щодо кредитних відносин. Вона не представляла інтереси ОСОБА_5 в Красногвардійському райсуді м. Дніпропетровська та будь-якого рішення суду їй не передавала. Їй взагалі не відомі обставини справи по квартирі та рішення суду щодо неї.

Показаннями свідка ОСОБА_8 , який суду пояснив що обвинувачену вперше побачив у суді. Він працював у реєстраційній службі Дніпропетровського міського управління юстиції на посаді державного реєстратора з 2011 по 2015 роки. Пояснив що він здійснював державну реєстрацію на підставі отриманих документів. В його посадові не входило приймати документи, оскільки це входить в обов`язки інших посадових осіб реєстраційної служби. Йому передавали пакет документів та він здійснював перевірку по відповідним реєстрам згідно інструкції.

Показаннями свідка ОСОБА_16 , яка суду пояснила, що мешкала з 1996 по 2001 роки за адресою АДРЕСА_5 та її сусідами були родина ОСОБА_17 . В 2001 році продала квартиру родині ОСОБА_5 . В квартирі ОСОБА_17 мешкали батько, мати та донька. Батько був середніх років та зловживав алкоголем. Сусідка ОСОБА_18 була вагітна. Під час продажу квартири звертались до БТІ.

Показаннями свідка ОСОБА_19 , яка суду пояснила що вона працювала провідним спеціалістом у реєстраційної службі та у її обов`язки входив прийом документів на реєстрацію права власності нерухомого майна. Вона приймала у ОСОБА_5 її документи, після чого передала державному реєстратору для здійснення подальших дій. У її посадові обов`язки не входило перевірка судового рішення на відповідність.

Показаннями свідка ОСОБА_20 , яка суду пояснила, що вона працювала у службі по справам дітей Красногвардійського району. Вона виходила на адресу АДРЕСА_5 для обстеження житла. Їй відомо про обставини справи, оскільки потерпілий, є особою без батьків.

Показаннями свідка ОСОБА_21 , яка суду пояснила, що вона працювала начальником служби по справам дітей Красногвардійського району. Зі школи, де навчався потерпілий ОСОБА_9 , надійшло повідомлення про те що, дитина залишилась без батьків, та почали з`ясовувати щодо дитини, та його власності, робили запити відповідні служби, такі як БТІ, та з`ясувалось що дідусь потерпілого ОСОБА_9 був власником квартири, а мати квартиру на себе не переоформила. Оскільки були складнощі з документами, звернулись до прокуратури. Виходили на адресу АДРЕСА_5 , але зайти до квартири не вдалось, оскільки все було огороджено забором.

Показаннями свідка ОСОБА_22 , яка суду пояснила, що вона була слідчим у цьому кримінальному провадженні, в той час коли вона працювала слідчим у Красногвардіському ВП ДРУГ ГУНП в Дніпропетровській області, кримінальне провадження було за фактом шахрайства, та заволодіння квартирою на підставі підробленого рішення суду, проводила по справі необхідні слідчі дії. Під час досудового розслідування допитувались працівники реєстраційної служби та вилучалась реєстраційна справа, в якому знаходилось підроблене рішення суду. Чи виходила вона на адресу квартири, - не пам`ятає. Більш детальніше обставини справи не пам`ятає, оскільки пройшов великий проміжок часу.

Крім пояснень потерпілого та свідків, винуватість ОСОБА_5 підтверджується наступними письмовими доказами.

Інвентаризаційною справою КП Дніпропетровського міжміського бюро технічної інвентаризації № 4524 на будинок АДРЕСА_5 , відповідно до якої право власності на квартиру АДРЕСА_3 належить ОСОБА_6 , на підставі рішення народного суду Красногвардійського району м Дніпропетровська від 04.09.79 ( т.1 а.к.п.88-89)

Рішенням виконавчого комітету Красногвардійської районної ради №193/3 від 20.07.01 затверджено акт ідеальних часток між співвласниками домоволодіння АДРЕСА_5 та за ОСОБА_6 (померлим) затверджено 13/100 часток (т.1 а.к.п.191)

Листом КП Дніпропетровське міжміське бюро технічної інвентаризації Дніпропетровської обласної ради № 13348 від 08.10.2012, відповідно до якого, після визначення вищевказаним рішенням Красногвардійської районної ради ідеальних часток між співвласниками домоволодіння АДРЕСА_5 , перереєстрація права власності за ОСОБА_6 не проводилась (т.1 а.к.п.260).

Право власності на квартиру АДРЕСА_2 на підставі договору купівлі продажу від 09.10.01 належить ОСОБА_5 . (том 2 а.к.п.25)

Рішенням виконавчого комітету Красногвардійської районної у місті Дніпропетровську ради від 19.10.2012 року за малолітніми ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зберігається право на проживання та користування житлом за адресою: АДРЕСА_4 (том 2, а.к.п.53 )

Реєстраційною справою на квартиру АДРЕСА_3 , яка містить у собі: квитанції за сплату державного мита за державну реєстрацію права власності на нерухоме майно, та за одержання витягу з реєстру, сплачені ОСОБА_5 ; заяву про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, заповнених ОСОБА_5 , з відміткою особисто; карткою прийому заяви, відповідно до якої ОСОБА_5 подала заяву про державну реєстрацію прав та їх обтяжень; нотаріально завірену копію рішення Красногвардійського районного суду від 18.06.2008 року, справа №2-1244/2008 рік, за яким задоволено позов ОСОБА_5 до ОСОБА_6 при визнання права власності на квартиру АДРЕСА_6 , визнано дійсним договір купівлі-продажу квартири АДРЕСА_3 , укладений між ОСОБА_5 та ОСОБА_6 , за ОСОБА_5 визнано право власності на квартиру АДРЕСА_3 . Рішенням про державну реєстрацію прав та їх обтяжень від 16.08.2013 року №5056563, відповідно до якого проведена державна реєстрація права власності на квартиру, що розташована АДРЕСА_4 , за ОСОБА_5 та Витягом з державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності на зазначену квартиру за ОСОБА_5 (том 2 а.с.67)

Копією запису з реєстру для реєстрації нотаріальних дій №1, в якому є запис про засвідчення вірності двох копій з копії рішення Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 18.06.2018 справа №2-1244/2008 за позовом ОСОБА_5 до ОСОБА_6 , які були вчинені приватним нотаріусом Головного управляння юстиції Дніпропетровській області Дніпропетровського міського нотаріального округу ОСОБА_14 (том 2 а.с.74-77)

Листом Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 24.07.2014 року на ім`я ст. слідчого СВ Красногвардійського РВ ДМУ ГУМВС в Дніпропетровській області ОСОБА_22 , відповідно до якого згідно електронної бази даних суду в проваджені Красногвардійського районного суду м.Дніпропетровська справи за позовом ОСОБА_5 про визнання права власності на майно не перебувало. (том 2 а.с.117 )

Висновком №2450-14 від 15.10.2014 судово будівельно-технічної експертизи відповідно до якої ринкова вартість квартири АДРЕСА_6 станом на серпень 2013 року, проведеної згідно інвентаризаційної справи №4524 без виїзду на вказаний об`єкт дослідження складала 90493 грн. (том 2 а.с.196-203)

Рішенням Красногвардійського районного суду міста Дніпропетровська від 17 березня 2021 року по справі №204/2585/15-ц, за яким за ОСОБА_9 визнано право власності в порядку спадкування за законом, після померлої ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_12 , на квартиру АДРЕСА_3 , та ОСОБА_5 виселена з квартири АДРЕСА_3 , без надання іншого житлового приміщення.( а.с.69-98 том8) Дане рішення постановою Дніпровського апеляційного суду від 21 липня 2021 року та Постановою Верховного суду в складі Касаційного цивільного суду від 12 квітня 2022 року залишено без змін.

Суд не може прийняти доводи ОСОБА_5 стосовно того, що саме ОСОБА_6 звернувся до неї із проханням придбати його квартиру та вона передавала йому гроші під розписки, оскільки вони не підтверджені під час розгляду справи будь-якими доказами, в тому числі і розписками ОСОБА_6 .

Окрім того, вказана версія ОСОБА_5 спростовується тим, що ОСОБА_5 оформила договір купівлі-продажу квартири АДРЕСА_2 09.10.2001, в той же час, згідно копії актового запису про смерть від 21.03.2000 року, ОСОБА_6 помер ІНФОРМАЦІЯ_3 (т.4 а.к.п.60). Тобто вона ніяким чином не мала можливості взагалі спілкуватися із ОСОБА_6 щодо придбання квартири АДРЕСА_6 в зазначеному будинку в 2001 році, оскільки останній помер ще в березні 2000 року.

Також допитана в судовому засіданні свідок ОСОБА_10 не підтвердила версію ОСОБА_5 щодо того, що остання зверталася до неї та просила через суд вирішити питання щодо оформлення квартири та що саме вона передала ОСОБА_5 рішення Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 18.06.2008 року про встановлення за нею права власності на квартиру.

Також суд не може прийняти доводи ОСОБА_5 стосовно того, що їй не було відомо про те, що рішення Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 18.06.2008 року, щодо визнання за нею права власності на квартиру АДРЕСА_3 , є підробленим.

ОСОБА_5 не зверталася до Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська із позовною заявою про визнання права власності за вищезазначену квартиру, договір про надання юридичної допомоги та на її представництво у суді у 2008 році ОСОБА_5 з будь-якою особою не укладала.

Суд вважає, що ОСОБА_5 намагалася суд ввести в оману та таким чином ухилитися від кримінальної відповідальності за скоєне.

Аналізуючи викладені докази у сукупності, суд доходить висновку, що обставини справи та послідовність дій обвинуваченої ОСОБА_5 об`єктивно свідчать про те, що вона сприяла виготовленню підробленого рішення суду, з яким звернулась до реєстраційної служби для здійснення державної реєстрації права власності на вищезазначену квартиру.

Таким чином, суд приходить до висновку, що вина обвинуваченої ОСОБА_5 поза розумним сумнівом доведена в повному обсязі та її дії правильно кваліфіковані за ч.5 ст. 27, ч. 1 ст. 358 КК України, які виразились у пособництві, а саме наданні іншим співучасникам порад та вказівок у підробці офіційного документу, який видається установою, яка має право видавати такі документи і який надає права, з метою його використання; за ч.4 ст.358 КК України, як використання завідомо підробленого документа; за ч.2 ст.190 КК України, як заволодіння чужим майном шляхом обману (шахрайство), що завдало значної шкоди потерпілому.

Призначаючи покарання, суд виходить з положень ст. 65 КК України, а саме: принципів законності, справедливості, індивідуалізації, а також достатності покарання для подальшого виправлення та попередження скоєння нових злочинів як самим обвинуваченим, так і іншими особами, враховує характер та ступінь тяжкості скоєного злочину, обставини, що пом`якшують покарання, особу обвинуваченої, її відношення до скоєного злочину.

ОСОБА_5 на обліку у лікаря психіатра та нарколога на обліку не перебуває, вперше притягується до кримінальної відповідальності, характеризується позитивно.

Обставин, що обтяжують або пом`якшують покарання, судом не встановлено.

При призначенні покарання суд також приймає до уваги практику Європейського суду з прав людини. В справі «Скополла проти Італії» від 17.09.2009 року зазначено, що складовим елементом принципу верховенства права є очікування від суду застосування до кожного злочинця такого покарання, яке законодавець вважає пропорційним. Також у справі «Ізмайлов проти Росії» від 16.10.2008 року суд встановив, що для того, щоб втручання вважалося пропорційним, воно має відповідати тяжкості правопорушення і не ставити особистий і надмірний тягар для особи.

Враховуючи вказані вище обставин, суд вважає, що ОСОБА_5 слід призначити покарання відповідно до санкцій ч.1 ст.358, ч.4 ст.358 та ч.2 ст.190 КК України.

01.07.2020 року набрав чинності Закон України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо спрощення досудового розслідування окремих категорій кримінальних правопорушень» № 2617-VIII від 22 листопада 2018 року, відповідно до якого діє нова редакція ст.12, ст.49 КК України, нові санкції ч.2 ст. 190, ч.1 та ч.4 ст.358 КК України.

Відповідно до ст.12 КК України, ч.1 ст.358 та ч.4 ст. 358 КК України є кримінальними проступками, за які передбачене найбільш суворе покарання у вигляді обмеженням волі на строк до двох років; кримінальне правопорушення, передбачене ч.2 ст.190 КК України, є нетяжким злочином, за яке передбачене найбільш суворе покарання у вигляді позбавленням волі на строк до трьох років.

Відповідно до ч.1 ст.285 КПК України особа звільняється від кримінальної відповідальності у випадках, передбачених законом України про кримінальну відповідальність.

Відповідно до п.п. 2, 4 ч.1 ст.49 КК України особа звільняється від кримінальної відповідальності, якщо з дня вчинення нею кримінального правопорушення і до дня набрання вироком законної сили минуло: три роки, у разі вчинення кримінального проступку; п`ять років, у разі вчинення нетяжкого злочину.

З матеріалів кримінального провадження вбачається, що ОСОБА_5 скоїла інкриміновані кримінальні правопорушення в серпні 2013 року, окрім того, суду не надано вироку, який набрав законної сили, на підтвердження вчинення ОСОБА_5 нового злочину, на час розгляду справи минуло більш п`яти років, строк притягнення до кримінальної відповідальності сплив, а тому вона може бути звільнена від кримінальної відповідальності на підставі ч.1 ст.49 КК України.

Відповідно до п. 8 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами України законодавства про звільнення особи від кримінальної відповідальності» №12 від 23.12.2005 року, особа підлягає звільненню від кримінальної відповідальності за ст. 49 КК України, якщо з дня вчинення нею злочину до набрання вироком законної сили минули певні строки давності і вона не ухилялася від слідства або суду та не вчинила нового злочину середньої тяжкості, тяжкого чи особливо тяжкого.

Ця норма кримінального закону є імперативною, тобто підлягає обов`язковому застосуванню судом за наявності встановлених законом умов, і розширеному тлумаченню не підлягає.

Велика палата Верховного Суду у постанові від 17 червня 2020 року (справа №598/1781/17, провадження №13-47кс20) наголосила, що звільнення від кримінальної відповідальності за ст. 49 КК України (сплив строків давності) є безумовним і здійснюється судом незалежно від факту примирення з потерпілим, відшкодування обвинуваченим шкоди потерпілому, щирого каяття тощо.

Обвинувачена не зверталася до суду із заявою про звільнення від кримінальної відповідальності та закриття провадження по справі на підставі за ст.49 КК України.

Відповідно до ч.5 ст.74 КК України, особу також може бути звільнено від покарання за вироком суду з підстав, передбачених ст.49 КК України.

Звільнення від покарання з наведеної підстави застосовується у випадках, коли суд не може звільнити особу від кримінальної відповідальності у зв`язку із закінченням строків давності, відповідно до ст.49 КК України.

Суд вважає, що у даному випадку наявні підстави для визнання ОСОБА_5 винною у скоєнні кримінальних проступків, передбачених ч.1 та ч.4 ст.358 КК України, та у скоєні злочину, передбаченого ч.2 ст.190 КК України, винесення обвинувального вироку і звільнення обвинуваченої від покарання, керуючись ст. 49 КК України як нормою матеріального права та ч.5 ст.74 КК України.

Судові витрати, в розмірі 1968 гривень, за проведення НДІСЕ судової будівельно-технічної експертизи, та в розмірі 491,40 гривень, за проведення НДЕКЦ судово-почеркознавчої експертизи, відповідно до ч.2 ст.124 КПК України, підлягають стягненню з ОСОБА_5 на користь держави.

На підставі викладеного та керуючись ч. 5 ст. 74, ст. 49 КК України, ст.ст. 285, 368,370,373,374 КПК України, суд

у х в а л и в:

ОСОБА_5 визнати винуватою у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.5 ст.27 ч.1 ст.358, ч.4 ст.358, ч.2 ст.190 КК України, та призначити покарання:

за ч.5 ст.27 ч.1 ст.358 КК України - один рік обмеження волі;

за ч.4 ст.358 КК України один рік та один місяць обмеження волі.

за ч.1 ст.190 КК України три роки позбавлення волі.

На підставі ч.1 ст.70 КК України, за сукупністю кримінальних правопорушень, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, остаточно призначити покарання у виді трьох років позбавлення волі.

На підставі ч.5 ст. 74 КК України звільнити ОСОБА_5 від покарання, призначеного за ч.5 ст.27 ч.1 ст.358, ч.4 ст.358 та ч.1 ст.190 КК України, на підставі ч. 1 ст. 49 КК України, у зв`язку із закінченням строків давності.

Кримінальне провадження №0000020 від 19.06.2014 року за обвинуваченням ОСОБА_5 за ч.5 ст.27 ч.1 ст.358, ч.4 ст.358, ч.2 ст.190 КК України закрити у зв`язку із закінчення строків давності.

Стягнути з ОСОБА_5 на користь держави в рахунок відшкодування процесуальних витрат на проведення НДІСЕ судової будівельно-технічної експертизи 1968 (одну тисячу дев`ятсот шістдесят вісім) гривень, та витрати на проведення НДЕКЦ судово-почеркознавчої експертизи в розмірі 491(чотириста дев`яносто одна) гривень 40 копійок.

Речові докази: копії інвентаризаційної справи №4524 на будинок АДРЕСА_5 , реєстраційну справу на квартиру АДРЕСА_3 , копію обкладинки реєстратора нотаріальних дій №02-33 від 14.01.2013 року №1 та належно завірені копії запису з реєстру для реєстрації нотаріальних дій №1, в якому є запис про засвідчення вірності двох копій з копії Рішення Красногвардійського районного суду м.Дніпропетровська від 18.06.2008 року справа №2-1244/2008 рік за позовом ОСОБА_5 до ОСОБА_6 , які були вченені 30.04.2013 року за реєстровими №№ 599,560, - залишити в матеріалах кримінального провадження.

На вирок суду може бути подана апеляція до Дніпровського апеляційного суду, через Кіровський районний суд м. Дніпропетровська, протягом 30 днів з дня його проголошення.

Вирок суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Копія вироку підлягає негайному врученню обвинуваченому та прокурору, інші учасники судового провадження мають право отримати копію вироку звернувшись до суду із відповідною заявою.

Суддя ОСОБА_1