Справа № 201/7253/22
Провадження №1-кс/201/2680/2022
У Х В А Л А
Іменем України
25.10.2022 р. м.Дніпро

Жовтневий районний суд м. Дніпропетровська у складі головуючого слідчого судді ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська у м. Дніпрі клопотання ОСОБА_3 про скасування арешту майна, накладеного ухвалою Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 05.08.2022 р. у справі № 201/5243/22 в рамках кримінального провадження № 0000127, відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань 18.05.2022 р.,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_3 звернулася до Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська з клопотанням, у якому просить суд скасувати заходи забезпечення кримінального провадження, що були вжиті ухвалою Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 05.08.2022 р. у справі № 201/5243/22 в рамках кримінального провадження № 0000127, відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань 18.05.2022 р., за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.5 ст. 191 КК України, а саме на ноутбук марки «LENOVO» V15ADA, серійний номер PF24FLDV з зарядним пристроєм.

В обґрунтування своїх вимог під час проведення 03.08.2022 р. обшуку житла за адресою АДРЕСА_1 було вилучено ноутбук марки «LENOVO» V15ADA, серійний номер PF24FLDV з зарядним пристроєм з метою проведення комп`ютерної технічної експертизи, який є її власністю.

Ухвалою слідчого судді від 05.08.2022 р. на вилучені речі накладено арешт.

Зазначений ноутбук необхідний їй для роботи, оскільки на ньому завантажені бухгалтерські програми.

Заявниця звернулася до суду із заявою, у які просить її клопотання про скасування арешту розглянути справу без її участі, клопотання задовольнити.

Прокурор у кримінальному провадженні-прокурор відділу нагляду за додержанням законів органами фіскальної служби Луганської обласної прокуратури ОСОБА_4 із заявою, у якій просить суд розглянути клопотання ОСОБА_3 без його участі, проти скасування арешту вищезазначеного майна. При цьому, у разі скасування арешту на майно, просить суд речовий доказ у кримінальному провадженні ноутбук «LENOVO» V15ADA, серійний номер PF24FLDV,з зарядним пристроєм, передати на відповідальне зберігання ОСОБА_3 (власнику майна) та зобов`язати її зберігати вказаний речовий доказ до прийняття остаточного рішення у вказаному кримінальному провадженні.

Відповідно до ст. 107 КПК України у зв`язку з відсутністю учасників кримінального провадження, фіксування судового засідання за допомогою технічного засобу не здійснювалося.

Суд, розглянувши клопотання, вивчивши матеріали справи, прийшов до висновку про задоволення клопотання з наступних підстав.

Ухвалою Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 05.08.2022 р. у справі № 201/5243/22 в рамках кримінального провадження № 0000127, відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань 18.05.2022 р., за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.5 ст. 191 КК України, задоволено слідчого в ОВС 1 відділення слідчого відділу 3 управління ГУ СБУ Донецькій та Луганській областях ОСОБА_5 , погоджене з прокурором Луганської обласної прокуратури ОСОБА_6 накладено арешт на майно, яке вилучено 03.08.2022 р., в ході проведення обшуку за місцем мешкання ОСОБА_3 за адресою: АДРЕСА_2 , а саме: cмартфон марки Apple iPhone 6 (IMEI НОМЕР_1 ); ноутбук марки «LENOVO» V15ADA, серійний номер PF24FLDV з зарядним пристроєм; флеш-носій фірми «GOODRAM twister»,об`ємом 4 ГБ.

Відповідно до ч. 1 ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове позбавлення підозрюваного, обвинуваченого або осіб, які в силу закону несуть цивільну відповідальність за шкоду, завдану діяннями підозрюваного, обвинуваченого або неосудної особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння, а також юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, у разі якщо до такої юридичної особи може бути застосовано захід кримінально-правового характеру у вигляді конфіскації майна, можливості відчужувати певне його майно за ухвалою слідчого судді або суду до скасування арешту майна у встановленому цим Кодексом порядку. Відповідно до вимог цього Кодексу арешт майна може також передбачати заборону для особи, на майно якої накладено арешт, іншої особи, у володінні якої перебуває майно, розпоряджатися будь-яким чином таким майном та використовувати його.

Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження. Слідчий, прокурор повинні вжити необхідних заходів з метою виявлення та розшуку майна, на яке може бути накладено арешт у кримінальному провадженні, зокрема шляхом витребування необхідної інформації у Національного агентства України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів, інших державних органів та органів місцевого самоврядування, фізичних і юридичних осіб.

Згідно із ч. 1 ст. 174 КПК України підозрюваний, обвинувачений, їх захисник, законний представник, інший власник або володілець майна, представник юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, які не були присутні при розгляді питання про арешт майна, мають право заявити клопотання про скасування арешту майна повністю або частково. Таке клопотання під час досудового розслідування розглядається слідчим суддею, а під час судового провадження - судом.

Арешт майна також може бути скасовано повністю чи частково ухвалою слідчого судді під час досудового розслідування чи суду під час судового провадження за клопотанням підозрюваного, обвинуваченого, їх захисника чи законного представника, іншого власника або володільця майна, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, якщо вони доведуть, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано.

Статтею 214 КПК України визначено, що досудове розслідування розпочинається з моменту внесення відомостей до Єдиного реєстру досудових розслідувань, а така процесуальна заборона як арешт майна застосовується до вичерпного кола суб`єктів указаного у ст. 170 КПК України.

Відповідно до цієї норми така заборона стосується підозрюваного, обвинуваченого, засудженого чи юридичної особи, до якої може бути застосовано заходи кримінально-правового характеру. Крім того, арешт може бути накладено за наявності сукупності підстав чи розумних підозр вважати, що майно є предметом, доказом злочину, засобом чи знаряддям його вчинення, набуте злочинним шляхом, є доходом від вчиненого злочину або отримане за рахунок доходів від вчиненого злочину.

Пунктом 13 листа Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 05.04.2013р. № 223-559/0/4-13 «Про деякі питання здійснення слідчим суддею суду першої інстанції судового контролю за дотриманням прав, свобод та інтересів осіб під час застосування заходів забезпечення кримінального провадження» встановлено, що розгляд питання щодо скасування заходів забезпечення кримінального провадження здійснюється у порядку, передбаченому статтями 147, 158, 174 КПК. Слідчий суддя скасовує ці заходи забезпечення лише у випадках: визнання доводів особи, яка не була присутня при прийнятті рішення про накладення грошового стягнення, щодо безпідставності застосування такого заходу обґрунтованими. Рішення за результатами розгляду клопотання про скасування ухвали про накладення грошового стягнення оскарженню не підлягає; надходження від підозрюваного/обвинуваченого, його захисника, законного представника, іншого власника чи володільця майна клопотання про скасування повністю або частково арешту майна, якщо зазначені особи: 1) не були присутні при розгляді питання про арешт майна; 2) доведуть, що в подальшому застосуванні цього заходу минула потреба; 3) доведуть, що арешт накладено необґрунтовано.

Відповідно до рішення Європейського суду з прав людини у справі «Ісмаїлов проти Росії» від 06.11.2008 року, де вказувалися порушення ст. 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, в якому зазначено, що кожна фізична та юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше, як в інтересах суспільства на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права».

Між тим, статтею 28 КПК України передбачено, що під час кримінального провадження кожна процесуальна дія або процесуальне рішення повинні бути виконані або прийняті в розумні строки. Критерії для визначення розумності строків кримінального провадження визначені ч. 3 ст. 28 КПК України, однак він має бути об`єктивно необхідним для прийняття процесуальних дій та прийняття процесуальних рішень.

Відповідно до усталеної практики Європейського суду з прав людини, продовження заходів забезпечення кримінального провадження, як упродовж досудового розслідування так і судового розгляду, ґрунтується на презумпції, що з перебігом ефективного розслідування справи та її судового розгляду зменшуються ризики, які стали підставою для застосування заходу забезпечення кримінального провадження, відповідно зі спливом певного часу орган досудового розслідування має навести додаткові доводи в обґрунтування наявних ризиків, що залишаються та їх аналіз, як підстави для подальшого втручання у права особи в тому числі щодо позбавлення або обмеження права власності.

Окрім того, Європейський суд з прав людини через призму своїх рішень неодноразово акцентував увагу на тому, що володіння майном повинно бути законним (див. рішення у справі "Іатрідіс проти Греції" [ВП], заява N 31107/96, п. 58, ECHR 1999-II). Вимога щодо законності у розумінні Конвенції вимагає дотримання відповідних положень національного законодавства та відповідності принципові верховенства права, що включає свободу від свавілля (див. рішення у справі "Антріш проти Франції", від 22 вересня 1994 року, Series А N 296-А, п. 42, та "Кушоглу проти Болгарії", заява N 48191/99, пп. 49 - 62, від 10 травня 2007 року). Будь-яке втручання державного органу у право на мирне володіння майном повинно забезпечити "справедливий баланс" між загальним інтересом суспільства та вимогами захисту основоположних прав конкретної особи. Необхідність досягнення такого балансу відображена в цілому в структурі статті 1 Першого протоколу. Необхідного балансу не вдасться досягти, якщо на відповідну особу буде покладено індивідуальний та надмірний тягар (див., серед інших джерел, рішення від 23 вересня 1982 року у справі "Спорронг та Льонрот проти Швеції", пп. 69 і 73, Series A N 52). Іншими словами, має існувати обґрунтоване пропорційне співвідношення між засобами, які застосовуються, та метою, яку прагнуть досягти (див., наприклад, рішення від 21 лютого 1986 року у справі "ОСОБА_5 та інші проти Сполученого Королівства", n. 50, Series A N 98).

Згідно вимог 18) ч.1 ст.3 КПК України до повноважень слідчого судді належить здійснення у порядку, передбаченому цим Кодексом, судового контролю за дотриманням прав, свобод та інтересів осіб у кримінальному провадженні.

На підставі вищевикладеного, керуючись п.18) ч.1 ст. 3, ст.ст.2,7,110,170-175,369-372 КПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

Клопотання ОСОБА_3 -задовольнити.

Скасувати заходи забезпечення кримінального провадження, що були вжиті ухвалою Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 05.08.2022 р. у справі № 201/5243/22 в рамках кримінального провадження № 0000127, відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань 18.05.2022 р. арешт на майно, а саме: на ноутбук марки «LENOVO» V15ADA, серійний номер PF24FLDV з зарядним пристроєм.

Зобов`язати слідчого в ОВС 1 відділення слідчого відділу 3 управління ГУ СБУ Донецькій та Луганській областях ОСОБА_5 або інших слідчих групи слідчих у кримінальному провадженні внесеному до Єдиного реєстру матеріалів досудового розслідування за № 0000127 від 18.05.2022 р., передати ОСОБА_3 майно, а саме: ноутбук марки «LENOVO» V15ADA, серійний номер PF24FLDV з зарядним пристроєм з покладенням обов`язку забезпечити зберігання вказаного майна до моменту прийняття остаточного рішення у кримінальному провадженні.

Ухвала слідчого судді оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя
Жовтневого районного суду
м. Дніпропетровська ОСОБА_1