ПОЛТАВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 948/118/23 Номер провадження 11-кп/814/1625/23Головуючий у 1-й інстанції ОСОБА_1 Доповідач ап. інст. ОСОБА_2
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 квітня 2023 року м. Полтава

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Полтавського апеляційного суду у складі:

головуючого судді: ОСОБА_2

суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

з секретарем: ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Полтава матеріали справи за апеляційною скаргою засудженого ОСОБА_6 на ухвалу Машівського районного суду Полтавської області від 27 січня 2023 року ,-

за участю прокурора: ОСОБА_7 -

у с т а н о в и л а:

Зміст оскарженого судового рішення і встановлені судом першої інстанції обставини

Ухвалою Машівського районного суду Полтавської області від 27 січня 2023 року у задоволенні заяви засудженого ОСОБА_6 про умовно-дострокове звільнення від відбування призначеного покарання відмовлено.

Приймаючи таке рішення місцевий суд вказав , що за весь час відбування покарання засуджений не довів своє виправлення.

Вимоги апеляційних скарг і узагальнені доводи осіб , які їх подали

Не погодившись з вказаним рішення суду засуджений ОСОБА_6 подав апеляційну скаргу , в якій просить ухвалу скасувати та постановити нову , якою задовольнити його заяву і звільнити умовно-достроково від відбування призначеного покарання , посилаючись на те , що він сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів виправлення , має тільки заохочення , постійно був працевлаштований.

Позиції учасників судового розгляду в судовому засіданні

Засуджений просив розгляд апеляційної скарги проводили без його участі.

Прокурор заперечувала з приводу задоволення апеляційної скарги.

Мотиви суду

Заслухавши суддю доповідача, пояснення прокурора , перевіривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів доходить таких висновків.

Згідно ч.1 статті 404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судове рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Відповідно до статті 370 КПК України судове рішення повинно бути законним , обґрунтованим і вмотивованим. Законним є рішення , ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження , передбачених цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення , ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин , які підтверджені доказами , дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до статті 94 цього Кодексу. Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.

Колегія суддів вважає , що суд першої інстанції вказаних вимог закону дотримався в повному обсязі.

Доводи апеляційної скарги засудженого вказаних висновків не спростовують.

Так, згідно ч.2 ст.81 КК України умовно-дострокове звільнення від відбування покарання може бути застосовано, якщо засуджений сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення.

У відповідності до п. 3 ч. 3 вказаної статті, умовно-дострокове звільнення від відбування покарання може бути застосоване після фактичного відбуття засудженим необхідного строку покарання, зокрема не менше трьох чвертей строку покарання, призначеного судом за умисний особливо тяжкий злочин, а також покарання, призначеного особі, яка раніше звільнялася умовно-достроково і знову вчинила умисний злочин протягом невідбутої частини покарання.

У п.2 Постанови Пленуму Верховного суду України «Про умовно - дострокове звільнення від відбування покарання і заміну невідбутої частини покарання більш м`яким» №2 від 26.04.2002 року роз`яснено, що умовно-дострокове звільнення від відбування покарання можливе лише після повного та всебічного вивчення даних про особу засудженого, при цьому головною умовою прийняття такого рішення є доведеність того, що засуджений сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення.

Правова конструкція ст. 81 КК України дає надію засудженому на можливість дострокового звільнення від відбування призначеного судом покарання і стимулює його до зразкової поведінки і сумлінного ставлення до праці як обов`язкових умов для здійснення такої надії.

Щодо змісту критеріїв, зазначених у ч. 2 ст. 81 КК, "сумлінна поведінка і ставлення до праці", то вони мають засвідчити, що засуджений довів своє виправлення.

При цьому , визначати ступень виправлення необхідно здійснюючи оцінку сумлінного додержання усіх вимог режиму місця відбування покарання та сумлінного ставлення до праці через призму оцінки цих критеріїв з тяжкістю вчиненого злочину і даних про особу засудженого.

Також , колегія суддів наголошує , що вказаних ознак поведінка засудженого повинна мати протягом усього періоду відбування ним покарань , а висновок суду про виправлення засудженого має ґрунтуватися на всебічному врахуванні вищенаведених даних та аналізу всього періоду відбутої частини строку покарання засудженим.

Відмовляючи у задоволенні клопотання засудженого ОСОБА_6 суд першої інстанції вказав , що є передчасним вважати, що він досяг виправлення.

Із вказаним висновком суду першої інстанція погоджується колегія суддів апеляційного суду.

Із наданих апеляційному суду матеріалів вбачається , що ОСОБА_6 засуджений виром Київського районного суду м.Харкова від 09.10.2018р., скасованого вироком Харківського апеляційного суду від 16.02.2021р. д зміненого постановою Верховного Суду від 30.09.2021р., за ч. 1 ст. 309 КК України на 3 роки обмеження волі (а.о.с.13-17, 28-30).

За ухвалою Харківського районного суду Харківської області від 22.12.2021р. ОСОБА_6 зараховано в строк покарання час тримання під вартою та слідування до виправного центру з 09.06.2021р. по 11.11.2021р. на підставі ст. 58 КВК України за правилами ст. 72 КК України (а.о.с.59-60).

Засуджений відбуває покарання у виді обмеження волі з 09 червня 2021 року, кінцевий строк: 07 січня 2024 року, спочатку відбував покарання в «Олексіївській виправній колонії (№25)», з 11.11.2021р. відбував покарання в «Хролівському ВЦ (№140)», а 24.03.2022р. прибув до дільниці тримання осіб, засуджених до обмеження волі державної установи «Машівська виправна колонія (№9)".

За період відбування покарання в місцях обмеження волі засуджений мав одне стягнення у вигляді догани за виніс продуктів харчування з їдальні, яке погашено 30.03.2022р., після цього один раз був заохочений за сумлінну поведінку та ставлення до праці 07.11.2022р.

Також засуджений , комісією установи 06.04.2022р. відмовлено у заміні покарання, а 11.07.2022р. відмовлено у застосуванні умовно-дострокового звільнення (а.с. 10-12).

З огляду на викладене колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції , що наявність у засудженого за 1, 5 роки перебування у виправній колонії тільки одного заохочення і , при цьому одного стягнення , не вказує, що він став на шлях виправлення і своєю поведінкою це доводить.

За таких обставин колегія суддів приходить до висновку , що доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції про те , що засуджений ОСОБА_6 не довів своє виправлення і не заслуговує на умовно-дострокове звільнення.

Істотних порушень кримінального процесуального закону , які ставили б під сумнів законність судового рішення , судом першої інстанції допущено не було.

Ухвала суду першої інстанції є законною і підстави для її скасування відсутні, а тому апеляцію засудженого слід залишити без задоволення, а оскаржену ухвалу без змін.

З урахуванням наведеного та керуючись ст. 81 КК України, ч. 2 ст. 376, ст. ст. 405, 407 КПК України, колегія суддів Полтавського апеляційного суду,-

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу засудженого ОСОБА_6 залишити без задоволення , а ухвалу Машівського районного суду Полтавської області від 27 січня 2023 року про відмову у звільненні умовно-достроково без змін;

Ухвала є остаточною та касаційному оскарженню не підлягає.

Судді:

___________ ________________ ________________

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4