ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 листопада 2022 року

м. Київ

Справа № 750/7850/21

Провадження № 51-2408 км 22

Верховний Суд колегією суддів Третьої судової палати Касаційного кримінального суду у складі:

головуючого ОСОБА_2,

суддів ОСОБА_3, ОСОБА_4,

за участю:

секретаря судового засідання ОСОБА_5,

прокурора ОСОБА_6,

адвоката (відеоконференція) ОСОБА_1

розглянув у відкритому судовому засіданні касаційну скаргу прокурора на ухвалу Чернігівського апеляційного суду від 12 липня 2022 року про закриття апеляційного провадження.

Зміст судових рішень і встановлені судами першої та апеляційної інстанцій обставини.

Ухвалою слідчого судді Деснянського районного суду м. Чернігова від 30 червня 2022 року клопотання старшого слідчого СВ Чернігівського РУП ГУПН в Чернігівській області про арешт майна у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000042 від 29.04.2021 року, повернуто особі, яка його подала.

Судове рішення мотивоване тим, що слідчий просить накласти арешт на майно ТОВ ВКФ «Промкомплект», яке у кримінальному провадженні 0000042 від 29.04.2021 року не має процесуального статусу підозрюваного, обвинуваченого або засудженого, а відповідно є третьою особою, щодо майна якої вирішується питання про арешт.

Також в ухвалі вказано, що клопотання подане неналежним суб`єктом, а саме слідчим, тоді як положеннями ч. 2 ст. 64-2 КПК України, яка є спеціальною нормою по відношенню до положень ст. 171 КПК України, передбачено, що з клопотанням про арешт майна третьої особи має звертатися прокурор.

На вказану ухвалу прокурор подав апеляційну скаргу, за результатом розгляду якої Чернігівський апеляційний суд ухвалою від 12 липня 2022 року закрив апеляційне провадження, встановивши, що вказана ухвала слідчого судді не підлягає оскарженню в апеляційному порядку.

Вимоги касаційної скарги та узагальнені доводи особи, яка її подала.

У касаційній скарзі прокурор ставить питання про скасування ухвали апеляційного суду і призначення нового розгляду в суді апеляційної інстанції.

Вважає, що, оскільки слідчий суддя ухвалив рішення, яке суперечить положенням ч. 1 ст. 171 КПК України, то апеляційний суд не мав права відмовити у перевірці законності такого рішення.

Закриваючи апеляційне провадження за апеляційною скаргою прокурора у зв`язку з тим, що ухвала слідчого судді не підлягає оскарженню в апеляційному порядку, апеляційний суд обмежив право прокурора на доступ до правосуддя та істотно порушив вимоги кримінального процесуального закону.

У заперечені представник ТОВ ВКФ «Промкомплект» адвокат ОСОБА_1 просить касаційну скаргу прокурора залишити без задоволення, а ухвалу апеляційного суду - без зміни.

Позиції учасників судового провадження

Прокурор підтримав касаційну скаргу та просив її задовольнити.

Адвокат ОСОБА_1 заперечував проти задоволення касаційної скарги.

Інші учасники судового провадження були належним чином повідомлені про дату, час та місце касаційного розгляду, однак у судове засідання вони не з`явилися. Клопотань про його відкладення не надходило.

Мотиви Суду

Положеннями ст. 438 КПК України визначено, що підставами для скасування або зміни судових рішень при розгляді справи в суді касаційної інстанції є: 1) істотне порушення вимог кримінального процесуального закону; 2) неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність; 3) невідповідність призначеного покарання тяжкості кримінального правопорушення та особі засудженого. При вирішенні питання про наявність зазначених підстав суд касаційної інстанції керується статтями 412-414 КПК України.

Відповідно до ст. 370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до вимог статті 94 цього Кодексу. Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.

Як убачається з матеріалів провадження, ухвалою слідчого судді Деснянського районного суду м. Чернігова від 30 червня 2022 року клопотання старшого слідчого СВ Чернігівського РУП ГУПН в Чернігівській області про арешт майна у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000042 від 29.04.2021 року, було повернуто особі, яка його подала.

Апеляційний суд, керуючись положеннями ст. 309 КПК України, якими передбачено вичерпний перелік ухвал слідчого судді, які можуть бути оскаржені в апеляційному порядку під час досудового розслідування, дійшов висновку, що вказаної ухвали слідчого судді в цьому переліку немає.

При цьому апеляційний суд зазначив, що ухвалене в межах механізму, передбаченого ч. 6 ст. 9 КПК України, слідчим суддею рішення щодо повернення клопотання про арешт майна не підлягає оскарженню в апеляційному порядку під час досудового розслідування.

Ухвалюючи таке рішення, апеляційний суд послався на висновок об`єднаної палати Касаційного кримінального суду Верховного Суду, викладений у постанові від 31 травня 2021 року у справі № 646/3986/19.

У цій постанові зазначено, що постановлення слідчим суддею ухвали про повернення клопотання слідчого про арешт майна…, враховуючи те, що арешт на майно особи не накладався, не призводить ні до встановлення обмежень конституційних прав особи, ні до перешкоджання здійсненню ефективного досудового розслідування чи кримінального провадження в цілому, зокрема й з огляду на те, що вказане рішення слідчого судді не створює жодних перепон щодо повторного звернення з відповідним клопотанням. Тому рішення слідчого судді про повернення клопотання про арешт майна, ухвалене слідчим суддею в межах механізму, передбаченого ч. 6 ст. 9 КПК України…, не підлягає оскарженню в апеляційному порядку під час досудового розслідування.

Колегія суддів касаційного суду погоджується з такою позицією суду апеляційної інстанції з огляду на необхідність дотримання єдності судової практики, адже у вказаному висновку об`єднаної палати ККС ВС, крім зазначеного вище, визначено наступне.

Серед усіх рішень слідчого судді, можливість ухвалення яких прямо не передбачена КПК України у межах відповідних регламентованих цим Кодексом процедур, потрібно виокремлювати дві групи рішень: 1) ухвалені поза межами процедури, передбаченої КПК (з питань, процедура вирішення яких слідчим суддею не передбачена КПК); 2) ухвалені в межах передбаченої КПК процедури із застосуванням положень ч. 6 ст. 9 КПК та загальних засад кримінального провадження, визначених ч. 1 ст. 7 цього Кодексу.

При вирішенні питання щодо апеляційного оскарження рішень слідчого судді, ухвалених у межах передбаченої КПК процедури із застосуванням положень ч. 6 ст. 9 КПК та загальних засад кримінального провадження, визначених ч. 1 ст. 7 цього Кодексу, потрібно виходити насамперед із сутнісного критерію, визначально закладеного законодавцем при визначенні кола ухвал слідчого судді, що підлягають оскарженню.

З огляду на те, що постановлення слідчим суддею ухвали про повернення клопотання слідчого про арешт майна у зв`язку з недотриманням при поданні такого клопотання вимог ч. 2 ст. 132 КПК (якщо воно не підлягає розгляду в цьому суді), не призводить ні до встановлення обмежень конституційних прав особи, ні до неможливості оскарження вже встановлених правообмежень, ні до перешкоджання здійсненню ефективного досудового розслідування чи кримінального провадження в цілому, тому така ухвала не підлягає оскарженню в апеляційному порядку під час досудового розслідування

Таким чином, не дивлячись на те, що в цьому провадженні підстави для повернення клопотання слідчим суддею були інші (неналежний, на думку слідчого судді, суб`єкт подання, відсутність процесуального статусу підозрюваного чи обвинуваченого у власника майна, яке має бути арештоване), вказане рішення, як зазначено в самій ухвалі слідчого судді про повернення клопотання, було ухвалене саме на підставі положень ч. 6 ст. 9 КПК України.

Тому зазначений вище висновок об`єднаної палати ККС ВС вбачається релевантним до спірних правовідносин у цьому провадженні.

Крім цього, доводи касаційної скарги прокурора про те, що апеляційний суд, закриваючи апеляційне провадження, істотно порушив вимоги кримінального процесуального закону, є також безпідставними, оскільки відкрите провадження за скаргою (скаргами) на судове рішення, яке не може бути предметом оскарження, підлягає закриттю.

Зазначене узгоджується з позицією Великої Палати Верховного Суду, яка викладена у постанові від 23 січня 2019 року (справа № 738/1482/16-к), а також кореспондується з висновком, викладеним у іншій постанові об`єднаної палати ККС ВС від 23 вересня 2019 року у справі № 757/40473/18-к.

Істотних порушень вимог кримінального процесуального закону та неправильного застосування закону України про кримінальну відповідальність, які можуть бути підставою для скасування оскаржуваного судового рішення, в межах доводів касаційної скарги не встановлено.

Враховуючи викладене, касаційна скарга прокурора задоволенню не підлягає.

Керуючись ст. ст. 412, 413, 434, 436, 441, 442 КПК України, Верховний Суд

ухвалив:

Ухвалу Чернігівського апеляційного суду від 12 липня 2022 року про закриття апеляційного провадження залишити без зміни, а касаційну скаргу прокурора - без задоволення.

Постанова Верховного Суду набирає законної сили з моменту проголошення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4