Провадження № 1-кп/161/1014/22
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

м. Луцьк 14 листопада 2022 року Луцький міськрайонний суд Волинської області в складі:
головуючого судді ОСОБА_1 ,
з участю секретаря
судового засідання ОСОБА_2 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань кримінальне провадження, що внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000266 від 09.02.2022, про обвинувачення ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який народився, зареєстрований у АДРЕСА_1 , проживає у АДРЕСА_2 , громадянин України, освіта середня, не працює, неодружений, має на утриманні двох неповнолітніх дітей, несудимий,
у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст.190 КК України,
за участю сторін кримінального провадження:
прокурора ОСОБА_4 ,
захисника ОСОБА_5 ,
обвинуваченого ОСОБА_3 ,
В С Т А Н О В И В
Обвинувачений ОСОБА_3 , 26.07.2021 у невстановлений досудовим розслідуванням час, перебуваючи за місцем свого проживання, а саме АДРЕСА_2 , діючи умисно, з корисливих мотивів, шляхом зловживання довірою, заздалегідь не маючи на меті виконати зобов`язання, вказавши на невідкладні обставини, що не відповідало дійсності, під виглядом купівлі автомобіля незаконно заволодів грошовими коштами у сумі 159680 гривень, які дружина потерпілого ОСОБА_6 ОСОБА_7 , перебуваючи за адресою АДРЕСА_3 , 26.07.2022 у період часу з 13год. 25хв. по 13год. 35хв., добровільно перерахувала на банківську карту АТ КБ «Приватбанк» № НОМЕР_1 , яка належить ОСОБА_3 .
В подальшому, ОСОБА_3 продовжуючи свій злочинний намір на власний розсуд розпорядився грошовими коштами потерпілого. Внаслідок злочинних дій ОСОБА_3 потерпілому ОСОБА_6 завдано значної шкоди на суму 159680 гривень, що в 100 і більше разів перевищує неоподаткований мінімум доходів громадян.
Таким чином, ОСОБА_3 інкримінується заволодіння чужим майном шляхом зловживання довірою (шахрайство), що завдало значної шкоди потерпілому, тобто вчинення злочину, передбаченого ч.2 ст.190 КК України.
Допитаний в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_3 вину в інкримінованому йому злочині, передбаченому ч.2 ст.190 КК України, визнав повністю та не оспорюючи фактичних обставин, про які зазначено в обвинувальному акті, показав, що дійсно не маючи на меті виконати зобов`язання, вказавши на невідкладні обставини, що не відповідало дійсності, під виглядом купівлі автомобіля незаконно заволодів грошовими коштами потерпілого у сумі 159680 гривень, щиро розкаявся, просив суд суворо його не карати.
Суд, у відповідності до вимог ч.3 ст.349 КПК України, з`ясувавши правильність розуміння учасниками судового провадження зміст обставин, викладених в обвинувальному акті, які ніким не оспорюються, не маючи сумніву у добровільності їх позицій, а також роз`яснивши їм, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку, визнав недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин кримінального провадження, які ніким не оспорюються.
За таких обставин, суд приходить до висновку, що ОСОБА_3 своїми умисними діями, які виразилися у заволодінні чужим майном шляхом зловживання довірою (шахрайство), що завдало значної шкоди потерпілому, вчинив злочин, передбачений ч.2 ст.190 КК України.
Визначаючи ступінь суспільної небезпечності вчиненого злочину, суд повинен виходити із сукупності всіх обставин справи, зокрема, форми вини, мотиву і цілі, способу, обстановки і стадії вчинення кримінального правопорушення, тяжкості наслідків, що настали.

У відповідності до вимог ст.ст. 50, 65 КК України, при призначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_3 , суд враховує ступінь тяжкості вчиненого ним кримінального правопорушення, яке, відповідно до вимог ст.12 КК України, відноситься до категорії нетяжкого злочину, дані про особу винного та обставини справи, що пом`якшують та обтяжують покарання.
Обставинами, що пом`якшують покарання обвинуваченого ОСОБА_3 , у відповідності до ст.66 КК України, суд визнає щире каяття, добровільне відшкодування завданого збитку, оскільки такі обставини встановлені в ході судового розгляду.
Обставини, що обтяжують покарання обвинуваченого ОСОБА_3 , відсутні.
Обвинувачений ОСОБА_3 несудимий, повністю визнав свою винуватість, має постійне місце проживання, даних про негативну характеристику не встановлено, на обліку в психіатра чи нарколога не перебуває, на його утриманні перебуває двоє неповнолітніх дітей.

На підставі викладеного, враховуючи обставини вчиненого кримінального правопорушення, дані про особу обвинуваченого, суд, реалізуючи принцип законності, справедливості та індивідуалізації покарання, з огляду на положення ч.2 ст.50 КК України, обираючи серед альтернативних видів покарань, передбачених санкцією закону, за яким визнав ОСОБА_3 винуватим, вважає за необхідне призначити останньому покарання у виді обмеження волі на мінімальний строк.
На думку суду, таке покарання є необхідним і достатнім для виправлення й попередження вчинення як обвинуваченим, так і іншими особами, нових кримінальних правопорушень.
Підстав для призначення покарання у виді штрафу чи виправних робіт суд не вбачає, з огляду на те, що обвинувачений офіційно не працює, а призначення покарання у виді позбавлення волі, буде надто суворим покаранням.
Разом з тим, враховуючи особу винного, конкретні обставини справи, приймаючи до уваги наявність обставин, що пом`якшують покарання, відсутність обтяжуючих обставин, з урахуванням позиції прокурора, суд вважає за можливе звільнити останнього від відбування покарання із випробуванням на підставі ст.75 КК України, встановивши при цьому мінімальний іспитовий строк із покладенням на нього обов`язків, передбачених ч.1 ст.76 КК України.
Питання про речові докази суд вирішує відповідно до вимог ст.100 КПК України, а арешт майна відповідно до ст.174 КПК України.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 366-368, 371, 374, 376 Кримінального процесуального кодексу України, суд,
У Х В А Л И В

ОСОБА_3 визнати винуватим у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст.190 Кримінального кодексу України, та призначити йому покарання у виді обмеження волі на строк 1 (один) рік.

На підставі ст.75 КК України звільнити ОСОБА_3 від відбування покарання з випробуванням, якщо він протягом іспитового строку тривалістю 1 (один) рік не вчинить нового кримінального правопорушення і виконає покладені на нього обов`язки.

На підставі ч.1 ст.76 КК України покласти на обвинуваченого ОСОБА_3 такі обов`язки:

1) періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації;

2) повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання.

Арешт, який накладений ухвалою слідчого судді Луцького міськрайонного суду Волинської області від 24.06.2022 на майно, скасувати.

Речові докази у справі, а саме:

- мобільний телефон марки «Айфон», моделі 8, золотистого кольору у чохлі силіконового типу чорного кольору IMEI1: НОМЕР_2 , повернути ОСОБА_3 за належністю.
Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Вирок суду може бути оскаржений учасниками судового провадження до Волинського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги через Луцький міськрайонний суд Волинської області протягом 30 (тридцяти) днів з дня його проголошення.

Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку.

Головуючий