Подільський районний суд міста Києва
Справа № 758/363/23
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 січня 2023 року м. Київ

Подільський районний суд міста Києва в складі

слідчого судді ОСОБА_1 ,

за участі секретаря ОСОБА_2 ,

слідчого ОСОБА_3 ,

власника майна ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Києва клопотання слідчого СВ Подільського УП ГУНП у м. Києві ОСОБА_5 , погодженого прокурором Подільської окружної прокуратури міста Києва ОСОБА_6 про накладення арешту на майно у кримінальному провадженні № 0000006 від 03.01.2023 року за ознаками кримінальних правопорушень передбачених ч. 3 ст. 289, ч. 2 ст. 342 КК України, -

В С Т А Н О В И В :

Слідчий СВ Подільського УП ГУНП у м. Києві ОСОБА_5 , звернулась до суду з клопотанням про арешт майна погодженим прокурором Подільської окружної прокуратури міста Києва ОСОБА_6 в рамках кримінального провадження №0000006 від 03.01.2023 року за ознаками кримінальних правопорушень передбачених ч. 3 ст. 289, ч. 2 ст. 342 КК України, в якому просить накласти арешт на тимчасово вилучене майно під час обшуку, а саме, автомобіль «Mazda 6», реєстрацій номерний знак НОМЕР_1 , номер кузова НОМЕР_2 , який належить ОСОБА_4 , на підставі приватної власності.

Клопотання обґрунтовано тим, що у провадженні СВ Подільського УП ГУНП у м. Києві перебуває кримінальне провадження № 0000006, відомості щодо якого внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань 03.01.2023, за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 289, ч. 2 ст. 342 КК України.

Процесуальне керівництво у вказаному кримінальному провадженні здійснюється Подільською окружною прокуратурою м. Києва.

Досудовим розслідуванням встановлено, що 01.01.2023 о 20 год. 51 хв. невстановлена особа, перебуваючи за адресою: м. Київ вул. С. Данченка, 32-Б, незаконно заволоділа транспортним засобом, а саме автомобілем марки "TOYOTA FJ CRUISER", реєстраційний номерний знак НОМЕР_3 , 2006 року випуску, жовтого кольору, номер кузова НОМЕР_4 , який належить ОСОБА_7 .

В подальшому, в ході досудового розслідування за участю оперативного супроводження встановлено, що приблизно на початку грудня 2022 року до ОСОБА_8 через месенджер «Вотсап» звернулися ОСОБА_9 та ОСОБА_10 з метою придбання автомобіля по типу позашляховика для передачі його для військо службовців Збройних сил України.

Після чого, ОСОБА_8 в кінці грудня 2022 року повідомив через месенджер «Вотсап» ОСОБА_9 та ОСОБА_10 , що у нього присутній для продажу автомобіль «Toyota» позашляховик.

01.01.2023 приблизно о 20 годині 50 хвилин ОСОБА_8 перебуваючи біля будинку № 32-Б по вулиці Сергія Данченка в місті Києві помічає автомобіль «Toyota FJ Cruiser», державний реєстраційний номер НОМЕР_3 , який належить ОСОБА_7 .

Маючи при собі заздалегідь заготовлений дублікат ключа від автомобіля, у ОСОБА_8 виник умисел на незаконне заволодіння вказаним транспортним засобом з метою його подальшого продажу ОСОБА_9 та ОСОБА_10 .

Реалізуючи свій злочинний умисел, діючи всупереч волі власника, з метою незаконного заволодіння транспортним засобом, ОСОБА_8 заготовленим дублікатом ключа від автомобіля, відкрив та сів у автомобіль «Toyota FJ Cruiser», державний реєстраційний номер НОМЕР_3 , вартість якого у двісті п`ятдесят і більше разів перевищує неоподатковуваний мінімум доходів громадян, запустив двигун та розпочав рух, тим самим незаконно вилучив транспортний засіб із володіння власника, всупереч його волі.

Крім цього, 07.01.2023 приблизно о 18:16 год. за адресою: м. Київ, вул. Оніскевича, 6, гр. ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 під час затримання чинив опір працівникові правоохоронного органу під час виконання ним службових обов`язків.

Так, встановлено що ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , який може бути причетний до вказаного кримінального правопорушення користується транспортним засобом автомобіля «Mazda 6», реєстрацій номерний знак НОМЕР_1 , номер кузова НОМЕР_2 , який належить ОСОБА_4 .

У зв`язку з вищевикладеним, 07.01.2023 у органу досудового розслідування виник невідкладний випадок, пов`язаний із врятуванням майна та безпосереднім переслідуванням осіб, які підозрюються у вчиненні вищевказаного кримінального правопорушення, виявленням речей та предметів які мають значення речових доказів або заборонених в обігу предметів, що викликало необхідність проведення обшуку до постановлення ухвали слідчого судді, а саме автомобіля «Mazda 6», реєстрацій номерний знак НОМЕР_1 , номер кузова НОМЕР_2 , який знаходився на території домоволодіння за адресою: АДРЕСА_1 , та який перебував у користуванні ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_2 з метою відшукання речей та предметів, що мають значення речового доказу або заборонені в обігу держави.

Провівши обшук у вказаного автомобіля, було виявлено та вилучено: - автомобіль «Mazda 6», реєстрацій номерний знак НОМЕР_1 , номер кузова НОМЕР_2 , який поміщено за адресою: АДРЕСА_2 ; ключ від автомобіля та свідоцтво про реєстрація транспортного НОМЕР_5 , які поміщено до спец пакету ЕХР 0370429.

Вказані речі можуть бути використанні як доказ та матимуть значення для доведення вини особи, яка вчинила даний злочин, в суді.

Також останні необхідні для проведення порівняльного дослідження, проведення дактилоскопічних, трасологічних та комплексних молекулярно-генетичних експертиз, а також останні матимуть значення для доведення вини особи, яка вчинила даний злочин, в суді.

В органу досудового розслідування, є підстави вважати що, «Mazda 6», реєстрацій номерний знак НОМЕР_1 , номер кузова НОМЕР_2 , є знаряддям вчинення кримінального правопорушення та може зберегти на собі його сліди, які необхідно вилучити з метою проведення ряду експертиз для встановлення всіх обставин справи.

У судовому засіданні слідчий підтримав клопотання з підстав, які у ньому зазначені.

Власниця майна проти задоволення клопотання заперечувала, пояснила, що є власником вилученого майна, але у кримінальному провадженні не є ні підозрюваною, ні обвинуваченою. Також зазначила, що клопотання не обґрунтоване згідно з вимогами КПК України.

Вивчивши клопотання та документи додані до клопотання суд прийшов до наступного висновку.

Судом встановлено, що 07.01.2023 у органу досудового розслідування виник невідкладний випадок, пов`язаний із врятуванням майна та безпосереднім переслідуванням осіб, які підозрюються у вчиненні вищевказаного кримінального правопорушення, виявленням речей та предметів які мають значення речових доказів або заборонених в обігу предметів, що викликало необхідність проведення обшуку до постановлення ухвали слідчого судді, а саме автомобіля «Mazda 6», реєстрацій номерний знак НОМЕР_1 , номер кузова НОМЕР_2 , який знаходився на території домоволодіння за адресою: АДРЕСА_1 , та який перебував у користуванні ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_2 з метою відшукання речей та предметів, що мають значення речового доказу або заборонені в обігу держави.

Станом на час розгляду клопотання про арешт майна в суді, до суду не надано відомостей стосовно особи до якої висунуто підозру.

Пунктом 7 ч. 1 ст. 131 КПК України передбачено, що заходами забезпечення кримінального провадження є арешт майна.

Згідно з ч. 1 ст. 131 КПК України заходи забезпечення кримінального провадження застосовуються з метою досягнення дієвості цього провадження.

Відповідно до ч. 1 ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.

Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження. Слідчий, прокурор повинні вжити необхідних заходів з метою виявлення та розшуку майна, на яке може бути накладено арешт у кримінальному провадженні.

Пунктом 1 ч. 2 ст. 170 КПК України передбачено, що арешт майна допускається з метою забезпечення збереження речових доказів.

Згідно з ч. 1 ст. 98 КПК України речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

У випадку, передбаченому пунктом 1 частини 2 ст. 170 КПК України, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу (ч. 3 ст. 170 КПК України).

Відповідно до ч. 10 ст. 170 КПК України арешт може бути накладений у встановленому цим Кодексом порядку, зокрема, на рухоме майно. Не може бути арештовано майно, якщо воно перебуває у власності добросовісного набувача, крім арешту майна з метою забезпечення збереження речових доказів.

Згідно з ч. 1 ст. 17 КПК України особа вважається невинуватою у вчиненні кримінального правопорушення і не може бути піддана кримінальному покаранню, доки її вину не буде доведено у порядку, передбаченому цим Кодексом, і встановлено обвинувальним вироком суду, що набрав законної сили.

Статтею 16 КПК України визначено, що позбавлення або обмеження права власності під час кримінального провадження здійснюється лише на підставі вмотивованого судового рішення, ухваленого в порядку, передбаченому цим Кодексом.

Відповідно до ч. 3 ст. 132 КПК України застосування заходів забезпечення кримінального провадження не допускається, якщо слідчий, дізнавач, прокурор не доведе, що: існує обґрунтована підозра щодо вчинення кримінального правопорушення такого ступеня тяжкості, що може бути підставою для застосування заходів забезпечення кримінального провадження; потреби досудового розслідування виправдовують такий ступінь втручання у права і свободи особи, про який ідеться в клопотанні слідчого, дізнавача, прокурора; може бути виконане завдання, для виконання якого слідчий, дізнавач, прокурор звертається із клопотанням.

Для оцінки потреб досудового розслідування слідчий суддя або суд зобов`язаний врахувати можливість без застосованого заходу забезпечення кримінального провадження отримати речі і документи, які можуть бути використані під час судового розгляду для встановлення обставин у кримінальному провадженні (ч. 4 ст. 132 КПК України).

Згідно з ч. 5 ст. 132 КПК України під час розгляду питання про застосування заходів забезпечення кримінального провадження сторони кримінального провадження повинні подати слідчому судді або суду докази обставин, на які вони посилаються.

Доказами в кримінальному провадженні є фактичні дані, отримані у передбаченому цим Кодексом порядку, на підставі яких слідчий, прокурор, слідчий суддя і суд встановлюють наявність чи відсутність фактів та обставин, що мають значення для кримінального провадження та підлягають доказуванню (ст. 84 КПК України).

Частиною 1 ст. 92 КПК України визначено, що обов`язок доказування обставин, передбачених статтею 91 цього Кодексу, за винятком випадків, передбачених частиною другою цієї статті, покладається на слідчого, прокурора та, в установлених цим Кодексом випадках, - на потерпілого.

Згідно з ч. 11 ст. 170 КПК України заборона або обмеження користування, розпорядження майном можуть бути застосовані лише у разі, коли існують обставини, які підтверджують, що їх незастосування призведе до приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі майна.

Відповідно до статті 173 КПК України слідчий суддя, суд відмовляють у задоволенні клопотання про арешт майна, якщо особа, що його подала, не доведе необхідність такого арешту, а також наявність ризиків, передбачених абзацом другим частини першої статті 170 цього Кодексу.

При вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати: правову підставу для арешту майна; можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої статті 170 цього Кодексу); розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження; наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб.

У разі задоволення клопотання слідчий суддя, суд застосовує найменш обтяжливий спосіб арешту майна. Слідчий суддя, суд зобов`язаний застосувати такий спосіб арешту майна, який не призведе до зупинення або надмірного обмеження правомірної підприємницької діяльності особи, або інших наслідків, які суттєво позначаються на інтересах інших осіб (ч. 4 статті 173 КПК України).

Крім цього, згідно з вимогами ч. 2 ст. 171 КПК України у клопотанні слідчого, прокурора про арешт майна повинні бути зазначена, зокрема, достатня, належна, допустима, достовірна сукупність доказів, що майно, щодо якого здійснюється клопотання, є предметом, засобом чи знаряддям його вчинення, доказом злочину, набуте злочинним шляхом, доходом від вчиненого кримінального правопорушення, отримане за рахунок доходів від вчиненого злочину.

Оцінюючи в сукупності надані стороною кримінального провадження докази, беручи до уваги можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні, наслідки арешту майна для власника та третіх осіб, розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження, застосування такого виду заходу забезпечення кримінального провадження як арешт майна є передчасним.

Крім цього, суд зазначає, що майно вилучене в ході обшуку.

Згідно з ч. 1 ст. 167 КПК України тимчасовим вилученням майна є фактичне позбавлення підозрюваного або осіб, у володінні яких перебуває зазначене у частині другій цієї статті майно, можливості володіти, користуватися та розпоряджатися певним майном до вирішення питання про арешт майна або його повернення, або його спеціальну конфіскацію в порядку, встановленому законом.

Відповідно до ч. 1 ст. 169 КПК України 1. Тимчасово вилучене майно повертається особі, у якої воно було вилучено: 1) за постановою прокурора, якщо він визнає таке вилучення майна безпідставним; 2) за ухвалою слідчого судді чи суду, у разі відмови у задоволенні клопотання прокурора про арешт цього майна; 3) у випадках, передбачених частиною п`ятою статті 171, частиною шостою статті 173 цього Кодексу; 4) у разі скасування арешту; 5) за вироком суду в кримінальному провадженні щодо кримінального проступку.

Згідно з ч. 5 ст. 171 КПК України клопотання слідчого, прокурора про арешт тимчасово вилученого майна повинно бути подано не пізніше наступного робочого дня після вилучення майна, інакше майно має бути негайно повернуто особі, у якої його було вилучено. У разі тимчасового вилучення майна під час обшуку, огляду, здійснюваних на підставі ухвали слідчого судді, передбаченої статтею 235 цього Кодексу, клопотання про арешт такого майна повинно бути подано слідчим, прокурором протягом 48 годин після вилучення майна, інакше майно має бути негайно повернуто особі, в якої його було вилучено.

Зважаючи на те, що до клопотання слідчого надана недостатня кількість доказів необхідності накладення арешту, суд не вбачає достатніми та обґрунтованими підстави для задоволення даного клопотання, оскільки документи додані до клопотання не свідчать, що на цьому етапі кримінального провадження потреби досудового розслідування виправдовують таке втручання у права та інтереси власника майна з метою забезпечення збереження речових доказів, до того ж, будь-яких негативних наслідків, які можуть негативно позначитися на інтересах слідства, власника майна та інших осіб від не вжиття такого заходу забезпечення кримінального провадження, слідчим суддею не встановлено.

Керуючись ст. ст. 98, 131, 132, 170 - 173, 175, 309 КПК України, слідчий суддя -

П О С Т А Н О В И В :

У задоволенні клопотання слідчого СВ Подільського УП ГУНП у м. Києві ОСОБА_5 , погодженого прокурором Подільської окружної прокуратури міста Києва ОСОБА_6 про накладення арешту на майно у кримінальному провадженні № 0000006 від 03.01.2023 року за ознаками кримінальних правопорушень передбачених ч. 3 ст. 289, ч. 2 ст. 342 КК України відмовити.

Ухвала може бути оскаржена до Київського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її проголошення. Порядок оскарження ухвали визначено ст. 392, 395 КПК України.

Повний текст проголошено 18.01.2023 року о 12.30 год.

Cлідчий суддя Подільського районного суду м. Києва ОСОБА_1