Справа № 541/945/22
Провадження № 1-кс/541/223/2023
У Х В А Л А

24 лютого 2023 рокум.Миргород

Слідчий суддя Миргородського міськрайонного суду Полтавської області ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , та його представника адвоката ОСОБА_5 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Миргород клопотання ОСОБА_4 про скасування арешту майна, -

в с т а н о в и в:

ОСОБА_4 звернувся до слідчого судді з клопотанням про скасування арешту майна.

В обґрунтування клопотання зазначив, що в провадженні СВ Миргородського РВП ГУНП в Полтавській області понад вісім місяців перебуває кримінальне провадження №0000345, яке внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань ще 07.06.2022 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ст. 246 ч. 1 КК України, а саме щодо незаконної порубки лісу (а не дерев породи яблуні, сливи, абрикоса, груші).

Відповідно до ухвали слідчого судді Миргородського міськрайонного суду Полтавської області від 10.06.2022 року, у справі № 541/945/22, провадження № 1-кс/541/370/2022, клопотання прокурора про накладення арешту на тимчасово вилучене у нього майно задоволено. Накладено арешт, шляхом тимчасового позбавлення власників, законних володільців та користувачів права розпоряджатися наступним майном: спеціалізованим вантажним самоскидом марки «Камаз», моделі «45143-012-15», державний номерний знак НОМЕР_1 ; причепом самоскидом моделі СЗАП», державний номерний знак НОМЕР_2 ; порубаною деревиною, загальним об`ємом приблизно 20 метрів кубічних. Вищевказану деревину постановлено зберігати на майданчику території філії «Миргородський Райавтодор» ДП «Полтавський облавтодор» Відкритого акціонерного товариства «Державна акціонерна компанія «Автомобільні дороги України», за адресою: вул. Миргородських Дивізій, 18, м. Миргород, Миргородський район, Полтавська область, до скасування арешту майна у встановленому КПК України порядку. Арештовані транспортні засоби - спеціалізований вантажний самоскид та причіп самоскид передані йому на зберігання.

Зазначив, що власником арештованих транспортних засобів, а також дров породи яблуні, сливи, абрикоса, груші, які на момент їх тимчасового вилучення знаходилися в середині кузову його автомобіля та причепу самоскиду, являється він. Дерева породи яблуні, сливи, абрикоса, груші та інших плодових дерев, на прохання власника цих дерев, їм спиляні у його домогосподарстві, розташованому в с.Гремляча Миргородського району Полтавської області з метою звільнення земельної ділянки від старого садка та передані йому у власність за виконані роботи, що достовірно було встановлено слідством і він мав намір їх використати для опалення домогосподарства в якому проживає. Вважає, що предметом злочину ст. 246 КК України є ліс на корені, тобто дерева та чагарники в лісах, а не плодові дерева, а крім того з моменту вилучення майна минуло понад вісім місяців.

Згідно наявних в матеріалах кримінального провадження № 0000345 протоколу огляду місця події від 07 червня 2022 року, фототаблиць - додатків до цього протоколу, які також містяться в матеріалах справи № 541/945/22, провадження № 1-кс/541/370/2022, в кузові його автомобіля та причепу було виявлено і тимчасово вилучено порубану деревину породи плодових дерев. За змістом протоколу огляду, в належних йому транспортних засобах не виявлено деревини ділових порід, тобто лісу і чагарників на корені. Зазначив, що вилучені і арештовані дрова плодових дерев не є предметом злочину, передбаченого ст. 246 КК України, потреба в їх подальшому арешті відпала так само як і в арешті належних йому транспортних засобів.

В судовому засіданні ОСОБА_4 та його представник адвокат ОСОБА_5 , клопотання підтримали з підстав, викладених в ньому, просили його задовольнити.

Прокурор не заперечував проти задоволення клопотання в частині повернення в розпорядження власнику майна транспортних засобів. В частині скасування арешту з деревени, заперечив та зазначив, що на теперішній час органами досудового слідства встановлюються порода дерев та місця спилу.

Дослідивши клопотання, заслухавши пояснення сторін, слідчий суддя дійшов до наступного висновку.

Арешт майна, відповідно до п. 7 ч. 2 ст. 131 КПК України , є заходом забезпечення кримінального провадження і застосовується з метою досягнення дієвості цього провадження.

Згідно з вимогами ч. 3 ст. 132 КПК України, доведення необхідності застосування заходів забезпечення кримінального провадження покладено на слідчого, прокурора.

Так, вирішуючи питання про подальше застосування заходів забезпечення кримінального провадження, слідчий суддя повинен діяти у відповідності до вимог КПК України та судовою процедурою гарантувати дотримання прав, свобод та законних інтересів осіб; умов, за яких жодна особа не була б піддана необґрунтованому процесуальному обмеженню.

Згідно зі ст. 41 Конституції України, кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності і ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним.

Статтею 1 додаткового (першого) протоколу Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод передбачено, що кожна фізична, або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений свого майна інакше, як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом, або загальними принципами міжнародного права.

У рішенні Європейського суду з прав людини від 07 червня 2007 року у справі «Смирнов проти України» було висловлено правову позицію про те, що при вирішенні питання про можливість утримання державою майна у кримінальному провадженні належить забезпечувати справедливу рівновагу між, з одного боку, суспільним інтересом та правомірною метою, а з іншого боку вимагати охорони фундаментальних прав особи. Для утримання речей (майна) державою у кожному випадку має існувати очевидна істотна причина.

За змістом ч. 1 ст. 16 КПК України, позбавлення або обмеження права власності під час кримінального провадження здійснюється лише на підставі вмотивованого судового рішення, ухваленого в порядку, передбаченому цим Кодексом.

Отже, в умовах реалізації учасниками кримінального провадження конституційного принципу змагальності і свободи в наданні ними суду своїх доказів, слідчим суддею мають бути встановлені фактичні дані для висновку про відсутність у провадженні обставин, які б виправдовували подальше втручання держави у право на мирне володіння особи майном та обумовлювали арешт її майна.

Ухвалою слідчого судді Миргородського міськрайонного суду Полтавської області від 10 червня 2022 року (справа №541/945/22, провадження 1-кс-541/370/2022) у кримінальному провадженні №0000345 від 07.06.2022 року, накладено арешт в тому числі на - спеціалізований вантажний спеціалізований самоскид марки «Камаз» моделі «45143-012-15» д.н.з НОМЕР_1 , - причіп самоскид моделі СЗАП 8527 д.н.з. НОМЕР_2 з метою забезпечення зберігання речових доказів.

Враховуючи що прокурор не заперечував проти скасування арешту в частині розпорядження майном, а саме транспортними засобами, тому в цій частині клопотання ОСОБА_4 підлягає до задоволення.

Абзацом 2 ч. 1 ст. 174 КПК України визначено, що арешт майна може бути скасовано повністю чи частково ухвалою слідчого судді під час досудового розслідування чи суду під час судового провадження за клопотанням підозрюваного, обвинуваченого, їх захисника чи законного представника, іншого власника або володільця майна, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, якщо вони доведуть, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано.

Як вказує прокурор на теперішній час тривають слідчі дії, кримінальне провадження не завершено, а тому фактично мета заходу забезпечення кримінального провадження в повному обсязі не досягнута.

Проаналізувавши матеріали клопотання, слідчий суддя дійшов висновку, що на цьому етапі кримінального провадження потреби досудового розслідування виправдовують таке втручання у права та інтереси власника майна з метою забезпечення кримінального провадження, а слідчий суддя на даній стадії не вправі вирішувати ті питання, які повинен вирішувати суд при розгляді кримінального провадження по суті, тобто не вправі оцінювати докази з точки зору їх достатності і допустимості для встановлення вини чи її відсутності у фізичної або юридичної особи за вчинення злочину, а лише зобов`язаний на підставі розумної оцінки сукупності отриманих доказів визначити достатність підстав для застосування заходів забезпечення кримінального провадження, одним із яких і є накладення арешту на майно.

Крім цього, кінцеве рішення у кримінальному провадженні не прийнято, що також унеможливлює скасування вказаного заходу.

Таким чином, обставин, передбачених ч. 1 ст. 174 КПК України, які б вказували на необхідність скасування арешту майна, а саме деревини, судом не встановлено.

На підставі викладеного, керуючись ст. 170, 174, 309 КПК України, слідчий суддя,

П О С Т А Н О В И В :

Клопотання ОСОБА_4 про скасування арешту майна задовольнити частково.

Скасувати арешт накладений ухвалою Миргородського міськрайонного суду Полтавської області від 07.06.2022 року в частині тимчасового позбавлення власників, законних володільців та користувачів права розпорядження наступним майном:

- спеціалізованим вантажним самоскидом марки «Камаз» моделі «45143-012-15» д.н.з НОМЕР_1 ,

- причіпом самоскид моделі СЗАП 8527 д.н.з. НОМЕР_2 .

В іншій частині в задоволенні клопотання відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Повний текст ухвали виготовлений 27.02.2023

Слідчий суддяОСОБА_1