Справа № 214/4857/22
У Х В А Л А

28 березня 2023 року м. Кривий Ріг

Колегія суддів Жовтневого районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області у складі: ОСОБА_1 (головуючого), ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , за участю:

секретаря судового засідання: ОСОБА_4 ,

прокурора ОСОБА_5 ,

обвинуваченого ОСОБА_6 ,

захисника обвинуваченого ОСОБА_7 ,

розглянувши в судовому засіданні в залі суду в місті Кривому Розі клопотання сторін щодо застосування запобіжного заходу ОСОБА_6 обвинуваченому у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 111 КК України, -

В С Т А Н О В И Л А:

В провадженні Жовтневого районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області перебуває вищевказане кримінальне провадження № 0000168 від 26.05.2022 року щодо ОСОБА_6 , обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 111 КК України.

Прокурор через канцелярію суду звернувся до суду з письмовим клопотанням про продовження строку дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою обвинуваченого ОСОБА_6 .. Своє клопотання прокурор обґрунтовує тим, що ОСОБА_6 , обвинувачується у вчиненні особливо тяжкого кримінального правопорушення та під час обрання та продовження міри запобіжного заходу у виді тримання під вартою обвинуваченому судом було встановлено ризики, які на цей час не зникли та продовжують існувати. Прокурор зазначає, що через військовий стан та обстріли міста Херсон, в разі зміни обвинуваченому запобіжного заходу останній зможе переховуватися від суду, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, вчинити інше кримінальне правопорушення. Крім того, будучи особою на утриманні є більше трьох неповнолітніх дітей може перетнути державний кордон України. Запобігти вказаним ризикам шляхом застосування більш м`якого запобіжного заходу, ніж тримання під вартою, неможливо.

Обвинувачений та його захисник заперечували проти задоволення клопотання про тримання під вартою, та просили змінити запобіжний захід не пов`язаний з триманням під вартою (зокрема, домашній арешт, особисту поруку чи визначити заставу). Обвинувачений має стійкі соціальні зв`язки, постійне місце проживання та може орендувати місце проживання у місті Кривий Ріг, якщо суд застосує до нього більш м`який запобіжний захід, на підтвердження чого надали рахунок бронювання номеру у готелі міста. Прокурор не довів обґрунтованість обвинувачення, не додав до клопотання жодного документа на підтвердження існування ризиків передбачених статтею 177 КПК України. Більш того, дослідженні докази повністю спростовують обвинувачення, зокрема щодо перших трьох епізодів. ОСОБА_6 підкреслив, що є діючим депутатом Херсонської міської ради, а отже йому заборонено виїзд за кордон.

В судове засідання, наприкінці розгляду клопотань, з`явився ОСОБА_8 та звернувся до колегії суддів із клопотанням про взяття обвинуваченого ОСОБА_6 на особисту поруку. Мотивуючи своє клопотання тим, що він є членом некомерційної асоціації у Ізраїлі та бажає взяти ОСОБА_6 на особисту поруку. Надав незавірені належним чином документи, що Некомерційна організація "Швіль Емуна" уповноважує активіста асоціації ГОРЕШНИКА АЛЕКСА діяти від імені організації для отримання пожертв на користь організації.

ОСОБА_8 готовий забезпечувати належну процесуальну поведінку ОСОБА_6 . Поручителю відомо, у вчиненні якого кримінального правопорушення обвинувачується ОСОБА_6 та відповідальність передбачена за його вчинення. Обізнаний, що у випадку невиконання поручителем взятих на себе зобов`язань, на нього накладається грошове стягнення. ОСОБА_8 вважає, що є особою, яка заслуговує на особливу довіру і може бути єдиним поручителем.Зазначив, що розуміє наслідки, знає розмір штрафу, який доведеться сплатити в разі порушення ОСОБА_6 особистої поруки.

Під час розгляду клопотань було допитано в режимі відео конференції свідка ОСОБА_9 , яка пояснила, що ОСОБА_10 є її колегою - депутатом міської ради. Після окупації міста Херсон, обвинувачений взяв на себе відповідальність за багато питань життєдіяльності міста, зокрема: щодо профілактики мародерства та гуманітарні питання. Є дійсним патріотом України, який в час, коли в місті відбувався правовий вакуум зміг допомогти багатьом херсонцям. Просила, звільнити обвинуваченого та винести справедливе рішення.

Заслухавши пояснення учасників судового засідання, ознайомившись з доводами, що викладені в заявленому прокурором клопотанні, колегія суддів вважає за необхідне зазначити наступне.

Згідно з ч.1 ст.194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: 1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; 2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; 3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Відповідно до вимог цих норм у сукупності з положеннями ст.199 КПК України підставами для продовження строку тримання під вартою є наявність раніше заявлених ризиків, які не зменшилися, або нових ризиків, які виправдовують тримання особи під вартою, та неможливість завершення судового провадження до закінчення дії попередньої ухвали про тримання під вартою.

За правилами ч.1 ст.183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених ч.5 ст.176 цього Кодексу.

Зважаючи на стадію кримінального провадження, колегія суддів позбавлена можливості давати оцінку сукупності доказів про вчинення обвинуваченим кримінального правопорушення. При цьому суд звертає увагу, що розпочато допит свідків кримінального провадження та продовжується дослідження письмових доказів по справі.

Згідно положень ст. 178 КПК України, при вирішенні питання про продовження строку дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, крім ризиків, зазначених у ст. 177 цього Кодексу, суд на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини, у тому числі: тяжкість покарання, що загрожує особі у разі визнання обвинуваченого винуватим у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого він обвинувачується; вік та стан здоров`я обвинуваченого; міцність соціальних зв`язків обвинуваченого в місті його постійного проживання, у тому числі наявність у нього родини й утриманців, а також інші обставини зазначені в законі.

Ризиком у контексті кримінального провадження є певна ступінь ймовірності того, що особа вдасться до вчинків, які будуть перешкоджати досудовому розслідуванню та судовому розгляду або ж створять загрозу суспільству.

За змістом положень глави 18 КПК України у взаємозв`язку з вимогами ст. 331 КПК України підставами для обрання запобіжного заходу у виді тримання під вартою є наявність раніше заявлених ризиків, які не зменшилися, або нових ризиків, які виправдовують тримання особи під вартою, та неможливість завершення судового провадження до закінчення дії попередньої ухвали про тримання під вартою.

На цей час наявні підстави для продовження обвинуваченому ОСОБА_6 запобіжного заходу у виді саме тримання під вартою, оскільки продовжують існувати обставини, що дають можливість стверджувати про наявність ризиків, що передбачені ст. 177 КПК України, які не зменшились.

ОСОБА_6 обвинувачується у вчиненні особливо тяжкого кримінального правопорушення, за яке передбачене максимальне покарання у виді позбавлення волі на строк п`ятнадцять років або довічним позбавленням волі, з конфіскацію майна, та на цей час продовжують існувати ризики того, що він може переховуватися від суду з метою уникнення можливого покарання за скоєння інкримінованого йому злочину, незаконно впливати на свідків, які не допитані в ході судового розгляду, чим перешкодити встановленню істини у справі, а також зважаючи на те, що обвинувачений може вчинити інше кримінальне правопорушення.

Беручи до уваги вищевказані обставини, колегія суддів вважає, що існує ризик того, що ОСОБА_6 , перебуваючи на волі, може переховуватися від органів досудового розслідування та суду шляхом перетину державного кордону України. Вказаний ризик підтверджується наявністю у обвинуваченого подвійного громадянства, користуючись правами громадян інших держав обвинувачений може намагатись уникнути відповідальності за кримінальне правопорушення, у якому він обвинувачується.

Колегія суддів враховує доводи обвинуваченого, що йому заборонено, як депутату міської ради перетинати кордон, проте слушні і доводи прокурора, що не забороняється покидати межі країни для супроводження або відвідування неповнолітніх дітей.

Перебуваючи на волі в умовах збройної агресії російської федерації проти України обвинувачений може вчинити інші кримінальні правопорушення проти основ національної безпеки України та перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином.

В цьому та попередніх судових засіданнях свідки викликані за клопотанням сторони захисту (зокрема ОСОБА_9 ) позитивно характеризували обвинуваченого. ОСОБА_6 одружений, має трьох неповнолітніх дітей, що свідчить про наявність міцних соціальних зв`язків, є депутатом Херсонської міської ради 8-го скликання, членом політичної партії «Партія Ігоря Колихаєва «Нам тут жити!», фізичною особою-підприємцем, тобто має офіційні джерела доходів, раніше не судимий, проте вказані обставини не виключають наявність ризиків, передбачених п.п. 1, 4 ч. 1 ст. 177 КПК України.

Крім цього, колегія суддів, приймає до уваги, що на теперішній час місце проживання обвинуваченого ОСОБА_6 знаходиться на території України, на якій ведуться активні бойові дії зі збройними силами російської федерації, так як місто Херсон так і місто Кривий Ріг знаходяться географічно близько від лінії бойових зіткнень, що ускладнює контроль виконання ним іншого запобіжного заходу, не пов`язаного з триманням під вартою, та обов`язків, що покладаються на обвинуваченого судом згідно з ч. 5 ст.194 КПК України та підвищує ризик переховування від суду.

Щодо застосування особистої поруки слід зазначити наступне:

Особиста порука полягає у наданні особами, яких суд вважає такими, що заслуговують на довіру, письмового зобов`язання про те, що вони поручаються за виконання обвинуваченим покладених на нього обов`язків відповідно до статті 194 цього Кодексу і зобов`язуються за необхідності доставити його до органу досудового розслідування чи в суд на першу про те вимогу (ч. 1 ст. 180 КПК України).

Особиста порука, як і особисте зобов`язання, належить до тієї категорії запобіжних заходів, у ході яких використовується моральний (психічний) метод впливу на поведінку обвинуваченого.

Довіра до поручителя перш за все полягає в усвідомленні суду того факту, що поручитель зможе сприяти досягненню мети запобіжних заходів та виконанню обвинуваченим покладених на нього обов`язків.

Згідно ч. 2 ст. 180 КПК України кількість поручителів визначає слідчий суддя, суд, який обирає запобіжний захід. Наявність одного поручителя може бути визнано достатньою лише в тому разі, коли ним є особа, яка заслуговує на особливу довіру.

Особиста порука як запобіжний захід застосовується з метою забезпечення належної поведінки обвинуваченого та його своєчасної участі в кримінальному провадженні. Вона обирається за наявності загальних підстав (ст. 177 КПК), і, крім того, особливих підстав. Особиста порука основана на довірі до поручителя з боку суду, яка, в свою чергу, ґрунтується на особливих моральних якостях поручителя, його авторитеті, зокрема, для обвинуваченого, що робить можливим для поручителя забезпечити виконання обвинуваченим покладених на нього обов`язків та у разі потреби - доставку його до органу розслідування чи в суд на першу вимогу.

Таким чином, особиста порука належить до запобіжних заходів, які поєднані із психологічним впливом на поведінку обвинуваченого, що ґрунтується на моральній відповідальності цієї особи перед тими особами, які за нього поручилися.

Відповідно до клопотання ОСОБА_8 , яке заявлено в усній формі під час судового засідання, він готовий взяти обвинуваченого ОСОБА_6 на особисту поруку та ручаються за його належну поведінку, зобов`язуючись забезпечити явку і при необхідності доставку до суду на першу вимогу.

Суд, визначаючи одного поручителя - особу, яка заслуговує на особливу довіру, повинен встановити чи заслуговує поручитель на його довіру, чи здатний поручитель (в силу особливих моральних якостей, авторитету, фізичного і психічного стану здоров`я тощо) достатньо впливати на обвинуваченого, щоб забезпечити його належну процесуальну поведінку. Авторитет поручителя визначається його службовим становищем, поведінкою в колективі, побуті, його особистими якостями.

Колегія суддів зазначає, що у суду відсутня будь-яка інформація стосовно особи ОСОБА_8 , яка б давала суду підстави вважати дану особу такою, яка заслуговує на особливу довіру. ОСОБА_8 не було надано суду доказів, що характеризують поручителя, з яких би суд міг встановити, чи заслуговує поручитель на його довіру, чи здатний поручитель достатньо впливати на обвинуваченого ОСОБА_6 , щоб забезпечити його належну процесуальну поведінку та реально забезпечити виконання обвинуваченим покладених на нього обов`язків, з врахуванням даних про особу обвинуваченого, обставин інкримінованого злочину, тяжкості злочину та суворості покарання за його скоєння, а у суду відсутні письмові зобов`язання інших осіб поручитись за виконання ОСОБА_6 процесуальних обов`язків.

З урахуванням усіх обставин, встановлених на цьому етапі здійснюваного кримінального провадження, та існування ризиків, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України, даний захід, з урахуванням всіх обставин кримінального провадження, наразі, на думку колегії суддів, не здатний належним чином впливати на процесуальну поведінку ОСОБА_6 .

Станом на 28 березня 2023 року розпочався допит свідків та недосліджені докази по справі в повному обсязі.

За сукупності таких обставин, приймаючи до уваги запровадження в Україні військового стану, колегія суддів вважає за необхідне продовжити дію раніше обраного щодо обвинуваченого запобіжного заходу у виді тримання під вартою, оскільки відсутні підстави вважати, що інші (менш суворі) запобіжні заходи, передбачені ст. 176 КПК України, можуть забезпечити виконання обвинуваченим ОСОБА_6 процесуальних обов`язків, що випливають із ч. 5 ст. 194 КПК України та його належну процесуальну поведінку.

Є значний ступінь ризику того, що ОСОБА_6 , опинившись на волі, зможе перешкодити встановленню істини в справі, оскільки він обвинувачується у вчиненні особливо тяжкого злочину, а відтак можливий його вплив на свідків злочину. Отже, більш м`який запобіжний захід, крім тримання під вартою, на час розгляду клопотань буде недостатнім для запобігання спробам обвинуваченого переховуватись від органів досудового розслідування та суду, або уникнути кримінальної відповідальності шляхом виїзду за територію України.

При постановленні ухвали про продовження строку тримання під вартою ОСОБА_6 , колегія суддів вважає за можливе не визначати розмір застави, відповідно до положень абз. 8 ч. 4 ст.183 КПК України, з якого слідує, що під час дії воєнного стану слідчий суддя, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, враховуючи підстави та обставини, передбачені статтями 177 та 178 цього Кодексу, має право не визначити розмір застави у кримінальному провадженні щодо злочину, передбаченого статтями 109-1142, 258-2585, 260, 261, 402-405, 407, 408, 429, 437-442 Кримінального кодексу України.

Зважаючи на суспільний інтерес щодо збереження основ національної безпеки України та щодо забезпечення швидкого, повного та неупередженого судового розгляду який, з урахуванням презумпції невинуватості, виправдовує відступ від принципу поваги до особистої свободи, оцінивши у сукупності всі обставини, з урахуванням цілей п. 1 ст. 5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, принципу правової визначеності, колегія суддів вважає за доцільне клопотання прокурора задовольнити та продовжити строк тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_6 , а в задоволенні клопотання сторони захисту та ОСОБА_8 відмовити.

Керуючись статтями 177, 369, 372, 376 КПК України, колегія суддів

ПОСТАНОВИЛА:

В задоволенні заяви захисника обвинуваченого ОСОБА_7 та обвинуваченого ОСОБА_11 про зміну запобіжного заходу на непов`язаний із триманням під вартою - відмовити.

В задоволенні заяви ОСОБА_8 про зміну запобіжного заходу на особисту поруку відмовити.

Клопотання прокурора про продовження строку тримання під вартою задовольнити.

Продовжити обвинуваченому ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у виді тримання під вартою до 25 травня 2023 року включно.

Ухвала може бути оскаржена до Дніпровського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Повний тест ухвали складено 31 березня 2023 року.

Головуючий: ОСОБА_1

Судді: ОСОБА_3

ОСОБА_2