Справа № 752/4713/18
Провадження №: 1-кп/752/224/23
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 квітня 2023 року м. Київ

Голосіївський районний суд м. Києва у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

при секретарі ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0001574 від 21 лютого 2018 року, за обвинуваченням

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, котрий народився у м. Києві, маючого середню освіту, неодруженого, без офіційного місця роботи, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого:

вироком Шевченківського районного суду м. Києва від 23 березня 2018 року за ч. 2 ст. 15 ч. 1 ст. 186 КК України до покарання у виді штрафу в розмірі 850 грн (штраф не сплачено);

вироком Дніпровського районного суду м. Києва від 13 жовтня 2021 року, зміненого ухвалою Київського апеляційного суду від 20 липня 2022 року, за ч. 2 ст. 15 ч. 1 ст. 185 КК України до покарання у виді обмеження волі на строк 1 рік, на підставі ст. 75 КК України звільненого від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком, тривалістю 1 рік,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 15 ч. 2 ст. 185 КК України,

за участю прокурора ОСОБА_4 ,

обвинуваченого ОСОБА_3 ,

установив:

1.Формулювання обвинувачення, визнане судом доведеним.

ОСОБА_3 20 лютого 2018 року, приблизно о 13:30, перебуваючи в приміщенні магазину «Мегамаркет» за адресою: м. Київ, вул. Антоновича, 50, діючи умисно, повторно, з корисливих мотивів, з метою таємного викрадення чужого майна, впевнившись в тому, що за його діями ніхто не спостерігає, шляхом вільного доступу взяв з полиць лікер «Jagermeister», вартістю 515,85 грн та сосиски «Делікатесні Дитячі», вартістю 157,62 грн, а всього товар на суму 673,47 грн, який належить ТОВ «ЛАБР», та поклав його до кишені куртки, що була на ньому. Після цього, направився з вказаним товаром до виходу з магазину однак, виконавши всі дії, які вважав необхідними для доведення кримінального правопорушення до кінця, кримінальне правопорушення не було закінчене з причин, що не залежали від його волі, оскільки він був зупинений працівниками охорони.

2.Статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність, що передбачає відповідальність за кримінальне правопорушення, винним у вчиненні якого визнається обвинувачений.

Відповідно до ч. 2 ст. 185 КК України передбачено кримінальну відповідальність за крадіжку, вчинену повторно або за попередньою змовою групою осіб.

Відповідно до п. 1 Примітки до ст. 185 КК України у статтях 185, 186 та 189-191 повторним визнається кримінальне правопорушення, вчинене особою, яка раніше вчинила будь-яке із кримінальних правопорушень, передбачених цими статтями або статтями 187, 262 цього Кодексу.

Відповідно до ч. 2 ст. 15 КК України замах на вчинення кримінального правопорушення є закінченим, якщо особа виконала усі дії, які вважала необхідними для доведення кримінального правопорушення до кінця, але кримінальне правопорушення не було закінчено з причин, які не залежали від її волі.

3.Позиції сторін та інших учасників судового провадження.

Прокурор в судовому засіданні вказала на доведеність винуватості ОСОБА_3 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 15 ч. 2 ст. 185 КК України. Просила призначити покарання у виді за ч. 2 ст. 15 ч. 2 ст. 185 КК України у виді обмеження волі на строк 3 роки та на підстав ч. 4 ст. 70 КК України за сукупністю злочинів шляхом складання цього покарання з покаранням, призначеним вироком Дніпровського районного суду м. Києва від 13 жовтня 2021 року, визначити остаточне покарання у виді обмеження волі на строк 4 роки.

Обвинувачений вину у вчиненні кримінального правопорушення визнав повністю, розкаявся у вчиненому, просив не призначати суворого покарання. Вказав що має на утриманні малолітню дитину та цивільну дружину, з якою офіційно не одружений та яка вагітна.

4.Докази на підтвердження встановлених судом обставин, а також мотиви неврахування окремих доказів.

Допитаний в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_3 повідомив, що 20 лютого 2018 року, перебуваючи в приміщенні магазину «Мегамаркет» за адресою: м. Київ, вул. Антоновича, 50, з метою вчинення крадіжки взяв з полиць сосиски та лікер, після чого намагався залишити приміщення магазину, проте був зупинений працівниками охорони. Товар у нього було вилучено та повернуто в магазин. Крадіжку намагався вчинити, оскільки не мав коштів.

Відповідно до вироку Шевченківського районного суду м. Києва від 23 березня 2018 року ОСОБА_3 02 листопада 2017 року вчинив закінчений замах на відкрите викрадення чужого майна (грабіж), за що йому було призначено покарання у виді штрафу в розмірі 850 грн, який він не сплатив.

Відповідно до приписів ч. 3 ст. 349 КПК України суд, за згодою учасників судового провадження, визнав недоцільним дослідження доказів стосовно тих фактичних обставин кримінального провадження, які ніким не оспорюються.

При цьому суд встановив, що учасники судового провадження правильно розуміють зміст викладених в обвинувальному акті обставин, їх позиція є добровільною, а також роз`яснив учасникам, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку.

Таким чином, допитавши в судовому засіданні обвинуваченого, дослідивши інформацію, що характеризує його особу, суд дійшов висновку про доведеність винуватості ОСОБА_3 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 15 ч. 2 ст. 185 КК України, а саме закінченого замаху на таємне викрадення чужого майна, вчиненого повторно.

5.Мотиви зміни обвинувачення.

Підстав для зміни обвинувачення чи визнання частини обвинувачення необґрунтованою судом не встановлено.

6.Обставини, які пом`якшують та обтяжують покарання.

Обставиною, що пом`якшує покарання, суд визнає щире каяття.

Обставин, що обтяжують покарання, не встановлено.

7.Мотиви призначення покарання

Згідно зі ст. 50, ст. 65 КК України особі, яка вчинила кримінальне правопорушення, має бути призначено покарання необхідне й достатнє для її виправлення і попередження нових кримінальних правопорушень. Виходячи з указаної мети й принципів справедливості, співмірності та індивідуалізації, покарання повинно бути адекватним характеру вчинених дій, їх небезпечності та даним про особу винного.

При призначенні покарання суд зважає на тяжкість вчиненого кримінального правопорушення, яке згідно зі ст. 12 КК України є нетяжким злочином, з часу вчинення якого минуло чотири роки, ступінь здійснення кримінально протиправного наміру та причини, внаслідок яких кримінальне правопорушення не було доведено до кінця, дані про особу обвинуваченого, котрий притягувався до кримінальної відповідальності за вчинення кримінальних правопорушень проти власності, штраф за попереднім вироком не сплатив, не має постійного місця роботи, на даний час щодо нього у Шевченківському районному суді м. Києва триває судове провадження за обвинуваченням у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України.

Також суд враховує, що за місцем проживання скарг на ОСОБА_3 не надходило, останній повністю визнав вину, розкаявся у вчиненому, має на утриманні малолітню дитину та з його слів - вагітну дружину, з якою проживає без укладення шлюбу.

Враховуючи вказані обставини, суд вважає за необхідне призначити ОСОБА_3 мінімальне покарання покарання у межах санкції ч. 2 ст. 185 КК України у виді арешту.

Таке покарання є справедливим, необхідним і достатнім для виправлення ОСОБА_3 та попередження нових кримінальних правопорушень.

З огляду на те, що кримінальне правопорушення ОСОБА_3 вчинив до постановлення вироку Шевченківського районного суду м. Києва від 23 березня 2018 року, яким йому призначено покарання у виді штрафу, який не сплачено та передбачений ст. 80 КК України дворічний строк сплати якого минув, а також до постановлення вироку Дніпровського районного суду м. Києва від 13 жовтня 2021 року, зміненого ухвалою Київського апеляційного суду від 20 липня 2022 року, яким ОСОБА_3 призначено покарання за ч. 2 ст. 15 ч. 1 ст. 185 КК України у виді обмеження волі на строк 1 рік зі звільненням на підставі ст. 75 КК України від його відбування покарання з випробуванням, тому положення ч. 4 ст. 70 КК України в даному випадку не застосовуються, натомість кожен вирок повинен виконуватись самостійно.

Відповідна правова позиція викладена у постанові Об`єднаної палати Касаційного кримінального суду Верховного суду від 15 лютого 2021 року (справа № 760/26543/17, провадження № 51 - 3600 кмо 20).

8.Підстави для задоволення цивільного позову або відмови у ньому.

Цивільний позов у кримінальному провадженні потерпілим не пред`явлено.

9.Мотиви ухвалення інших рішень щодо питань, які вирішуються судом при ухваленні вироку, та положення закону, якими керувався суд.

Долю речових доказів слід вирішити у порядку, визначеному ст. 100 КПК України.

Процесуальні витрати відсутні.

Підстав для обрання ОСОБА_3 запобіжного заходу до набрання вироком законної сили суд не вбачає.

Керуючись статтями 368, 370, 371, 374, 376, 615 КПК України, суд

ухвалив:

Визнати ОСОБА_3 винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 15 ч. 2 ст. 185 КК України, та призначити покарання за ч. 2 ст. 15 ч. 2 ст. 185 КК України у виді арешту на строк три місяці.

Вирок Шевченківського районного суду м. Києва від 23 березня 2018 року, яким ОСОБА_3 призначено покарання за ч. 2 ст. 15 ч. 1 ст. 186 КК України у виді штрафу в розмірі 850 грн, який не було виконано протягом двох років, а також вирок Дніпровського районного суду м. Києва від 13 жовтня 2021 року, змінений ухвалою Київського апеляційного суду від 20 липня 2022 року, яким ОСОБА_3 визнано винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 15 ч. 1 ст. 185 КК України, та призначено покарання у виді обмеження волі на строк 1 рік зі звільненням на підставі ст. 75 КК України від відбування покарання з випробуванням з встановленням іспитового строку тривалістю 1 рік, - виконувати самостійно.

Запобіжний захід ОСОБА_3 до набрання вироком законної сили не обирати.

Строк відбування покарання обчислювати з дня затримання ОСОБА_3 після набрання вироком законної сили.

Речові докази: лікер «Jagermeister», вартістю 515,85 грн та сосиски «Делікатесні Дитячі», вартістю 157,62 грн, які перебувають на зберіганні у представника ТОВ «ЛАБР» ОСОБА_5 , повернути ТОВ «ЛАБР».

Вирок може бути оскаржений до Київського апеляційного суду протягом 30 днів з дня його проголошення шляхом подачі апеляційної скарги через Голосіївський районний суд м. Києва.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції, якщо його не буде скасовано.

Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору.

Суддя ОСОБА_1