Справа № 297/1373/22
Закарпатський апеляційний суд
У Х В А Л А

І м е н е м У к р а ї н и

09.01.2023 м. Ужгород

Закарпатський апеляційний суд у складі:

головуючого - судді ОСОБА_1 ,

суддів - ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

за участю секретарки судових засідань ОСОБА_4 ,

та учасників судового провадження : прокурорки ОСОБА_5 ,

захисника обвинуваченого ОСОБА_6 , адвоката ОСОБА_7 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали кримінального провадження № 11-кп/4806/507/22, за апеляційною скаргою прокурора ОСОБА_8 ,

ВСТАНОВИВ:

Ухвалою Берегівського районного суду Закарпатської області від 29 серпня 2022 року,

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Тростянець Сумської області, мешканця АДРЕСА_1 , громадянина України,

звільнено від кримінальної відповідальності у зв`язку з дійовим каяттям, а кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань (далі - ЄРДР) від 24.03.2022 за №0000080 за обвинуваченням ОСОБА_6 у вчиненні кримінальних проступків, передбачених ч. 5 ст. 27- ч. 1 ст. 358, ч. 4 ст. 358 КК України закрито на підставі п. 1 ч. 2 ст. 284 КПК України.

Речові докази: висновок лікарсько-консультативної комісії закладу охорони здоров`я про необхідність постійного стороннього догляду, виданий 22 березня 2022 року Державною установою «Інститут серця МОЗ України» на ім`я ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , на який ухвалою слідчого судді від 29.03.2022 накладений арешт та який знаходиться в матеріалах кримінального провадження ухвалено зберігати в матеріалах кримінального провадження.

Відповідно до обвинувального акту та ухвали суду, ОСОБА_6 , будучи достовірно обізнаним про введення на всій території України воєнного стану, а також проведення на території України мобілізації до Збройних Сил України, маючи умисел на виготовлення підроблених тимчасового посвідчення військовозобов`язаного та довідки військово-лікарської комісії про те, що він визнаний непридатним до військової служби з виключенням із військового обліку, з метою перетину Державного кордону України, всупереч обмежень, передбачених Указом Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» та Законом України «Про правовий режим воєнного стану», усвідомлюючи значення та суспільно-небезпечний характер своїх дій та керуючи ними, діючи умисно, у невстановлений досудовим розслідуванням точний день та час березня 2022 року, знайшовши в мережі «Інтернет» оголошення щодо виготовлення підроблених документів та реалізуючи свій злочинний умисел, спрямований на пособництво у підробленні іншого офіційного документа, який видається установою, що має право видавати такі документи, з метою його подальшого використання, домовився із невстановленою досудовим розслідуванням особою про виготовлення висновку лікарсько-консультативної комісії закладу охорони здоров`я про необхідність постійного стороннього догляду за своєю дружиною ОСОБА_10 , узгодивши при цьому оплату вартості підробленого документа в розмірі 5000 (п`ять тисяч) гривень та передав свої персональні анкетні дані та персональні анкетні дані дружини ОСОБА_9 для внесення їх до підробленого висновку лікарсько-консультативної комісії закладу охорони здоров`я про необхідність постійного стороннього догляду за ОСОБА_10 . В подальшому, в невстановлений досудовим розслідуванням день та час березня 2022 року, ОСОБА_6 , перебуваючи у м. Київ на вулиці Братиславська, неподалік державної установи «Інститут серця МОЗ України», яка розташована за адресою: м. Київ, вулиця Братиславська, 5А, отримав від невстановленої досудовим розслідування особи завідомо підроблений документ - висновок лікарсько-консультативної комісії закладу охорони здоров`я, начебто виданий 22 березня 2022 року державною установою «Інститутом серця МОЗ України» про необхідність постійного стороннього догляду за ОСОБА_10 через те, що враховуючи важкість діагнозу та потребу в оперативному лікуванні, остання потребує постійного стороннього догляду, який здійснює її чоловік - ОСОБА_6 . Після цього, 23 березня 2022 року, приблизно о 18 год 30 хв, ОСОБА_6 , під час проходження прикордонного контролю, перебуваючи в міжнародному пункті пропуску через державний кордон України «Косино», який розташований по вул. Барабаш, 74, в с. Косонь Берегівського району Закарпатської області, діючи умисно, з метою перетину Державного кордону України, всупереч обмежень, передбачених Указом Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» та Законом України «Про правовий режим воєнного стану», надав військовослужбовцям Державної прикордонної служби України завідомо підроблений документ - висновок лікарсько-консультативної комісії закладу охорони здоров`я, начебто виданий 22 березня 2022 року державною установою «Інститут серця МОЗ України» про необхідність постійного стороннього догляду за ОСОБА_10 через те, що враховуючи важкість діагнозу та потребу в оперативному лікуванні, остання потребує постійного стороннього догляду, який здійснює її чоловік - ОСОБА_6 , який насправді державною установою «Інститут серця Міністерства охорони здоров`я» не видавався та не посвідчувався, чим у такий спосіб скоїв пособництво у виготовленні підробленого офіційного документа та його використання. Вказані вище дії ОСОБА_6 кваліфіковано за ч. 5 ст. 27 - ч. 1 ст. 358 КК України, як пособництво у підробленні офіційного документа, який видається установою, яка уповноважена на виконання функцій держави, яка має право видавати документи, і який надає права або звільняє від обов`язків, з метою використання його особою, та за ч. 4 ст. 358 КК України, як використання завідомо підробленого документа.

В судовому засіданні захисник обвинуваченого ОСОБА_6 , адвокат ОСОБА_7 , підтримав письмове клопотання подане ним до суду 24.05.2022 про закриття кримінального провадження відносно ОСОБА_6 у зв`язку з дійовим каяттям. Клопотання мотивував тим, що обвинувачений ОСОБА_6 вперше притягується до відповідальності за вчинення кримінальних проступків і щиро розкаюється у вчиненому, тому є всі підстави для звільнення його підзахисного від кримінальної відповідальності відповідно до ст. 45 КК України, у зв`язку з дійовим каяттям та закриття провадження у справі.

В ухвалі суду вказується на те, що ОСОБА_6 , відповідно до ст. 12 КК України, вчинив два кримінальні проступки, до кримінальної відповідальності притягується вперше. Відповідно до примітки до ст. 45 КК України, інкриміновані ОСОБА_6 діяння до корупційних кримінальних правопорушень або кримінальних правопорушень, пов`язаних з корупцією, не належать. Суд в ухвалі також зазначив, що в діях ОСОБА_6 вбачається наявність ідеальної сукупності проступків, тобто він однією дією, хоча з розривом у часі, вчинив одночасно два проступки, тому він вважається таким, що вчинив злочин вперше, що є передумовою звільнення від кримінальної відповідальності у зв`язку з дійовим каяттям. В оскаржуваній ухвалі також вказано, що обвинувачений щиро розкаявся у вчиненому, активно сприяв розкриттю кримінальних правопорушень, тому наявні всі обов`язкові обставини, передбачені ст. 45 КК України, для звільнення його від кримінальної відповідальності у зв`язку із дійовим каяттям. При цьому, суд зазначив, що будь-які обставини, які би перешкоджали звільненню ОСОБА_6 від кримінальної відповідальності на підставі ст. 45 КК України, відсутні, а позицію прокурора, який заперечив щодо задоволення клопотання, з огляду на відсутність належного обґрунтування, суд вважає безпідставною.

В апеляційній скарзі прокурор ОСОБА_8 вказує на те, що ухвала суду є незаконною, такою, що підлягає скасуванню. Стверджує, що в мотивувальній частині ухвали суду не вказано формулювання обвинувачення, визнаного судом доведеним, а зазначено лише фактичні обставини, що були встановлені у ході досудового розслідування та викладені в обвинувальному акті. Окрім цього, в мотивувальній частині ухвали відсутні показання обвинуваченого ОСОБА_6 щодо обставин кримінальних правопорушень, а лише зазначено, що ОСОБА_6 свою вину визнав повністю. Вважає, що суд першої інстанції безпідставно не врахував те, що інкриміновані ОСОБА_6 кримінальні правопорушення утворюють реальну сукупність, оскільки обвинувачений відокремленими одна від одної діями вчинив два різні кримінальні правопорушення, при цьому один є умовою для вчинення іншого. Апелянт просить дослідити витяг з ЄРДР та звукозапис судового розгляду у суді першої інстанції, ухвалу суду скасувати, а матеріали кримінального провадження направити на новий розгляд до суду першої інстанції.

Заслухавши доповідь судді про суть ухвали, повідомлення про те, ким і в якому обсязі вона оскаржена, про основні доводи апеляційної скарги, пояснення учасників судового провадження прокурорки ОСОБА_5 , яка підтримала апеляційну скаргу, захисника обвинуваченого ОСОБА_6 , адвоката ОСОБА_7 , який заперечував щодо її задоволення, перевіривши матеріали кримінального провадження, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню.

Апеляційна скарга розглядається за відсутності обвинуваченого ОСОБА_6 , неявка якого, з огляду на положення ч. 4 ст. 405 КПК України, не перешкоджає її розгляду. Приймаючи рішення про розгляд апеляційної скарги за відсутності обвинуваченого береться до уваги те, що такий належним чином повідомлений про час та місце розгляду справи, клопотань чи заяв про відкладення її розгляду не подавав, у розгляді справи бере участь його захисник, адвокат ОСОБА_7 .

Доводи апеляційної скарги про незаконність оскаржуваної ухвали суду першої інстанції колегія суддів визнає обґрунтованими з таких підстав.

Так, відповідно до ч. 1 ст. 404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення в межах апеляційної скарги.

Відповідно до ст. ст. 370, 372 КПК України судове рішення (ухвала) повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до статті 94 цього Кодексу. Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення. У мотивувальній частині ухвали зазначаються:суть питання, що вирішується ухвалою, і за чиєю ініціативою воно розглядається; встановлені судом обставини з посиланням на докази, а також мотиви неврахування окремих доказів; мотиви, з яких суд виходив при постановленні ухвали, і положення закону, яким він керувався.

Згідно з ч. 1 ст. 9 КПК України під час кримінального провадження суд зобов`язаний неухильно додержуватися вимог Конституції України, цього Кодексу, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, вимог інших актів законодавства.

Відповідно до ст. 284 КПК України кримінальне провадження закривається судом у зв`язку зі звільненням особи від кримінальної відповідальності.

Відповідно до статті 45 КК України, особа яка вперше вчинила кримінальний проступок або необережний нетяжкий злочин, крім корупційних кримінальних правопорушень або кримінальних правопорушень, пов`язаних з корупцією, порушень правил безпеки дорожнього руху або експлуатації транспорту особами, які керували транспортними засобами у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебували під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, звільняється від кримінальної відповідальності, якщо вона після вчинення кримінального правопорушення щиро покаялася, активно сприяла розкриттю кримінального правопорушення і повністю відшкодувала завдані нею збитки або усунула заподіяну шкоду.

Відповідно до приписів цієї норми матеріального права для застосування ст. 45 КК України необхідно встановити, як правило, сукупність всіх перелічених елементів.

Відповідно до приписів ст. 449 КПК України, після виконання дій, передбачених статтею 348 цього Кодексу, головуючий надає стороні обвинувачення та стороні захисту право проголосити вступні промови.

У вступній промові зазначається, якими доказами сторона підтверджуватиме наведені нею обставини, порядок дослідження доказів, а також може бути зазначена позиція сторони.

Сторона обвинувачення, сторона захисту має право відмовитися від проголошення вступної промови.

Право проголосити вступну промову першою надається стороні обвинувачення, після чого вступну промову проголошує сторона захисту.

Вступні промови проголошуються з дотриманням розумних строків залежно від обсягу обвинувачення. Якщо проголошення вступної промови має ознаки зловживання правом з метою затягування судового розгляду, суд після усного попередження зупиняє проголошення промови.

Інші учасники судового провадження можуть висловити свою думку про те, які докази потрібно дослідити, та про порядок їх дослідження після вступної промови сторони захисту.

Докази зі сторони обвинувачення досліджуються в першу чергу, зі сторони захисту - у другу.

Обсяг доказів, які будуть досліджуватися, та порядок їх дослідження визначаються ухвалою суду і в разі необхідності можуть бути змінені.

Під час здійснення спеціального судового провадження досліджуються всі надані докази.

Суд має право, якщо проти цього не заперечують учасники судового провадження, визнати недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються. При цьому суд з`ясовує, чи правильно розуміють зазначені особи зміст цих обставин, чи немає сумнівів у добровільності їх позиції, а також роз`яснює їм, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку.

Допит обвинуваченого здійснюється обов`язково, крім випадку, якщо він відмовився від давання показань, та випадків, передбачених частиною третьою статті 323 та статтею 381 цього Кодексу.

Колегія суддів вважає, що вказані вище вимоги кримінального процесуального, а також кримінального законів судом першої інстанції не були дотримані.

Так, з журналу судового засідання вбачається, що судом встановлено такий порядок дослідження доказів : допитати обвинуваченого ОСОБА_6 та дослідити дані, що характеризують його особу.

Окрім того, з журналу судового засідання вбачається, що судом першої інстанції обвинувачений ОСОБА_6 не допитувався і судом не досліджувались дані, що характеризують його особу, що матеріали кримінального провадження не містять відомостей про відмову обвинуваченого від дачі показань.

З матеріалів кримінального провадження убачається, що суд першої інстанції постановив рішення про звільнення ОСОБА_6 від кримінальної відповідальності у зв`язку з дійовим каяттям під час розгляду кримінального провадження, що, як вбачається з журналу судового засідання, свідчить про те, що судом не досліджувались наявні у матеріалах кримінального провадження докази, у тому числі і відомості про особу обвинуваченого.

Тому, висновок суду першої інстанції про те, що ОСОБА_6 вперше вчинив кримінальне правопорушення не може визнаватися таким, що відповідає дослідженим у судовому засіданні доказам.

Вказане свідчить про те, що викладені у судовому рішенні висновки не підтверджені дослідженими у судовому засіданні доказами (показаннями обвинуваченого ОСОБА_6 та відомостями про його особу).

Оскільки обвинувачений ОСОБА_6 показань не давав, тому висновок суду першої інстанції про його щире каяття, активне сприяння розкриттю кримінального правопорушення та відсутність збитків завданих кримінальним правопорушенням також визнається таким, що не відповідає фактичним обставинам справи, не підтверджений будь-якими доказами.

Крім того, заслуговують на увагу і доводи апеляційної скарги прокурора про те, що інкриміновані ОСОБА_6 кримінальні правопорушення утворюють реальну сукупність злочинів, оскільки обвинувачений відокремленими одна від одної діями вчинив два різні кримінальні правопорушення,

З огляду на вищенаведене, апеляційний суд висновки місцевого суду у цій частині не визнає належним чином вмотивованими, такими, що узгоджуються з приписами матеріального права щодо ідеальної (реальної) сукупності злочинів.

На підставі наведеного вище, апеляційний суд доходить висновку про те, що не з`ясування судом першої інстанції відомостей про особу обвинуваченого ОСОБА_6 , відсутність даних щодо змісту показань обвинуваченого з обставин скоєних кримінальних проступків, свідчить про передчасність та безпідставність висновку про те, що ОСОБА_6 вперше вчинив кримінальні проступки, активно сприяв їх розкриттю та відсутність збитків завданих кримінальним правопорушенням, і при цьому суд першої інстанції залишив поза увагою фактичні обставини скоєних діянь.

Тому, колегія суддів висновки суду першої інстанції вважає такими, що не відповідають фактичним обставинам кримінального провадження.

Отже, судом першої інстанції було допущено неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність, а саме застосовано закон, який не підлягав застосуванню, що призвело до передчасного звільнення обвинуваченого ОСОБА_6 від кримінальної відповідальності на підставі ст. 45 КК України у зв`язку з дійовим каяттям та закриття кримінального провадження, що відповідно до ч. 1 ст. 409, ч. 1 ст. 412 КПК України є безумовною підставою для скасування судового рішення.

Скасовуючи ухвалу суду першої інстанції, апеляційний суд позбавлений можливості ухвалити остаточне рішення за результатами розгляду даного кримінального провадження, оскільки судом першої інстанції не було здійснено розгляд обвинувального акту по суті, і при цьому в апеляційній скарзі ставиться питання про направлення кримінального провадження до суду першої інстанції на новий судовий розгляд в іншому складі.

Враховуючи те, що діючим КПК України не врегульовано питання призначення нового розгляду кримінального провадження після скасування судом апеляційної інстанції ухвали про його закриття з підстав істотного порушення судом вимог кримінального процесуального закону та неправильного застосування закону про кримінальну відповідальність, апеляційний суд вважає за необхідне застосувати дію ст. ст. 7, 9 КПК України.

Так, ч. 6 ст. 9 КПК України передбачає, що у випадках, коли положення цього Кодексу не регулюють або неоднозначно регулюють питання кримінального провадження, застосовуються загальні засади кримінального провадження, визначені ч. 1 ст. 7 КПК України.

Відповідно до положень ст. 7 КПК України зміст і форма кримінального провадження повинні відповідати загальним засадам кримінального провадження, до яких зокрема відносяться: верховенство права, законність, забезпечення права на захист, доступ до правосуддя та обов`язковість судових рішень, публічність, диспозитивність, гласність і відкритість судового провадження та його розумність строків.

За таких обставин, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга прокурора підлягає задоволенню, а ухвала суду першої інстанції, яка прийнята з істотним порушенням вимог кримінального процесуального закону та неправильним застосуванням закону про кримінальну відповідальність, підлягає скасуванню з призначенням нового розгляду кримінального провадження у суді першої інстанції.

Під час нового судового розгляду кримінального провадження щодо ОСОБА_6 суду першої інстанції необхідно дотриматись вимог кримінального та кримінального процесуального законів, взяти до уваги наведене вище, повно й всебічно розглянути кримінальне провадження, дослідити приєднані до обвинувального акту докази, дати їм належну оцінку, і прийняти законне та обґрунтоване рішення, з урахуванням положень ст. ст. 370-374 КПК України.

Керуючись ст. ст. 404, 405, 407, 419 КПК України, апеляційний суд

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу, яку подав прокурор ОСОБА_8 , задовольнити.

Ухвалу Берегівського районного суду Закарпатської області від 29 серпня 2022 року, якою обвинуваченого ОСОБА_6 звільнено від кримінальної відповідальності за ч. 5 ст. 27- ч. 1 ст. 358, ч. 4 ст. 358 КК України на підставі ст. 45 КК України у зв`язку з дійовим каяттям, а кримінальне провадження щодо нього закрито на підставі п. 1 ч. 2 ст. 284 КПК України, - скасувати, призначивши новий розгляд обвинувального акту в підготовчому судовому засіданні суду першої інстанції в іншому складі.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення, є остаточною й оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді :