Справа № 953/5650/22
н/п 1-кс/953/4195/22
"28" жовтня 2022 р. Київський районний суд м. Харкова у складі:
слідчого судді - ОСОБА_1 ,
за участю секретаря - ОСОБА_2 ,
Досудовим розслідуванням встановлено, що 03.10.2022 до ЧЧ Харківського РУП №1 ГУНП в Харківській області надійшла заява ОСОБА_4 щодо заволодіння невстановленими особами, шляхом оману, грошовими коштами ФГ "Альянс".
Під час подальшого проведення досудового розслідування встановлено, що на виконання умов договору поставки нафтопродуктів № 130/87 від 26 вересня 2022 року з розрахункового рахунку НОМЕР_3 ФГ «АЛЬЯНС», що відкритий в АТ КБ «ПРИВАТ БАНК» на розрахунковий рахунок ТОВ «МАРТ ТРЕЙДНІГ» НОМЕР_1 ,
згідно платіжного доручення № 928 від 27.09.2022 було перераховано грошові кошти у сумі 200 000 грн., та згідно платіжного доручення № 609 від 27.09.2022 було перераховано ще 44 377, 00 грн., тобто загальна сума перерахована на виконання умов вищевказаного договору складає 244 377 грн., як передплату за продукцію дизельного палива. що становить 20 % від загальної суми замовленого палива.
Під час подальшого проведення досудового розслідування встановлено, що на даний час поставки замовленого, вищевказаного дизельного палива не здійснено. Крім того, контактний номер, за яким зв`язувались із чоловіком, який представився менеджером ТОВ «МАРТ ТРЕЙДІНГ» не відповідає.
Зважаючи на вищевикладене у органу досудового розслідування існують достатні підстави вважати, що грошові кошти, які були перераховані ФГ «Альянс» на розрахунковий рахунок ТОВ «МАРТ ТРЕЙДІНГ», являються предметом вчинення кримінального правопорушення злочину, передбаченого ч. 2 ст. 190 КК України.
У судове засідання прокурор не з`явився, повідомлений належним чином та своєчасно, до матеріалів клопотання долучено заяву прокурора про розгляд поданого клопотання про арешт майна без його участі та клопотання підтримав в повному обсязі, та просив про його задоволення. Неприбуття прокурора у судове засідання відповідно до ч. 1 ст. 172 КПК України не перешкоджає розгляду клопотання.
Оскільки сторона кримінального провадження, яка звернулась з клопотанням, довела наявність достатніх підстав вважати, що майно власником може бути відчужене, з метою забезпечення арешту майна, відповідно до ч. 2 ст.172 КПК України, дане клопотання розглядається слідчим суддею без повідомлення власника майна.
Як встановлено під час досудового розслідування, що на виконання умов договору поставки нафтопродуктів № 130/87 від 26 вересня 2022 року з розрахункового рахунку НОМЕР_3 ФГ «АЛЬЯНС», що відкритий в АТ КБ «ПРИВАТ БАНК» на розрахунковий рахунок ТОВ «МАРТ ТРЕЙДНІГ» НОМЕР_1 , згідно платіжного доручення № 928 від 27.09.2022 було перераховано грошові кошти у сумі 200 000 грн., та згідно платіжного доручення № 609 від 27.09.2022 було перераховано ще 44 377, 00 грн., тобто загальна сума перерахована на виконання умов вищевказаного договору складає 244 377 грн., як передплату за продукцію дизельного палива. На даний час поставки замовленого, вищевказаного дизельного палива не здійснено.
В зв`язку з вищевикладеним, органом досудового розслідування було підготовлено клопотання про арешт майна, яке направлено на адресу Київського р/с м. Харкова для подальшого розгляду, та надійшло до суду - 11.10.2022, однак ухвалою слідчого судді від 11.10.2022 клопотання було повернуто прокурору, та встановлено строк в 72 год. для усунення недоліків, яка було отримана слідчим 17.10.2022 о 09.00 год.. Після усунення недоліків прокурором повторно 17.10.2022 року спрямовано клопотання про арешт майна, однак ухвалою слідчого судді від 17.10.2022 клопотання було повернуто прокурору, та встановлено строк в 72 год. для усунення недоліків, яка була отримана слідчим 18.10.2022 о 11.45 год. Після усунення недоліків прокурором 21.10.2022 року спрямовано клопотання про арешт майна, однак ухвалою слідчого судді від 21.10.2022 клопотання було повернуто прокурору, та встановлено строк в 72 год. для усунення недоліків, яка була отримана слідчим 25.10.2022 о 12 год. 15 хв. Після усунення недоліків прокурором 27.10.2022 року о 10.36 год. спрямовано клопотання про арешт майна
Таким чином, згідно зі ч. 3 ст. 172 КПК України, передбачений законом строк в сімдесят дві години для усунення недоліків прокурором не порушено.
Згідно п. 7 ч. 2 ст. 131 КПК України, заходом забезпечення кримінального провадження є арешт майна. Відповідно до ч. 5 ст. 132 КПК України, під час розгляду питання про застосування заходів забезпечення кримінального провадження сторони кримінального провадження повинні подати слідчому судді докази обставин, на які вони посилаються.
Загальні вимоги щодо порядку застосування будь-яких заходів забезпечення визначені статтями 131 та 132 КПК України.
Так, згідно з ч. 3 ст. 131 КПК України, застосування заходів забезпечення кримінального провадження не допускається, якщо слідчий, дізнавач, прокурор не доведе, що існує обґрунтована підозра щодо вчинення кримінального правопорушення такого ступеня тяжкості, що може бути підставою для застосування заходів забезпечення кримінального провадження, що потреби досудового розслідування виправдовують такий ступінь втручання у права і свободи особи, про який ідеться в клопотанні слідчого, дізнавача, прокурора, а також, що може бути виконане завдання, для виконання якого слідчий, дізнавач, прокурор звертається із клопотанням.
У відповідності до ст. 170 КПК України арешт майна є тимчасове позбавлення за ухвалою слідчого судді права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно, зокрема, є доказом кримінального правопорушення.
Згідно з ч. 2 ст. 170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення: 1) збереження речових доказів; 2) спеціальної конфіскації; 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.
Згідно з абз. 1 ч.3 ст. 171 КПК України для збереження речових доказів арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно може бути речовим доказом.
Водночас, відповідно до абз. 1 ч. 1 ст. 173 КПК України слідчий суддя відмовляє у задоволенні клопотання про арешт майна, якщо особа, що його подала, не доведе необхідність такого арешту, а також наявність ризиків, передбачених абз.2 ч.1 ст. 170 КПК України. До таких ризиків відноситься можливість приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження майна.
До того ж, за змістом ч. 2 ст. 173 КПК України при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя повинен враховувати: правову підставу для арешту майна; можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні; розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження; наслідки арешту майна для третіх осіб.
Отже, з аналізу зазначених норм КПК України, при вирішення питання про арешт майна з метою забезпечення збереження речових доказів слідчий суддя має встановити:
1)чи існує обґрунтована підозра у вчиненні злочину такої тяжкості, що дозволяє застосування арешту майна;
2)чи відноситься майно, щодо якого вирішується питання про його арешт до виду майна, на яке можна накладати арешт та чи перебуває воно у власності осіб, щодо майна яких дозволено накладення арешту з відповідною метою;
3)чи відповідає майно ознакам речового доказу;
4)чи можливо за допомогою арешту досягнути завдань, для виконання яких прокурор звертається із відповідним клопотанням;
5)чи будуть розумними та співрозмірними із завданнями цього кримінального провадження наслідки арешту майна для осіб, чиї права обмежуються внаслідок його застосування.
З урахуванням вказаного, дослідивши клопотання та додані до нього матеріали, слідчий суддя, встановлюючи наявність зазначених вище обставин, приходить до таких висновків.
Частина 10 статті 170 КПК України встановлює, що арешт може бути накладений у встановленому цим Кодексом порядку на рухоме чи нерухоме майно, гроші у будь-якій валюті готівкою або у безготівковій формі, в тому числі кошти та цінності, що знаходяться на банківських рахунках чи на зберіганні у банках або інших фінансових установах, видаткові операції, цінні папери, майнові, корпоративні права, щодо яких ухвалою чи рішенням слідчого судді, суду визначено необхідність арешту майна.
Дана норма закону не обмежує можливість накладення арешту на майно фізичних чи юридичних осіб, які не мають правового статусу підозрюваного, обвинуваченого чи засудженого.
Прокурор у своєму клопотанні просить накласти арешт на грошові кошти, що розміщені на розрахунковому рахунку у банківській установі, перерахованих в якості оплати за паливе, яке поставлене не було, що є предметом розслідування у вказаному кримінальному провадженні.
При цьому, враховуючи вид і характер вказаного майна, а також, що арешт з метою збереження речового доказу може накладатися на майно будь-якої фізичної чи юридичної особи, обмежень чи заборон щодо накладення арешту на вказане у клопотанні майно слідчим суддею не встановлено.
З огляду зазначене, слідчий суддя дійшов висновку, що відповідне майно може бути арештоване з метою, вказаною у клопотанні.
Як зазначалося вище, арешт на майно може бути накладено з метою збереження речових доказів. У такому випадку арешт накладається на майно за наявності достатніх підстав вважати,
що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 КПК України.
Відповідно до частини першої зазначеної статті речовими доказами, зокрема, є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.
Враховуючи вказане та беручи до уваги описаний вище механізм злочину, дослідивши клопотання і долучені до нього матеріали, слідчий суддя вважає, що вказані грошові кошти у безготівковій формі дійсно відповідають ознакам речового доказу, оскільки:
- такі кошти містять відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час цього кримінального провадження, оскільки безпосереднє їх внесення відповідним товариством на рахунок ТОВ «МАРТ ТРЕЙДІНГ» за описаних у клопотанні обставин свідчить про використання їх для реалізації злочинного плану, а відомості про їх розміщення на конкретному рахунку, дані щодо їх розміру, валюти, дати і джерела перерахування можуть підтвердити обставини розслідуваного злочину;
- відповідні грошові кошти є об`єктом кримінально протиправних дій, оскільки, за версією слідства, саме на безпідставне заволодіння такими коштами були спрямовані дії ймовірно причетних осіб.
Таким чином слідчий суддя встановив, що прокурором доведено, що зазначені у клопотанні активи відповідають ознакам речових доказів, визначеним ст. 98 КПК України, мають значення для забезпечення даного кримінального провадження, а тому щодо них може бути застосовано арешт з метою вказаною у клопотанні. Мета, що стосується відшкодування шкоди потерпілому у кримінальному провадженні прокурором доведена не була, оскільки цивільний позов матеріали клопотання не містять.
Завданнями арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження.
Ризиком у контексті кримінального провадження є певна ступінь можливості, що особа вдасться до вчинків, які будуть перешкоджати досудовому розслідуванню та судовому розгляду.
Зважаючи на обставини, що розслідуються у межах цього кримінального провадження, характер діяльності, а також можливості користування відповідними грошовими коштами, обґрунтованим є твердження про наявність ризику втрати зазначених активів, шляхом їх приховування, передачі чи відчуження третім особам. Враховуючи, що слідчим суддею встановлено, що злочинна діяльність ймовірних співучасників була спрямована саме на заволодіння такими грошовими коштами і вони фактично є об`єктом їх протиправних дій, вказані ризики є досить інтенсивними, а тому з метою унеможливлення їх реалізації і відповідно збереження такого майна як речових доказів, виправданим і обґрунтованим з огляду на завдання кримінального провадження є застосування обмежень щодо можливості відчуження та розпорядження такими грошовими коштами.
На думку слідчого судді, накладення арешту в даному випадку є розумним та співрозмірним завданням кримінального провадження. У цьому контексті слідчий суддя враховує, серед іншого, суспільну небезпеку ймовірно вчиненого кримінального правопорушення, його специфіку і тяжкість, ймовірну причетність до їх вчинення осіб, які є власниками відповідного майна, а також наявність на ньому відомостей, що мають істотне значення для розслідування відповідних злочинів. За таких обставин, слідчий суддя вважає, що пов`язані із накладенням арешту обмеження є виправданим і не буде занадто обтяжливим для власників.
У цьому контексті слідчий суддя відзначає, що накладення арешту на відповідні грошові кошти не є припиненням права власності на них або невідворотнім позбавленням такого права. Хоча власники і обмежуються у реалізації всіх правомочностей щодо відповідного майна, однак такий захід є тимчасовим, який окреслений строками досудового розслідування.
При цьому, у ході розгляду клопотання слідчим суддею не встановлено негативних наслідків арешту майна для третіх осіб.
З урахуванням зазначеного, слідчий суддя приходить до висновку, що накладення арешту на даному етапі досудового розслідування у цьому випадку є пропорційним та співрозмірним завданням кримінального провадження і переслідує легітимну мету.
Також слідчий суддя вважає обґрунтованим застосувати заборону відчуження та розпорядження майном, зважаючи на встановлені ризики приховування, пошкодження, знищення майна, яке є речовими доказами, а також необхідність його використання для потреб досудового розслідування та судового розгляду.
За таких обставин, слідчий суддя вважає, що обмеження, яких зазнають власники майна, на даному етапі виправдовують такий ступінь втручання у їх право власності.
Застосування заходу забезпечення у вигляді арешту майна у вказаний спосіб відповідає належній правовій процедурі та завданням кримінального провадження, а від так клопотання прокурора підлягає задоволенню.
Згідно з ч. 4 ст. 107 КПК України у разі неприбуття в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у судовому провадженні, чи в разі, якщо відповідно до положень цього Кодексу судове провадження здійснюється судом за відсутності осіб, фіксування за допомогою технічних засобів кримінального провадження в суді не здійснюється.
На підставі викладеного, керуючись ст. 98, 107, 131-132, 167, 170-173, 309, 372 КПК України, слідчий суддя,-
Відповідно до ст. 175 КПК України ухвала про арешт майна виконується негайно слідчим, прокурором.
Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Харківського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її проголошення.

Слідчий суддя ОСОБА_1