єдиний унікальний номер справи 531/2412/22
номер провадження 1-кп/531/49/23
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 лютого 2023 року м. Карлівка

Карлівський районний суд Полтавської області в складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участю секретаря ОСОБА_2 ,

прокурорів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

обвинуваченого ОСОБА_5 ,

захисників ОСОБА_6 , ОСОБА_7 ,

потерпілого ОСОБА_8 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Карлівка обвинувальний акт кримінального провадження за обвинуваченням ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Нехвороща Новосанжарського району Полтавської області, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , українця, громадянина України, освіта вища, одруженого, маючого на утриманні одну малолітню дитину, фізична особа-підприємець, не депутата, раніше не судимого, у вчинені кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України, -

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_5 обвинувачується в тому, що він 09 жовтня 2022 року, близько 15 години 00 хвилин, керуючи автомобілем «Peugeot Boxer», державний номерний знак НОМЕР_1 , рухаючись по провулку Довгалівський в місті Карлівка Полтавського району Полтавської області (другорядна дорога), на перехресті нерівнозначних доріг з вулицею Короленка в місті Карлівка Полтавського району Полтавської області, не переконався в безпечності виконуваного ним маневру після зупинки керованого ним автомобіля, виїхав на перехресті із другорядної на головну дорогу, не надавши переваги в русі автомобілю «ВАЗ-2103», державний номерний знак НОМЕР_2 , під керуванням ОСОБА_9 , який рухався по вулиці Короленка, та своїми діями водій автомобіля «Peugeot Boxer», державний номерний знак НОМЕР_1 , допустив зіткнення за автомобілем «ВАЗ-2103», державний номерний знак НОМЕР_2 , під керуванням ОСОБА_9 , внаслідок чого водій ОСОБА_9 отримав тілесні ушкодження.

У результаті дорожньо-транспортної пригоди, згідно висновку судово-медичної експертизи №38 від 27 жовтня 2022 року, ОСОБА_9 спричинено тілесні ушкодження у вигляді: прямих переломів 4-9 ребер по середньо-ключичній з переходом на переднє-пахову лінію з ушкодженням реберної плеври та частковим розривом діафрагми зліва; прикореневого крововиливу в лівій легені; крововиливу в ліву плевральну порожнину в кількості 300 мл. рідкої крові та згортків; непрямих переломів 6-7 ребер по середньо-ключичній лінії праворуч; крововиливу в м`які тканини живота; розривів шлунку та селезінки; заочеревинної гематоми; крововиливу в жирову клітковину лівої нирки, сальник, брижу кишківника; крововиливу в порожнину очеревини в кількості 200 мл.; забитої рани на підборідді; садна в ділянці лівого підребер`я; поодиноких саден на передній поверхні обох колінних суглобів та гомілок; дрібних саден на кистях рук. Вище перераховані тілесні ушкодження носять характер прижиттєвості, утворилися незадовго до настання смерті від дії тупих предметів, могли утворитися в результаті дорожньо-транспортної пригоди в час та при обставинах, вказаних в описовій частині постанови, стосовно живої особи носять ознаки тяжких тілесних ушкоджень, які небезпечні для життя в момент спричинення згідно пункту 2.1 «Правил судово-медичного визначення ступеня тяжкості тілесних ушкоджень», затверджених наказом МОЗ України №6 від 17 січня 1995 року, а в даному випадку, що потягли смерть потерпілого. Причиною смерті ОСОБА_9 стала тупа травма грудної клітки та живота, яка супроводжувалась двосторонніми переломами ребер, розривами внутрішніх органів (шлунку, діафрагми, селезінки), травматичним шоком-крововтратою.

Причиною дорожньо-транспортної пригоди та наслідків, що настали, згідно висновку судово-автотехнічної експертизи №3079-3080 від 27 жовтня 2022 року, є порушення вимог п. п. 10.1, 16.11, 2.1 розділу 33 ПДР України водієм ОСОБА_5 , а саме:

-10.1 Перед початком руху, перестроюванням та будь-якою зміною напрямку руху водій повинен переконатися, що це буде безпечним і не створить перешкод або небезпеки іншим учасникам руху;

-16.11 На перехресті нерівнозначних доріг водій транспортного засобу, що рухається по другорядній дорозі, повинен дати дорогу транспортним засобам, які наближаються до даного перехрещення проїзних частин по головній дорозі, незалежно від напрямку їх подальшого руху;

-2.1 Водій повинен дати дорогу транспортним засобам, що під`їжджають до нерегульованого перехрестя по головній дорозі.

Порушення вказаних вимог ПДР України водієм ОСОБА_5 з технічної точки зору знаходяться у причинному зв`язку з виникненням дорожньо-транспортної пригоди. ОСОБА_5 мав технічну можливість уникнути дорожньо-транспортної пригоди, а саме уникнути зіткнення, для чого у нього не було будь-яких перешкод технічного характеру, які б не дозволили йому виконати вимоги вищевказаних норм ПДР України.

Таким чином, своїми діями, які виразились у порушенні правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, що спричинило смерть потерпілого ОСОБА_9 , ОСОБА_5 вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 286 КК України.

Допитаний в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_5 винним себе у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України, визнав повністю та повністю підтвердив час, обставини та спосіб вчинення кримінального правопорушення. У скоєному щиро розкаюється.

Потерпілий ОСОБА_8 в судовому засіданні пояснив, що загиблий ОСОБА_9 був його братом. Очевидцем ДТП він не був. До обвинуваченого претензій не має, останній шкоду відшкодував. На суворому покаранні не наполягає.

Свідок ОСОБА_10 в судовому засіданні пояснив, що обвинувачений є його другом. 09 жовтня 2022 року, в післяобідній час, він був пасажиром у автомобілі «Peugeot Boxer», яким керував ОСОБА_5 . Вони від`їхали від магазину приблизно на 20 метрів та під`їхали до перехрестя, через який мали рухатися прямо. Автомобіль рухався зі швидкістю приблизно 20 км/г. Перехрестя було нерегульоване, але по якій, головній чи другорядній дорозі вони рухались, не знає, оскільки не слідкував за дорогою. Чи пригальмовував їх автомобіль перед перехрестям, точно сказати не може. Пасками безпеки і свідок і водій були пристебнуті. Під час виїзду на перехрестя, свідок відчув удар в ліву сторону автомобіля, від якого автомобіль перекинувся на кришу. Подушки безпеки не спрацьовували. Коли вилізли з автомобіля, зрозуміли, що інший автомобіль був «ВАЗ», у якого було пошкоджено передню частину. Хтось з перехожих викликав ШМД. Вони разом з обвинуваченим підійшли до автомобіля «ВАЗ», водій якого самостійно вийшов з автомобіля. Приблизно за 3-5 хвилин його забрала ШМД. У самого свідка та ОСОБА_5 з тілесних ушкоджень були лише подряпини. На місці події вони пробули до кінця огляду місця події працівниками поліції.

На допиті інших свідків учасники кримінального провадження не наполягали.

Вину ОСОБА_5 в скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України, державне обвинувачення підтверджує дослідженими в судовому засіданні:

-витягом з Єдиного реєстру досудових розслідувань №0000445 від 09 жовтня 2022 року;

-рапортом старшого інспектора-чергового ВП №3 Полтавського РУП ГУНП в Полтавській області ОСОБА_11 від 09 жовтня 2022 року;

-рапортом старшого інспектора-чергового ВП №3 Полтавського РУП ГУНП в Полтавській області ОСОБА_11 від 10 жовтня 2022 року;

-протоколом огляду місця ДТП від 09 жовтня 2022 року зі схемою та фототаблицею до нього;

-постановою про визнання речовими доказами від 09 жовтня 2022 року;

-копією лікарського свідоцтва про смерть ОСОБА_9 № 39 від 10 жовтня 2022 року;

-протоколом огляду трупа ОСОБА_9 від 10 жовтня 2022 року з фототаблицею до нього;

-висновком експерта судово-медичної експертизи №38 від 27 жовтня 2022 року;

-протоколом проведення слідчого експерименту від 19 жовтня 2022 року зі схемою та фототаблицею до нього;

-висновком судово-автотехнічної експертизи №3079-3080 від 27 жовтня 2022 року.

На підставі викладеного, суд вважає, що дії ОСОБА_5 вірно кваліфіковані за ч. 2 ст. 286 КК України, як порушення правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, що спричинили смерть потерпілого.

Вирішуючи питання про призначення обвинуваченому покарання, суд керується вимогами ст. ст. 65-67 КК України та роз`ясненнями Постанови Пленуму Верховного Суду України від 24 жовтня 2003 року «Про практику призначення судами кримінального покарання» з послідуючими змінами та виходить із принципів законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання.

Як обставини, що пом`якшують покарання, згідно ст. 66 КК України, суд враховує щире каяття, активне сприяння розкриттю кримінального правопорушення та добровільне відшкодування завданої шкоди.

Обставин, що обтяжують покарання обвинуваченого, згідно 67 КК України, судом не встановлено.

Вирішуючи питання про вид та міру покарання обвинуваченому ОСОБА_5 , суд враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу обвинуваченого: його вік; стан здоров`я; соціальне становище; наявність на утриманні однієї малолітньої дитини; відсутність даних перебування на диспансерному обліку у лікарів психіатра та нарколога; раніше не судимого; позитивну характеристику за місцем проживання.

Згідно з висновком досудової доповіді щодо обвинуваченого ОСОБА_5 у кримінальному провадженні, складеною Полтавським районним сектором №3 філії державної установи «Центр пробації» в Полтавській області від 10 січня 2023 року, ризик вчинення ОСОБА_5 повторного кримінального правопорушення оцінюється як низький; ризик небезпеки для суспільства, у томи числі окремих осіб, оцінюється як низький. Беручи до уваги інформацію, що характеризує особистість обвинуваченого, його спосіб життя, історію правопорушень, а також низьку ймовірність вчинення повторного кримінального правопорушення, орган пробації вважає, що виправлення особи без позбавлення волі або обмеження волі на певний строк можливе та не становить високої небезпеки для суспільства (у тому числі окремих осіб).

Відповідно до вимог ч. 2 ст. 65 КК України особі, яка вчинила кримінальне правопорушення, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових кримінальних правопорушень, а згідно з ч. 2 ст. 50 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених.

Під час судового розгляду, проаналізувавши поведінку обвинуваченого після вчинення кримінального правопорушенні, його щире каяття, активне сприяння розкриттю кримінального правопорушення, добровільне відшкодування завданої шкоди, позицію потерпілого, наслідки суспільно-небезпечного діяння, відсутність будь-яких намірів уникнути кримінальної відповідальності, зваживши на всі обставини кримінального провадження в їх сукупності, суд приходить до переконання, що необхідним і достатнім для виправлення обвинуваченого та попередження вчинення нових кримінальних правопорушень буде призначення покарання в межах санкцій ч. 2 ст. 286 КК України у виді чотирьох років позбавлення волі без призначення додаткового покарання у виді позбавлення права керувати транспортними засобами, оскільки наявність такого права забезпечує йому працевлаштування та є єдиним джерелом доходу, так як ОСОБА_5 займається підприємницькою діяльністю у сфері надання послуг перевезення та транспортного експедирування та є єдиним працюючим у сім`ї.

Застосувавши ст. 75 КК України, звільнити обвинуваченого від відбування покарання з випробуванням з покладенням на нього обов`язків, передбачених ст. 76 КК України - періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання; не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.

В зв`язку з тим, що на досудовому слідстві відносно ОСОБА_5 запобіжний захід не обирався, враховуючи особу обвинуваченого, суд вважає за недоцільне обирати відносно нього міру запобіжного заходу.

Долю речових доказів вирішити відповідно до ст. 100 КПК України.

Процесуальні витрати та цивільний позов по кримінальному провадженню відсутні.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 369-371, 373-376 КПК України суд, -

З А С У Д И В:

ОСОБА_5 визнати винними у вчинені кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України, та призначити йому покарання у виді чотирьох років позбавлення волі без позбавлення права керувати транспортними засобами.

Відповідно до ст. 75 КК України, звільнити ОСОБА_5 від відбування призначеного покарання з випробуванням з іспитовим строком на два роки.

Згідно ст. 76 КК України, покласти на ОСОБА_5 обов`язки протягом іспитового строку: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання; не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.

В зв`язку з тим, що на досудовому слідстві відносно ОСОБА_5 запобіжний захід не обирався, враховуючи особу обвинуваченого, суд вважає за недоцільне обирати відносно нього міру запобіжного заходу.

Речовий доказ автомобіль «ВАЗ-2107», державний номерний знак НОМЕР_2 , синього кольору, який знаходиться на майданчику тимчасового тримання транспортних засобів ГУНП в Полтавській області за адресою: вул. Кременчуцька, 2В, с. Росошенці, Полтавський район, Полтавська область, повернути потерпілому ОСОБА_8 , скасувавши арешт майна, накладений ухвалою слідчого судді Карлівського районного суду Полтавської області від 17 жовтня 2022 року (справа №531/2209/22 провадження №1-кс/531/840/22).

Речовий доказ «Peugeot Boxer», державний номерний знак НОМЕР_1 , переданий на відповідальне зберігання ОСОБА_5 , вважати повернутим законному користувачу.

Апеляційна скарга на вирок може бути подана до Полтавського апеляційного суду через Карлівський районний суд, протягом 30 днів з моменту його проголошення.

Згідно ч. 6 ст. 376 КПК України, копія вироку, після його проголошення, негайно вручається обвинуваченому та прокурору.

Інші учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку.

Суддя