Провадження по справі №1-кс/522/780/23
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

(повний текст)

07 лютого 2023 року м. Одеса

Слідчий суддя Приморського районного суду м. Одеси ОСОБА_1 ,

за участю секретаря судового засідання - ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні клопотання старшого слідчого в ОВС слідчого відділу Управління СБ України в Одеській області ОСОБА_3 про продовження строку дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Миколаїв, українця, громадянина України, маючого середню - спеціальну освіту, офіційно не працюючого, зі слів не судимого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 та проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 ,

підозрюваного в рамках кримінального провадження № 0000261 року за ознаками вчинення кримінального правопорушення, передбаченої ч. 3 ст. 332 КК України,

за участю сторін кримінального провадження:

прокурора - ОСОБА_5 ,

захисників підозрюваного - адвокатів ОСОБА_6 , ОСОБА_7 ,

підозрюваного - ОСОБА_4 , -

ВСТАНОВИВ:

Органами досудового розслідування ОСОБА_4 підозрюється в рамках кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань № 0000261 року, за ознаками вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 332 КК України.

Досудовим розслідуванням встановлено, що керівник ГО «Українське об`єднання моряків» ОСОБА_8 , діючи за попередньою змовою з іншими особами, з корисливих мотивів, організувала незаконне переправлення осіб з числа чоловіків морських професій призовного віку у період дії воєнного стану на території України через державний кордон України шляхом виготовлення так званих «білих білетів» та інших документів, які надають право вільного перетину кордону чоловікам призовного віку (які відповідно до ст. 23 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» визнані відповідно до висновку військово-лікарської комісії тимчасово непридатними до військової служби за станом здоров`я).

Так, 24.02.2022 року о 05:00 год. за наказом президента Російської Федерації (далі за текстом - РФ) В. Путіна , збройні сили РФ незаконно, віроломно вторглись на територію Україну, здійснили широкомасштабну неспровоковану військову агресію і збройний напад, застосовуючи всі види стрілецької, артилерійської, ракетної, іншої зброї, в тому числі, засоби ведення війни, заборонені міжнародним правом, спричиняючи ураження і руйнування об`єктів військової і цивільної, в тому числі критичної, інфраструктури, ураження і вбивства особового складу підрозділів Збройних Сил України, інших утворених відповідно до законів України військових формувань, правоохоронних органів, мирного населення, масово порушуючи при цьому закони та звичаї війни, передбачені міжнародними договорами, і масово вчиняючи на території України злочини проти основ національної безпеки України, проти життя та здоров`я особи, проти волі, честі та гідності особи, проти статевої свободи та статевої недоторканності особи, проти виборчих, трудових та інших особистих прав і свобод людини і громадянина, проти власності, проти миру, безпеки людства та міжнародного правопорядку.

У зв`язку із вказаними обставинами Указом Президента України від 24.02.2022 № 64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні» в Україні введено воєнний стан, який на цей час у встановленому законом порядку продовжений.

Пунктом 3 Указу Президента України № 64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні» зазначено, що у зв`язку із введенням в Україні воєнного стану тимчасово, на період дії правового режиму воєнного стану, можуть обмежуватися конституційні права і свободи людини і громадянина, передбачені статтями 30-34, 38, 39, 41-44, 53 Конституції України в межах та обсязі, що необхідні для забезпечення можливості запровадження та здійснення заходів правового режиму воєнного стану, які передбачені частиною першою статті 8 Закону України «Про правовий режим воєнного стану».

Відповідно до пункту 6 ч. 1 ст. 8 Закону України «Про правовий режим воєнного стану» в Україні або окремих її місцевостях, де введено воєнний стан, може бути встановлено у порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України, особливий режим в`їзду і виїзду, обмеження свободи пересування громадян, іноземців та осіб без громадянства, а також рух транспортних засобів.

Також, у період воєнного стану порядок перетину кордону для громадян України регламентується Указом Президента України від 24.02.2022 № 65/2022 «Про загальну мобілізацію», Законом України «Про порядок виїзду в України і виїзду в Україну громадян України» від 21.01.1994 року із змінами і доповненнями, Законом України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» від 21.10.1993 року із змінами і доповненнями (зокрема ст. 23), «Правилами перетинання державного кордону громадянами України», затвердженими постановою Кабінету Міністрів України від 27.01.1995 № 57.

Відповідно до зазначених нормативних актів на період воєнного стану чоловікам - громадянам України віком від 18-60 років обмежено виїзд за межі України.

Так, п. 2-6 «Правил перетинання державного кордону громадянами України», затвердженими постановою Кабінету Міністрів України від 27.01.1995 № 57 (п. 2-6 Правил доповнено згідно з Постановою КМУ № 383 від 29.03.2022) передбачено, що у разі введення на території України надзвичайного або воєнного стану на перетин державного кордону, крім осіб, зазначених у пунктах 2-1 та 2-2 цих Правил, також мають інші військовозобов`язані особи, які не підлягають призову на військову службу під час мобілізації.

Відповідно до ст. 23 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» не підлягають призову на військову службу під час мобілізації військовозобов`язані певних категорій, у тому числі, ті, які визнані відповідно до висновку військово-лікарської комісії тимчасово непридатними до військової служби за станом здоров`я на термін до шести місяців (з наступним проходженням військово-лікарської комісії).

З причин ситуації, що виникла у країні та оголошення воєнного стану, громадяни України з числа осіб морської професії не мають можливості для працевлаштування на іноземних суднах, зазначена категорія осіб втратила можливість укладення відповідних договорів та можливість отримання заробітку для утримання сімей. Так, до цього часу, незважаючи на прийняття Кабінетом Міністрів України Постанови від 02.09.2022 № 992 «Про внесення змін до Правил перетинання державного кордону громадянами України», яким передбачено право перетину державного кордону України громадян України чоловічої статі віком від 18 до 60 років, якщо вони прямують для роботи на морських суднах, суднах внутрішнього плавання у складі екіпажів таких суден або для проходження практичної підготовки на суднах, зазначений механізм до цього часу не працює та оформлення дозволів на виїзд зазначеним особам не видається.

Зазначені обставини сприяли численним фактам незаконного переправлення осіб через державний кордон України за допомогою підроблених медичних документів та у подальшому - довідок військово-лікарської комісії, посвідчень про непридатність до військової служби та неможливість мобілізації у воєнний час, що надавало змогу громадянам України з числа осіб морської професії безперешкодного перетину державного кордону України для роботи на суднах.

Приблизно в липні 2022 року, більш точна дата під час слідства не встановлена, громадянин України ОСОБА_10 з причин того, що його професія пов`язана з укладанням та виконанням умов контрактів на іноземних суднах в якості матроса 1 класу, почав цікавитись у осіб, які мають аналогічні професії, наявністю правових підстав для його виїзду за межі території України та подальшого працевлаштування.

Він інших невстановлених слідством осіб морської професії йому стало відомо про існування громадської організації «Українське об`єднання моряків» (, юридична адреса: 65006 Одеська область, м. Одеса, вул. Маловського,10), головою якої є громадянка України ОСОБА_8 . Відповідно до документів, метою створення зазначеної організації є захист прав українських моряків, надання допомоги, консультації щодо отримання морських документів згідно з Міжнародною конвенцією та інше.

При цьому, також зі слів інших осіб морських професій, йому стало відомо, що вступ до вказаної організації складає одиничний внесок у розмірі 1500 гривень. Після здійснення членського внеску, особа - член зазначеної організації має переваги у вигляді знижки при отримання сертифікатів про проходження навчальних курсів, свідоцтв про підвищення кваліфікації, свідоцтв фахівців, що видаються ТОВ «Навчальний центрі фахівців морського транспорту», крім того, кожного члена зазначеної організації включають до зачиненої групи у мобільному додатку «Телеграм», в якому здійснюється обговорювання питань щодо діючого законодавства, яке безпосередньо стосується осіб морської професії, вимог міжнародного права, напрямків діяльності, досягнень зазначеної громадської організації та інших питань, що можуть бути цікавими та корисними для зазначеної категорії осіб.

Також, від інших осіб ОСОБА_10 стало відомо, що у зазначеній приватній групі додатку «Телеграм» громадянкою ОСОБА_8 обговорюються питання щодо надання допомоги в отриманні так званого «білого білету», тобто документу, на підставі якого особа нібито у зв`язку з наявною хворобою не є придатною до військової служби та, відповідно, має можливість виїзду за межі України. При цьому, громадянка ОСОБА_8 , з метою дотримання конспіративних вимог, запобігаючи притягнення її до кримінальної відповідальності, не здійснює обговорення нюансів вирішення зазначеного питання з незнайомими особами, а веде розмови лише з особами, які повідомляють кодове словосполучення «Я от ОСОБА_23 из Николаева», яке періодично змінюється.

З`ясувавши для себе корисність членства у зазначеній громадській організації «Українське об`єднання моряків» (), ОСОБА_10 вступив до неї шляхом внесення відповідного грошового внеску у розмірі 1500 грн.

В подальшому 12.07.2022 у денний час, з метою з`ясування питань можливості виїзду за межі України та подальшого працевлаштування на іноземних судах, ОСОБА_10 прибув до офісного приміщення ГО «Українське об`єднання моряків» за адресою: м. Одеса, вул. Сонячна, 5 та звернувся безпосередньо до громадянки ОСОБА_8 .

З метою ведення відвертої розмови, за порадою невстановлених осіб морської професії, він назвав кодове обумовлене кодове словосполучення «Я от ОСОБА_23 из Николаева» та поцікавився можливістю організації його виїду за межі України.

В свою чергу ОСОБА_8 , почувши обумовлене слово на умовах збереження конспірації, записала контактний номер телефона ОСОБА_10 НОМЕР_1 та пообіцяла, що найближчим часом з ним зв`яжуться.

Далі, того ж дня, ОСОБА_8 , переслідуючи корисливі наміри, під час особистої зустрічі повідомила своєму знайомому ОСОБА_11 , який обіймає посаду заступника директора ТОВ «Учбовий центр фахівців морського транспорту», та у невстановлений слідством час вступив у попередню злочинну змову з ОСОБА_8 , про наявність особи, що має намір виїхати за межі України з метою укладання договору про працю на іноземних суднах та розраховує значною сумою грошових коштів, які зможе сплатити за вирішення зазначеного питання.

В свою чергу ОСОБА_11 , діючи за попередньою змовою з ОСОБА_8 та з метою отримання грошової винагороди, звернувся до невстановленої на даний час особи, який допомагав останнім вирішувати питання виїзду за кордон осіб чоловічої статі, що підлягають мобілізації до Збройних Сил України, шляхом виготовлення таким особам тимчасових посвідчень про непридатність до військової служби.

Далі, діючи разом та за попередньої змовою з невстановленими слідством особами, з корисливих мотивів, переслідуючи злочинний намір, спрямований на незаконне переправлення осіб через державний кордон України, ОСОБА_8 передала ОСОБА_11 контактний номер телефону ОСОБА_10 для подальшого спілкування, а також для надання йому порад та вказівок, що робити далі для отримання необхідних документів.

У той же день біля 18.00 години на контактний номер телефону НОМЕР_1 , який належить ОСОБА_10 , як пообіцяла раніше ОСОБА_8 , надійшло повідомлення від невстановленої на цей час слідством особи, яка користується номером телефону НОМЕР_2 , наступного змісту: «Добрый вечер, по билету ваш номер дали. 6.5 отсрочка 7.8 билет». В свою чергу ОСОБА_10 почав спілкування з зазначеним абонентом, з`ясовуючи питання, чи надає відстрочка право виїзду за кордон.

На запитання ОСОБА_10 невстановлена на цей час слідством особа, яка користується номером телефону НОМЕР_2 (далі - Абонент), надіслав повідомлення наступного змісту «Да, конечно. Вы можете выехать в любое время в течении 6 месяцев и заехать. Все моряки выбирают лучше первый вариант», на що ОСОБА_10 відповів, що про існування відстрочки йому нічого не відомо та не зрозуміло, як саме це буде виглядати. На це Абонент відповів: «По состоянию здоровья (которое никак не повлияет на вашу профессию). Вам дается отсрочка. Все так же как при билете».

В свою чергу ОСОБА_10 поцікавився, чи дійсно так званий «білий білет» надає повне звільнення від армії, на що йому відповіли, що так. Далі ОСОБА_10 запитав дозволу на здійснення дзвінка та особистого спілкування наступного ранку, на що Абонент погодився.

Наступного дня, згідно попередньої домовленості, ОСОБА_10 зателефонував за допомогою додатку «Viber» Абоненту та під час розмови на запитання останнього повідомив, що не є переселенцем, не має захворювань, раніше відстрочок не робив, військової кафедри у вузі, який він закінчував, не мав та законних підстав для виїзду не має. Мешкає на території, що обслуговує військомат Малиновського району м. Одеси.

24.10.2022 року Абонент призначив зустріч ОСОБА_10 на 25.10.2022 у ранковий час біля ЖК «Море», що розташоване по вул. Львівській у м. Одесі.

Діючи згідно завчасно розподілених ОСОБА_8 ролей та попередньої домовленості між учасниками вчинення кримінального правопорушення, остання, реалізуючи свій злочинний намір, звернулась до свого знайомого ОСОБА_12 з проханням зустрітися з ОСОБА_10 та запевнити його у надійності та гарантованому вирішенні так званого питання - безперешкодного виїзду за межі України, повідомивши про виїзд таким чином його численних знайомих та родичів. Крім того, на виконання вказівок ОСОБА_8 , ОСОБА_12 повинен був забрати у ОСОБА_10 необхідні особисті документи та грошові кошти в сумі 7500 доларів США, на що останній погодився.

У призначений Абонентом час до приміщення кафе під назвою «Буратино» до ОСОБА_10 прибув на зустріч раніше незнайомий йому ОСОБА_12 . На зустрічі ОСОБА_12 висловив бажання оглянути особисті документи ОСОБА_10 , перелік яких йому було повідомлено завчасно Абонентом в ході переписки у додатку «Viber», а саме: військовий квіток, фотокартки, ксерокопію паспорта громадянина України, довідку про надання ідентифікаційного коду. На що ОСОБА_10 передав останньому для огляду зазначені документи.

Переглянувши документи, ОСОБА_12 повідомив про необхідність передачі також 7500 доларів США, яку зі слів ОСОБА_8 повинен був передати ОСОБА_10 для вирішення питання щодо виготовлення документів, що надають право безперешкодного виїзду за межі України у воєнний час, тобто на перетин державного кордону.

В свою чергу ОСОБА_10 повідомив, що на теперішній час він не розраховує на зазначену суму грошових коштів та вона є для нього значною, на що ОСОБА_12 , у той же час узгодивши питання, чи брати документи без грошей із ОСОБА_8 шляхом переписки у додатку «Viber», повідомив ОСОБА_10 , що без грошей документи йому не потрібні та зателефонувати йому, коли останній буде готовий розрахуватися.

При цьому, ОСОБА_12 заспокоїв ОСОБА_10 , що таким чином вони неодноразово організовували переправлення осіб через державний кордон України, на підставі виготовлених таким чином документів та будь - яких проблем з перетином кордону не виникало.

У той же день, знаходячись в офісі ГО «Українське об`єднання моряків» з питань з`ясування вимог отримання освітніх документів у Естонії, під час випадкової зустрічі з ОСОБА_8 , ОСОБА_10 повідомив останній про свою зустріч між ним та ОСОБА_12 , висловивши хвилювання з приводу передачі значної дня нього суми грошей незнайомим особам, на що ОСОБА_8 відповіла, що звернутися до них запропонувала нібито не стороння особа, маючи на увазі що це і є гарантії.

Через декілька днів ОСОБА_10 в черговий раз зателефонувала невстановлена на цей час слідством особа - Абонент НОМЕР_2 та призначив зустріч на 10.11.2022 біля 17.00 годин біля приміщення торгового центру «Сіті центр» за адресою: проспект Небесної сотні, 2 у м. Одесі, для передачі документів та грошей.

При цьому ОСОБА_8 , реалізуючи свій злочинний намір, спрямований на організацію незаконного переправлення осіб через державний кордон України, діючи за попередньою змовою та з корисливих мотивів, звернулась до свого батька ОСОБА_4 з проханням зустрітися з ОСОБА_10 і забрати у нього необхідні документи та грошові кошти. Також ОСОБА_4 , діючи за вказівками ОСОБА_8 , повинен був запевнити ОСОБА_10 у надійності та гарантованому вирішенні його питання, а саме отримання тимчасового посвідчення про непридатність до військової служби для подальшого безперешкодного виїзду за межі України.

У призначений Абонентом час ОСОБА_10 прибув на місце, де його зустрів ОСОБА_4 , та запропонував передати йому заздалегідь обумовлені документи, а саме: військовий квіток, копію паспорта громадянина України, копію паспорта щодо надання ідентифікаційного коду, фотокартки, необхідні для виготовлення документів, що стануть підставою для подальшого незаконного перетину державного кордону України у воєнний час та грошові кошти в сумі 7800 доларів США.

ОСОБА_10 відповів, що йому раніше озвучували про необхідність передачі меншої суми у розмірі 7500 доларів США, на що ОСОБА_4 , виконуючи надані йому напередодні вказівки ОСОБА_8 , відповів, що це не є проблемою. Сьогодні він передає наявні 7500 доларів США, а решту грошових коштів у сумі 300 доларів США можна буде перерахувати на його іменну розрахункову картку «Ощадбанку». При цьому ОСОБА_4 надав її реквізити ОСОБА_10 .

В свою чергу ОСОБА_10 , за допомогою власного телефону, зробив фотознімок розрахункової картки на ім`я ОСОБА_4 та, хвилюючись передавати грошові кошти та документи сторонній особі, поцікавився його знайомством з ОСОБА_8 , на що останній відповів, що він з усіма знайомий, у тому числі з ОСОБА_8 , на прохання якої він і прибув.

Після чого ОСОБА_4 отримав від ОСОБА_10 грошові кошти у сумі 7500 США, що згідно курсу НБУ складало 274 200 грн., та документи, пообіцявши у свою чергу передзвонити ОСОБА_10 та повідомити заздалегідь про його подальші дії щодо відвідування медичних закладів та інших офіціальних установ.

Наступного дня, тобто 11.11.2022 на контактний номер телефону ОСОБА_10 надійшло повідомлення від невстановленої на на цей час слідством особи - Абонента, про те, що перерахування додаткових коштів не потрібно, нібито для нього зробили знижку.

14.11.2022 року від зазначеного Абонента за допомогою додатку «Вайбер» надійшло повідомлення з фотографією записки, виконаної рукописним текстом, із зазначенням номеру телефону НОМЕР_3 та написом « ОСОБА_13 », а також датою і часом необхідності здійснення йому дзвінка в понеділок о 10 ранку. В ході досудового розслідування зазначена особа ідентифікована як ОСОБА_14 .

Про необхідність зв`язку ОСОБА_10 саме з ОСОБА_15 до цього повідомив ОСОБА_11 , які діяли за попередньою змовою між собою, з корисливих мотивів.

15.11.2022 року, у призначений час, ОСОБА_10 зателефонував зазначеній Абонентом особі на ім`я ОСОБА_16 , як встановлено слідством - ОСОБА_14 , для отримання від нього подальших інструкцій.

В ході телефонної розмови ОСОБА_14 поцікавився віком ОСОБА_10 та наявністю у нього будь-яких захворювань. Отримавши відповідь про відсутність будь-яких скарг на стан здоров`я, ОСОБА_14 повідомив ОСОБА_10 про необхідність надіслати йому фотокартку першої сторінки свого паспорту громадянина України, що містить анкетні дані, та написати «спина», з метою виготовлення медичних документів, в які будуть внесені відомості, які не відповідають дійсності, про наявність у ОСОБА_10 хвороби, яка не дозволяє йому бути придатним для військової служби, що останній і зробив.

У той же день біля 11.20 годин ОСОБА_10 з контактного номеру телефону НОМЕР_4 зателефонував раніше незнайомий йому громадянин ОСОБА_17 , який повідомив, що є кур`єром та призначив зустріч через годину біля будинку № 14 по вул. Ніжинська у м. Одесі.

В призначений час на обговорюваному місці ОСОБА_10 отримав від ОСОБА_17 не заповнений бланк акту дослідження стану здоров`я, а також медичне направлення № 1924 на ім`я ОСОБА_10 , виписане ІНФОРМАЦІЯ_2 ( АДРЕСА_3 ), з вигаданим діагнозом «Сколіоз. Остеохондроз», тобто бланк установи, до якої ОСОБА_10 за отриманням направлення не звертався, з інформацією про діагноз останнього, який не відповідає дійсності. При цьому, під час відшукання документації, яку необхідно було передати ОСОБА_10 , ОСОБА_17 переглянув велику кількість аналогічних направлень на ім`я інших осіб.

Одночасно ОСОБА_17 надав ОСОБА_10 контактний номер телефону невстановленої слідством особи на ім`я ОСОБА_18 НОМЕР_5 та повідомив про необхідність надіслання на вказаний номер своїх анкетних даних, що останній і зробив.

17.11.2022 біля 08:00 години Абонент повідомив ОСОБА_10 про необхідність прибуття до Одеської міської клінічної лікарні № 11, що розташована за адресою: м. Одеса, вул. Ак. Воробйова, 9, з отриманими раніше документами, що він і зробив.

У вказаному медичному закладі, діючи за порадами та вказівками, які надавав йому по телефону невстановлена слідством особи на ім`я ОСОБА_18 НОМЕР_5 , ОСОБА_10 звернувся до медичного працівника, який направив його для здійснення рентгенівського знімку спини та грудного відділу.

22.11.2022 року ОСОБА_10 за вказівками Абонента знову зустрівся з ОСОБА_17 біля приміщення ТЦ «Сіті центр» та передав йому акт обстеження № 16834, отриманий раніше за вказівками Абонента та невстановленої слідством особи на ім`я ОСОБА_18 НОМЕР_5 , у Одеській міській лікарні № 11, в якому містився запис, про те, що нібито пацієнт скаржився на болі у груді та поперековому відділу хребта та нібито пройшов обстеження в зазначеному лікувальному закладі.

При цьому, ОСОБА_10 поцікавився у ОСОБА_17 які саме больові відчуття має вказане захворювання та які ліки при цьому вживаються, зазначивши, що з вказаною хворобою він не знайомий та в дійсності її не має.

На це, ОСОБА_17 заспокоїв останнього, пояснивши, що військові не розуміються у медицині, у зв`язку з чим будь-яких питань при перетині кордону України ОСОБА_10 ставити не будуть, а у подальшому його проінформують, що саме відповідати, у разі надходження питань при перетині державного кордону України.

Після виготовлення документів на ім`я ОСОБА_10 , які містять відомості щодо існування хвороби, внаслідок якої останній не придатний до військової служби та має підстави для безперешкодного перетину державного кордону України, ОСОБА_11 , діючи за попередньою змовою з ОСОБА_8 , отримав готові документи від невстановленої особи та при невстановлених слідством обставинах, під час особистої зустрічі, передав їх ОСОБА_8 .

У подальшому, 07.12.2022 біля 13.00 год. ОСОБА_10 , виконуючи вказівки Абонента НОМЕР_2 , прибув до кафе «Компот», що розташоване за адресою: м. Одеса, вул. Леонтовича, 15, куди за проханням ОСОБА_8 необізнаний про злочинні наміри зазначених осіб таксист, привіз документи, що надають право для безперешкодного виїзду у воєнний час за межі України та забезпечують його перетин, а саме: тимчасове посвідчення військовозобов`язаного серії НОМЕР_6 від 25.11.22, видане начальником ІНФОРМАЦІЯ_3 про те, що ОСОБА_10 визнаний непридатним до військової служби за ст.64Б гр. ІІ, наказ МОУ № 402-2008 та довідку військової-лікарської комісії від 15.11.2022 про його непридатність з тих самих підстав.

Після отримання ОСОБА_10 зазначених документів, ОСОБА_8 , ОСОБА_4 та ОСОБА_11 були затримані з метою недопущення вчинення аналогічних злочинів у подальшому, а їх незаконні дії викрито органом досудового розслідування.

14.12.2022 року ОСОБА_4 затримано на підставі ст. 615 КПК України, за обґрунтованою підозрою у вчиненні злочину, передбаченого ч. 3 ст. 332 КК України.

15.12.2022 року ОСОБА_4 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 332 КК України.

Закінчити досудове розслідування в передбачений п. 2 ч. 1 ст. 219 КПК України термін (протягом двох місяців з дня повідомлення особі про підозру у вчиненні злочину) - до 12.02.2023 неможливо, оскільки для прийняття законного та обґрунтованого рішення за вказаними матеріалами досудового розслідування необхідно виконати наступне: з метою ідентифікації розмов на аудіо та відеозаписах, зафіксованих під час проведення НСРД, отримати висновки трьох призначених судових експертиз відео - звукозапису; витребувати та долучити до матеріалів провадження висновок призначеної експертизи комп`ютерної техніки та програмних продуктів, щодо вилучених мобільних телефонів; витребувати та долучити до матеріалів провадження висновок комісійної судово - медичної експертизи; оглянути та долучити до матеріалів провадження речові докази; отримати легалізовані матеріали проведених негласних слідчих (розшукових) дій у повному обсязі; встановити та допитати в якості свідків осіб, яким відомі обставини, що мають відношення до обставин, що з`ясовуються під час проведення досудового слідства у зазначеному кримінальному провадженні; отримати та долучити до матеріалів документацію з територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки МОУ; виконати вимоги ст. 290 КПК України;скласти обвинувальний акт та реєстр матеріалів.

На підставі ухвали слідчого судді від 07.02.2023 року строк досудового розслідування у кримінальному провадженні № 0000261 від 25.08.2022 року, за ознаками вчинення кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 368-3 та ч. 3 ст. 332 КК України, було продовжено до 4-х місяців, тобто до 15.04.2023 року включно.

У зв`язку з чим, для проведення усіх необхідних слідчий дій, слідчий звернувся до суду із клопотанням про продовження відносно підозрюваного ОСОБА_4 строку дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Позиція учасників судового розгляду.

Прокурор в судовому засіданні підтримала клопотання слідчого в повному обсязі та просила його задовольнити, посилаючись на те, що ризики, передбачені п.п.1,2,3,5 ч.1 ст.177 КПК України, які були враховані при застосуванні запобіжного заходу, ще мають місце, досудове розслідування ще триває, є необхідність в проведенні ряду слідчих дій, проведенні допиту свідків, а тому посилання на актуальність існування ризиків ще має місце.

Підозрюваний ОСОБА_4 та його захисники - адвокати ОСОБА_7 , ОСОБА_6 , в судовому засіданні заперечували проти задоволення клопотання слідчого щодо продовження строку дії запобіжного заходу, так як ОСОБА_4 раніше до кримінальної відповідальності не притягувався, має міцні соціальні зв`язки, в нього хвора матір, яка перебуває в лікарні, потребує догляду, окрім цього, встановлена судом застава є непомірною, а тому просили змінити запобіжний захід на домашній арешт. Окрім цього, адвокат ОСОБА_6 вказав суду, що згідно змісту ухвали слідчого судді ОСОБА_19 від 16.12.2022р. ОСОБА_4 об`єктивно підозрюється в організації незаконного переправлення осіб через державний кордон України, керівництві такими діями, сприянні їх вчиненню порадами, вказівками та наданням засобів за попередньою змовою групою осіб, з корисливих мотивів (6 сторінка тексту ухвали 4 абзац справа №522/16924/22, провадження 1-кс/522/7410/22) , що не відповідає тексту пред`явленої ОСОБА_4 підозри від 15.12.2022р., відповідно до якої він підозрюється у сприянні незаконному переправленні осіб через державний кордон України, порадами, вказівками та наданням засобів за попередньою змовою групою осіб, з корисливих мотивів. На думку сторони захисту, вказана помилка є суттєвою при вирішенні питання щодо продовження строку дії запобіжного заходу підозрюваному ОСОБА_4 .

Дослідивши матеріали, які обґрунтовують доводи клопотання слідчого, допитавши підозрюваного, заслухавши учасників судового розгляду, приходжу до висновку, що клопотання слідчого підлягає задоволенню з наступних підстав.

Мотиви суду.

Кримінальне процесуальне законодавство України застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини (далі - ЄСПЛ) (частина 5 статті 9 КПК України).

Відповідно до усталеної практики ЄСПЛ (наприклад, пункт 32 рішення у справі «Fox, Campbell and Hartley v. the United Kingdom» від 30.08.1990 (заяви № 12244/86, 12245/86; 12383/86) термін «обґрунтована підозра» означає, що існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення (пункт 175 рішення ЄСПЛ від 21.04.2011 у справі «Нечипорук і Йонкало проти України» (заява № 42310/04).

Висновки органу досудового розслідування щодо причетності підозрюваного до вчинення кримінальних правопорушень, які йому інкримінуються, не є явно необґрунтованими чи очевидно недопустимими, тому слідчий суддя дійшов висновку про доведеність стороною обвинувачення обґрунтованості підозри тією мірою, щоб виправдати застосування заходів забезпечення кримінального провадження.

Слідчий суддя на вказаному етапі досудового розслідування не вправі вирішувати ті питання, які повинен вирішувати суд під час розгляду кримінального провадження по суті, зокрема, не вправі оцінювати докази з точки зору їх достатності і допустимості для визнання особи винуватою чи невинуватою у вчиненні кримінального правопорушення, а лише зобов`язаний на підставі розумної оцінки сукупності отриманих доказів, визначити, що причетність особи до вчинення кримінального правопорушення є вірогідною та достатньою для застосування щодо неї обмежувального заходу.

14.12.2022 року ОСОБА_4 затримано на підставі ст. 615 КПК України, за обґрунтованою підозрою у вчиненні злочину, передбаченого ч. 3 ст. 332 КК України.

15.12.2022 року ОСОБА_4 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 332 КК України.

Ухвалою слідчого судді Приморського районного суду м.Одеси від 16.12.2022 року підозрюваному ОСОБА_4 застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на 60 днів, до 12.02.2023 року включно, з можливістю внесення застави у розмірі 746 розмірів прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що становить 1 850 826 грн.

Ухвалою Одеського апеляційного суду 05.01.2023 року апеляційну скаргу захисника в інтересах підозрюваного ОСОБА_4 залишено без задоволення, а ухвалу слідчого судді Приморського районного суд м. Одеси - залишено без змін.

Інкримінована підозра ОСОБА_4 підтверджується зібраними у ході досудового розслідування та долученими до матеріалів клопотання належними та допустимими доказами, зокрема: рапортом працівників 4 відділу ГВ ЗНД УСБУ в Одеській області від 22.08.2022; повідомленням про вчинення кримінального правопорушення від 17.10.2022 року; поясненнями свідка ОСОБА_20 від 31.08.2022; від 13.10.2022; від 01.11.2022; від 11.11.2022; від 16.11.2022; від 13.07.2021 року; від 23.11.2022 від 07.12.2022 року; поясненнями свідка ОСОБА_21 від 08.12.2022; протоколом пред`явлення особи для впізнання за фотознімками за участю свідка ОСОБА_21 ; поясненнями свідка ОСОБА_12 від 14.12.2022; протоколом обшуку буд. АДРЕСА_4 , де проживає ОСОБА_11 під час якого виявлений та вилучений належний йому телефон, що містить листування, яке має відношення до обставин, що з`ясовуються; протоколом огляду мобільного телефону належного ОСОБА_11 ; поясненнями свідка ОСОБА_17 від 14.12.2022 року; протоколом за результатами проведення НСРД від 28.10.2022 відносно громадянина ОСОБА_12 ; протоколом за результатами проведення НСРД від 14.11.2022 року відносно ОСОБА_4 ; оглянутими та долученими речовими доказами; висновком судово - почеркознавчої експертизи.

З приводу зауваження адвоката ОСОБА_6 щодо невірної кваліфікації висунутої ОСОБА_4 підозри, яка визначена на 6-й сторінці ухвали слідчого судді Приморського районного суду м.Одеси від 16.12.2022 року, та залишена поза увагою Одеським апеляційним судом при розгляді апеляційної скарги, слідчий суддя враховує, що на 6-й сторінці ухвали слідчого судді судом були описані обставини та доводи, викладені в клопотанні слідчого, проте, мотиви слідчого судді, згідно яких суддя прийшов до висновку про можливість застосування запобіжного заходу до підозрюваного ОСОБА_4 , починаються з 7-ї сторінки ухвали слідчого судді. Відповідно до мотивування прийнятого рішення, слідчий суддя не констатував кваліфікаційні ознаки висунутої ОСОБА_4 підозри.

Тобто, слідчий суддя в своєму рішенні на підставі наданих до клопотання доказів, виявив можливу причетність особи підозрюваного до вчинення кримінального правопорушення, що узгоджується з практикою Європейського суду з прав людини. Тому, слідчий суддя дані доводи адвоката вважаєа голослівними.

Щодо існування ризиків, передбачених ч.1 ст. 177 КПК України.

Суд вважає, що наразі продовжують існувати ризики, визначені ст. 177 КПК, і що необхідно обрати запобіжний захід у вигляді тримання під вартою відносно підозрюваного.

Запобіжні заходи застосовуються з метою досягнення дієвості кримінального провадження. Їх дія носить превентивний (попереджувальний) характер реалізації особами дій, направлених на перешкоджання здійсненню правосуддя у справі.

Ризики, які дають достатні підстави суду вважати, що підозрювана може здійснити спробу протидії кримінальному провадженню у формах, що передбачені частиною 1 статті 177 КПК, слід вважати наявними за умови встановлення обґрунтованої ймовірності можливості здійснення обвинуваченими зазначених дій. При цьому КПК не вимагає доказів того, що підозрюваний обов`язково (поза всяким сумнівом) здійснюватиме відповідні дії, однак вимагає доказів того, що він має реальну можливість їх здійснити у конкретному кримінальному провадженні в майбутньому.

Крім того, суд враховує, що вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним кримінального правопорушення як обставина, яка впливає на вибір судом виду запобіжного заходу (пункт 1 частини 1 статті 178 КПК), має опосередкований вплив й на оцінку рівня ймовірності вчинення підозрюваним тих чи інших дій, які кваліфікуються як ризики за статтею 177 КПК. Чим меншою є вагомість зібраних доказів на підтвердження підозри та чим нижчим є рівень її обґрунтованості, тим меншою є вірогідність незаконного втручання особи підозрюваного ОСОБА_4 у хід досудового розслідування чи переховування від правосуддя, і навпаки.

Зазначений стандарт доказування (переконання) суд використовує для перевірки наявності ризиків, передбачених частиною 1 статті 177 КПК, у цьому кримінальному провадженні.

Метою продовження строку дії запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків, а також уникнення ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, а саме: підозрюваний може переховуватись від органів досудового розслідування та суду, знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення, незаконно впливати на свідків та інших учасників кримінального провадженні, вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється.

Щодо ризику переховування від суду.

ОСОБА_4 підозрюється у вчиненні тяжкого злочину, передбаченого ч.3 ст. 332 КК України. Санкція вказаної статті передбачає покарання у виді позбавлення волі строком до 9 років. Отже, очікування можливого суворого вироку може мати значення при констатації наявності вказаного ризику. При чому ризик втечі повинен оцінюватися у світлі таких факторів, як характер людини, її моральні принципи, місце проживання, робота, засоби до існування, сімейні зв`язки, а також будь-які інші зв`язки з країною, в якій особу притягнуто до кримінальної відповідальності (рішення у справі «Becciev v. Moldova», п. 58). Тому слідчий суддя, вирішуючи питання щодо застосування запобіжного заходу, враховує тяжкість злочину, який інкримінується підозрюваній у сукупності з іншими обставинами, якими в цьому випадку є законодавчі приписи щодо неможливості застосування «пільгових» інститутів кримінального права у відповідній категорії справ, та наявність документів для виїзду закордон.

Отже, оцінюючи можливість підозрюваного переховуватися від органу досудового розслідування чи суду, слідчий суддя вважає такі дії вірогідними в будь-який момент кримінального провадження. Співставлення можливих негативних для обвинуваченого наслідків переховування у вигляді його можливого ув`язнення у невизначеному майбутньому з засудженням до покарання у виді позбавлення волі у найближчій перспективі доводять, що цей ризик є достатньо високим. Тому з метою нівелювання такого ризику переховування, застосування до підозрюваної запобіжного заходу в уигляді тримання під вартою, вбачається обґрунтованим.

Тому, слідчий суддя погоджується з прокурором, що зазначена обставина сама по собі може бути мотивом та підставою для підозрюваного переховуватися від органу досудового розслідування чи суду. Це твердження узгоджується із позицією Європейського суду з прав людини у справі «Ілійков проти Болгарії», в якому зазначено, що суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування обвинуваченого від суду.

Наведені обставини в сукупності дають підстави дійти висновку про наявність ризику ймовірного переховування від органу досудового розслідування чи суду.

Щодо ризику знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення.

В ході проведення досудового розслідування для встановлення окремих обставин важливими є документи, що знаходяться у володінні як ОСОБА_4 , так і у володінні інших осіб, на яких ОСОБА_4 має вплив, зокрема, інші підозрювані, або свідки в рамках вказаного кримінального провадження, встановлені органом досудового розслідування свідки). Вказані речі і документи не були в повній мірі отримані органом досудового розслідування раніше, враховуючи необхідність дотримання конспірації у ході здійснення слідчих дій до моменту затримання підозрюваної.

Відповідно до клопотання слідчого та наявних документів, встановлено, що інкримінований злочин вчинявся особами шляхом виготовлення спеціальних документів, які б дозволили чоловікам призовного віку перетинати кордон України в період дії воєнного стану.

Таким чином, наявні обґрунтовані підстави вважати, що маючи доступ (безпосередній, або через інших осіб) до документів, які можуть бути використані як докази у кримінальному провадженні, ОСОБА_4 у випадку незастосування щодо нього запобіжного заходу, або застосування більш м`якого запобіжного заходу аніж тримання під вартою, матиме змогу знищити, приховати або спотворити речі і документи, які мають значення для досудового розслідування. На даний час досудове розслідування знаходиться на початковому етапі, а тому вказаний ризик наявний та має високу вірогідність.

Щодо ризику незаконного впливу на свідків у цьому ж кримінальному провадженні.

При встановленні наявності ризику впливу на свідків слід враховувати встановлену КПК процедуру отримання показань від осіб, які є свідками у кримінальному провадженні, а саме: спочатку на стадії досудового розслідування показання отримуються шляхом допиту слідчим чи прокурором, а після направлення обвинувального акту до суду на стадії судового розгляду - усно шляхом допиту особи в судовому засіданні (частини 1, 2 статті 23, стаття 224 КПК України).

Суд може обґрунтовувати свої висновки лише на показаннях, які він безпосередньо сприймав під час судового засідання або отриманих у порядку, передбаченому статтею 225 КПК, тобто допитаних на стадії досудового розслідування слідчим суддею. Суд не вправі обґрунтовувати судові рішення показаннями, наданими слідчому, прокурору, або посилатися на них (частина 4 статті 95 КПК України).

За таких обставин ризик впливу на свідків існує не лише на початковому етапі кримінального провадження при збиранні доказів, а й продовжує існувати на стадії судового розгляду до моменту безпосереднього отримання судом показань від свідків та дослідження їх судом.

При цьому, слідчий суддя бере до уваги, що:

-інкримінований підозрюваному злочин ймовірно вчинений у співучасті, що дозволяє йому координувати свої дії та показання;

-наявність близьких стосунків підозрюваного ОСОБА_4 з іншою підозрюваною у цьому кримінальному провадженні - ОСОБА_8 ;

- на цій стадії досудового розслідування не допитані всі особи, яким можуть бути відомі обставини розслідуваного злочину;

-в ході розгляду даного клопотання підозрюваному та адвокату стали відомі матеріали кримінального провадження, зокрема, протоколи допиту свідків, з яких вони дізнались зміст його показань та особисті дані, що уможливлює вплив на останніх;

Вказані обставини формують у слідчого судді переконання щодо наявності ризику впливу підозрюваним на учасників цього кримінального провадження.

Щодо наявності ризику вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється.

Під час розгляду клопотання про застосування до ОСОБА_4 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою із визанченням розміру застави було встановлено, що в ході проведення досудового розслідування були вилучені ряд документів та комп`ютерну техніку, на яких містяться відомості про те, що рядом осіб, разом із ОСОБА_4 , готувались документи для осіб, які б надали можливість перетинати кордон України, а тому орган досудового розслідування буде ще встановлювати факти вчинення нових злочинів та причетних до них осіб, свідків цього кримінального провадження.

Виконання усіх необхідних дій щодо підготовки документів, взаємодії осіб, які можуть бути причетними до їх виготовлення, латентність вчинення вказаних дій, свідчать про триваючий характер вчиненого злочину.

Вказані доводи були також перевірені Одеським апеляційним судом в ухвалі від 05.01.2023 року, відповідно до якої колегія суддів констатувала, що слідчий суддя першої інстанції цілком обґрунтовано при прийнятті рішення врахував те, що ОСОБА_4 обґрунтовано підозрюється у вчиненні злочину, який відноситься до категорії тяжких, відповідальність за який передбачає позбавлення волі до 9 років, має постійне місце проживання, за яким проживає разом із дружино та матір`ю, яка є інвалідом І групи, офіційно не працює, що вказує на відсутність у нього постійного, легального джерела доходу, хоча і є одруженим, однак підозрюється у вчиненні даного злочину у співучасті з своєю дочкою, що вказує на відсутність у нього осіб, які б мали на нього визначальний й вплив з матою забезпечення його належної процесуальної поведінки та запобіганню існуючим ризикам.

Щодо застосування менш суворого запобіжного заходу.

Встановлені під час судового засідання обставини у свої сукупності та взаємозв`язку формують у суду переконання, що запобігти доведеним під час розгляду клопотання слідчого ризикам неможливо без застосування запобіжного заходу. Однак, суд в цьому випадку не може погодитися з прокурором, що наявність цих ризиків є безумовною підставою для ізоляції підозрюваного і взяття його під варту.

Частиною 1 ст. 176 КПК України встановлена відповідна ієрархія запобіжних заходів від найбільш м?якого (особисте зобов?язання) до найбільш суворого (тримання під вартою). Суд відмовляє у застосуванні чи продовженні строку дії запобіжного заходу, якщо прокурор не доведе, що встановлені під час розгляду клопотання про продовження строку дії запобіжних заходів обставини, є достатніми для переконання, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів, передбачених частиною першою цієї статті, не може запобігти доведеним під час розгляду ризику або ризикам (ч. 3 ст. 176 КПК України).

Проте, в цьому кримінальному провадженні на даному етапі досудового розслідування, слідчий суддя не вбачає за можливе запобігти ризикам кримінального провадження із застосуванням запобіжного заходу у вигляді особистого зобов`язання, особистої поруки, домашній арешт, в тому числі цілодобовий, хоча і пов`язаний з ізоляцією підозрюваного від суспільства, однак зважаючи на встановлені на цьому етапі досудового розслідування ризики, може виявитися неефективним з таких же підстав.

Необхідно враховувати резонансність вказаної справи, виключну цинічність діяння, вчиненного в період збройної відсічі РФ задля сприяння особам уникнути призову за мобілізацією в умовах дії воєнного стану.

Окрім цього, слідчий суддя враховує, що в рамках вказанного кримінального провадження ще не проведені усі необхідні слідчі дії, не встановлені усі причетні до вчинення злочину особи, а тому вірогідність наявності зазначених ризиків дуже висока.

З огляду на викладене, приймаючи до уваги тяжкість кримінального правопорушення та роль підозрюваного ОСОБА_4 у його вчиненні, встановлені у ході досудового розслідування ризики, які слідчий суддя визнав обґрунтованими, наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним злочину, передбаченого ч.3 ст. 332 КК України, а також враховуючи недостатність застосування інших більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризикам, зазначеним у клопотанні слідчого, слідчий суддя приходить до висновку, що клопотання слідчого про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою з можливістю внесення застави є обґрунтованим.

Тож, наведені вище обставини виключають об`єктивну можливість щодо застосування до підозрюваного іншого більш м`якого запобіжного заходу.

Відповідно до приписів ч.1 ст.219 КПК України, досудове розслідування має бути завершене протягом двох місяців з дня повідомлення особі про підозру у вчиненні злочину.

За результатом розгляду клопотання слідчого чи прокурора про застосування запобіжного заходу, слідчий суддя застосовує запобіжний захід в межах строку досудового розслідування в порядку, передбаченому КПК України.

Строк дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, прокладеного на підозрюваного ОСОБА_8 спливає 12.02.2023 року, однак, закінчити досудове розслідування до вказаного строку не виявляється можливим у зв`язку з необхідністю виконати наступні слідчі (розшукові) та інші процесуальні дії:

02.02.2023 року з дотриманням вимог п. 2 ч. 3 ст. 294 КПК України винесене клопотання про продовження строку досудового розслідування у кримінальному провадженні до 4-х (чотирьох) місяців.

Ухвалою слідчого судді Приморського районного суду м.Одеси від 07.02.2023 року було продовжено строку досудового розслідування № 0000261 від 25.08.2022 року, за ознаками вчинення кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 368-3 та ч. 3 ст. 332 КК України, було продовжено до 4-х місяців, тобто до 15.04.2023 року включно, а тому саме до цього строку слідчий суддя може продовжити строк дії запобіжного заходу.

Згідно ч.1 ст. 176 КПК України, строк дії ухвали слідчого судді, суду про тримання під вартою або продовження строку тримання під вартою не може перевищувати шістдесяти днів.

Разом з тим, для прийняття законного рішення у кримінальному провадженні та забезпеченні проведення повного, всебічного, об`єктивного розслідування кримінального правопорушення необхідно провести значний обсяг слідчих та процесуальних дій, а саме: з метою ідентифікації розмов на аудіо та відеозаписах, зафіксованих під час проведення НСРД, отримати висновки трьох призначених судових експертиз відео - звукозапису; витребувати та долучити до матеріалів провадження висновок призначеної експертизи комп`ютерної техніки та програмних продуктів, щодо вилучених мобільних телефонів; витребувати та долучити до матеріалів провадження висновок комісійної судово - медичної експертизи; оглянути та долучити до матеріалів провадження речові докази; отримати легалізовані матеріали проведених негласних слідчих (розшукових) дій у повному обсязі; встановити та допитати в якості свідків осіб, яким відомі обставини, що мають відношення до обставин, що з`ясовуються під час проведення досудового слідства у зазначеному кримінальному провадженні; отримати та долучити до матеріалів документацію з територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки МОУ; виконати вимоги ст. 290 КПК України; скласти обвинувальний акт та реєстр матеріалів.

Відомості, які будуть отримані в результаті перелічених слідчих (розшукових) та процесуальних дій мають значення доказів у кримінальному провадженні, оскільки підтвердять або спростують причетність підозрюваної та інших осіб до вчинення інкримінованих кримінальних правопорушень.

Таким чином, на підставі наданих матеріалів, оцінюючи всі встановлені під час розгляду клопотання обставини, приходжу до висновку, що строк тримання під вартою підозрюваного ОСОБА_4 потрібно продовжити на строк до 60 днів в межах строку проведення досудового розслідування.

Щодо визначення застави.

Відповідно до практики ЄСПЛ, якщо тримання під вартою триває тільки через побоювання, що обвинувачений буде переховуватись від правосуддя, проте його слід звільнити з-під варти, якщо він представить відповідні гарантії, що не переховуватиметься від суду, наприклад внесе заставу (правова позиція, викладена у п.46 рішення ЄСПЛ від 26 червня 1991 року у справі «Летельє проти Франції»).

Зважаючи на положення ч.3 ст.183 КПК України, а також практики ЄСПЛ, приймаючи до уваги дані про особу підозрюваного, вважаю за необхідне визначити розмір застави, достатньої для забезпечення виконання підозрюваним обов`язків, передбачених КПК України.

Отже, задовольняючи клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, слідчий суддя вважає за необхідне визначити підозрюваній розмір застави.

Розмір застави визначається слідчим суддею з урахуванням обставин кримінального правопорушення, майнового та сімейного стану підозрюваної особи, інших даних про особу підозрюваного та ризиків, передбачених ст. 177 КПК України. Розмір застави повинен достатньою мірою гарантувати виконання підозрюваною особою покладених на нього обов`язків та не може бути завідомо непомірним для неї (ч. 4 ст. 182 КПК України).

Відповідно до п.3 ч.5 ст.182 КПК України розмір застави визначається у таких межах: щодо особи, підозрюваної чи обвинуваченої у вчиненні тяжкого злочину, - від двадцяти до вісімдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб. У виключних випадках, якщо слідчий суддя, суд встановить, що застава у зазначених межах не здатна забезпечити виконання особою, що підозрюється, обвинувачується у вчиненні тяжкого злочину, покладених на неї обов`язків, застава може бути призначена у розмірі, який перевищує вісімдесят розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб відповідно.

Отже, з одного боку, розмір застави повинен бути таким, щоб загроза її втрати утримувала б підозрюваного від намірів та спроб порушити покладені на нього обов`язки, а з іншого - не має бути таким, що є завідомо непомірним для цієї особи та призводить до неможливості виконання застави.

При визначені розміру застави необхідно врахувати: обставини кримінального правопорушення; майновий стан підозрюваного; його сімейний стан, у тому числі матеріальне становище близьких осіб; встановлені ризики, передбачені ст.177 КПК України; помірність обраного розміру застави та можливість її виконання, а також за певних обставин шкода, завдана кримінальним правопорушенням.

При визначенні розміру застави суд враховує дані про особу підозрюваного ОСОБА_4 , сімейний стан та майновий стан, інші характеризуючі матеріали, надані захисниками підозрюваного, обставини кримінального правопорушення, у вчиненні якого він підозрюється, а також те, що ОСОБА_4 підозрюється у вчиненні злочину, який віднесено до категорії тяжких.

Суд своїм рішенням повинен забезпечити не лише права підозрюваної особи, але й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів, що вимагає від суду більшої суворості в оцінці порушень цінностей суспільства.

У рішенні «Мангурас проти Іспанії» від 20.11.2010 року Європейський суд з прав людини зазначив, що гарантії, передбачені п. 3 статті 5 Конвенції, покликані забезпечити не компенсацію втрат, а зокрема явку обвинуваченого на судове засідання. Таким чином сума (застави) повинна бути оцінена враховуючи самого обвинуваченого, його активи та його взаємовідносини з особами які мають забезпечить його безпеку, іншими словами, розмір застави повинен визначатися тим ступенем довіри (впевненості) при якому перспектива втрати застави, у випадку відсутності на суді, буде достатнім стримуючим засобом, щоб унеможливити перешкоджання особою встановленню істини у кримінальному провадженні. При цьому має бути враховано наявність грошових засобів у обвинуваченого.

Отже розмір застави повинен, головним чином, визначатися виходячи з особи підозрюваного, його майнового стану і його відносин з особами, які надають забезпечення, іншими словами, враховуючи той факт, чи буде втрата забезпечення чи дії проти поручителів у випадку неявки підозрюваного в суд достатнім стримуючим фактором для підозрюваного, щоб не здійснити втечу.

На думку сторони обвинувачення застава у межах, визначених п.3 ч.5 ст.182 КПК України, не здатна забезпечити виконання підозрюваним покладених на нього обов`язків. А відтак слід при розгляді клопотання про продовження строку дії запобіжного заходу у вигляді тримання підвартою визначити заставу у сумі 746 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, яка за твердженням слідчого в клопотанні та прокурора в судовому засіданні, не є явно непомірною для ОСОБА_4 .

Однак, в той же час, не можуть залишатися поза увагою обставини кримінального правопорушення, у вчиненні якого серед інших підозрюється ОСОБА_4 , його роль та сам факт вчинення такого злочину в умовах воєнного стану.

Слідчий суддя підкреслює, що вказані дії можуть свідчити про виключний цинізм, що полягає у нехтуванні покладених Конституцією України на громадянина обов`язків, покладених на них під час війни, в найбільш чутливий для країни час, з метою власного збагачення.

У зв`язку з викладеним суд приходить до висновку про доцільність визначити ОСОБА_4 як альтернативу застосування щодо неї запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою заставу в розмірі, що перевищує зазначені ст.182 КПК України межі.

Разом з цим, вказаний розмір застави був встановлений на підставі усіх наданих доказів під час застосування запобіжного заходу, а також перевірений колегією суддів Одеського апеляційного суду під час розгляду апеляційної скарги сторони захисту, що також відображено в ухвалі від 05.01.2023 року, а саме:

«Вихід за межі розміру застави належно обґрунтований та мотивований в оскаржуваній ухвалі слідчого судді, саме такий розмір застави, на переконання колегії суддів, є достатнім для забезпечення виконання підозрюваним процесуальних обов`язків і таким, що не суперечить положенням ч.5 ст.182 КПК України та вимогам ст.ст.178, 182, 183 КПК України, позиції Європейського суду з прав людини, відповідно до якої сума застави повинна визначатись тим ступенем довіри, при якому перспектива втрати застави у випадку ухилення від слідства та суду, буде достатнім стимулюючим засобом, щоб відбити у особи, щодо якої застосовано заставу, бажання порушувати покладені на неї процесуальні обов`язки, та не є явно непомірним.» (Ухвала Одеського апеляційного суду від 05.01.2023 року Номер провадження: 11-сс/813/89/23;Справа № 522/16924/22, 1-кс/522/7410/22 ).

Згідно ЗУ «Про Державний Бюджет 2022 року» 1 прожитковий мінімум для працездатних осіб становить - 2481 гривень, а тому саме з цього розрахунку буде визначена сума застави.

Тож за наведеного слід визначити ОСОБА_4 заставу у розмірі 746 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що становить 1 850 826 (один мільйон вісімсот п`ятдесят тисяч вісімсот двадцять шість) гривень, оскільки такий розмір застави є достатнім для забезпечення виконання підозрюваною процесуальних обов`язків і таким, що не суперечить положенням ч.5 ст.182 КПК України та вимогам ст.ст.178, 182, 183 КПК України, позиції Європейського суду з прав людини, відповідно до якої сума застави повинна визначатись тим ступенем довіри, при якому перспектива втрати застави у випадку ухилення від слідства та суду, буде достатнім стимулюючим засобом, щоб відбити у особи, щодо якої застосовано заставу, бажання порушувати покладені на неї процесуальні обов`язки, та не є явно непомірним.

Керуючись ст.ст. 132, 176 -178, 183, 186, 193-199, 205, 369-372 КПК України, слідчий суддя, -

УХВАЛИВ:

Клопотання слідчого в ОВС слідчого відділу Управління СБ України в Одеській області ОСОБА_3 про продовження строку дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , - задовольнити.

Продовжити строк дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою підозрюваному ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в Державній установі «Одеський слідчий ізолятор» до 60 днів в межах строку проведення досудового розслідування, тобто до 07.04.2023 року включно.

Визначити розмір застави як запобіжного заходу, достатнього для забезпечення виконання підозрюваним обов`язків, передбачених КПК України, у розмірі 746 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, тобто 1 850 826 гривень.

Підозрюваний або заставодавець мають право у будь який момент внести заставу на рахунок ТУ ДСА України в Одеській області, з призначенням платежу: застава за підозрюваного; провадження по справі 1-кс/522/780/23.

Підозрюваний звільняється з-під варти після внесення застави.

У разі внесення застави, покласти на підозрюваного обов`язки строком на 2 (два) місяці, передбачені ч.5 ст.194 КПК України:

1) прибувати за кожною вимогою до слідчого, прокурора в розумні строки;

2) повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну свого місця проживання та місця роботи;

3)не залишати межі м. Одеси без дозволу слідчого, прокурора або суду, в залежності від стадії кримінального провадження;

4) здати на зберігання до відповідних органів державної влади паспорт громадянина України для виїзду за кордон та інші документи, що дають право на виїзд з України та в`їзд до України.

Роз`яснити підозрюваному наслідки невиконання вказаних обов`язків, а саме: у разі, якщо підозрюваному, будучи належним чином повідомлений, не з`явився за викликом до слідчого, прокурора, слідчого судді, суду, без поважних причин не повідомив про причину своєї неявки, або якщо порушив інші покладені на нього при застосуванні запобіжного заходу обов`язки, застава звертається в дохід держави та зараховується до спеціального фонду Державного бюджету України й використовується у порядку, встановленому законом для використання коштів судового збору. У разі звернення застави в дохід держави слідчий суддя вирішує питання про застосування до підозрюваної запобіжного заходу у вигляді застави у більшому розмірі або іншого запобіжного заходу.

Строк дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою обчислюється з моменту винесення ухвали слідчого судді, тобто з 07.02.2023 року.

Ухвала слідчого судді щодо застосування запобіжного заходу підлягає негайному виконанню після її оголошення.

Апеляційна скарга на ухвалу слідчого судді, може бути подана протягом п`яти днів з дня її оголошення. Для особи, яка перебуває під вартою, строк подачі апеляційної скарги обчислюється з моменту вручення їй копії судового рішення.

Подання апеляційної скарги на ухвалу слідчого судді зупиняє набрання нею законної сили, але не зупиняє її виконання.

Повний текст ухвали слідчого судді складено та проголошено 10.02.2023 року о 15:00 годині в залі суду № 131.

Слідчий суддя ОСОБА_1

07.02.2023