Справа № 159/3079/22 Провадження №11-кп/802/217/23 Головуючий у 1 інстанції: ОСОБА_1
Категорія:ч.2 ст.185, ст.390-1 КК України Доповідач: ОСОБА_2
ВОЛИНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

30 березня 2023 року місто Луцьк

Волинський апеляційний суд в складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

з участю секретаря судового засідання ОСОБА_5 ,

прокурора ОСОБА_6 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду матеріали кримінального провадження за апеляційною скаргою обвинуваченого ОСОБА_7 на вирок Ковельського міськрайонного суду Волинської області від 09 листопада 2022 року,

ВСТАНОВИВ:

Даним вироком суду ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця міста Ковель Волинської області, громадянина України, з середньою освітою, непрацюючого, розлученого, зареєстрованого та фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого:

-20.02.2002 року Луцьким районним судом Волинської області за ч.3 ст. 185 КК України до покарання у виді позбавлення волі строком на 03 роки, на підставі ст. 75 КК України звільнений від відбування вказаного покарання з іспитовим строком на 1 рік;

-12.03.2010 року Любомльським районним судом Волинської області за ч.4 ст.187 КК України до покарання у виді позбавлення волі строком на 8 років з конфіскацією майна, на підставі ст. 71 КК України частково приєднано покарання за вироком Луцького районного суду від 20.02.2002 року до відбування покарання 9 років позбавлення волі з конфіскацією майна, 24.12.2015 року умовно-достроково звільнений на підставі ст. 81 КК України, вказана судимість не знята та не погашена у встановленому законом порядку,

засуджено за ч.2 ст. 185, ст.390-1 КК України та призначено йому покарання:

- за ч.2 ст.185 КК України - у виді арешту строком 4 (чотири) місяці;

- за ст.390-1 КК України у виді арешту строком 2 (два) місяці.

На підставі ч. 1 ст. 70 КК України за сукупністю кримінальних правопорушень, шляхом часткового складання покарання, визначено остаточне покарання ОСОБА_7 у виді арешту строком 6 (шість) місяців.

До набрання вироком законної сили залишено у відношенні ОСОБА_7 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.

Початок строку відбування покарання ОСОБА_7 ухвалено рахувати з моменту набрання вироком законної сили.

Відповідно до правил ч.5 ст. 72 КК України зараховано ОСОБА_7 у строк покарання за даним вироком термін попереднього ув`язнення з 20 жовтня 2022 року по день набрання вироком законної сили із розрахунку один день попереднього ув`язнення за один день арешту.

Вироком вирішені питання про речові докази, процесуальні витрати за проведення експертиз та арешт майна.

Згідно з вироком суду, ОСОБА_7 визнано винним та засуджено за те, що він 16 жовтня 2021 року, точного часу досудовим розслідуванням не встановлено, перебуваючи на неогородженій території приватного підприємства «Фомальгаут - Волинь», яке знаходиться по вулиці Заводській будинок 1, селище міського типу Люблинець Ковельського району, діючи умисно, повторно, з корисливих мотивів та керуючись метою таємного викрадення чужого майна, шляхом вільного доступу, таємно викрав двоє металевих дверей та чотири металевих кутники до воріт будівлі Основного засобу «Станція 2-го підйому води 0-1 115, 9 м2» вагою 285 кг, вартістю 2014,95 гривень, завдавши тим самим ПП «Фомальгаут -Волинь» майнової шкоди на вказану суму, після чого розпорядився викраденим майном на власний розсуд.

Крім того, за заявою ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , 23.12.2021 Ковельським міськрайонним судом Волинської області у цивільній справі № 159/7220/21, провадження № 2-0/159/189/21, ухвалено рішення про видачу обмежувального припису стосовно її колишнього чоловіка ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , яким визначено заходи тимчасового обмеження його прав строком на 4 місяці та покладено на нього обов`язки, а саме: заборонено ОСОБА_7 перебувати у місці спільного проживання з постраждалою особою ОСОБА_8 за адресою: АДРЕСА_1 ; наближатись до місця проживання ОСОБА_8 на відстань менше 300 м.; вести телефонні розмови з потерпілою, або контактувати з нею через інші засоби зв`язку особисто; розшукувати ОСОБА_8 якщо вона за власним бажанням перебуватиме у місці, невідомому йому, переслідувати її.

Однак, ОСОБА_7 будучи ознайомленим 28 грудня 2021 року із вказаним рішенням Ковельського міськрайонного суду Волинської області, нехтуючи обов`язковими приписами та обмеженнями суду, переслідуючи умисел спрямований на порушення нормальної діяльності органів правосуддя по забезпеченню виконання рішення суду, всупереч вимог ч. 4 ст. 350-6 ЦПК України відповідно до яких видача обмежувального припису підлягає негайному виконанню, а його оскарження не зупиняє його виконання, маючи фізичну можливість виконувати рішення суду, 29.12.2021 близько 11:30 год., 09.02.2022 близько 19:30 год. перебував у місці спільного проживання з ОСОБА_8 за адресою: АДРЕСА_1 , де спілкувався з потерпілою, ображав останню та вчиняв сварки, чим порушив заходи обмежувального припису визначені відносно нього. Внаслідок таких дій ОСОБА_7 заподіяно шкоду суспільним відносинам, що забезпечують нормальну, регламентовану законодавством діяльність суду і органів, які йому сприяють, щодо реалізації завдань і цілей у сфері здійснення правосуддя, державній політиці у сфері запобігання та протидії домашньому насильству, спрямованій на захист прав та інтересів осіб, які постраждали від такого насильства.

У поданій апеляційній скарзі обвинувачений ОСОБА_7 не оспорюючи доведеності його винуватості та правильності кваліфікації дій, оскаржує судове рішення з мотивів невідповідності призначеного покарання тяжкості кримінальних правопорушень та особі обвинуваченого внаслідок суворості. Просить оскаржуваний вирок в частині призначення покарання змінити, призначивши більш м`яке покарання із застосуванням ст.75 КК України.

В апеляційний суд обвинувачений ОСОБА_7 , потерпіла ОСОБА_8 не з`явились, хоча були повідомлені 28.02.2023 року в судовому засіданні під розписку про перенесення розгляду справи на 08 год. 30 хв. 30.03.2023 року. Разом з тим, представник потерпілого ПП «Фольмагаут-Волинь» ОСОБА_9 , в апеляційний суд також не з`явився, хоча повідомлявся належним чином про час і місце розгляду справи у відповідності до положень КПК України й будь-яких заяв про відкладення розгляду апеляційної скарги на інший день та відомості про поважність причин його неявки від нього не надходило.

Заслухавши суддю-доповідача, який доповів суть вироку та доводи апеляційної скарги, думку прокурора, яка вважає скаргу безпідставною, апеляційний суд доходить до наступного висновку.

Судом першої інстанції матеріали кримінального провадження за згодою учасників судового провадження розглянуті в порядку, передбаченому ч.3 ст.349 КПК України. Встановлені судом фактичні обставини вчинених ОСОБА_7 кримінальних правопорушень та його кваліфікація за ч.2 ст.185, ст.390-1 КК України є правильною.

При цьому у відповідності до вимог ч.3 ст.349 КПК України з`ясовано правильність розуміння учасниками судового провадження змісту цих обставин та добровільність їх позиції.

Діям ОСОБА_7 дана правильна юридична оцінка, яка також ніким не оспорюється.

За положеннями ч.1 ст.404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Відповідно до вимог ст.370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.

Обвинувачений в апеляційній скарзі вказує про невідповідність призначеного йому покарання тяжкості кримінальних правопорушень та його особі внаслідок суворості.

Проте такі його твердження до уваги судом не приймаються з врахуванням наступного.

Так, відповідно до п.1 постанови Пленуму Верховного Суду України від 24.10.2003 №7 «Про практику призначення судами кримінального покарання» при призначенні покарання в кожному випадку і щодо кожного підсудного, який визнається винним у вчиненні злочину, суди мають суворо додержуватись вимог ст.65 КК України стосовно загальних засад призначення покарання, оскільки саме через останні реалізуються принципи законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання.

Згідно з вимогами ст.65 КК України суд, призначаючи покарання, повинен враховувати ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного, обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання з тим, щоб особі за вчинений нею злочин, було призначено покарання необхідне і достатнє для її виправлення і попередження нових злочинів.

Зі змісту ст.75 КК України вбачається, що якщо суд при призначенні покарання, враховуючи тяжкість вчиненого злочину, особу винного та інші обставини справи, дійде висновку про можливість виправлення обвинуваченого без відбуття покарання, він може прийняти рішення про звільнення від відбуття покарання з випробовуванням.

Колегія суддів апеляційного суду вважає, що вказані вимоги законодавства та роз`яснення Пленуму ВСУ, були повністю дотримані судом першої інстанції.

Як убачається із вироку суду, призначаючи обвинуваченому ОСОБА_7 покарання, місцевий суд з достатньою повнотою врахував характер і ступінь тяжкості вчинених ним кримінальних правопорушень та дані про його особу. При цьому, судом наведено переконливі доводи про неможливість виправлення та перевиховання обвинуваченого без ізоляції від суспільства.

До обставин, які пом`якшують покарання, суд правильно відніс щире каяття, а до обтяжуючих - вчинення кримінального правопорушення щодо колишнього подружжя.

Крім того, місцевий суд призначаючи покарання обвинуваченому ОСОБА_7 врахував, що з урахуванням положень ст.12 КК України, вчинені ним кримінальні правопорушення відносяться до категорії кримінального проступку ( ст.390-1 КК України) та нетяжких злочинів (ч.2 ст. 185 КК України), дані про його особу, який на обліку у лікарів нарколога та психіатра не перебуває, однак раніше притягувалася до кримінальної відповідальності за вчинення умисних злочинів, судимість за які не знята та не погашена, після звільнення умовно достроково знову вчинив умисні кримінальні правопорушення, що як правильно зазначив суд першої інстанції, вказує про його небажання стати на шлях виправлення.

Зважаючи на вищевикладене, апеляційний суд вважає, що суд першої інстанції дотримуючись вимог ст.ст.50, 65 КК України обґрунтовано дійшов висновку про призначення обвинуваченому покарання в межах санкцій: ч.2 ст.185 КК України - у виді арешту строком 4 (чотири) місяці; ст. 390-1 КК України - у виді арешту строком 2 (два) місяці, і на підставі ч.1 ст.70 КК України за сукупністю кримінальних правопорушень, шляхом часткового складання покарання, визначив остаточне покарання у виді арешту строком 6 (шість) місяців.

Призначене покарання на думку апеляційного суду, повністю відповідає принципам законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання, є необхідним і достатнім для виправлення обвинуваченого ОСОБА_7 , попередження вчинення ним нових злочинів, і не є надто суворим, як про це зазначено в апеляційній скарзі обвинуваченого.

Таким чином, підстав для зміни вироку та пом`якшення обвинуваченому призначеного покарання шляхом призначення покарання із застосуванням інституту умовного звільнення, передбаченого ст.ст.75, 76 КК України, з мотивів наведених в апеляційній скарзі обвинуваченого, апеляційний суд не знаходить.

Усі доводи обвинуваченого, викладені в апеляційній скарзі щодо невідповідності призначеного покарання тяжкості кримінальних правопорушень та особі обвинуваченого, колегія суддів вважає голослівними та до уваги не приймає, оскільки вони були повністю враховані судом першої інстанції при призначенні покарання та відповідно не спростовують висновків місцевого суду і не дають жодних підстав для зміни оскаржуваного вироку, як про це просить апелянт.

Будь-яких порушень кримінального процесуального закону, які перешкодили чи могли б перешкодити суду повно і всебічно розглянути кримінальне провадження та ухвалити законне і обґрунтоване рішення, апеляційним судом не встановлено.

Таким чином, апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_7 на підставі п.1 ч.1 ст.407 КПК України слід залишити без задоволення, а вирок Ковельського міськрайонного суду Волинської області від 09.11.2022 року щодо нього, - без змін.

Враховуючи вищенаведене та керуючись ст.ст. 376, 404, 405, 407 КПК України, Волинський апеляційний суд,

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_7 залишити без задоволення, а вирок Ковельського міськрайонного суду Волинської області від 09 листопада 2022 року щодо нього, без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом трьох місяців з дня її проголошення.

Головуючий

Судді