справа № 631/961/20
провадження № 1-кп/631/27/22
В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

2 грудня 2022 року смт Нова Водолага

Нововодолазький районний суд Харківської області у складі:

головуючого судді - ОСОБА_1 ,

при секретарі - ОСОБА_2 ,

за участю прокурора - ОСОБА_3 ,

потерпілого ОСОБА_4 ,

представника потерпілого ОСОБА_5 ,

обвинуваченого ОСОБА_6 ,

захисника ОСОБА_7

розглянувши у судовому засіданні в залі суду в смт Нова Водолага кримінальне провадження № 0000173 від 23 травня 2020 року, щодо ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець с. Старовірівка Нововодолазького району Харківської області, громадянин України, одружений, має середню-спеціальну освіту, пенсіонер, зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1 , не судимий,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України,

В С Т А Н О В И В:

20 травня 2020 року близько 19:00 години, більш точного часу ані під час досудового слідства, ані в ході судового розгляду встановити не виявилось можливим, ОСОБА_6 керував технічно справним автомобілем «Skoda Fabia», реєстраційний номер НОМЕР_1 , та рухався по вулиці Вишневій в с. Старовірівка, Нововодолазького району Харківської області в напрямку перехрестя з вулицею Полтавський Шлях поблизу будинку № 6, в с. Старовірівка, Нововодолазького району Харківської області.

У ході руху на вищезазначеному автомобілі, на перехресті вул. Вишневої та вул. Полтавський Шлях, поблизу будинку № 6 в. с. Старовірівка Нововодолазького району Харківської області ОСОБА_6 проявив неуважність та грубо порушив вимоги п. 16.11 Правил дорожнього руху України, згідно з яким: «На перехресті нерівнозначних доріг водій транспортного засобу, що рухається по другорядній дорозі, повинен дати дорогу транспортним засобам, які наближаються до даного перехрещення проїзних частин по головній дорозі, незалежно від напрямку їх подальшого руху».

Порушення вимог даних ПДР України виявилось в тому, що ОСОБА_6 , не переконавшись у безпеці маневру та у відсутності інших транспортних засобів на головній дорозі, почав виконувати поворот ліворуч з вул. Вишневої, яка має грунтове покриття, на вул. Полтавський Шлях в с. Старовірівка Нововодолазького району Харківської області, яка має асфальтне покриття, та виїжджаючи на нерегульованому перехресті на головну дорогу з другорядної, не поступився дорогою мотоциклу «ИЖ» червоного кольору, під керуванням ОСОБА_4 , який рухався по головній дорозі, що призвело до зіткнення автомобіля з мотоциклом.

В результаті зіткнення водію мотоцикла ОСОБА_4 , відповідно до висновку судово-медичної експертизи № 12-14/57-НВ/20 від 05 жовтня 2020 року, були заподіяні наступні тілесні ушкодження: забійна рана голови; закрита травма хребта з компресійно-уламковим переломом тіла ІЛ хребця, компресійним переломом тіла Тh11-Тh12, L2-L3, посттравматичним стенозом спино-мозкового каналу на рівні ІЛ. За ступенем тяжкості вказані переломи хребців, відносяться до середньої тяжкості тілесних ушкоджень за ознаками тривалого розладу здоров`я строком понад 3 тижні (більш як 21 день) згідно з п. 2.2.1, 2.2.2. «Правил судово-медичного визначення ступеня тяжкості тілесних ушкоджень», затверджених наказом Міністерства охорони здоров`я України від 17 січня 1995 року № 6.

За висновком судової автотехнічної експертизи № 7/1462СЕ-20 від 28 вересня 2020 року у даній дорожній обстановці в діях водія автомобіля «Skoda Fabia», реєстраційний номер НОМЕР_1 ОСОБА_6 , вбачаються невідповідності вимогам п. 16.11 Правил дорожнього руху, які з технічної точки зору, знаходяться в причинному зв`язку з даною ДТП. У даній дорожній обстановці технічна можливість запобігання даної ДТП для водія автомобіля «Skoda Fabia», реєстраційний номер НОМЕР_1 ОСОБА_6 визначалась виконанням ним вимог п. 16.11 Правил дорожнього руху, для чого у нього не було будь-яких перешкод технічного характеру.

У судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_6 свою вину у вчиненні інкримінованого кримінального правопорушення та заявлений законним представником потерпілого цивільний позов не визнав у повному обсязі та суду показав, що у день ДТП рухався, керуючи автомобілем «Skoda», по вул. Вишневій та зупинився на перехресті з вулицею Полтавський Шлях. Праворуч перед перехрестям зупинився автомобіль «Geely» під керуванням ОСОБА_8 , ліворуч від обвинуваченого був пішохідний перехід. Кущі обмежували огляд, видно було дорогу добре метрів на 20. ОСОБА_6 повільно почав маневр повороту ліворуч і вже на головній дорозі побачив, що на нього в падінні, під кутом, юзом рухається мотоцикл. Мотоцикл пройшов по дотичній. Водія на мотоциклі обвинувачений не бачив. Зразу після зіткнення ОСОБА_6 зупинився і підбіг до потерпілого. Також підійшов ОСОБА_8 ОСОБА_4 скаржився на біль у спині. Обвинувачений викликав швидку, потім зателефонував батькові потерпілого, який сказал що викликати поліцію немає потреби. Також, ОСОБА_6 зазначив, що не може сказати з якою швидкістю рухався потерпілий, проте бачив що мотоцикл їхав посередині дороги. Подію ДТП обвинувачений не заперечував, проте зазначив, що вину та позов не визнає у повному обсязі оскільки не порушував правил дорожнього руху. Зазначив, що на момен ДТП мав поліс страхування цивільно-правової відповідальності.

Не дивлячись на невизнання обвинуваченим вини у вчиненні інкримінованого йому злочину, його винуватість підтверджується зібраними в передбаченому законом порядку та безпосередньо дослідженими в судовому засіданні доказами, як окремо, так і в сукупності.

Так, потерпілий ОСОБА_4 показав суду, що 20 травня 2020 року близько 19 години він їхав на власному мотоциклі ІЖ зі швидкістю близько 40 км на годину по головній дорозі по вул. Полтавський шлях в с. Старовірівка у напрямку перехрестя. Транспортний засіб був справний, гальмівна система працювала, гума була нова. У стані сп`яніння не перебував. Асфальт був сухий, туману не було, видимість нормальна. На зустріч їхала машина, яка повертала ліворуч на другорядну дорогу. Водій ОСОБА_9 увімкнув поворот та зупинив авто на середині перехрестя щоб пропустити потерпілого. З другорядної дороги, праворуч від ОСОБА_4 , виїхала машина «Skoda», серебристого кольору, якою керував ОСОБА_6 , яка перегородила потерпілому дорогу. Кущі праворуч від перехрестя заважали огляду. ОСОБА_4 вважав, що автомобіль зупиниться перед переїздом на головну дорогу. Зіткнувся з автомобілем переднім колесом мотоцикла, близько водійської двері, а потім правою стороною мотоциклу. Потерпілий гальмував. У обвинуваченого не було ніяких перешкод для того щоб уступити йому дорогу. Уточнив, що їхав зі швидкістю орієнтовно 40-50 км на годину, привід важеля гальма переднього колеса до ДТП був у наявності, гальмівна система була технічно справна. Позов підтримав у повному обсязі, пояснив, що довго лікувався, на що були витрачені значні кошти. Також зазнав моральної шкоди, яка полягає у тому, що дотепер переносить фізичний біль, страждання та довготривале лікування. Донині переживає з приводу того що з ним сталося, нервує, не може нормально спати ночами. Із-за лікування пропустив багато часу у навчанні, вимушений застосовувати додаткові зусилля для налаштування повсякденного життя. До сьогодні лікується і потребує ще операції. Після травми, за станом здоров`я не може знайти роботу на яку розраховував раніше. Оцінює моральну шкоду у 200 000 грн. Обвинувачений нічого не відшкодовував. До страхової компанії щодо відшкодування шкоди учасники події не звертались. Просив позов задовольнити у повному обсязі.

Свідок ОСОБА_10 в судовому засіданні показала, що у травні 2020 року о 19 -20 годині, точніше не пам`ятає, вони з чоловіком ОСОБА_8 їхали додому на автомобілі «Джилі», яким керував її чоловік. Вона разом із дітьми знаходилась на задньому сидінні. У с. Старовірівка на вул. Полтавський шлях на головній дорозі вони повинні були повертати ліворуч, проте на перехресті перед пішохідним переходом вони зупинилися, щоб пропустити ОСОБА_4 , який їхав по головній дорозі, назустріч, у сторону 1 Старовірівки, на мотоциклі червоного кольору, модель якого вона не знає. Також, на перехресті, з вул. Вишнева, виїжджав ОСОБА_6 , та повертав ліворуч. На узбіччі були кущі та дерево, що заважали видимості, як і ОСОБА_6 , так і ОСОБА_4 . Потім вона побачила, що мотоцикл врізався у ліве переднє крило автомобіля, і потім відлетіли у різні сторони мотоцикл та ОСОБА_4 . Машину трохи здвинуло він удару. Як саме контактував мотоцикл з автомобілем під час ДТП вона не бачила. У якому саме положенні була машина вона не пам`ятає. Чоловік одразу вийшов з машини допомагати, а вона приблизно через 5 хвилин вийшла зі свого авто, звернула увагу, що на автомобілі ОСОБА_6 є вм`ятини, і пішла додому з дітьми. Чоловік залишився на місці події. У стані сп`яніння ніхто не перебував.

Свідок ОСОБА_11 в судовому засіданні показала, щоу час ДТП, це був травень місяць 2020 року, точної дати не пам`ятає, знаходилась біля свого двору. По головній дорозі їхав ОСОБА_4 , який привітався з нею. На перехресті стояла машина ОСОБА_8 . Потім сталося зіткнення. Момент зіткнення не бачила, вже бачила, що потерпілий лежав на спині, і тому зробила висновок, що його збив автомобіль «Шкода». Мотоцикл був біля дороги. Свідок пішла до приїзду швидкої.

Свідок ОСОБА_8 в судовому засіданні показав, що 20 травня 2020 року близько 19 години, точніше не пам`ятає, він рухався додому з дружиною та дітьми на автомобілі «Джилі» по вул. Полтавський шлях, у напрямку руху з другої Старовірівки у третю і повертав ліворуч на вул. Вишнева. На перехресті, приблизно за сто метрів, побачив мотоцикл «ІЖ Планета» червоного кольору під керуванням ОСОБА_12 , який їхав назустріч зі швидкістю більше 50 км/год. Свідок зупинився ближче до розподільної полоси, щоб пропустити мотоцикл. ОСОБА_8 та потерпілий рухалися по головній дорозі. Ліворуч, відносно свідка, виїжджав ОСОБА_6 на автомобілі «Skoda» і повертав ліворуч, на вул. Полтавський шлях. Автомобіль «Skoda», гальмував до повної зупинки на перехресті. На перехресті були знаки: поступитися дорогою, пішохідний перехід та школярі. На узбіччі між вул. Вишнева та тій частині вулиці, де їхав ОСОБА_4 , були кущі, із-за яких погано видно. В той час, коли він зупинився, ОСОБА_6 поїхав ліворуч, не повністю завершивши маневр, а саме, залишившись на лівій частині дороги, в цей час сталось зіткнення. Мотоцикл в`їхав в автомобіль боком, була зім`ята труба збоку та відірваний задній щиток. На автомобілі обвинуваченого на дверях лівої сторони були вм`ятини близько 20 см від низу автомобіля. Як мотоцикл лежав він не пам`ятає. Спочатку відлетів мотоцикл з водієм, метрів 5, а потім ОСОБА_4 відлетів далеко від мотоциклу на узбіччя. Мотоцикл гальмував, судячи по гальмівному шляху на дорозі. Будь-яких маневрів мотоцикліста перед ДТП він не бачив. Свідок та ОСОБА_6 підбігли до потерпілого. ОСОБА_4 скаржився на біль у спині. Також, у потерпілого були пошкодження на руці. Зателефонували батьку ОСОБА_4 та викликали швидку. У стані сп`яніння ніхто не був. Потім відігнали автомобіль ОСОБА_6 .

Законний представник потерпілого, який є цивільним позивачем ОСОБА_13 в судовому засіданні показав, що потерпілий, що є його сином, почувається після ДТП погано, не може працювати, вимушений постійно лікуватися.
Також, у судовому засідання безпосередньо досліджено, надані стороною обвинувачення наступні докази.
Згідно з рапортом старшого інспектора-чергового СРПП Нововодолазького ВП Первомайського ВП ГУНП в Харківській області капітана поліції ОСОБА_14 , 22 травня 2020 року о 16:34 надійшло повідомлення зі служби 102 про ДТП з потерпілим ОСОБА_4 , що сталася 20 травня 2020 року за участю водія авто Шкода серебристого кольору, що виїхало на смугу зустрічного руху та в`їхало у скутер потерпілого (т. 1 ар. 111-112).

Відповідно до протоколу огляду місця дорожньо-транспортної пригоди від 06 червня 2020 року зі схемою та фототаблицею, було оглянуто нерегульоване перехрестя вул. Полтавський шлях з вул. Вишнева, поблизу будинку № 6 по вул. Полтавський шлях, с. Старовірівка. Число смуг для руху в огляду 1, ширина 2,95 м, число смуг назустріч напрямку огляду 1, ширина 2,95 м, ширина узбіччя 1,1м. Місце пригоди знаходиться у дії дорожніх знаків, встановленого по ходу огляду пішохідний перехід. Загальний стан видимості дороги 300м, зона видимості елементів проїжджої частини з робочого місця водія 300 м. Оглядовість із кабіни водія на смузі руху автомобіля вправо 150м, вліво 30м (т. 1 ар. 119-134).

За протоколом слідчого експерименту від 06 червня 2020 року, проведеного за участю свідка ОСОБА_8 , свідкові було запропоновано вказати на обставини, де було ДТП з приводу зупинки транспортних засобів та учасників дорожнього руху. ОСОБА_8 у присутності понятих вказав, що він рухався у напрямку з центра с. Старовірівка по вул. Полтавський шлях, у районі будинку № 6 та зупинився на відстані 1 м від правого краю розподільчої сумуги, не здійснивши маневру поворот ліворуч на вул. Вишнева, побачивши мотоцикл ІЖ, який рухався на зустріч. З вулиці Вишнева виїжджав автомобіль шкода, який не пропускаючи його для здійснення маневру та мотоцикл, почав здійснення маневру повороту ліворуч з вулиці з щебеневим покриттям на дорогу з асфальтно-бетонним покриттям. У цей момент відбулось зіткнення між автомобілем та мотоциклом. Після зіткнення автомобіль зупинився приблизно на відстані 2,7 м від заднього колеса автомобіля та 3,2 м від переднього лівого колеса до лівого краю дороги. Мотоцикл після зіткнення відкинуло і він впав на правий бік таким чином, що переднє колесо знаходилось на відстані 3,6 м та на відстані 2.1 м від лівого краю дороги по ходу руху до вул. Полтавський шлях, а водія мотоциклу викинуло на трав`яне покриття по вул. Вишнева. Водій автомобілю зупинився перед перехрестям та почав рух не пропустивши інших учасників дорожнього руху, та почав виконувати маневр поворот ліворуч (т. 1 ар. 135-139).

З протоколу слідчого експерименту від 16 вересня 2020 року, проведеного у присутності понятих за участю потерпілого ОСОБА_4 , законного представника потерпілого ОСОБА_13 , представника потерпілого ОСОБА_15 , свідків ОСОБА_6 , ОСОБА_8 , ОСОБА_11 вбачається, що учасникам слідчого експерименту було запропоновано почергово розказати як розвивалась дорожня подія 20 травня 2020 року.

- свідок ОСОБА_8 показав, що він 20 травня 2020 року приблизно об 19:00 рухався, керуючи технічно справним автомобілем Джилі, по вул. Полтавський Шлях в с. Старовірівка Нововдолазького району Харківської області та зупинився на перехресті з вулицею Вишневою для здійснення маневру повороту ліворуч з ввімкненим показником повороту, щоб передати перевагу у русі водію мотоциклу ИЖ, який рухався в зустрічному напрямку по вул. Полтавський Шлях. В цей же момент з вулиці Вишневої, яка є другорядною відносно вул. Полтавський Шлях виїжджав автомобіль «Skoda Fabia», сірого кольору, за кермом якого перебував ОСОБА_6 . Вказаний автомобіль зупинився перед перехрестям та через декілька секунд розпочав рух, а саме маневр повороту ліворуч на вул. Полтавський Шлях з ввімкненим показником повороту. В момент коли водій автомобіля щойно виїхав на вул. Полтавський Шлях, на смузі руху мотоцикліста, між автомобілем та мотоциклом відбулось зіткнення в результаті якого мотоцикл з водієм викинуло на узбіччя та останній отримав тілесні ушкодження. Далі свідкові було запропоновано провести заміри відповідно його показань. Вимірами рулетки, було встановлено, що мотоцикл рухався на відстані 1.9 м від правого краю, до коліс мотоциклу, за напрямком його первинного руху; швидкість руху мотоциклу складала близько 70 км/год; автомобіль «Skoda Fabia» рухався по вул. Вишневій та зупинився перед перехрестям після чого відновив рух. З моменту зупинки до відновлення руху простояв 1.6 с.; автомобіль «Skoda Fabia» після припинення руху перед виїздом на вул. Полтавський Шлях зупинився на відстані 0.6 м від лівого краю проїжджої частини по вул. Вишневій до переднього лівого колеса автомобіля та на відстані 5.1 м від межі проїжджої частини вул. Полтавський Шлях до переднього габариту; після виїзду на вул. Полтавський Шлях автомобіль зупинився на проїжджій частині на смузі для руху мотоцикла одразу після зіткнення (в момент зіткнення без затрат часу). Автомобіль в момент зіткнення розташовувався таким чином, що переднє ліве колесо знаходилось на відстані 3 м до правого краю проїжджої частини по ходу руху мотоциклу, та на відстані 1.7 м від заднього лівого колеса та на відстані 2.8 м від правого заднього колеса; місце зіткнення мотоцикла розташовувалось в районі лівого габариту автомобілю «Skoda Fabia» на відстані 7.3 м від лівого краю вул. Вишневій, за напрямком руху «Skoda Fabia», та 2.8 м до правого краю проїжджої частини вул. Полтавський Шлях за напрямком первинного руху мотоцикла; відстань від лівої межі дороги - вул. Вишнева, до переднього габариту автомобіля «Geely» становила 5.9 м, це відстань з якої свідок дивився за розвитком ДТП стоячи на вул. Полтавський Шлях на смузі руху в напрямку в бік вул. Піщана; автомобіль від місця відновлення руху до місця зіткнення подолав маневруючи вліво 11,6 м за 4,06 с, та від краю проїжджої частини вул. Полтавський шлях до місця зіткнення автомобіль подолав 4.5 м за 1.42 с. Мотоцикліст застосував гальмування, однак на якій відстані це сталось від місця зіткнення, свідок сказати не зміг, оскільки автомобіль «Skoda Fabia», виїхавши на вул. Полтавський шлях, обмежив оглядовість мотоцикла.

- свідок ОСОБА_11 показала, що вона 20 травня 2020 року приблизно о 19:00 знаходилась біля свого домоволодіння, яке розташоване на відстані близько 250 м від місця ДТП. Вона побачила як проїхав ОСОБА_4 , який привітався. Потерпілий рухався, керуючи мотоциклом, по вул. Полтавський Шлях в с. Старовірівка Нововодолазького району Харківської області в напрямку перехрестя з вул. Вишневою. Вона не дивилась в бік вказаного перехрестя, потім почула гучний удар і побачила що на дорозі стоїть автомобіль сірого кольору, мотоцикла разом з потерпілим не бачила. Момент удару та механізм ДТП не бачила, але бачила розташування автомобіля «Skoda Fabia» сірого кольору після ДТП, що знаходився на смузі руху мотоцикліста на відстані 2,4 м від лівого переднього колеса до правого краю проїжджої частини по ходу руху мотоциклу та на відстані 0,6 м від заднього лівого колеса до правого краю проїжджої частини по ходу руху мотоциклу, та на відстані 8,4 м від лівого переднього колеса автомобілю до меж проїжджої частини вул. Вишневої.

- свідок ОСОБА_6 показав, що 20 травня 2020 року приблизно о 19:00 рухався, керуючи технічно справним автомобілем «Skoda Fabia», по вул. Вишневій в с. Старовірівка Нововдолазького району Харківської області, яка примикає до вул. Полтавський Шлях та зупинився на перехресті з вулицею Полтавський Шлях для здійснення маневру повороту ліворуч з ввімкненим показником повороту. Зупинившись, побачив, що на вул. Полтавський шлях зупинився автомобіль Джилі з ввімкненим показником повороту для здійснення маневру повороту ліворуч на вул. Вишневу. Оскільки водій вказаного автомобілю не здійснював маневр ОСОБА_6 вирішив виконати поворот ліворуч та почав рух на вул. Полтавський Шлях. Перетнувши вулицю та майже закінчивши маневр повороту, побачив що на нього впадінні рухається мотоцикл та одразу відчув удар у результаті якого мотоцикл з водієм викинуло на узбіччя та останній отримав тілесні ушкодження. Далі свідкові було запропоновано провести заміри відповідно його показань. ОСОБА_6 повідомив, що не бачив мотоцикліста майже до самого моменту зіткнення, тому вказати як він рухався відносно меж проїжджої частини вказати не зможе. Свідок пояснив, що коли він зупинився для виконання повороту ліворуч за напрямком свого руху то побачив, що автомобіль Джилі рухався по вул. Полтавський Шлях та зупинився перед перехрестям для здійснення маневру повороту ліворуч на вул. Вишневу, після чого побачивши, що він не виконує маневр повороту свідок відновив рух. ОСОБА_6 вказав місце й характер розташування автомобіля, а вимірами рулетки, було встановлено, що автомобіль «Skoda Fabia» після припинення руху перед виїздом на вул. Полтавський Шлях зупинився на відстані 0,6 м від лівого краю проїжджої частини по вул. Вишневій до переднього лівого колеса автомобілю та на відстані 5,1 м від межі проїжджої частини вул. Полтавський Шлях до переднього габариту. Також встановлено, що автомобіль зупинився на проїжджій частині на смузі зустрічній для руху мотоцикла одразу після зіткнення (в момент зіткнення без затрат часу). Автомобіль в момент зіткнення розташовувався таким чином, що переднє ліве колесо знаходилось на відстані 3,6 м до правого краю проїжджої частини по ходу руху мотоциклу, та на відстані 3,4 м від заднього лівого колеса. Місце зіткнення мотоцикла розташовувалось в районі лівого габариту автомобілю «Skoda Fabia» на відстані 8,8 м від лівого краю вул. Вишневої, за напрямком руху «Skoda Fabia» та 3,6 м до правого краю проїжджої частини вул. Полтавський Шлях за напрямком первинного руху мотоцикла. Чи застосовував мотоцикліст гальмування свідок не бачив, побачив мотоцикл в падінні. Вимірами рулетки встановлено, що мотоцикл під час первинного виявлення рухався на правому боці переднім колесом в бік правого краю проїжджої частини вул. Полтавський Шлях, при цьому в момент з`явлення в полі зору свідка мотоцикл знаходився на відстані 4,2 м від заднього колеса до місця зіткнення, розташовуючись відносно меж дороги 2.1 м від заднього колесу та 0.9 м. Мотоцикл рухався в напрямку автомобіля під кутом таким чином, що заднє колесо мотоциклу знаходилось на відстані 2,1 м від правого краю проїжджої частини по ходу руху мотоциклу, а переднє колесо знаходилось на відстані 0,9 м. При цьому, автомобіль від межі проїжджої частини вул. Полтавський Шлях до місця зіткнення подолав маневруючи вліво 8.8 м за 14.3 сек., та від середини проїжджої частини вул. Полтавський Шлях до місця зіткнення автомобіль подолав 5,8 м за 2,3 сек.

- потерпілий ОСОБА_4 розповів що 20 травня 2020 року приблизно о 19:00 рухався, керуючи технічно справним мотоциклом ИЖ по вул. Полтавський Шлях в напрямку перехрестя з вул. Вишневою с. Старовірівка Нововодолазького району Харківської області. Наближаючись до перехрестя, він помітив що в зустрічному напрямку біля вказаного перехрестя зупинився автомобіль Джилі з ввімкненим показником повороту для здійснення маневру повороту на вул. Вишневу. В цей момент, під`їжджаючи до перехрестя, він побачив що з вул. Вишневої рухається автомобіль «Skoda Fabia» сірого кольору, здійснюючи поворот ліворуч через його смугу руху на зустрічну. Чи зупинявся автомобіль чи ні ОСОБА_4 не бачив, бачив його вже в русі. Побачивши вказаний автомобіль, він почав зупинятись та згодом відбулось зіткнення. На момент зіткнення автомобіль знаходився на смузі руху потерпілого. В момент зіткнення потерпілий був на мотоциклі та не падав, лише наближаючись до автомобілю почав повертати руль праворуч та під невеликим кутом зіткнувся з автомобілем спочатку переднім колесом мотоциклу а потім іншими частинами. Як розвивались події на місці ДТП після зіткнення ОСОБА_4 повідомити не може. Далі потерпілому було запропоновано провести заміри відповідно його показань. Вимірами рулетки було встановлено, що потерпілий рухався на відстані 1.8 м від правого краю, до коліс мотоциклу, за напрямком його первинного руху. ОСОБА_4 вказав, що рухався зі швидкістю близько 40 км/год, зазначив що побачив як автомобіль рухався, без зупинки, виїжджаючи на вул. Полтавський Шлях на відстані 2,8 м від правого колеса автомобілю «Skoda Fabia» до краю проїжджої частини вул. Полтавський шлях. Вимірами рулетки було встановлено, що автомобіль зупинився на проїжджій частині на смузі для його руху одразу після зіткнення (в момент зіткнення без затрат часу). Автомобіль в момент зіткнення розташовувався таким чином, що переднє ліве колесо знаходилось на відстані 2.4 м до правого краю проїжджої частини по ходу руху мотоциклу, та на відстані 0.8 м від заднього лівого колеса. Мотоцикл в момент зіткнення знаходився на відстані 1,8 м від заднього колеса до правого краю проїжджої частини та на відстані 2,2 м від переднього колеса. Ця ж відстань, а саме, 2,2 м є місцем зіткнення відносно правого краю проїжджої частини до правого краю вул. П. Шлях, яке знаходиться на відстані 7.3 м від лівого краю вул. Вишневої. ОСОБА_4 застосував гальмування і на відстані 12,6 м від місця зіткнення мотоцикл почав рухатись в загальмованому стані. Автомобіль від місця відновлення руху до місця зіткнення подолав маневруючи вліво 8 м за 5.4 сек, та від моменту видимості руху до краю проїжджої частини вул. Полтавський Шлях автомобіль подолав 4,0 м за 3,2 сек.

Видимість учасників складала 38,6 м, за умов елементів проїжджої частини і кущів, які ростуть праворуч відносно напрямку руху мотоцикла «ИЖ». Видимість елементів проїжджої частини необмежена не менш 300 м (т. 1 ар. 147-163).

Листом слідчого слідчого СВ Нововодолазького ВП Первомайського ВП ГУНП в Харківській області на ім`я директора Харківського НДЕКЦ МВС від 25 вересня 2020 року № 4192/119-87-24-2020 було додано вихідні данні для проведення призначеної автотехнічної експертизи, а саме: момент небезпеки дія водія мотоцикла «ІЖ» - ОСОБА_12 наступає з моменту виїзду автомобіля «Skoda» на вул. Полтавський Шлях в с. Старовірівка Нововодолазького району Харківській області; мотоцикл «ІЖ» був технічно несправний на момент ДТП - несправність, якого полягає у відсутності приводу гальма та важеля гальм переднього колеса (т. 1 ар. 164).

Згідно з висновком за результатами судової транспортно-трасологічної експертизи №7/1209СЕ-20, складеним 25 вересня 2020 року судовим експертом ХАРКІВСЬКОГО НАУКОВО-ДОСЛІДНОГО ЕКСПЕРТНО-КРИМІНАЛІСТИЧНОГО ЦЕНТРУ МВС УКРАЇНИ ОСОБА_16 , з технічної точки зору, не є можливим відповісти на питання: «Якими частинами контактував автомобіль «Skoda Fabia», реєстраційний номер НОМЕР_1 , під керуванням ОСОБА_6 та мотоцикл марки «ІЖ», під керуванням ОСОБА_4 , в момент ДТП яка мала місце 20 травня 2020 року?», «Яке було взаємне положення автомобілю «Skoda Fabia» реєстраційний номер НОМЕР_1 , під керуванням ОСОБА_6 , та мотоциклу марки «ІЖ», під керуванням ОСОБА_4 , в момент ДТП яка мала місце 20 травня 2020 року, судячи з наявних пошкодженях на дверях транспортного засобу та мотоциклу «ІЖ»?», «Який був кут між поздовжніми осями учасників ДТП на момент первинного контакту?», «Де відносно меж проїжджої частини відбулося зіткнення автомобіля «Skoda Fabia» реєстраційний номер НОМЕР_1 , під керуванням ОСОБА_6 , та мотоциклу «ІЖ», під керуванням ОСОБА_4 , згідно з протоколом огляду місця ДТП, схеми до нього (слідової інформації) і механічних пошкоджень на транспортних засобах?» (т. 1 ар. 174- 182).

За висновком за результатами судової автотехнічної експертизи №7/1462СЕ-20, складеним 28 вересня 2020 року судовим експертом ХАРКІВСЬКОГО НАУКОВО-ДОСЛІДНОГО ЕКСПЕРТНО-КРИМІНАЛІСТИЧНОГО ЦЕНТРУ МВС УКРАЇНИ ОСОБА_17 , визначено:

-за показаннями свідка ОСОБА_8 :

у даній дорожній обстановці водій автомобіля «Skoda Fabia» ОСОБА_6 повинен був діяти відповідно до вимог п. 16.11 Правил дорожнього руху; водій мотоциклу «ИЖ» ОСОБА_4 повинен був діяти відповідно до вимог п.п. 2.3 а), 12.3, 12.4 та 31.1 Правил дорожнього руху; в діях водія автомобіля «Skoda Fabia» ОСОБА_6 вбачаються невідповідності вимогам п. 16.11 Правил дорожнього руху які, з технічної точки зору, знаходяться в причинному зв`язку з даною ДТП; в діях водія мотоциклу «ИЖ» ОСОБА_4 не вбачається невідповідностей вимогам Правил дорожнього руху, які, з технічної точки зору, знаходилися б в причинному зв`язку з даною ДТП; технічна можливість запобігання даної ДТП для водія автомобіля «Skoda Fabia» ОСОБА_6 визначалася виконанням ним вимог п. 16.11 Правил дорожнього руху, для чого у нього не було будь-яких перешкод технічного характеру; водій мотоциклу «ИЖ» ОСОБА_4 не мав технічної можливості запобігти даній ДТП шляхом виконання вимог Правил дорожнього руху.

- за показаннями свідка ОСОБА_11 :

не виявляється можливим відповісти на питання «Як повинен був діяти водій автомобіля «Skoda Fabia» ОСОБА_6 під час керування вказаним автомобілем, в дорожній обстановці, що склалася?», «Як повинен був діяти водій мотоциклу «ИЖ» ОСОБА_4 під час керування вказаним мотоциклом, в дорожній обстановці, що склалася?», «Чи є в діях водія ОСОБА_6 невідповідності Правилам дорожнього руху, які перебували з технічної точки зору у причинному зв`язку з наслідками дорожньо-транспортної пригоди?», «Чи є в діях водія ОСОБА_4 невідповідності дорожнього руху, які перебували з технічної точки зору у причинному зв`язку з наслідками дорожньо-транспортної пригоди?», «Чи була технічна можливість у водія автомобілю ОСОБА_6 уникнути зіткнення під дорожній обстановці, що склалася?», «Чи була технічна можливість у водія мотоцикла ОСОБА_4 уникнути зіткнення під час керування вказаним мотоциклом, в дорожній обстановці, що склалася?».

- за показаннями свідка ОСОБА_6 :

не виявляється можливим відповісти на питання «Як повинен був діяти водій автомобіля «Skoda Fabia» ОСОБА_6 під час керування вказаним автомобілем, в дорожній обстановці, що склалася?», «Як повинен був діяти водій мотоциклу «ИЖ» ОСОБА_4 під час керування вказаним мотоциклом, в дорожній обстановці, що склалася?», «Чи є в діях водія ОСОБА_6 невідповідності Правилам дорожнього руху, які перебували з технічної точки зору у причинному зв`язку з наслідками дорожньо-транспортної пригоди?», «Чи є в діях водія ОСОБА_4 невідповідності дорожнього руху, які перебували з технічної точки зору у причинному зв`язку з наслідками дорожньо-транспортної пригоди?», «Чи була технічна можливість у водія автомобілю ОСОБА_6 уникнути зіткнення під дорожній обстановці, що склалася?», «Чи була технічна можливість у водія мотоциклу ОСОБА_4 уникнути зіткнення під час керування вказаним мотоциклом, в дорожній обстановці, що склалася?».

- за показаннями свідка ОСОБА_4 :

у даній дорожній обстановці водій автомобіля «Skoda Fabia» ОСОБА_6 повинен був діяти відповідно до вимог п. 16.11 Правил дорожнього руху, водій мотоциклу «ИЖ» ОСОБА_4 повинен був діяти відповідно до вимог п.п. 2.3 а), 12.3 та 31.1 Правил дорожнього руху, в діях водія автомобіля «Skoda Fabia» ОСОБА_6 вбачаються невідповідності вимогам п. 16.11 Правил дорожнього руху які, з технічної точки зору, знаходяться в причинному зв`язку з даною ДТП, у діях водія мотоциклу «ИЖ» ОСОБА_4 вбачається невідповідності вимогам п.п. 2.3 а) та 31.1 Правил дорожнього руху, які, з технічної точки зору, знаходилися в причинному зв`язку з даною ДТП, технічна можливість запобігання даної ДТП для водія автомобіля «Skoda Fabia» ОСОБА_6 визначалася виконанням ним вимог п. 16.11 Правил дорожнього руху, для чого у нього не було будь-яких перешкод технічного характеру, водій мотоциклу «ИЖ» ОСОБА_4 мав технічну можливість запобігти даній ДТП шляхом своєчасного застосування гальмування і зупинки мотоциклу до місця зіткнення при умові експлуатації мотоциклу «ИЖ» з технічно справною гальмівною системою (т. 1 ар.184-191).

Відповідно до протоколів тимчасового доступу до речей і документів від 29 вересня 2020 року у приміщенні КНП ХОР «ОТКЛ» було вилучено медичну картку стаціонарного хворого № 2276 на ім`я ОСОБА_4 та два знімки, а також у приміщенні КНП «МКЛШНМД» було вилучено медичну картку стаціонарного хворого № 9606 на ім`я ОСОБА_4 на 18 аркушах (т. 1 ар. 165-172).

З виписок з медичної карти амбулаторного (стаціонарного) хворого КНП ХОР «ОТКЛ» № 2276 вбачається, що ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , перебував на стаціонарному лікуванні у період з 22 травня 2020 року по 15 червня 2020 року з діагнозом: закритий компресійно-уламчастий перелом тіла тіла L1 хребця 3 ступеня, компресійний перелом тіла Тн 11-12,L 2-3 1 ступеня. Посттравматичний стеноз спинномозкового каналу нарівні L1. Клин Урбана. Пошкодження заднього опорного комплекса L1. Стійкий больовий синдром; КНП «МКЛШНМД» № 9606 - ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , перебував на стаціонарному лікуванні у період з 20 травня 2020 року по 22 травня 2020 року з діагнозом: закритий компресійний перелом тіла L1 ІІ ступеню неускладнений. Забійна рана правої тілісно- полочиної ділянки (т. 1 ар. 143 - 144).

Відповідно до висновку за результатами судово-медичної експертизи №12-14/57-НВ/20, складеним 05 жовтня 2020 року судовим експертом РАЙОННОГО ВІДДІЛЕННЯ СУДОВО-МЕДИЧНОЇ ЕКСПЕРТИЗИ ОБЛАСНОГО БЮРО СУДОВО-МЕДИЧНОЇ ЕКСПЕРТИЗИ ДЕПАРТАМЕНТУ ОХОРОНИ ЗДОРОВ`Я ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСНОЇ ДЕРЖАВНОЇ АДМІНІСТРАЦІЇ ОСОБА_18 , у ОСОБА_4 мали місце забійна рана голови, закрита травма хребта з компресійно-уламковим переломом тіла L1 хребця, компресійним переломом тіла Th11-Тh12, L2-L3, посттравматичним cтенозом спино-мозкового каналу на рівні L1, які утворилися від травматичної дії тупих твердих предметів. Механізм утворення рани - удар, переломів хребців - удар-стиснення, можливо в умовах дорожньо-ранспортної пригоди 20 травня 2020 року року при зіткненні мотоцикліста з перешкодою і наступним його падінням з транспортного засобу. За ступенем тяжкості рана відноситься до легких тілесних ушкоджень, які викликали незначні скороминущі наслідки тривалістю не більше 6днів (п.п.2.3.2.б,2.3.5. «Правил судово-медичного визначення ступеня тяжкості тілесних ушкоджень», Наказ №6 від 17 січня 1995 року). Переломи хребців це тілесні ушкодження середньої тяжкості за ознаками тривалого розладу здоров я строком понад 3 тижні (більш як 21 день), згідно з пп. 2.2.1, 2.2.2. «Правил» судово-медичного встановлення ступеню тяжкості тілесних ушкоджень. Наказ №6 МОЗ України від 17 січня 1995 року. До небезпечних для життя вказані вище тілесні ушкодження не відносяться. Між спричиненими тілесними ушкодженнями і наслідками, що настали у ОСОБА_4 мається причинний зв`язок (т. 1 ар. 195-196).

За розпискою від 06 червня 2020 року, ОСОБА_8 , у порядку ст. 93 ПКП України, добровільно видав працівникам поліції мотоцикл «ІЖ», червоного кольору, з пошкодженням задньої частини, у несправному для руху стані, який він зберігав по місцю свого проживання після ДТП, яке мало місце 20 травня 2020 року між мотоциклом «ІЖ» під керуванням ОСОБА_4 , а також автомобілем «Skoda Fabia» під керуванням ОСОБА_6 (т. 1 ар. 140).

За розпискою від 06 червня 2020 року, ОСОБА_6 , у порядку ст. 93 ПКП України, добровільно видав передню і задню ліві двері з автомобіля, реєстраційний номер НОМЕР_1 (т. 1 ар. 141).

Постановою слідчого СВ Нововодолазького ВП Первомайського ВП ГУНП в Харківській області від 06 червня 2020 року ліві водійські та задні пасажирські двері автомобіля «Skoda Fabia», реєстраційний номер НОМЕР_1 , з пошкодженнями від ДТП, мотоцикл «ІЖ», червоного кольору, з пошкодженнями від ДТП, визнано речовими доказами у кримінальному провадженні № 0000173 від 23 травня 2020 року та залишено на зберігання на майданчику для тимчасового зберігання транспортних засобів Нововодолазького ВП (т. 1 ар. 142).

Листом слідчого СВ Нововодолазького ВП Первомайського ВП ГУНП в Харківській області від 20 жовтня 2020 року за № 4466/119-87/24-2020 направлено на адресу Нововодолазького ВП Первомайського ВП ГУНП в Харківській області копії матеріалів кримінального провадження №0000173 від 23 травня 2020 року, за ч. 1 ст. 286 КК України, а саме копію висновку автотехнічної експертизи М7/1462СЕ-20 від 28 вересня 2020 року, для притягнення ОСОБА_12 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , мешкаючого за адресою: АДРЕСА_2 , до відповідальності відповідно до норм адміністративного законодавства, за порушення п.п. 2.3 а) та 31.1 Правил дорожнього руху (т. 1 ар. 193).

За рапортом слідчого СВ Нововодолазького ВП Первомайського ВП ГУНП в Харківській області від 29 вересня 2020 року за результатами проведеної автотехнічної експертизи № 7/1462СЕ-20 від 28 вересня 2020 року у кримінальному провадженні внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000173 від 23 травня 2020 року за ознаками кримінального правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України з приводу ДТП, яке відбулось 20 травня 2020 року в с. Старовірівка Нововодолазького району Харківської області на перехресті вул. Вишневої та вул. Полтавський Шлях, між мотоциклом «ИЖ» червоного кольору під керуванням ОСОБА_12 та автомобілем «Skoda Fabia», д.н. НОМЕР_1 , під керуванням ОСОБА_6 , у діях потерпілого ОСОБА_4 маються невідповідності вимогам п.п. 2.3 а) та 31.1 Правил дорожнього руху. Враховуючи вищевикладене, в ході досудового розслідування виникла необхідність у притягненні ОСОБА_12 , ІНФОРМАЦІЯ_2 до адміністративної відповідальності за порушення Правил дорожнього руху України (т. 1 ар. 194).

На виконання вимог ч. 1 ст. 94 КПК України суд, за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінив кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів з точки зору достатності, взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення, дійшов висновку щодо доведеності вини обвинуваченого ОСОБА_6 в інкримінованому йому діянні.

Таким чином, суд вважає доведеною вину ОСОБА_6 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України, тобто порушення правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, що заподіяли середньої тяжкості тілесне ушкодження потерпілому.

Щодо доводів сторони захисту про те, що обвинувачення стосовно ОСОБА_6 не грунтується на доказовій базі, а грунтується виключно на припущеннях, так як до суду зовсім не надано доказів саме його вини у вчиненні вказаного злочину, а тому обвинувачений підлягає виправданню за недоведеністю, що у його діяннях є склад злочину, передбачений ч. 1 ст. 286 КК України, суд зазначає наступне.

За ст. 2 Конституції України ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчиненні злочину. Обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Приписами ст. 17 КПК України визначено, що особа вважається невинуватою у вчиненні кримінального правопорушення і не може бути піддана кримінальному покаранню, доки її вину не буде доведено у порядку, передбаченому цим Кодексом, і встановлено обвинувальним вироком суду, що набрав законної сили. Ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчиненні кримінального правопорушення і має бути виправданим, якщо сторона обвинувачення не доведе винуватість особи поза розумним сумнівом. Підозра, обвинувачення не можуть ґрунтуватися на доказах, отриманих незаконним шляхом. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на користь такої особи.

Конституційний Суд України у своєму рішенні від 26 лютого 2019 року № 1-р/2019 у справі щодо відповідності Конституції України (конституційності) статті 368-2 КК України зауважив, що елементом принципу презумпції невинуватості є принцип «indubioproreo», згідно з яким при оцінюванні доказів усі сумніви щодо вини особи тлумачаться на користь її невинуватості. Презумпція невинуватості особи передбачає, що обов`язок доведення вини особи покладається на державу.

Відповідно до ч. 3 ст. 373 КПК України обвинувальний вирок не може ґрунтуватися на припущеннях і ухвалюється лише за умови доведення у ході судового розгляду винуватості особи у вчиненні кримінального правопорушення.

Верховний Суд у постанові від 12 червня 2018 у справі № 712/13361/15 дійшов висновку, що обвинувальний вирок може бути постановлений судом лише в тому випадку, коли вина обвинуваченої особи доведена поза розумним сумнівом. Тобто, дотримуючись засади змагальності, та виконуючи, свій професійний обов`язок, передбачений ст. 92 КПК України, обвинувачення має довести перед судом за допомогою належних, допустимих та достовірних доказів, що існує єдина версія, якою розумна і безстороння людина може пояснити факти, встановлені в суді, а саме - винуватість особи у вчиненні кримінального правопорушення, щодо якого їй пред`явлено обвинувачення (аналогічна позиція викладена у постановах ККС ВС від 15 квітня 2021 року у справі № 751/2824/20 та від 23 лютого 2021 року у справі № 742/642/18).

Стандарт доведення поза розумним сумнівом означає, що сукупність обставин, встановлена під час судового розгляду, виключає будь-яке інше розуміння пояснення події, яка є предметом судового розгляду, крім того, що інкримінований злочин був учинений і обвинувачений є винним у вчиненні цього злочину.

Для дотримання стандарту доведення поза розумним сумнівом законодавець вимагає, щоб будь-який обґрунтований сумнів у тій версії події, яку надало обвинувачення, був спростований фактами, встановленими на підставі допустимих доказів, і єдина версія, якою розумна і безстороння людина може пояснити всю сукупність фактів, установлених у суді, - є та версія подій, яка дає підстави для визнання особи винуватою за пред`явленим обвинуваченням.

При цьому особа може бути визнана винною лише, якщо буде доведено, що нею вчинено суспільно небезпечне діяння, яке містить склад кримінального правопорушення, передбаченого КК України.

Склад кримінального правопорушення - це сукупність встановлених законом юридично значущих об`єктивних та суб`єктивних ознак, що визначають вчинене суспільно небезпечне діяння як кримінальне правопорушення.

Тому, поза розумним сумнівом має бути доведений кожний з елементів складу злочину - як тих, що утворюють об`єктивну сторону злочину, так і тих, що визначають його суб`єктивну сторону.

Згідно зі ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права.

Європейський суд з прав людини у своїй практиці неодноразово наголошував, що суди при оцінці доказів керуються критерієм доведення «поза розумним сумнівом». Таке доведення може випливати із сукупності ознак чи неспростовних презумпцій, достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою (рішення у справах «Нечипорук і Йонкало проти України», «Яременко проти України», «Кобець проти України», «Ірландія проти Сполученого Королівства» та ін.).

Захисник ОСОБА_19 посилався на висновок експерта №7/1209СЕ-20 де зазначено що у даній дорожній обстановці в діях водія мотоцикла «ІЖ» ОСОБА_4 вбачаються невідповідності вимогам п. п. 2.3.а, 12.3 та 31.1 ПДР, які з технічної точки зору, знаходяться в причинному зв`язку з даним ДТП (відсутні гальма).

За нормативним визначенням об`єктивна сторона злочину, передбаченого ст. 286 КК України, складається з: порушення правил безпеки дорожнього руху або експлуатації транспорту, суспільно небезпечних наслідків, причинного зв`язку між порушенням і наслідками. Відсутність хоча б одного з елементів об`єктивної сторони виключає можливість притягнення особи до кримінальної відповідальності.

При цьому диспозиція ст. 286 КК України сформульована законодавцем як бланкетна, тому для встановлення ознак об`єктивної сторони складу злочину, передбаченого цією статтею, потрібно проаналізувати ті нормативно-правові акти, які унормовують правила безпеки руху й експлуатації транспорту, насамперед ПДР України, для з`ясування, які саме порушення цих правил були допущені особою, котра керувала транспортним засобом у момент ДТП.

Пленум Верховного Суду України у п. 3 постанови №14 від 23 грудня 2005 року роз`яснив, що при розгляді справ про злочини, відповідальність за які встановлено статтями 286 - 288, 415 КК України, слід мати на увазі, що диспозиції сформульованих у них норм - бланкетні. У зв`язку з цим суди повинні ретельно з`ясовувати і зазначати у вироках, у чому саме полягали названі у перелічених статтях порушення; норми яких правил, інструкцій, інших нормативних актів не додержано; чи є причинний зв`язок між цими порушеннями та передбаченими законом суспільно небезпечними наслідками.

Отже, належить ураховувати, що злочин, передбачений ст. 286 КК України, є злочином із так званим матеріальним складом, і обов`язковою ознакою його об`єктивної сторони, що характеризує вчинене діяння (дію чи бездіяльність), є не будь-які з допущених особою порушень ПДР України, а лише ті з них, які спричиняють (викликають, породжують) суспільно небезпечні наслідки, передбачені в ч. 1, 2 або 3 ст. 286 КК України, тобто тільки такі порушення ПДР України, які є причиною настання цих наслідків і, отже, перебувають із ними у причинному зв`язку.

Таким чином, об`єктивна сторона даного складу злочину включає такі обов`язкові елементи: діяння (дія або бездіяльність); обстановку; суспільно - небезпечні наслідки (середньої тяжкості тілесне ушкодження - частина 1, смерть потерпілого або тяжке тілесне ушкодження - частина 2, загибель кількох осіб - частина 3); причинний зв`язок між суспільно небезпечним діянням та передбаченими законом суспільно небезпечними наслідками.

Діяння полягає в порушенні правил безпеки дорожнього руху або експлуатації транспорту. Воно може вчинятися шляхом дії або бездіяльності й полягати у: 1) вчиненні дій, заборонених правилами (наприклад, керування транспортним засобом у стані сп`яніння чи без посвідчення водія на право керування транспортним засобом відповідної категорії тощо); 2) невиконанні дій, які особа може і зобов`язана вчинити відповідно до вимог правил безпеки руху й експлуатації транспорту (не зниження швидкості руху відповідно до дорожньої обстановки, недотримання безпечного інтервалу тощо).

Обстановка вчинення злочину характеризується тим, що діяння вчиняється та наслідки настають в обстановці дорожнього руху.

Причинний зв`язок між діянням і наслідками має місце тоді, коли порушення правил безпеки руху або експлуатації транспорту, допущене винуватою особою, неминуче зумовлює шкідливі наслідки, передбачені ст. 286 КК України.

Допущені особою, яка керує транспортним засобом, порушення ПДР України можуть бути умовно поділені на дві групи: а) порушення, які самі собою (без порушення інших правил ПДР) не здатні викликати суспільно небезпечні наслідки, зазначені у ст. 286 КК України; б) порушення, які самі собою (навіть без будь-яких інших додаткових факторів) містять реальну можливість настання суспільно небезпечних наслідків і тим самим виступають як головна, вирішальна умова, без якої наслідки не настали б і яка з неминучістю викликає (породжує) їх у конкретній ДТП, що мала місце.

Під час розгляду кримінального провадження суд зобов`язаний виявити, встановити і вказати в мотивувальній частині вироку порушення ПДР України, які мали місце під час конкретної ДТП, але водночас він повинен чітко зазначати у вироку, які саме з цих порушень були причиною настання наслідків, передбачених ст. 286 КК України, тобто перебували у причинному зв`язку з ними, а які з цих порушень виконали лише функцію умов, що їм сприяли.

Тільки порушення ПДР України, які містять у собі реальну можливість настання суспільно небезпечних наслідків і виступають безпосередньою причиною їх настання у кожному конкретному випадку ДТП, є обов`язковою ознакою об`єктивної сторони складу злочину, передбаченого ст. 286 КК України.

Отже, склад кримінального правопорушення, передбачений ст. 286 КК України, утворює не будь-яке недотримання особою, котра керує транспортним засобом, вимог ПДР України, а лише таке, що безпосередньо призвело до зазначених у цій статті наслідків.

Зазначених висновків дійшла Велика Палата Верховного Суду в постанові від 21 серпня 2019 року по справі № 13-31кс19.

28 вересня 2020 року судовим експертом ХАРКІВСЬКОГО НАУКОВО-ДОСЛІДНОГО ЕКСПЕРТНО-КРИМІНАЛІСТИЧНОГО ЦЕНТРУ МВС УКРАЇНИ ОСОБА_17 за результатами судової автотехнічної експертизи №7/1462СЕ-20 складено висновок. При цьому на експертизу було надано постанову про призначення експертизи, протокол проведення слідчого експерименту від 16 вересня 2020 року на 9-ти аркушах та схеми до нього на 4-х аркушах. Зазначений висновок складено окремо за показаннями свідка ОСОБА_8 , свідка ОСОБА_11 , свідка ОСОБА_6 та потерпілого ОСОБА_4 .

Показання, надані свідком ОСОБА_8 при проведення слідчого експерименту, в цілому узгоджуються з тими, які він надав у судовому засіданні.

З дослідницької частини висновку №7/1462СЕ-20 від 28 вересня 2020 року вбачається, що при складанні висновку за показаннями свідка ОСОБА_8 експерт здійснив розрахунки з урахуванням швидкості мотоцикла «ИЖ» 70 км/год ( як зазначав свідок ОСОБА_8 при проведення слідчого експерименту), так і з урахуванням швидкості мотоцикла «ИЖ» 50 км/год (максимально допустима швидкість руху в населених пунктах) та визначив, що оскільки в даній дорожній обстановці водій ОСОБА_4 експлуатував мотоцикл «МЖ» з непрацездатним переднім гальмом, при цьому рухався в населеному пункті зі швидкістю 70 км/год, що перевищує максимально допустиму швидкість руху в населених пунктах (50 км/год), то, в його діях вбачаються невідповідності вимогам п.п. 2.3 а), 12.4 та 31.1 Правил дорожнього руху. Однак, оскільки в даній дорожній обстановці водій ОСОБА_20 не мав технічної можливості запобігти зіткненню як при русі зі швидкістю 70 км/год та гальмуванні тільки заднім гальмом, так і при русі з максимально допустимою швидкістю в населених пунктах (50 км/год) та гальмуванні переднім і заднім гальмом, то, невідповідності дій водія ОСОБА_4 вимогам п.п. 2.3 а), 12.4 та 31.1 Правил дорожнього руху, з технічної точки зору, не знаходяться в причинному зв`язку з даною ДТП. Отже, в даній дорожній обстановці в діях водія ОСОБА_4 не вбачається невідповідностей вимогам Правил дорожнього руху, які, з технічної точки зору, знаходилися б в причинному зв`язку з даною ДТП. При цьому експерт робить примітку, де зауважує що, оскільки в показаннях свідка ОСОБА_8 не вказано, яку відстань подолав мотоцикл «ИЖ» в гальмуванні до зіткнення, при проведенні дослідження експерт виходив з того, що до зіткнення мотоцикл «ИЖ» рухався без гальмування. При русі до зіткнення в загальмованому стані відстань, на якій знаходився мотоцикл «ИЖ» від місця зіткнення в момент виникнення небезпеки для руху водію ОСОБА_4 буде менше, ніж встановлена під час проведення дослідження. Тому, водій ОСОБА_4 тим більш не буде мати технічної можливості зупинити мотоцикл «ИЖ» до місця зіткнення. Таким чином, висновки даної експертизи не зміняться.

У свою чергу, показання надані потерпілим ОСОБА_4 при проведення слідчого експерименту в цілому узгоджуються з тими, які він надав у судовому засіданні.

При цьому, з дослідницької частини висновку експерта №7/1462СЕ-20 від 28 вересня 2020 року за показаннями потерпілого ОСОБА_4 вбачається, що експерт здійснив розрахунки з урахуванням швидкості мотоцикла «ИЖ» 40 км/год (як зазначав потерпілий ОСОБА_4 при проведення слідчого експерименту), за умови гальмування переднім і заднім гальмом та дійшов наступного: оскільки відстань, яку подолав мотоцикл «ИЖ» в гальмуванні до зіткнення (12.6 м) більша, ніж шлях гальмування мотоциклу «ИЖ» при екстреному гальмуванні переднім та заднім гальмом (9.6 м), то, слід дійти висновку, що водій ОСОБА_4 , у разі гальмування переднім і заднім гальмом, зупинив би мотоцикл «ИЖ» до місця зіткнення, однак, він позбавив себе такої можливості, експлуатуючи мотоцикл з непрацездатним переднім гальмом. Таким чином, у даній дорожній обстановці водій ОСОБА_4 мав технічну можливість запобігти ДТП шляхом своєчасного застосування гальмування і зупинки мотоциклу до місця зіткнення при умові експлуатації мотоциклу «ИЖ» з технічно справною гальмівною системою. Тому, в діях водія ОСОБА_4 вбачаються невідповідності вимогам п.п. 2.3 а) та 31.1 Правил дорожнього руху, які, з технічної точки зору, знаходяться в причинному зв`язку з даною ДТП.

Проте, суд не може взяти до уваги та визнати належним доказом відсутності в діях обвинуваченого ОСОБА_6 складу злочину, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України, висновок за результатами судової автотехнічної експертизи №7/1462СЕ-20, складений 28 вересня 2020 року судовим експертом ХАРКІВСЬКОГО НАУКОВО-ДОСЛІДНОГО ЕКСПЕРТНО-КРИМІНАЛІСТИЧНОГО ЦЕНТРУ МВС УКРАЇНИ ОСОБА_17 за показаннями потерпілого ОСОБА_4 , оскільки, приймаючи до уваги неповнолітній вік потерпілого на час ДТП, суд вважає що у стресовій ситуації, якою була сама подія ДТП, ОСОБА_4 не міг об`єктивно оцінювати швидкість з якою рухався перед зіткненням. У судовому засіданні потерпілий уточнив що швидкість зазначав ореєнтовно. При цьому, будь-яких відомостей, які б піддавали сумніву достовірність показань свідка ОСОБА_8 учасниками кримінального провадження не надано й судом не встановлено.

За таких підстав, висновок за результатами судової автотехнічної експертизи №7/1462СЕ-2, складений 28 вересня 2020 року судовим експертом ХАРКІВСЬКОГО НАУКОВО-ДОСЛІДНОГО ЕКСПЕРТНО-КРИМІНАЛІСТИЧНОГО ЦЕНТРУ МВС УКРАЇНИ ОСОБА_17 , за показаннями свідка ОСОБА_8 є належним та допустимим доказом винуватості обвинуваченого ОСОБА_6 у вчиненні злочину, передбаченому ч. 1 ст. 286 КК України.

Твердження захисника про порушення потерпілим ОСОБА_4 , а саме: п.2.1 ПДР України - водій механічного транспортного засобу повинен мати при собі: посвідчення на право керування транспортним засобом відповідної категорії, якого у ОСОБА_4 зовсім не було і він взагалі не мав права на керування транспортним засобом, а також, перевищення швидкості руху у населеному пункті та на дорожньому знаку «Пішохідний перехід», і крім того, порушення ПДР України свідком ОСОБА_8 п.10.4 ПДР України - перед поворотом праворуч та ліворуч, у тому числі в напрямку головної дороги, або розворотом водій повинен завчасно зайняти відповідне крайнє положення на проїзній частині, призначеній для руху в цьому напрямку, але ним це зроблено не було, а навпаки він зупинив свій автомобіль біля обочини, чим дав зрозуміти, що поворот він в той час робити не буде, позбавлено сенсу, оскільки склад кримінального правопорушення, передбачений ст. 286 КК України, утворює не будь-яке недотримання особою, котра керує транспортним засобом, вимог ПДР України, а лише таке, що безпосередньо призвело до зазначених у цій статті наслідків. Можливе порушення потерпілим ОСОБА_4 п.2.1 ПДР України, перевищення швидкості руху у населеному пункті та на дорожньому знаку «Пішохідний перехід», свідком ОСОБА_8 п.10.4 ПДР України не перебувають у причинному зв`язку з подіями ДТП від 20 травня 2020 року.

Щодо доводів захисника про те що 20 травня 2020 року до чергової частини Нововодолазького ВП надійшло повідомлення від оператора «102», що за адресою: Харкіська область, Нововодолазький район, с. Старовірівка, вул. Полтавський шлях, виявлено ОСОБА_4 з діагнозом забій хребта, ссадна у ділянці потилиці, стан стабільний, з пояснень впав з мотоциклу, а вже 22.05.2020 від оператора «102» про те, що за адресою: Харківська область, Нововодолазький район, с. Старовірівка, вул. Полтавський шлях, 20 травня 2020 року водій автомобіля Шкода виїхав на смугу зустрічного руху та в`їхав у скутер потерпілого ОСОБА_4 . При цьому двічі потерпілий ОСОБА_4 надавав пояснення працівникам поліції про те, що він самостійно впав то з велосипеда, то зі скутера і просив працівників поліції не проводити перевірку за фактом ДТП і лише через деякий час ним було написано заяву, суд зазначає таке.

У ході досудового розслідування за участю потерпілого ОСОБА_4 проводились слідчі дії. Потім, у судовому засіданні, потерпілого було допитано за правилами, встановленими ст. 353 КПК України, де ОСОБА_4 розповів про події 20 травня 2020 року.

Оскільки, відповідно до ч. 1, 2 ст. 55 КПК України потерпілим у кримінальному провадженні може бути, зокрема, фізична особа, якій кримінальним правопорушенням завдано моральної, фізичної або майнової шкоди, юридична особа, якій кримінальним правопорушенням завдано майнової шкоди, права і обов`язки потерпілого виникають в особи з моменту подання заяви про вчинення щодо неї кримінального правопорушення або заяви про залучення її до провадження як потерпілого, потерпілому вручається пам`ятка про процесуальні права та обов`язки особою, яка прийняла заяву про вчинення кримінального правопорушення, відтак, подання потерпілим ОСОБА_4 заяви не у день ДТП не спростовує факту вчинення стосовно нього кримінального правопорушення й не може свідчити про відсутність складу злочину у діях обвинуваченого ОСОБА_6 .

Безпідставними є посилання захисника на те що огляд місця пригоди (ДТП) проводився 06 червня 2020 року, коли ніяких слідів на дорозі не виявляється, тобто місця ДТП, схеми самого ДТП не має, відсутня слідова інформація, а описується перехрестя, а отже, не маючи достовірних первинних даних щодо місця ДТП не можливо зробити певні висновки щодо відповідності чи не відповідності дій водіїв транспортних засобів, оскільки суд оцінив кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів з точки зору достатності, взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення.

Не відповідають дійсності та спростовуються доказами, дослідженими судом твердження захисника, що свідчення ОСОБА_6 ніяким чином експертом не аналізується, оскільки 28 вересня 2020 року судовим експертом ХАРКІВСЬКОГО НАУКОВО-ДОСЛІДНОГО ЕКСПЕРТНО-КРИМІНАЛІСТИЧНОГО ЦЕНТРУ МВС УКРАЇНИ ОСОБА_17 за результатами судової автотехнічної експертизи №7/1462СЕ-20 складено висновок. При цьому, зазначений висновок складено окремо за показаннями свідка ОСОБА_8 , свідка ОСОБА_11 , свідка ОСОБА_6 та потерпілого ОСОБА_4 , де експерт детально досліджує показання, зокрема, ОСОБА_6 .

Також є хибними й не заслуговують на увагу, оскільки не відповідають дійсності та спростовуються доказами, дослідженими судом, посилання захисника на те, що покази свідка ОСОБА_8 щодо контактування транспортних засобів не співпадають з пошкодженнями на транспортному засобі.

Отже, оцінюючи доведеність винуватості обвинуваченого ОСОБА_6 у вчиненні інкримінованого злочину, суд враховує практику Європейського суду з прав людини, зокрема, у справах «Нечипорук і Йонкало проти України» від 21 квітня 2011 року та «Барбера, Мессеге і Ябардо проти Іспанїї» від 06 грудня 1998 року де зазначено, що «суд при оцінці доказів керується критерієм доведеності винуватості особи «поза будь-яким розумним сумнівом» і така «доведеність може випливати із сукупності ознак чи неспростовних презумпцій, достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою» (п. 150, п. 253).

Аналіз вищенаведених показань обвинуваченого, потерпілого, свідків та досліджених письмових доказів у їх сукупності, які суд визнає належними та допустимими, дозволяє суду зробити висновок про те, що доведеність винуватості обвинуваченого у порушенні водієм правил дорожнього руху, що спричинило потерпілому середньої тяжкості тілесне ушкодження, випливає із сукупності вищевстановлених ознак та неспростовних презумпцій, достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою, що дозволяє суду поза розумним сумнівом дійти до висновку, щодо доведеності вини ОСОБА_6 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України, тобто порушення правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, що заподіяли середньої тяжкості тілесне ушкодження потерпілому.

Невизнання обвинуваченим ОСОБА_6 своєї вини, суд розцінює як обраний ним спосіб захисту, спрямований на уникнення кримінальної відповідальності за вчинений злочин.

При призначенні покарання обвинуваченому, згідно зі ст. 65 КК України та роз`ясненнями наданими у Постанові Пленуму Верховного Суду України №7 від 24 жовтня 2003 року «Про практику призначення судами кримінального покарання», суд ураховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особливості конкретного кримінального правопорушення й обставини його вчинення, особу винного, поведінку обвинуваченого до вчинення кримінального правопорушення і після його вчинення, обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

Кримінальне правопорушення, вчинене обвинуваченим ОСОБА_6 за ч. 1 ст. 286 КК України згідно зі ст. 12 КК України є нетяжким злочином.

Досліджуючи дані про особу обвинуваченого, суд ураховує, що ОСОБА_6 має постійне місце проживання та реєстрації, є пенсіонером, одружений, утриманців не має, характеризується позитивно, раніше не судимий, на обліку у наркологічному диспансері та лікаря-психіатра не перебуває, не перебуває на обліку Нововодолазького РВ філії державної установи «Центр пробації» в Харківській області, не рахується на військовому обліку військовозобо`язаних, не перебуває на обліку у центрі занятості,

Обставин, які пом`якшують покарання, відповідно до положень ст. 66 КК України, та обставин, які згідно зі ст. 67 КК України, обтяжують покарання, судом не встановлено.

Відповідно до ч. 2 ст. 50 КК України, покарання має на меті не тільки кару, а і виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень засудженими.

Пленум Верховного Суду України в аб. 1 п. 1 Постанови від 24 жовтня 2003 р. № 7 «Про практику призначення судами кримінального покарання» роз`яснив судам, що «при призначенні покарання в кожному випадку і щодо кожного підсудного, який визнається винним у вчиненні злочину, мають суворо додержувати вимог ст. 65 КК стосовно загальних засад призначення покарання, оскільки саме через останні реалізуються принципи законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання».

Ураховуючи характер і ступень небезпечності для суспільства вчиненого обвинуваченим кримінального правопорушення, поведінку ОСОБА_6 після вчинення кримінального правопорушення, його ставлення до вчиненого, не прийняття обвинуваченим можливих мір для усунення заподіяної шкоди, думку потерпілого щодо покарання, досудову доповідь Нововодолазького районного відділу філії державної установи «Центр пробації» в Харківській області, якою визначено на низькому рівні ризики повторного вчинення правопорушення та небезпеки для суспільства, суд доходить висновку, що за вчинене кримінальне правопорушення за ч. 1 ст. 286 КК України ОСОБА_6 необхідно призначити покарання у виді штрафу у межах санкції зазначеної статті. Суд вважає, що таке покарання буде справедливим, необхідним та достатнім для виправлення обвинуваченого та попередження вчинення ним нових злочинів.

З приводу розміру штрафу суд зазначає таке.

За приписами ч. 1 ст. 286 КК України (у редакції станом на день вчинення правопорушення) порушення правил безпеки дорожнього руху або експлуатації транспорту особою, яка керує транспортним засобом, що спричинило потерпілому середньої тяжкості тілесне ушкодження - карається штрафом від двохсот до п`ятисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

За ч. 1 ст. 286 КК України (у редакції на день розгляду справи) порушення правил безпеки дорожнього руху або експлуатації транспорту особою, яка керує транспортним засобом, що спричинило потерпілому середньої тяжкості тілесне ушкодження - карається штрафом від трьох тисяч до п`яти тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Санкція за вчинення правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України змінена згідно із Законом № 2617-VIII від 22.11.2018, який набрав чинності 01 липня 2020 року.

Відповідно до ст. 58 Конституції України закони та інші нормативно правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони пом`якшують або скасовують відповідальність особи. Ніхто не може відповідати за діяння, які на час їх вчинення не визнавалися законом як правопорушення.

За загальним положенням, встановленим цією статтею, закони та інші нормативно-правові акти, не мають зворотної сили в часі, тобто не поширюються на поведінку, що мала місце в той період, коли відповідний акт ще не був прийнятий або ще не набрав чинності.

Не має зворотної сили як закон, що вперше встановлює юридичну відповідальність за певну поведінку, так і акт, який обтяжує відповідальність за вчинення будь-якого діяння порівняно з діючим законом. Виняток з цього правила становлять закони або інші нормативно-правові акти, що пом`якшують або скасовують відповідальність і саме тому мають зворотну силу.

Наведене узгоджується з висновками Конституційного Суду України так в рішенні № 1-рп/99 від 09 лютого 1999 року у справі про зворотну дію в часі законів та інших нормативно- правових актів. Конституційний суд зазначив, що дію нормативно-правового акта в часі треба розуміти так, що вона починається з моменту набрання цим актом чинності і припиняється з втратою ним чинності, тобто до події, факту застосовується той закон або інший нормативно-правовий акт, під час дії якого вони настали або мали місце.

В рішенні Конституційного Суду України від 19 квітня 2000 року № 6-рп/2000 у справі про зворотну дію кримінального закону в часі зазначено, що суть зворотної дії в часі законів та інших нормативно-правових актів полягає в тому, що їх приписи поширюються на правовідносини, які виникли до набрання ними чинності, за умови, якщо вони скасовують або пом`якшують відповідальність особи.

Також, у рішенні від 02 липня 2002 року № 13-рп/2002 Конституційний Суд України вказав, що суть положення ст. 58 Конституції України про незворотність дії законів та інших нормативно-правових актів у часі, полягає в тому, що дія законів та інших нормативно-правових актів поширюється на ті відносини, які виникли після набуття ними чинності, і не поширюється на правовідносини, які виникли і закінчилися до набуття такої чинності.

Відповідно до ст. 151-2 Конституції України, рішення та висновки, ухвалені Конституційним Судом України, є обов`язковими, остаточними і не можуть бути оскаржені.

Згідно зі ст. 19 Закону України «Про міжнародні договори України», ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» стала практика Європейського суду з прав людини є частиною національного законодавства та обов`язкова до застосування судами як джерело права.

Принцип неприпустимості зворотної дії в часі нормативних актів знайшов своє закріплення в міжнародно-правових актах, зокрема і в Конвенції про захист прав і основоположних свобод людини (ст. 7).

Заборона зворотної дії в часі, в інтерпретації ЄСПЛ, положень, що погіршують становище особи, яка підлягає (чи може підлягати) кримінальній відповідальності. Це стосується як визначення діянь, які є кримінально караними, так і покарання (рішення у справі M v. Germany від 17.12.2009).

У рішенні в справі «Veeber v. Estonia» від 21.01.2003 року ЄСПЛ констатував порушення гарантій, передбачених ст. 7 Конвенції, у вигляді ретроспективного застосування кримінального закону, який погіршував становище особи.

Оскільки санкція ч. 1 ст. 286 КК України (у редакції на день розгляду справи) обтяжує відповідальність за вчинення діяння порівняно з санкцією ч. 1 ст. 286 КК України (у редакції станом на день вчинення правопорушення), то дана норма не має зворотної дії в часі й застосуванню підлягає норма закону у редакції станом на день вчинення правопорушення.

Також, санкція ч. 1 ст. 286 КК України передбачала (у редакції станом на день вчинення правопорушення) як основне покарання, так і додаткове покарання, а саме, позбавлення права керувати транспортними засобами або без такого.
Відповідно до п. 21 Постанови Пленуму Верховного Суду України №14 від 23.12.2005 «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті», у кожному випадку призначення покарання за частинами 1 та 2 ст. 286 і ст. 287 КК України необхідно обговорювати питання про доцільність застосування до винного додаткового покарання - позбавлення права керувати транспортними засобами або обіймати посади, пов`язані з відповідальністю за технічний стан чи експлуатацію транспортних засобів, відповідно.

Вирішуючи питання про доцільність застосування до обвинуваченого додаткового покарання - позбавлення права керувати транспортними засобами, суд виходить з того, що стороною захисту не наведено будь яких аргументів чи заперечень щодо зазначеного питання, не надано доказів, що підлягають врахуванню при призначенні покарання, суд вважає за доцільне застосовувати до обвинуваченого додаткове покарання, а саме, позбавлення права керувати транспортними засобами.

Щодо цивільного позову суд зазначає таке.

Згідно зі ст. 127 КПК України шкода, завдана кримінальним правопорушенням, або іншим суспільно небезпечним діянням, може бути стягнута судовим рішенням за результатами розгляду цивільного позову в кримінальному провадженні.

Відповідно до ч. 5 ст. 128 КПК України, цивільний позов у кримінальному провадженні розглядається судом за правилами, встановленими цим Кодексом. Якщо процесуальні відносини, що виникли у зв`язку з цивільним позовом, цим Кодексом не врегульовані, до них застосовуються норми Цивільного процесуального кодексу України за умови, що вони не суперечать засадам кримінального судочинства.

Законний представник ОСОБА_13 звернувся з позовом до ОСОБА_6 , просив стягнути з обвинуваченого грошові кошти у сумі 59739,39 грн матеріальної шкоди спричиненої у наслідок його злочинних дій, та стягнути грошові кошти у сумі 200000 грн моральної шкоди.

Згідно зі ст. 3 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» з метою забезпечення відшкодування шкоди майну потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди та захисту майнових інтересів страхувальників здійснюється обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів.

Обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності здійснюється з метою забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоров`ю та/або майну потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди та захисту майнових інтересів страхувальників.

За приписами ст. 9 зазначеного Закону (у редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин) страхова сума - це грошова сума, у межах якої страховик зобов`язаний здійснити виплату страхового відшкодування відповідно до умов договору страхування. Страхові виплати за договорами обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності обмежуються страховими сумами, які діяли на дату укладення договору та зазначені у договорі страхування.

Відповідно до ст. 1194 ЦК України особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням).

Відтак, відшкодування шкоди особою, відповідальність якої застрахована за договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, можливе за умови, що згідно з цим договором або Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у страховика не виник обов`язок з виплати страхового відшкодування (зокрема, у випадках, передбачених у статті 37), чи розмір завданої шкоди перевищує ліміт відповідальності страховика. В останньому випадку, обсяг відповідальності страхувальника обмежений різницею між фактичним розміром завданої шкоди і сумою страхового відшкодування.

Відповідний висновок викладено у постанові Верховного Суду від 11 грудня 2019 року в справі № 286/1643/18.

Покладання обов`язку з відшкодування шкоди у межах страхового відшкодування на страхувальника, який уклав відповідний договір страхування і сплачує страхові платежі, суперечить меті інституту страхування цивільно-правової відповідальності (ст. 3 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів»).

Уклавши договір обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності, страховик на випадок виникнення деліктного зобов`язання бере на себе у межах суми страхового відшкодування виконання обов`язку страхувальника, який завдав шкоди.

Саме такий правовий висновок викладено в постанові Великої Палати Верховного Суду від 04 липня 2018 року у справі № 755/18006/15-ц.

Зазначеним судовим рішенням Велика Палата Верховного Суду відступила від правового висновку Верховного Суду України, відповідно до якого право потерпілого на відшкодування шкоди її заподіювачем є абсолютним, і суд не вправі відмовити в такому позові з тих підстав, що цивільно-правова відповідальність заподіювача шкоди застрахована, визнавши, що наведений правовий висновок не відповідає змісту та сенсу чинного законодавства.

Отже, у випадках, коли деліктні відносини поєднуються з відносинами обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, боржником у деліктному зобов`язанні в межах суми страхового відшкодування виступає страховик завдавача шкоди. Цей страховик, хоч і не завдав шкоди, але є зобов`язаним суб`єктом перед потерпілим, якому він виплачує страхове відшкодування замість завдавача шкоди у передбаченому Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» порядку. Після такої виплати деліктне зобов`язання припиняється його належним виконанням страховиком завдавача шкоди замість останнього. За умов, передбачених у статті 38 вказаного Закону, цей страховик набуває право зворотної вимоги (регрес) до завдавача шкоди на суму виплаченого потерпілому страхового відшкодування.

За таких обставин, у разі, якщо позивач (особа, якій завдана шкода) не звертався до страховика відповідача (завдавач шкоди) та не отримував його відмову у виплаті страхового відшкодування, а пред`явив відразу вимогу до особи, відповідальної за шкоду, то відсутні передбачені законом підстави для задоволення його позовних вимог.

Зазначене відповідає правовим висновкам, викладеним у постановах Верховного Суду від 16 січня 2019 року по справі №640/12615/15-ц, 30 жовтня 2019 року по справі № 369/8675/16-ц, 13 листопада 2019 року по справі № 759/9261/15-ц.

З викладеного вбачається, що обов`язок страховика відшкодувати заподіяну страхувальником шкоду виникає із самого факту заподіяння застрахованою особою у результаті дорожньо-транспортної пригоди такої шкоди.

Отже, зобов`язаною особою внаслідок заподіяної шклоди ОСОБА_4 у результаті дорожньо-транспортної пригоди шкоди, є страховик відповідача.

Таким чином, ураховуючи те, що цивільно-правова відповідальність відповідача на час настання страхового випадку повинна була бути застрахована, позивач мав самостійно звернутись до страхової компанії з вимогою про виплату страхового відшкодування за полісом.

Визначення різниці між фактичним розміром шкоди та розміром страхового відшкодування, яка підлягає стягненню з винної особи, можливе лише після здійснення страховиком виплати страхового відшкодування.

Проте, позивачем не надано доказів звернення до страхової компанії із заявою про виплату страхового відшкодування та отримання відмови або будь-яких виплат.

Не містять матеріали кримінального провадження доказів, зокрема, відповідного полісу, що на час настання страхового випадку цивільно-правова відповідальність ОСОБА_6 була застрахована, хоча у судовому засіданні обвинувачений стверджував що мав такий такий поліс.

За таких підстав суд доходить висновку що цивільний позов підлягає залишенню без розгляду.

Питання з речовими доказами суд вирішує відповідно до ч. 9 ст. 100 КПК України.

Речові докази по справі, а саме; ліві водійські та задні пасажирські двері автомобілю «Skoda Fabia», реєстраційний номер НОМЕР_1 , з пошкодженнями від ДТП; мотоцикл «ІЖ», червоного кольору, з пошкодженнями від ДТП, які залишено на зберігання на майданчику для тимчасового зберігання транспортних засобів Нововодолазького ВП повернути власникам.

Відповідно до положень ч. 2 ст. 124 КПК України з засудженого на користь держави потрібно стягнути документально підтверджені витрати на залучення експертів, а саме: за висновок експерта Харківського науково-дослідного експертно-криміналістичного центру МВС України №7/1209СЕ-20 від 25 вересня 2020 року у розмірі 5720,75 грн; висновок експерта Харківського науково-дослідного експертно-криміналістичного центру МВС України №7/1462СЕ-20 від 28 вересня 2020 року у розмірі 1961,4 грн.

Запобіжний захід ОСОБА_6 не обирався, заходи забезпечення кримінального провадження не застосовувались.

На підставі викладеного та керуючись ст. 368, 369, 370, 371, 373, 374, 376, 392 КПК України, суд,-

З А С У Д И В:

ОСОБА_6 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України, і призначити йому покарання у виді штрафу в розмірі 300 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 5100 (п`ять тисяч сто) грн з позбавлення права керування транспортними засобами строком один рік.

Цивільний позов залишити без розгляду.

Стягнути з ОСОБА_6 на користь держави документально підтверджені витрати на залучення експертів у розмірі 7682,15 грн.

Речові докази по справі, а саме: ліві водійські та задні пасажирські двері автомобілю «Skoda Fabia», реєстраційний номер НОМЕР_1 , з пошкодженнями від ДТП, мотоцикл «ІЖ», червоного кольору, з пошкодженнями від ДТП, які залишено на зберігання на майданчику для тимчасового зберігання транспортних засобів Нововодолазького ВП повернути власникам.

Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору.

Копію цього судового рішення не пізніше наступного дня після його ухвалення надіслати учасникам судового провадження, які не були присутні в судовому засіданні при його проголошенні.

Роз`яснити учасникам судового провадження, що вони мають право отримати в суді копію вироку.

На вирок може бути подана апеляція в Харківський апеляційний суд через Нововодолазький районний суд протягом 30 днів з дня його проголошення, а особою, яка перебуває під вартою - з моменту вручення їй копії вироку.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано, а у разі її подання - вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Вирок, який набрав законної сили, є обов`язковим для осіб, які беруть участь у кримінальному провадженні, а також для усіх фізичних та юридичних осіб, органів державної влади та органів місцевого самоврядування, їх службових осіб, підлягає виконанню на всій території України й звертається до виконання не пізніш як через три дні з дня набрання ним законної сили або повернення матеріалів кримінального провадження до суду першої інстанції із суду апеляційної чи касаційної інстанції.

Суддя ОСОБА_1