Номер провадження: 11-сс/813/532/23
Справа № 947/8654/23 1-кс/947/3384/23
Головуючий у першій інстанції ОСОБА_1
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24.03.2023 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд у складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

за участю: секретаря с/з ОСОБА_5 ,

прокурора ОСОБА_6 ,

захисника ОСОБА_7 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу захисника ОСОБА_7 на ухвалу слідчого судді Київського районного суду м. Одеси від 17 березня 2023 року, про застосування до підозрюваного ОСОБА_8 запобіжного заходу у виді тримання під вартою з визначенням розміру застави у кримінальному провадженні, внесеному до ЄРДР за №0000015 від 10 січня 2023 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.368 КК України, -

ВСТАНОВИВ:

Зміст оскарженого судового рішення.

Ухвалою слідчого судді Київського районного суду м. Одеси від 17 березня 2023 року задоволено клопотання прокурора відділу Одеської обласної прокуратури ОСОБА_6 , та до ОСОБА_8 , підозрюваного у вчиненні злочину, передбаченого ч.3 ст.368 КК України, застосований запобіжний захід у виді тримання під вартою строком до 11 травня 2023 року.

У якості альтернативного запобіжного заходу визначена застава - 1 073 600 (один мільйон сімдесят три тисячі шістсот) гривень та у разі внесення застави на підозрюваного покладені обов`язки, передбачені ч.5 ст.194 КПК України.

Вимоги апеляційної скарги та узагальнені доводи особи, яка її подала.

Не погодившись із зазначеною ухвалою слідчого судді захисник ОСОБА_7 подав апеляційну скаргу, в якій просив скасувати оскаржену ухвалу та постановити нову, якою відмовити у задоволенні клопотання прокурора.

Доводи апеляційної скарги обґрунтував тим, що слідчий суддя не може визначати альтернативний запобіжний захід у виді застави у розмірі, що перевищує запропонований прокурором у його клопотанні.

Крім того, слідчим суддею покладено обов`язок на ОСОБА_8 не покидати межі міста Одеси, який сформульований інакше ніж вказано в законі, оскільки позбавляє підозрюваного права виїхати за межі населеного пункту навіть за наявності дозволу слідчого, прокурора або суду.

Також захисник вважає, що слідчий суддя не має права визначати обов`язки про застосування яких сторона обвинувачення не ставить питання, зокрема необхідність носіння електронного засобу контролю.

Позиції учасників судового провадження

У судовому засіданні апеляційного суду захисник ОСОБА_7 підтримав доводи своєї апеляційної скарги та просив її задовольнити.

Прокурор ОСОБА_6 заперечував проти задоволення апеляційної скарги та просив залишити ухвалу слідчого судді без змін.

Заслухавши суддю-доповідача, позиції учасників апеляційного розгляду, дослідивши матеріали провадження за клопотанням слідчого та перевіривши доводи наведені в апеляційній скарзі, апеляційний суд дійшов до таких висновків.

Мотиви суду апеляційної інстанції.

Згідно з ч.1 ст.404 КПК України, суд апеляційної інстанції, переглядає рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Відповідно до ч.2 ст.177 КПК України, підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті.

Слід зазначити, що найбільш значущою гарантією прав людини, встановленою ст.29 Конституції України, є право на свободу та особисту недоторканність. Відповідно до цієї статті передбачено, що ніхто не може бути заарештований або триматися під вартою інакше як за вмотивованим рішенням суду і тільки на підставах та в порядку, встановлених законом.

При розгляді зазначеного кримінального провадження відповідно до ст.17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» апеляційний суд вважає за необхідне застосувати Конвенцію «Про захист прав людини і основоположних свобод» (далі «Конвенція») та практику Європейського суду з прав людини (далі ЄСПЛ), як джерело права.

Відповідно до ст.5 Конвенції, кожен має право на свободу та особисту недоторканість. Нікого не може бути позбавлено свободи, крім таких випадків і відповідно до процедури встановленої законом: п.с) законний арешт або затримання особи, здійснене з метою до провадження її до компетентного судового органу за наявності обґрунтованої підозри у вчинені нею правопорушення, або обґрунтовано вважається необхідним запобігти вчиненню нею правопорушення чи її втечі після його вчинення.

Згідно з положеннями ч.1 ст.183 КПК України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст.177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених ч. 5 ст.176 цього Кодексу.

Статтею 194 КПК України передбачено, що під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про:

1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення;

2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор;

3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Європейський суд з прав людини неодноразово підкреслював, що наявність підстав для тримання особи під вартою має оцінюватись в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин. Тримання особи під вартою завжди може бути виправдано, за наявності ознак того, що цього вимагають справжні інтереси суспільства, які незважаючи на існування презумпції невинуватості, переважають інтереси забезпечення поваги до особистої свободи.

В рішенні «Єлоєв проти України» Європейський суд з прав людини вказує на те, що пункт 4 статті 5 забезпечує заарештованим чи затриманим особам право на перегляд матеріально-правових і процесуальних умов, які з погляду Конвенції, є суттєвими для забезпечення «законності» позбавлення свободи. Це означає, що компетентний суд має перевірити не лише дотримання процесуальних вимог національного законодавства, а й обґрунтованість підозри, яка стала підставою для затримання, а також мети, з якою застосовувалося затримання (також справа «Буткевічюс проти Литви»).

Органом досудового розслідування ОСОБА_8 підозрюється в тому, що він обіймаючи посаду головного державного інспектора оперативного відділу № 1 управління боротьби з контрабандою та порушенням митних правил Одеської митниці в порядку переведення з Одеської митниці Держмитслужби, 10 січня 2023 року, точний час досудовим розслідуванням не встановлено, під час проведення в зоні діяльності ВМО № 2 МП «Одеса-Внутрішній» фізичного огляду вантажу «ліхтарі та газові плити», перед митним оформленням, товаро-отримувач ТОВ «Ладкомпані» у автомобілі НОМЕР_1 /НОМЕР_2 у ОСОБА_8 , виник злочинний умисел, направлений на вимагання та отримання неправомірної вигоди від представників ТОВ «Ладкомпані» ОСОБА_9 та ОСОБА_10 за безперешкодне митне оформлення вантажу та не вчинення штучних перешкод його оформленні.

Діючи умисно, з корисливих мотивів, з метою особистого систематичного збагачення, ОСОБА_8 10 січня 2023 року, точний час досудовим розслідуванням не встановлено, перебуваючи на території ВМО № 2 МП «Одеса-Внутрішній», за адресою: м. Одеса, вул. Новомосковська, 23, повідомив ОСОБА_9 та ОСОБА_10 про необхідність сплати неправомірної вигоди у розмірі 100 доларів США за безперешкодне здійснення митного оформлення кожного вантажного контейнеру з вантажем. Також, ОСОБА_8 зазначив, що ОСОБА_9 та ОСОБА_10 повинні завчасно повідомляти останнього про час подачі до митного оформлення та перелік вантажу.

ОСОБА_9 та ОСОБА_10 реально сприймаючи висловлені ОСОБА_8 неправомірні вимоги були вимушені погодитися на його умови.

У подальшому, 11 січня 2023 року приблизно о 17 годині 00 хвилині, ОСОБА_8 , діючи умисно, з корисливих мотивів, з метою особистого систематичного збагачення перебуваючи на території ВМО № 2 МП «Одеса-Внутрішній» за адресою: м. Одеса, вул. Новомосковська, 23 висловив вимогу представнику ТОВ «Ладкомпані» ОСОБА_9 , про необхідність сплати неправомірної вигоди у розмірі 200 доларів США за не вчинення штучних перешкод у митному оформленні кожного вантажного контейнеру ТОВ «Ладкомпані».

Реалізуючи свій злочинний умисел, направлений на отримання неправомірної вигоди 12 січня 2023 року приблизно о 16 годині 00 хвилин, перебуваючи на території ВМО № 2 МП «Одеса-Внутрішній» за адресою: м.Одеса, вул. Новомосковська, 23, ОСОБА_8 отримав від представника ТОВ «Ладкомпані» ОСОБА_9 раніше обумовлену неправомірну вигоду у розмірі 200 доларів США (що відповідно до офіційного курсу НБУ становило 7 386 (сім тисяч триста вісімдесят шість гривень), за не створення штучних перешкод у митного оформленні одного вантажного контейнеру, отримувач якого ТОВ «Ладкомпані».

Продовжуючи свої злочинні дії, 14 березня 2023 приблизно об 11 годині 50 хвилин, ОСОБА_8 , діючи умисно, з корисливих мотивів, з метою особистого систематичного збагачення перебуваючи на території ВМО № 2 МП «Одеса-Внутрішній» за адресою: м.Одеса, вул.Новомосковська, 23 отримав від представника ТОВ «Ладкомпані» ОСОБА_10 раніше обумовлену неправомірну вигоду у розмірі 1000 доларів США (що відповідно до офіційного курсу НБУ становило 36 560 (тридцять шість тисяч пятсот шістдесят гривень), за не створення штучних перешкод у митного оформленні п`яти вантажних контейнерів, отримувач яких є ТОВ «Ладкомпані».

Після цього, ОСОБА_8 викрито у вчиненні злочину працівниками правоохоронних органів та затримано в порядку ст. 208 КПК України.

15 березня 2023 року ОСОБА_8 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.368 КК України за кваліфікуючими ознаками - одержання службовою особою неправомірної вигоди для себе за невчинення такою службовою особою, в інтересах того, хто надає неправомірну вигоду, будь-якої дії з використанням наданого йому службового становища, поєднане з вимаганням неправомірної вигоди.

Обґрунтованість підозри підтверджується комплексом зібраних у кримінальному провадженні доказів, зокрема: матеріалами оперативного підрозділу УСБУ в Одеській області від 10 січня 2023 року; повідомленням про виявлення ознак вчинення кримінального правопорушення від 10 січня 2023 року; заявою про вчинення злочину від ОСОБА_9 , ОСОБА_10 від 10 січня 2023 року; протоколом допиту свідків ОСОБА_9 , ОСОБА_10 від 10 січня 2023 року; протоколами допиту свідка ОСОБА_9 від 12 січня 2023 року; протоколами обшуків від 14 березня 2023 року; протоколом освідування ОСОБА_8 від 14 березня 2023 року; протоколом додаткового допиту свідка ОСОБА_10 від 15 січня 2023 року.

Апеляційний суд зазначає, що вимога розумної підозри передбачає наявність доказів, які об`єктивно зв`язують підозрюваного з певним злочином і вони не повинні бути достатніми, щоб забезпечити засудження, але мають бути достатніми, щоб виправдати подальше розслідування або висунення звинувачення (рішення у справі «Мюррей проти Об`єднаного Королівства» від 28 жовтня 1994 року, «Фокс, Кемпбелл і Гартлі проти Сполученого Королівства» від 30 серпня 1990 року, п. 32, Series A, № 182), (Erdagoz v. Turkey (Ердагоз проти Туреччини).

Європейський суд з прав людини в своєму рішенні у справі «Мюррей проти Сполученого Королівства», зазначив що факти, які викликають підозру, не обов`язково мають бути встановлені до ступеня, необхідного для засудження або навіть для пред`явлення обвинувачення, що являється завданням наступних етапів кримінального процесу.

Апеляційний суд вважає, що на даному етапі досудового розслідування вище зазначені докази є вагомими та достатніми для обґрунтування підозри ОСОБА_8 у вчиненні злочину, передбаченого ч.3 ст.368 КПК України.

При цьому, відповідно до статей 89, 94 КПК України та Глави 28 КПК України питання про встановлення вини ОСОБА_8 у вчиненні інкримінованого йому злочину, оцінка зібраних доказів на предмет їх достовірності і допустимості відноситься до компетенції суду за наслідками судового розгляду кримінального провадження по суті обвинувачення, а підстав для визнання доказів недопустимими, відповідно до ст.87 КПК України, в ході апеляційного розгляду не встановлено та стороною захисту в апеляційній скарзі не наведено.

У розумінні практики Європейського суду з прав людини, тяжкість обвинувачення не є самостійною підставою для утримання особи під вартою, проте таке обвинувачення у сукупності з іншими обставинами збільшує ризик втечі настільки, що його неможливо відвернути, не взявши особу під варту. У справі «Ілійков проти Болгарії» №33977/96 від 26 липня 2001 року ЄСПЛ зазначив, що «суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування або повторного вчинення злочинів».

Злочин, передбачений ч.3 ст.368 КК України, відповідно до ст.12 КК України відноситься до категорії тяжких, оскільки за його вчинення передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк від п`яти до десяти років з позбавленням права обіймати певні посади чи займатися певною діяльністю на строк до трьох років, з конфіскацією майна.

Таким чином, відповідно до вимог ч.2 ст.183 КПК України до ОСОБА_8 може бути застосований запобіжний захід у виді тримання під вартою.

Враховуючи тяжкість покарання, що загрожує підозрюваному ОСОБА_8 у разі доведеності його вини, апеляційний суд вважає, що ризик того, що підозрюваний може переховуватись від органів досудового розслідування та суду існує і є обґрунтованим.

Крім того апеляційний суд погоджується з наявністю ризику, передбаченого п.3) ч.1 ст.177 КПК України, а саме те, що перебуваючи на свободі ОСОБА_8 може незаконно впливати на свідків у кримінальному провадженні. Так, за рахунок займаної посади ОСОБА_8 має постійні стійкі зв`язки з іншими структурними підрозділами органів державної влади, правоохоронними органами, що дає йому можливість впливати на свідків з числа інших співробітників підрозділів Одеської митниці, причетність яких до вчинення кримінального правопорушення також перевіряється під час досудового розслідування.

З огляду на викладене апеляційний суд вважає, що слідчий суддя дійшов правильного та обґрунтованого висновку про те, що жоден з більш м`яких запобіжних заходів аніж тримання під вартою на даному етапі досудового розслідування не зможе запобігти заявленим слідчим ризикам та не дозволить контролювати місце перебування ОСОБА_8 та забезпечити його належну процесуальну поведінку.

При цьому, обставин передбачених ч.2 ст.183 КПК України, що виключають можливість застосування до підозрюваного запобіжного заходу у виді тримання під вартою, апеляційним судом не встановлено.

Разом з тим, відповідно до ч.3 ст.183 КПК України слідчий суддя, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою зобов`язаний визначити розмір застави, достатньої для забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим обов`язків, передбачених цим Кодексом, крім випадків, передбачених частиною четвертою цієї статті.

Згідно з ч.4 ст.182 КПК України розмір застави визначається слідчим суддею, судом з урахуванням обставин кримінального правопорушення, майнового та сімейного стану підозрюваного, обвинуваченого, інших даних про його особу та ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу. Розмір застави повинен достатньою мірою гарантувати виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього обов`язків та не може бути завідомо непомірним для нього.

Апеляційний суд вважає, що слідчий суддя в якості альтернативного запобіжного заходу визначив розмір застави підозрюваному ОСОБА_8 , який не відповідає критеріям необхідності та пропорційності.

В порушення вимог п.2) ч.5 ст.182 КПК України слідчий суддя не врахував, що максимальний розмір застави для особи, що підозрюється у вчиненні тяжкого злочину, передбаченого ч.3 ст.368 КК України, в силу вимог ст.12 КК України, може бути визначений в сумі від двадцяти до вісімдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Положення ч.5 ст.182 КПК України чітко регламентують те, що у виключних випадках, якщо слідчий суддя, суд встановить, що застава у зазначених межах не здатна забезпечити виконання особою, що підозрюється, обвинувачується у вчиненні тяжкого або особливо тяжкого злочину, покладених на неї обов`язків, застава може бути призначена у розмірі, який перевищує вісімдесят чи триста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб відповідно.

Апеляційний суд вважає, що при постановленні оскаржуваної ухвали слідчим суддею не були належним чином виконанні вимоги ч.5 ст.182 КПК України, оскільки в ухвалі відсутнє обґрунтування виключності випадку, який виправдовує застосування до підозрюваного ОСОБА_8 застави саме в розмірі - 1 073 600 (один мільйон сімдесят три тисячі шістсот) гривень.

Апеляційний суд наголошує на тому, що у своєму клопотанні прокурор відділу Одеської обласної прокуратури ОСОБА_6 просив визначити в якості альтернативного запобіжного заходу ОСОБА_8 заставу - 187 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що складає 501 908 гривень

В свою чергу до повноважень слідчого судді, в тому числі, відноситься здійснення контролю щодо обґрунтованості застосування запобіжного заходу до підозрюваного, який запропонований слідчим чи прокурором у відповідному клопотанні. При цьому, діючим кримінальним процесуальним законом не передбачена можливість слідчого судді за власної ініціативи застосувати до підозрюваного більш суворий запобіжний захід, ніж запропонований у клопотанні слідчого, прокурора.

За таких обставин, апеляційний суд дійшов висновку про те, що слідчий суддя вийшов за межі вимог клопотання прокурора та за власної ініціативи збільшив розмір застави запропонований прокурором ОСОБА_6 , чим погіршив становище підозрюваного, не вмотивувавши своє рішення в цій частині, що призвело до істотного порушення вимог кримінального процесуального закону.

Відповідно до п.4) ч.2 ст.409 КПК України підставою для скасування або зміни судового рішення при розгляді справи в суді апеляційної інстанції є істотне порушення вимог кримінального процесуального закону.

Викладені обставини є підставою для скасування ухвали слідчого судді.

Згідно до п.2) ч.3 ст.407 КПК України, апеляційний суд, скасувавши ухвалу слідчого судді, постановляє нову ухвалу.

В судовому засіданні апеляційного суду захисник ОСОБА_7 повідомив, що застава у розмірі - 1 073 600 гривень була внесена за ОСОБА_8 на спеціальний розрахунковий рахунок і він був звільнений з під варти.

Відповідно до ч.4 ст.202 КПК України підозрюваний, обвинувачений звільняється з-під варти після внесення застави, визначеної слідчим суддею, судом в ухвалі про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, якщо в уповноваженої службової особи місця ув`язнення, під вартою в якому він перебуває, відсутнє інше судове рішення, що набрало законної сили і прямо передбачає тримання цього підозрюваного, обвинуваченого під вартою.

З моменту звільнення з-під варти у зв`язку з внесенням застави підозрюваний, обвинувачений вважається таким, до якого застосовано запобіжний захід у виді застави.

За таких обставин на теперішній час обвинувачений ОСОБА_8 знаходиться під дією запобіжного заходу у виді застави.

Частиною 5 ст.421 КПК України передбачено, що ухвала суду першої інстанції може бути скасована з метою погіршення становища особи, щодо якої вона постановлена, лише у разі, якщо з цих підстав апеляційну скаргу подали прокурор, потерпілий чи його представник.

Оскільки у даному провадженні апеляційна скарга була подала стороною захисту, скасовуючи ухвалу слідчого судді Київського районного суду м. Одеси від 17 березня 2023 року та постановляючи нову ухвалу, апеляційний суд не має права погіршити становище підозрюваного ОСОБА_8 та застосувати до нього запобіжний захід у виді тримання під вартою, який є більш суворим запобіжним заходом ніж запобіжний захід у виді застави, під дією якого на теперішній час ОСОБА_8 перебуває.

Разом з цим беручи до уваги дані про особу ОСОБА_8 , який має міцні соціальні зв`язки та вперше притягається до кримінальної відповідальності апеляційний суд вважає, що йому необхідно визначити заставу в максимальних межах, встановлений п.2) ч.5 ст.182 КПК України, а саме - 80 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що становить 214 720 гривень (2684 грн. * 80).

На переконання апеляційного суду такий розмір застави буде достатнім для забезпечення виконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків, а також зможе запобігти ризикам, передбаченим ст.177 КПК України, на які посилається прокурор у клопотанні про обрання запобіжного заходу у виді тримання під вартою.

За таких обставин, апеляційний суд дійшов висновку про те, що апеляційна скарга захисника ОСОБА_7 підлягає частковому задоволенню, а ухвала слідчого судді - скасуванню з постановленням нової ухвали.

Керуючись статтями 177, 178, 182, 183, 194, 309, 376, 404, 405, 407, 409, 419, 532 КПК України, апеляційний суд -

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_7 - частково задовольнити.

Ухвалу слідчого судді Київського районного суду м. Одеси від 17 березня 2023 року, якою до ОСОБА_8 , підозрюваного у вчиненні злочину, передбаченого ч.3 ст.368 КК України, застосований запобіжний захід у виді тримання під вартою до 11 травня 2023 року, з визначенням розміру застави - 1 073 600 (один мільйон сімдесят три тисячі шістсот) гривень - скасувати.

Постановити нову ухвалу, якою відмовити в задоволенні клопотання прокурора відділу Одеської обласної прокуратури ОСОБА_6 про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою до підозрюваного ОСОБА_8 .

Застосувати до підозрюваного ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у виді застави в розмірі 80 (вісімдесят ) розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що становить 214 720 (двісті чотирнадцять сімсот двадцять) гривень. (2684 грн*80).

Підозрюваний, або заставодавець мають право у будь який момент внести заставу на рахунок: Банківські реквізити; Депозитний рахунок для зарахування заставних сум

Отримувач: Одеський апеляційний суд,

Рахунок отримувача UA1086720; Банк отримувача: ДКСУ м. Київ, код банку 820172. Призначення платежу: згідно ухвали суду від 24.03.2023 року, заставна сума за ОСОБА_8 , судді: ОСОБА_2 , ОСОБА_4 , ОСОБА_3 .

Відповідно до ч.5 ст.194 КПК України покласти на ОСОБА_8 наступні обов`язки:

1)прибувати до органу досудового розслідування та/або суду за першою вимогою;

2)не відлучатися з м. Одеси без дозволу слідчого, прокурора та/або суду;

3)повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну свого місця проживання та/або місця роботи;

4)утримуватися від спілкування з іншими підозрюваними та свідками у даному кримінальному провадженні, визначеними слідчим, прокурором.

5)здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну.

Роз`яснити підозрюваному, що відповідно до ч.ч.8,10,11 ст.182 КПК України, у разі невиконання обов`язків заставодавцем, а також, якщо підозрюваний, обвинувачений, будучи належним чином повідомлений не з`явився за викликом до слідчого, прокурора, слідчого судді, суду без поважних причин чи не повідомив про причини своєї неявки, або якщо порушив інші покладені на нього при застосуванні запобіжного заходу обов`язки, застава звертається в дохід держави та зараховується до спеціального фонду Державного бюджету України й використовується у порядку, встановленому законом для використання коштів судового збору. У разі звернення застави в дохід держави слідчий суддя, суд вирішує питання про застосування до підозрюваного, обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді застави у більшому розмірі або іншого запобіжного заходу з урахуванням положень ч. 7 ст. 194 КПК України. Застава внесена підозрюваним, обвинуваченим, може бути повністю або частково звернена судом на виконання вироку в частині майнових стягнень. Застава внесена заставодавцем, може бути звернена судом на виконання вироку в частині майнових стягнень тільки за його згодою.

Звернути увагу суду першої інстанції на неприпустимість допущення істотних порушень кримінального процесуального закону під час розгляду клопотань органу досудового розслідування про застосування запобіжних заходів, встановлених апеляційним судом та викладених у мотивувальній частині ухвали апеляційного суду.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді Одеського апеляційного суду:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4