Справа №:755/8633/22
Провадження №: 1-кс/755/2063/22
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"21" листопада 2022 р. Слідчий суддя Дніпровського районного суду м. Києва ОСОБА_1 , при секретарі ОСОБА_2 , за участі прокурора ОСОБА_3 за участю представника власника майна адвоката ОСОБА_4 розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві клопотання представника власника майна ОСОБА_5 адвоката ОСОБА_4 про скасування арешту майна, в рамках кримінального провадження, внесеного до ЄРДР за № 0001893 від 06.09.2022 ,

В С Т А Н О В И В:

24.10.2022 року на розгляд слідчого судді надійшло клопотання представника власника майна ОСОБА_5 адвоката ОСОБА_4 про скасування арешту майна, накладеного ухвалою слідчого судді Дніпровського районного суду м. Києва від 12 вересня 2022 року у справі №755/8633/22 (провадження №1-кс/755/1643/22) у кримінальному провадженні №40001893, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань 06.09.2022, за ознаками вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ст. 290 КК України, в якій заявник просив слідчого суддю скасувати арешт на майно, накладене вищевказаною ухвалою.

Клопотання мотивоване тим, 13 лютого 2014 року ОСОБА_6 купив автомобіль марки Mersedes Benz номер кузова VIN НОМЕР_1 в салоні автомагазину м. Києва та зареєстрував ТЗ з номерними знаками НОМЕР_2 свідоцтво про реєстрацію НОМЕР_3 . Після ДТП у 2018 році відбулась заміна двигуна, який було придбано у ФОП ОСОБА_7 двигун № НОМЕР_4 (накладна від 21.01.2019). Весною вказаний автомобіль, з встановленим на нього двигуном придбав ОСОБА_5 . Автомобіль перереєстрували на нового власника свідоцтво про реєстрацію ТЗ НОМЕР_5 від 20.05.2021 року, При купівлі-продажу вказаного автомобіля, було проведено експертно-криміналістичне дослідження автомобіля спеціалістами Київського науково-дослідного експертно-криміналістичного центру, питання з приводу двигуна ніякого не виникало в розшуку він не значився. 06.09.2022 представник власника автомобіля ОСОБА_8 на підставі довіреності звернулась до сервісного центру МВС для перереєстрації ТЗ в зв`язку з купівлею-продажом, під час оформлення було виявлено, що двигун № НОМЕР_4 знаходиться в розшуку Інтерполу. Ні власник, ні довіритель про це не знали. В подальшому на вказаний автомобіль Mersedes Benz з номерним знаком НОМЕР_6 номер кузова VIN НОМЕР_1 ключі від автомобіля та свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_5 , було накладено арешт із забороною відчуження, розпорядження та користування. Органом дізнання були призначені судово-технічна та транспортно-трасологічна експертизи, які проведені. Таким чином на теперішній час з`ясовані обставини, що дають підстави для зняття арешту з автомобілю та повернення автомобілю, ключів та свідоцтва про право реєстрації без блока двигуна № НОМЕР_4

У судове засідання з`явився представник - адвокат ОСОБА_4 , просив задовольнити клопотання про зняття арешту з автомобіля та передати його власнику. Оскільки для проведення експертизи двигуна його необхідно зняти, а це неможливо зробити поки накладений арешт на автомобіль. Прошу зняти арешт з автомобіля, ключів та свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_5 , або надати право користування на зазначений автомобіль.

Прокурор, просив скасувати арешт частково в частині користування авто, для того, щоб доставити на СТО для зняття двигуна, та проведення експертизи..
Заслухавши думку сторін, дослідивши клопотання та додані до нього матеріали, слідчий суддя дійшов наступного висновку.

Відповідно до ч.ч. 1, 2. ст. 170 КПК України, арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.
Арешт майна допускається з метою забезпечення:
1) збереження речових доказів;
2) спеціальної конфіскації;
3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи;
4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.
Згідно з ч. 1 ст. 174 КПК України підозрюваний, обвинувачений, їх захисник, законний представник, інший власник або володілець майна, представник юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, які не були присутні при розгляді питання про арешт майна, мають право заявити клопотання про скасування арешту майна повністю або частково. Таке клопотання під час досудового розслідування розглядається слідчим суддею, а під час судового провадження - судом.
Арешт майна також може бути скасовано повністю чи частково ухвалою слідчого судді під час досудового розслідування чи суду під час судового провадження за клопотанням підозрюваного, обвинуваченого, їх захисника чи законного представника, іншого власника або володільця майна, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, якщо вони доведуть, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано.
Статтею 214 КПК України визначено, що досудове розслідування розпочинається з моменту внесення відомостей до Єдиного реєстру досудових розслідувань, а така процесуальна заборона як арешт майна застосовується до вичерпного кола суб`єктів указаного у ст. 170 КПК України.
Відповідно до цієї норми така заборона стосується підозрюваного, обвинуваченого, засудженого чи юридичної особи, до якої може бути застосовано заходи кримінально-правового характеру. Крім того, арешт може бути накладено за наявності сукупності підстав чи розумних підозр вважати, що майно є предметом, доказом злочину, засобом чи знаряддям його вчинення, набуте злочинним шляхом, є доходом від вчиненого злочину або отримане за рахунок доходів від вчиненого злочину.
Пунктом 13 листа ВССУ від 05.04.2013р. № 223-559/0/4-13 «Про деякі питання здійснення слідчим суддею суду першої інстанції судового контролю за дотриманням прав, свобод та інтересів осіб під час застосування заходів забезпечення кримінального провадження» роз`яснено, що розгляд питання щодо скасування заходів забезпечення кримінального провадження здійснюється у порядку, передбаченому статтями 147,158,174 КПК. Слідчий суддя скасовує ці заходи забезпечення лише у випадках: визнання доводів особи, яка не була присутня при прийнятті рішення про накладення грошового стягнення, щодо безпідставності застосування такого заходу обґрунтованими. Рішення за результатами розгляду клопотання про скасування ухвали про накладення грошового стягнення оскарженню не підлягає; надходження від підозрюваного/обвинуваченого, його захисника, законного представника, іншого власника чи володільця майна клопотання про скасування повністю або частково арешту майна, якщо зазначені особи: 1) не були присутні при розгляді питання про арешт майна; 2) доведуть, що в подальшому застосуванні цього заходу минула потреба; 3) доведуть, що арешт накладено необґрунтовано.
Відповідно до ч. 11 ст. 170 КПК України заборона або обмеження користування, розпорядження майном можуть бути застосовані лише у разі, коли існують обставини, які підтверджують, що їх незастосування призведе до приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі майна.
Відповідно до ч.1 ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та /або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.
Відповідно до ч.1 ст.321 ЦК України право власності є непорушним.
Згідно зі ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном.
Згідно із ст.1 Конвенції про захист прав людини та основних свобод, кожна фізична або юридична особа має право володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений свого майна інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом або загальними принципами міжнародного права.
Відповідно до рішення Європейського суду з прав людини у справі «Ісмаїлов проти Росії» від 06.11.2008р., де вказувалися порушення ст. 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, в якому зазначено, що кожна фізична та юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше, як в інтересах суспільства на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.
Між тим, статтею 28 КПК України передбачено, що під час кримінального провадження кожна процесуальна дія або процесуальне рішення повинні бути виконані або прийняті в розумні строки. Критерії для визначення розумності строків кримінального провадження визначені ч. 3 ст. 28 КПК України, однак він має бути об`єктивно необхідним для прийняття процесуальних дій та прийняття процесуальних рішень.
Статтею 41 Конституції України передбачено, що кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом. Громадяни для задоволення своїх потреб можуть користуватися об`єктами права державної та комунальної власності відповідно до закону. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним.
Статтею 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» передбачено, що суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.
Слідчим суддею встановлено, що ухвалою слідчого судді Дніпровського районного суду м. Києва від 12 вересня 2022 року накладено арешт на автомобіль «Mersedes Benz» з номерним знаком НОМЕР_6 , ключі від вказаного транспортного засобу та свідоцтво про реєстрацію даного транспортного засобу серії НОМЕР_5 , шляхом заборони права користування, відчуження та розпорядження та забороною вчиняти будь-які реєстраційні дії. Транспортний засіб, відповідно до постанови про визнання речових доказів від 06.09.2022 року поміщено для зберігання на штраф-майданчик за адресою: м. Київ, вул. Хоткевича,20-Б. Постановами від 06.09.2022 призначено дві експертизи судово-технічна та транспортно-трасологічна. Транспортно-трасологічна екпертиза проведена 14.10.2022 року, відповідно до висновку експерта № СЕ-19/111-22/37648-КДТЗ : 1)ідентифікаційний номер кузова автомобіля НОМЕР_1 , наданий для дослідження автомобіля чорного «Mersedes-Benz S-500», чорного кольору, з прикріпленим д.н.з НОМЕР_6 змінам не піддавався та є першопочатковим; 2) для проведення дослідження ідентифікаційного номеру двигуна, необхідно провести демонтаж двигуна та навісного обладнання в підкапотному просторі наданого на дослідження ТЗ.
Також, слідчий суддя звертає увагу на те, що відповідно до практики Європейського суду з прав людини, продовження заходів забезпечення кримінального провадження, як упродовж досудового розслідування так і судового розгляду, ґрунтується на презумпції, що з перебігом ефективного розслідування справи та її судового розгляду зменшуються ризики, які стали підставою для застосування заходу забезпечення кримінального провадження, відповідно зі спливом певного часу орган досудового розслідування має навести додаткові доводи в обґрунтування наявних ризиків, що залишаються та їх аналіз, як підстави для подальшого втручання у права особи, в тому числі щодо позбавлення або обмеження права власності.
Разом з тим, слідчий суддя приймає до уваги та враховує ту обставину, що однією з засад кримінального провадження є принцип змагальності, що передбачає самостійне обстоювання стороною обвинувачення і стороною захисту їхніх правових позицій, прав, свобод і законних інтересів засобами, передбаченими цим Кодексом, тоді як прокурор, слідчий не представили слідчому судді належних доказів для безспірного висновку щодо необхідності продовження дії даного заходу забезпечення кримінального провадження, та принципу диспозитивності кримінального провадження, відповідно до якого сторони кримінального провадження є вільними у використанні своїх прав у межах та у спосіб, передбачених цим Кодексом, а слідчий суддя, суд у кримінальному провадженні вирішують лише ті питання, що віднесені на їх розгляд сторонами та віднесені до їх повноважень цим Кодексом.
При вирішенні питання про можливість утримання державою речових доказів належить забезпечувати справедливу рівновагу між суспільним інтересом та правомірною метою, а також з вимогами охорони фундаментальних прав особи. Для утримання речей державою у кожному випадку має існувати очевидна істотна причина, якої у даному випадку немає.
За таких обставин, суд дійшов висновку, що клопотання підлягає частковому задоволенню.
Враховуючи встановлені в судовому засіданні обставини, арешт накладений з правових підстав, передбачених ч.1, 3 ст. 170 КПК України, на даному етапі кримінального провадження потреби досудового розслідування не виправдовують таке втручання у права та інтереси ОСОБА_5 , як власника автомобіля марки, а тому слідчий суддя дійшов висновку про відсутність перешкод для передання арештованого майна, а саме: автомобіля марки «Mersedes-Benz S-500» д.н.з. НОМЕР_6 , ключів від вказаного транспортного засобу та свідоцтва про реєстрацію даного транспортного засобу серії НОМЕР_5 у користування власнику ОСОБА_5 , з метою доставки автомобіля «Mersedes-Benz S-500» д.н.з. НОМЕР_6 , на станцію технічного обслуговування для демонтажу блока двигуна № НОМЕР_4 .
Підстави для скасування арешту відсутні, оскільки розслідування кримінального провадження не завершено і зняття арешту шляхом зняття заборони на відчуження автомобіля неприпустимо.
Керуючись ст. ст.170, 171, 173, 174, 376, 532 КПК України, слідчий суддя, -

УХВАЛИВ:

Клопотання задовольнити частково.
Скасувати арешт, накладений ухвалою слідчого судді Дніпровського районного суду м. Києва від 12 вересня 2022 року на автомобіль «Mersedes-Benz S-500» д.н.з. НОМЕР_6 , ключі від вказаного транспортного засобу та свідоцтво про реєстрацію даного транспортного засобу серії НОМЕР_5 у кримінальному провадженні № 0001893 від 06.09.2022 в частині права користування.
Повернути ОСОБА_5 (РНОКПП НОМЕР_7 ), як власнику майна, під відповідальне зберігання транспортний засіб «Mersedes-Benz S-500» д.н.з. НОМЕР_6 , ключі від вказаного транспортного засобу та свідоцтво про реєстрацію даного транспортного засобу серії НОМЕР_5 з правом користування, але без права відчуження, розпорядження та права вчиняти будь-які реєстраційні дії .
Зобов`язати ОСОБА_5 (РНОКПП НОМЕР_7 ) надавати безперешкодний доступ до автомобіля марки «Mersedes-Benz S-500» д.н.з. НОМЕР_6 , у разі необхідності проведення з використанням вказаного транспортного засобу будь-яких слідчих дій під час досудового розслідування у цьому кримінальному провадженні.
В задоволенні іншої частини клопотання - відмовити.
Контроль за виконанням ухвали покласти на Дніпровську окружну прокуратуру м. Києва.
Ухвала слідчого судді оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя