Провадження № 1-кп/369/2138/22
В И Р О К
іменем України
12.12.22 року м. Київ
Києво-Святошинський районний суд Київської області в складі:
головуючої судді ОСОБА_1 ,
при секретарі ОСОБА_2 ,
за участю прокурора ОСОБА_3 ,
обвинуваченого ОСОБА_4 ,
захисника ОСОБА_5 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження № 0002603 від 15 вересня 2022 року за обвинуваченням ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Софіївська Борщагівка Бучанського району Київської області, українця, громадянина України, який має середню освіту, неодружений, працює не офіційно, зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 та проживає за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимий,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 263 Кримінального кодексу України (далі КК України),

встановив:

У невстановлений досудовим розслідуванням час, але не пізніше 15 вересня 2022 року, ОСОБА_4 у невстановленому місці, більш точні час та місце в ході досудового розслідування не встановлені, за невстановлених досудовим розслідуванням обставин, у невстановлений спосіб, без передбаченого законом дозволу придбав у невстановленої в ході досудового слідства особи, вогнепальну зброю, а саме автомат АК-74. Усвідомлюючи заборону вільного обігу вогнепальної зброї та його карність, не маючи дозволу на вищевказану вогнепальну зброю, ОСОБА_4 в невстановлений досудовим розслідуванням час, але не пізніше 15 вересня 2022 року, приніс та почав зберігати вищевказану вогнепальну зброю за місцем свого постійного проживання, а саме: буд. АДРЕСА_2 , без передбаченого законом дозволу.

В подальшому, 15 вересня 2022 року, в період часу з 11:10 год. до 12:34 год., під час обшуку за місцем проживання ОСОБА_4 у будинку АДРЕСА_2 , працівниками поліції виявлено та вилучено автомат АК-74, що відповідно до висновку експерта є вогнепальною зброєю, яку ОСОБА_4 носив, зберігав та придбав без передбаченого законом дозволу.

Таким чином, ОСОБА_4 обвинувачується у носінні, зберіганні та придбанні вогнепальної зброї без передбаченого законом дозволу, тобто у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч. 1 ст.263 КК України.

У судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 свою винуватість у вчиненому визнав повністю та пояснив, що за вказаних в обвинувальному акті обставин дійсно вчинив дане кримінальне правопорушення, а саме в середині чи кінці березня 2022 року, більш точного часу він не пам`ятає, коли точились активні бойові дії на території Бучанського району, він будучи неофіційно в ТРО придбав у свого давнього знайомого вогнепальну зброю автомат АК-74 без передбаченого законом дозволу за 350 доларів США, для захисту себе та своєї сім`ї та громади від орків. Цю зброю йому привезли додому, він жодного разу нею не користувався, нікуди не носив, як взяв в простирадлі так і зберігав в кімнаті за шафою. Зазначив, що в подальшому мав намір її здати, але не встиг так, як вона була вилучена в ході обшуку працівниками поліції. Крім того, зазначив, що на початку вересня неодноразово телефонував особі в кого він купив зброю з метою її повернення, але оскільки ця особа не взяла слухавку, то він має наразі статус обвинуваченого. Зазначив, що про вчинене шкодує, щиро розкаюється та завіряє суд, що подібного більше не вчинятиме. Обвинувачений ОСОБА_4 в судових дебатах та під час проголошення останнього слова щиро розкаявся, наголосив на тому, що активно сприяв розкриттю кримінального правопорушення, просив суд його суворо не карати, оскільки висновки він для себе зробив.

Прокурор в судових дебатах просив визнати винуватим ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 263 КК України та призначити покарання у виді позбавлення волі на строк 3 роки та звільнити від відбування покарання з іспитовим строком з випробуванням та покладенням обов`язків, передбачених ст. 76 КК України, вирішити питання про речові докази відповідно до ст. 100 КПК України та покласти на обвинуваченого судові витрати.

Захисник ОСОБА_5 в інтересах обвинуваченого у судових дебатах просила суд, при ухваленні рішення у справі врахувати, що її підзахисний вчинив придбання та зберігання вогнепальної зброї для особистого захисту в умовах воєнного стану в Україні та те, що ОСОБА_4 до кримінальної відповідальності притягується вперше і просила не позбавляти його волі. При цьому, просила врахувати пом`якшуючі обставини при призначенні покарання, а саме щире каяття, активне сприяння розкриттю кримінального правопорушення, наявність позитивних характеристик та батьків похилого віку, матері інваліда 3 групи, а тому з урахуванням положень ст. 69 КК України за наявності обставин, які істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого правопорушення, просила призначити більш м`яке покарання, яке не передбачено в санкції статті, а саме у виді позбавлення волі на строк 1 та на підставі ст. 75 КК України звільнити обвинуваченого від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком та покладенням обов`язків, передбачених ст. 76 КК України.

Враховуючи те, що обвинувачений ОСОБА_4 та інші учасники процесу не оспорюють фактичних обставин справи, судом встановлено, що вони правильно розуміють зміст цих обставин, відсутні будь-які сумніви у добровільності їх позиції, роз`яснивши учасникам судового провадження положення ст. 349 КПК України, суд визнав недоцільним дослідження доказів щодо фактичних обставин, які ніким не оспорюються, та судовий розгляд було проведено із застосуванням правил ч. 3 ст. 349 КПК України, обмежившись допитом обвинуваченого та дослідженням матеріалів, які характеризують його особу.

Беручи до уваги що обвинувачений ОСОБА_4 визнав себе винуватим та добровільно повідомив суду обставини вчинення кримінального правопорушення, дослідивши матеріали кримінального провадження, вислухавши думку прокурора та захисника, вислухавши останнє слово обвинуваченого, суд дійшов такого висновку.

Показання обвинуваченого є послідовними, логічними, відповідають фактичним обставинам справи, а тому не викликають у суду сумнівів щодо правильності розуміння ним обставин вчиненого, добровільності та істинності його позиції.

Враховуючи викладене, суд вважає, що винуватість обвинуваченого ОСОБА_4 у вчиненні інкримінованого кримінального правопорушення, а саме: у носінні та зберіганні вогнепальної зброї без передбаченого законом дозволу, доведена поза розумним сумнівом та кваліфікує дії останнього за ч. 1 ст. 263 КК України.

Суд зауважує, що з формулювання обвинувачення підлягає виключенню «носіння вогнепальної зброї без передбаченого законом дозволу», як кваліфікуюча ознака кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 263 КК України, як така що не знайшла свого підтвердження в ході судового розгляду та відповідно прокурором не доведена.

Призначаючи покарання обвинуваченому ОСОБА_4 суд враховує, ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, яке відповідно до ч. 5 ст. 12 КК України відноситься до тяжкого злочину, дані про особу обвинуваченого, який має середню освіту, постійне місце реєстрації та проживання, де характеризується посередньо, у лікарів нарколога та психіатра на обліках не перебуває, неодружений, має батьків похилого віку, зокрема, матір інваліда 3 групи, працює не офіційно різноробочим, а також враховуючи відсутність шкоди, завданої кримінальним правопорушенням та вчинення кримінального правопорушення вперше.

Обставиною, що пом`якшує покарання ОСОБА_4 , згідно з ст. 66 КК України, суд визнає щире каяття, яке полягає у відвертому осуді обвинуваченим своєї протиправної поведінки, активне сприяння розкриттю кримінального правопорушення та вчинення кримінального правопорушення вперше.

Обставин, які відповідно до ст. 67 КК України обтяжують покарання, судом не встановлено.

Наведені вище обставини у своїй сукупності пом`якшують покарання та суттєво знижують ступінь тяжкості вчиненого обвинуваченим ОСОБА_4 , кримінального правопорушення, а тому з урахуванням даних про особу обвинуваченого та обставин вчиненого ним кримінального правопорушення, наявності обставин, які пом`якшують покарання та відсутність обставин, які обтяжують покарання обвинуваченого, враховуючи принципи законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання, суд вважає за необхідне призначити обвинуваченому ОСОБА_4 , основне покарання за вчинення інкримінованого кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 263 КК України, із застосуванням ч. 1 ст. 69 КК України, нижче від найнижчої межі, встановленої в санкції ч. 1 ст. 263 КК України, а саме в розмірі, що дорівнює мінімальній межі, встановленої для такого виду покарання в Загальній частині цього Кодексу.

Суд зазначає, що згідно з положеннями статей 50, 65 КК України, покарання є заходом примусу, що застосовується від імені держави за вироком суду до особи, визнаної винною у вчиненні кримінального правопорушення, і полягає в передбаченому законом обмеженні прав і свобод засудженого. Покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень як засудженими, так і іншими особами.

Разом з тим, суд вважає, що виправлення та перевиховання обвинуваченого ОСОБА_4 , можливе без ізоляції від суспільства, у зв`язку з чим на підставі ст. 75 КК України звільняє останнього від відбування покарання з випробуванням, з іспитовим строком та покладає обов`язки, передбачені ст. 76 КК України.

Призначене обвинуваченому ОСОБА_4 покарання із застосуванням ст. 69 КК України у виді позбавлення волі із подальшим звільненням від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком є необхідним й достатнім для його виправлення та запобігатиме вчиненню нових кримінальних правопорушень в майбутньому та є домірним скоєному.

Запобіжний захід у вигляді домашнього арешту відносно ОСОБА_4 скасувати.

Цивільний позов у кримінальному провадженні не заявлено.

Процесуальні витрати на підставі ст. 124 КПК України підлягають стягненню з обвинуваченого.

Долю речових доказів суд вирішує згідно з ч. 9 ст. 100 КПК України.

На підставі викладеного, керуючись ст. 100, 369, 373, 374, 376, 394, 395 КПК України,

ухвалив:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 263 КК України та призначити покарання із застосуванням ст. 69 КК України у виді позбавлення волі на строк 1 (один) рік.

Відповідно до ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_4 від відбування призначеного покарання з випробуванням з іспитовим строком тривалістю 1 (один) рік.

На підставі ст. 76 КК України покласти на ОСОБА_4 обов`язки, передбачені п. 1, 2 ч. 1 цієї статті, а саме: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації, повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання або роботи.

Запобіжний захід у вигляді домашнього арешту відносно ОСОБА_4 скасувати.

Стягнути з ОСОБА_4 (РНОКПП НОМЕР_1 ) у дохід держави 1 510 (одну тисячу п`ятсот десять) грн 24 (двадцять чотири) к. процесуальних витрат на залучення експерта.

Речові докази: вогнепальну зброю, автомат АК-74, який зберігається у кімнаті речових доказів СВ ВП № 2 Шевченківського УП ГУ НП в м. Києві, передати уповноваженим органам МВС України.

Вирок може бути оскаржений до Київського апеляційного суду через Києво-Святошинський районний суд Київської області протягом 30 (тридцяти) днів з дня його проголошення виключно з підстав, передбачених ч. 2 ст. 394 КПК України, та набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано.

Копії вироку негайно після його проголошення вручити ОСОБА_4 та прокурору.

Суддя ОСОБА_1