Справа № 464/1009/21
пр.№ 1-кп/464/164/23
В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

27.02.2023 Сихівський районний суд м. Львова в складі:

головуючого судді ОСОБА_1

при секретарі судових засідань ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м.Львові обвинувальний акт у кримінальному провадженні, внесеному в Єдиний державний реєстр досудових розслідувань за № 0000645 від 22.12.2020 відносно:

ОСОБА_3 ,

ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м.Львова, громадянина України, з середньою освітою, непрацюючого, неодруженого, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , без визначеного місця реєстрації, раніше не судимого,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 122 КК України,

за участю сторін кримінального провадження:

прокурора ОСОБА_4 ,

потерпілого ОСОБА_5 ,

обвинуваченого ОСОБА_3 ,

захисника ОСОБА_6

в с т а н о в и в:

обвинувачений ОСОБА_3 21.12.2020 близько 16.00 год., перебуваючи біля під`їзду будинку АДРЕСА_2 , на грунті особистих неприязних відносин, внаслідок словесного конфлікту, маючи умисел на заподіяння тілесних ушкоджень, умисно кулаками правої та лівої рук, наніс потерпілому ОСОБА_5 декілька ударів по шиї, голові, обличчю, грудях, правій руці та правому плечі, спричинивши останньому синці та садна на обличчі, на правій руці, садно на шиї, синець в надключній ділянці справа, на грудях справа, що відноситься до легкого тілесного ушкодження та перелом акроміального кінця правої ключиці з задовільним стоянням відламків, що відноситься до тілесного ушкодження середнього ступеня тяжкості за ознакою довготривалого розладу здоров`я. В судовому засіданні ОСОБА_3 свою вину у інкримінованому йому кримінальному правопорушенні не визнав повністю. Щодо обставин вчиненого, повідомив, що цього дня був у пошуках роботи, прогулювався. Біля під`їзду будинку вийшов потерілий ОСОБА_5 та він запитав у нього щодо попередньої справи на що потерпілий почав його бити. Він намагався захиститись від потерпілого, у нього текла кров. Один раз рукою він наніс удар потерпілому, як захист. На місці події були невідомі хлопці. Йому невідомо звідки потерпілий отримав перелом руки. Після подій він вирішив купити в магазині воду, щоб змити кров. Потерпілий його душив, а він захищався. На зупинці громадського транспорту його зупинили працівникі поліції. Вважає, себе потерпілим в даній ситуації. Цивільний позов заперечив.

Незважаючи на невизнання обвинуваченим своєї винуватості у вчиненому, його винуватість у інкримінованому йому злочині підтверджується безпосередньо дослідженими судом доказами в судовому засіданні.

Допитаний в судовому засіданніпотерпілий ОСОБА_5 показав, що 21.12.2020 близько 16.00 год. виходив з під`їзду будинку, де стояв обвинувачений, почув лайку, ззаду обвинувачений почав його збивати. ОСОБА_3 висловлювався нецензурною лайкою, плювався. Обвинувачений наніс йому багато ударів. Удар був нанесений також в обличчя, від якого він впав на коліна. Під час конфлікту був сусід ОСОБА_7 , який їх розбороняв. Того ж дня, було зафіксовано у лікарні його тілесні ушкодження. Після того як він повідомив, що викликає поліцію, обвинувачений втік. Однак на зупинці громадського транспорту його було зупинено працівниками поліції. Просить цивільний позов задоволити;

показаннями свідка ОСОБА_8 даними в судовому засіданні про те, що вона працює інспектором патрульної поліції. Поступив виклик про конфлікт, прибувши на місце потерпілий повідомив, що кривдник пішов на вул. Стрийську. На зупинці громадського транспорту вони затримали обвинуваченого на якому були сліди крові. Встановлено, що відбулась бійка. Потерпілий повідомив про біль у ключиці, викликали швидку та працівників СОГ Сихівського ВП. Вони опитували обвинуваченого. Потерпілий вказав на обвинуваченого як на особу, що спричинила йому тілесні ушкодження. У ОСОБА_3 була кров на обличчі. Поведінка обвинуваченого була агресивна, виражався нецензурними словами, кидав телефон;

показаннями свідка ОСОБА_9 даними у судовому засіданні про те, що він гуляв з собакою. Обвинувачений підійшов до дверей будинку і приблизно через одну хвилину почув шум, побачив бійку між обвинуваченим та потерпілим. Бачив, що потерпілий побитий. Потерпілий повідомив, що у нього рука зламана, побите обличчя, текла кров. Обвинувачений поводив себе неадекватно, хамив, ображав. Після цього він почав втікати.

Вина обвинуваченого ОСОБА_3 , також підтверджується сукупністю зібраних та досліджених у судовому засіданні, доказів кримінального провадження.

витягом з кримінального провадження №0000645, згідно якого, відомості про кримінальне правопорушення внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань на підставі заяви потерпілого(т.2 а.с. 1,2);

витяг з журналу ЄО №27399 від 22.12.2020 про обставини вчинення кримінального правопорушення (т.2 а.с.3);

витяг з журналу ЄО №27352 від 21.12.2020 про обставини вчинення кримінального правопорушення, про обставини доставлення бригадою №31 у травпункт №3 ОСОБА_5 (т.2 а.с.3);

витяг з журналу ЄО №27336 від 21.12.2020 про обставини вчинення кримінального правопорушення (т.2 а.с.6);

даними рапорту від 21.12.2020 інспектора ОСОБА_8 , про те, що 21.12.2020 було виявлено учасників події, на зупинці громадського транспорту виявлено ОСОБА_3 , потерпілий вказав на дану особу як на таку, яка завдала йому тілесні ушкодження (т.2 а.с.7);

висновком експерта №1809 від 23.12.2020 року, згідно якого встановлено, що при зверненні за медичною допомогою в КНП КЛШМД м.Львова 21.12.2020 ОСОБА_5 був встановлений діагноз «Злам акроміального кінця правої ключиці з задовільним стоянням відламків», який підтверджений об`єктивними рентгенологічними даними. Під час проведення судово-медичної експертизи у потерпілого виявлено: синці та садна на обличчі, на правій руці, садно на шиї, синець в надключичній ділянці справа, на грудях справа. Вказані тілесні ушкодження утворились від дії тупих предметів, могли виникнути 21.12.2020 і не були небезпечними для життя в момент їх спричинення. Судово-медичних даних, про утворення тілесних ушкоджень у ОСОБА_5 внаслідок одноразового падіння з висоти власного росту на площину, немає. Перелом акроміального кінця правої ключиці відноситься до тілесного ушкодження середнього ступеня тяжкості за ознакою довготривалого розладу здоров`я. Синці та садна відносяться до легкого ступеня тяжкості (Т.2 а.с. 8-9);

даними протоколу проведення слідчого експерименту від 20.01.2021 за змістом якого проводилось відтворення подій котрі відбулися 21.12.2020 за участі потерпілого ОСОБА_5 , з фототаблицею та конвертом, в якому міститься диск DVD-R з відеозаписом слідчого експерименту, з якого вбачається, як потерпілий розповів та показав механізм спричинення йому тілесних ушкоджень, обставини вчинення злочину обвинуваченим (Т.2 а.с. 10-23);

висновком експерта №79 додатковий від 25.01.2021, згідно якого встановлено, при проведенні первинної судово-медичної експертизи у ОСОБА_5 було виявлено: злам акроміального кінця правої ключиці з задовільним стоянням відламків, синці та садна на обличчі, на правій руці, садно на шиї, синець в надключичній ділянці справа, на грудях справа. Вказані тілесні ушкодження утворились від дії тупих предметів, могли виникнкти 21.12.2020, як вказує потерпілий під час проведення слідчого експеременту з його участі і що відображено на фото №1-8 фототаблиці до «Протоколу проведення слідчого експеременту» від 20.01.2021 (т.2 а.с. 24-26) ;

даними протоколу огляду предмету від 20.01.2021, згідно яких при відкритті диску DVD-R, вбачається як ОСОБА_3 розповідає працівникам поліції про виниклий конфлікт із потерпілим, який наніс йому тілесні ушкодження в ході чого у них виникла бійка (т.2 а.с. 27-28);

даними протоколу огляду місця події з фототаблицею від 27.01.2021, згідно яких об`єктом огляду являється ділянка дороги, яка знаходиться з лівої сторони від головного входу у під`їзд будинку АДРЕСА_2 , місце вчинення кримінального правопорушення (т.2 а.с.31-37);

даними протоколу проведення слідчого експерименту від 27.01.2021 року, за змістом якого проводилось відтворення подій котрі відбулися 21.12.2020 р., за участі свідка ОСОБА_9 , та конвертом, в якому міститься диск DVD-R з відеозаписом слідчого експерименту, з якого вбачається, як свідок розповів та показав місце бійки потерпілого та обвинуваченого, штовханину, провокацію обвинуваченого потерпілого, повідомлення йому потерпілим про тілесні ушкодження (Т.2 а.с. 38-42);

даними протоколу огляду предмету від 20.01.2021, згідно яких при відкритті диску СD-R, встановлено, що ауді запис здійснюється 22.12.2020 о 13.08.36 год., чоловік повідомляє оператора 102 про нанесення йому тілесних ушкоджень днем перед тим, повідомляє обставини та свої анкетні дані, просить скерувати наряд поліції для написання заяви; повідомлення від 21.12.2020 про необхідність допомоги поліції і про нанесення йому тілесних ушкоджень, повідомляє обставини події та свої анкетні дані; повідомлення працівника травпункту №3 про дославлення чоловіка із переломом, який заявив про своє побиття на вулиці (т.2 а.с. 43-45)

даними протоколу проведення слідчого експерименту від 02.02.2021, за змістом якого проводилось відтворення подій котрі відбулися 21.12.2020 за участі підозрюваного ОСОБА_3 , та конвертом, в якому міститься диск DVD-R з відеозаписом слідчого експерименту, з якого вбачається, як обвинувачений повідомив про конфлікт з потерпілим, місце конфлікту, нанесення ним удару потерпілому (Т.2 а.с. 47-51);

даними висновку судово-психіатричного експерта №171 від 14.06.2022, згідно якого на даний час ОСОБА_3 хронічним психічним захворюванням чи недоумством не страждає, виявляє шизотиповий розлад, що не позбавляє його здатності усвідомлювати свої дії та керувати ними. У період інкримінованих дій ОСОБА_3 хронічним психічним захворюванням чи недоумством не страждав і не виявляв будь-яких тимчасових чи інших хворобливих розладів психічної діяльності. Але він також страждав на шизотиповий розлад і за своїм психічним станом не повною мірою міг усвідомлювати свої дії та керувати ними. Потребує застосування примусових заходів медичного характеру у вигляді надання амбулаторної психіатричної допомоги в примусовому порядку за місцем перебування ( т.1 а.с.206-209);

допитаний у судовому засіданні експерт ОСОБА_10 висновок № 171 підтримав.

Суд приходить до висновку, що під час судового розгляду доведені всі обставини, які підлягають доказуванню у кримінальному провадженні згідно ст.91 КПК України.

Оцінюючи наведені докази в сукупності суд визнає їх допустимими, належними, достатніми та достовірними і такими, які об`єктивно і повно доводять винуватість ОСОБА_3 у вчиненні ним кримінального правопорушення,його дії вірно кваліфіковані за ч.1 ст.122 КК України, як умисне середньої тяжкості тілесне ушкодження, тобто умисне ушкодження, яке не є небезпечним для життя і не потягло за собою наслідків, передбачених у статті 121 КК України, але таке, що спричинило тривалий розлад здоров`я.

Позиція обвинуваченого щодо його непричетності до вчинення злочину, самозахисту від неправомірних дій потерпілого ОСОБА_5 не беруться судом до уваги та повністю спростовуються дослідженими судом доказами у своїй сукупності. Показаннями потерпілого, свідків дані під присягою, за своїм змістом істинні, отримані в судовому засіданні у відповідності до вимог КПК України, узгоджуються між собою та з письмовими доказами, дослідженими в судовому засіданні і відповідають фактичним обставинам справи, є допустимими доказами згідно з іншими правилами допустимості доказів. Підстав у потерпілого чи свідків, оговорювати обвинуваченого, судом не встановлено. Заперечення своєї вини ОСОБА_3 суд розцінює як спосіб захисту спрямований на уникнення від кримінальної відповідальності, усі обставини повністю перевірені зібраними доказами.

Крім того, суд звертає увагу, що показання обвинуваченого щодо самозахисту від неправомірних дій ОСОБА_5 , спричинення ним обвинуваченому тілесних ушкоджень не знайшли свого підтвердження та такий медичне освідування не проходив.

На підставі зібраних по справі доказів суд вважає доведеним, що обвинувачений ОСОБА_3 заподіяв умисне середньої тяжкості тілесгне ушкодження, тобто умисне ушкодження, яке не є небезпечним для життя і не потягло за собою наслідків, передбачених у статті 121 КК України, але таке, що спричинило тривалий розлад здоров`я.

Обираючи покарання обвинуваченому ОСОБА_3 , суд враховує вимоги ст.65 КК України щодо загальних засад призначення покарання, межі санкції ч.1 ст.122 КК України, ступінь тяжкості вказаного кримінального правопорушення, який відповідно до ст.12 КК України, відноситься до нетяжких злочинів.

Даними, що характеризують особу обвинуваченого ОСОБА_3 раніше не судимого, непрацюючого, неодруженого, на обліку у наркологічному та психоневрологічному диспансерах не перебуває.

На підставі ст.ст. 66, 67 КК України обставин, що пом`якшують та обтяжують покарання обвинуваченому, судом не встановлено.

Згідно досудової доповіді, складеної заступником начальника Личаківського районного відділу «Центр пробації» у Львівській області, ризик вчинення повторного кримінального правопорушення обвинуваченим оцінюється як середній, ризик небезпеки для суспільства, у тому числі для окремих осіб оцінюється як середній, та орган пробації вважає, що виправлення особи без позбавлення волі або обмеження волі на певний строк можливе та не становить високої небезпеки для суспільства.

Відповідно до вимог ч. 2 ст. 65 КК України особі, яка вчинила кримінальне правопорушення, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових кримінальних правопорушень, а згідно з ч. 2 ст. 50 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених.

З урахуванням характеру і ступеня суспільної небезпеки скоєного кримінального правопорушення, даних про особу обвинуваченого, а також інших обставин кримінального провадження в їх сукупності, суд визнає необхідним та достатнім для виправлення обвинуваченого і попередження вчинення ним нових кримінальних правопорушень призначення йому покарання у виді позбавлення волі на строк, передбачений санкцією статті, за якою він обвинувачується, з огляду на те, що обвинувачений раніше до кримінальної відповідальності не притягався.

Між тим, суд, приймаючи до уваги наведене, вважає за можливе застосувати до ОСОБА_3 ст.75 КК України із врахування незадовільного стану здоров`я та звільнити його від відбування покарання з випробуванням, оскільки його виправлення можливе без реального відбування покарання, встановивши іспитовий строк, який буде оптимальним, покаже стійкість такого виправлення і неможливість вчинення ним в подальшому інших злочинів із покладенням обов`язків, передбачених ст.76 КК України.

На переконання суду, вищевказане покарання відповідатиме загальним засадам призначення покарання, викладеним у ст. 65 КК України, та є необхідним і достатнім для виправлення особи та попередження вчинення нових злочинів.

Розглядаючи заявлений цивільний позов потерпілого про стягнення матеріальної, моральної шкоди та витрат на правову допомогу, суд враховує наступне.

Відповідно до ст. 128 КПК України особа, якій кримінальним правопорушенням або іншим суспільно небезпечним діянням завдано майнової та/або моральної шкоди, має право під час кримінального провадження до початку судового розгляду пред`явити цивільний позов до підозрюваного, обвинуваченого або до фізичної або юридичної особи, яка за законом несе цивільну відповідальність за шкоду, завдану діяннями підозрюваного, обвинуваченого або неосудної особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння.

Згідно із ч. 5 ст. 128 КПК України цивільний позов у кримінальному провадженні розглядається судом за правилами, встановленими цим Кодексом. Якщо процесуальні відносини, що виникли у зв`язку з цивільним позовом, цим Кодексом не врегульовані, до них застосовуються норми ЦПК України за умови, що вони не суперечать засадам кримінального судочинства.

Згідно з вимогами ч. 2 ст. 127 КПК України шкода, завдана кримінальним правопорушення, може бути стягну та судовим рішенням за результатами розгляду цивільного позову в кримінальному провадженні.

Так, потерпілий ОСОБА_5 в межах даного кримінального провадження звернувся до суду з цивільним позовом, в якому з врахуванням заяви про збільшення розміру позовних вимог просить: стягнути на його користь з обвинуваченого в рахунок відшкодування матеріальної шкоди 44 563,67 грн., моральної шкоди 50 000 грн. та 10 000 грн. витрат на правову допомогу. В обґрунтування позову покликаються на те, що внаслідок протиправних дій обвинуваченим він отримав тілесні ушкодження, внаслідок чого останній поніс витрати на лікування. Оскільки він виготовляє меблі на замовлення через отримані тілесні ушкодження він не зміг виконати свої зобов`язання щодо виготовлення меблів. Крім цього, внаслідок отриманих тілесних ушкоджень він зазнав моральних і фізичних страждань, оскільки було зіпсовано новорічне свято, два місяці він не міг користуватись автомобілем, постійні болі в плечі.

Згідно із ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірним рішенням, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичній особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Таким чином з обвинуваченого на користь потерпілого слід стягнути 12 389,48 грн. матеріальної шкоди.

Оскільки потерпілий не являється ФОП, жодних доказів про надання послуг з виготовлення меблів суду не надано, а тому в задоволенні вимоги про стягнення з обвинуваченого опущеної вигоди слід відмовити.

Відповідно до ст. 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів.

Згідно із ст. 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті.

В пункті 5 постанови Пленуму Верховного Суду України № 4 від 31.03.1995 р. «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди», зазначено, що відповідно до загальних підстав цивільно-правової відповідальності обов`язковому з`ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв`язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні. Суд, зокрема, повинен з`ясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору.

Відповідно до п. 9 цієї постанови розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Зокрема, враховуються стан здоров`я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, ступінь зниження престижу, ділової репутації, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану. Саме позивач має довести наявність усіх вищевказаних обставин для вирішення питання про наявність та розмір моральної шкоди.

Так, встановлено що потерпілий зазнав моральних страждань внаслідок переживання, фізичному болю та стражданнях у зв`язку із ушкодженням здоров`я, які зумовили негативні зміни у його житті, а саме: переживання та фізичний біль, тривога.

Виходячи з розумності, співмірності завданої моральної шкоди потерпілому, враховуючи конкретні обставини справи, характер отриманих тілесних ушкоджень та пережитих моральних страждань, слід стягнути на користь цивільного позивача з обвинуваченого в рахунок відшкодування моральної шкоди 10 000 грн.

Крім того, відповідно до ч. 2 ст. 137 ЦПК України за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат:

1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;

2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Відповідно до ч. 3 ст. 137 ЦПК України для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Частиною 4 ст. 137 ЦПК України передбачено, що розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

Згідно із п. 2 ч. 3 ст. 141 ЦПК України при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує, чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес.

Зважаючи на наведені норми процесуального закону, при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін.

Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрати на підставі ст. 41 Конвенції з захисту прав людини і основоположних свобод. Зокрема, згідно з його практикою заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (рішення у справі «East/West Alliance Limited» проти України», «Данілов проти України»).

Аналогічні висновки містяться у додатковій постанові Верховного Суду від 24.01.2019 року по справі № 910/15944/17.

Частиною 5 статті 137 ЦПК України встановлено, що у разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами.

Встановлено, що правнича допомога потерпілому ОСОБА_5 надавалась адвокатом ОСОБА_11 відповідно до Договору про надання правової допомоги №21 від 06.02.2021. На підтвердження витрат на провову допомогу подано: акт про надання правової допомоги, опис правової допомоги, рахунок №21 від 05.04.2021 відповідно до якого сума гонорару становить 10 000 грн.

Дослідивши надані докази на підтвердження витрати на професійну правничу допомогу, суд вважає, що понесені позивачем витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 10 000 грн. є не співмірними із складністю справи та обсягом правничої допомоги у справі, відтак розмір таких слід зменшити до 5 000 грн., що можна вважати необхідними і неминучими для позивача, який був змушений до залучення професійної допомоги адвоката.

Витрати на проведення судових експертиз відсутні.

Питання речових докази вирішити згідно вимог ст.100 КПК України.

Запобіжний захід відносно обвинуваченого не обирався.

Керуючись ст.ст. 373, 374 КПК України, суд, -

у х в а л и в:

ОСОБА_3 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.122КК України та призначити йому покарання у виді позбавлення волі на строк 2 (два) роки.

На підставі ст.75 КК України звільнити ОСОБА_3 від відбування покарання з випробовуванням, встановивши іспитовий строк терміном 2 (два) роки.

Згідно ч.1 ст.76 КК України покласти на ОСОБА_3 наступні обов`язки:

1.періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації;

1.повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи.

Запобіжний захід відносно обвинуваченого не обирався.

Цивільний позов потерпілого ОСОБА_5 - задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_5 , у відшкодування спричиненої йому матеріальної шкоди у розмірі 12 389,48 грн., моральної шкоди в розмірі 10 000 грн. та 5 000 грн. витрати на професійну правничу допомогу.

В іншій частині позовних вимог потерпілому ОСОБА_5 - відмовити.

Речові докази: компакт диски DVD-R та CD-R залишити при матеріалах справи.

Вирок може бути оскаржений з підстав, передбачених ст.394 КПК України, до Львівської апеляційного суду протягом 30 днів з дня його проголошення.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення апеляційним судом.

Відповідно до ч.6 ст.376 КПК України копію вироку після його проголошення негайно вручити обвинуваченому та прокурору, інші учасники судового провадження копію вироку мають право отримати в суді.

Суддя ОСОБА_1