Справа № 750/8024/22
Провадження № 1-кс/750/2641/22
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
25 листопада 2022 року м. Чернігів
Слідчий суддя Деснянського районного суду міста Чернігова ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , захисника адвоката ОСОБА_4 , підозрюваного ОСОБА_5 , розглянувши у відкритому судовому засіданні клопотання слідчого СВ Чернігівського РУП ГУНП в Чернігівській області ОСОБА_6 про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0005568 від 21.11.2022, стосовно:
ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м.Чернігів, громадянина України, з середньо-спеціальною освітою, одруженого, маючого на утриманні двох неповнолітніх дітей - ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , військовослужбовця, раніше не судимого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , а фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 ,
який підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України,

в с т а н о в и л а :

У поданому 23 листопада 2022 року до суду клопотанні слідчий просить застосувати запобіжний захід у вигляді тримання під вартою стосовно ОСОБА_5 , посилаючись на наступне.
ОСОБА_9 , 21 листопада 2022 року близько 16 години 10 хвилин, керуючи легковим автомобілем марки «HYUNDAI» моделі «SONATA», з реєстраційним номером НОМЕР_1 , рухався в місті Чернігові по проспекту Миру зі сторони вул. Ремзаводська в напрямку вул. Максима Загривного, та у даній дорожній обстановці для забезпечення безпеки дорожнього руху зобов`язаний був діяти відповідно до Правил дорожнього руху, затверджених постановою Кабінету Міністрів України № 1306 від 10.10.2001, а саме бути уважним, стежити за дорожньою обстановкою, відповідно реагувати на її зміну і не відволікатися від керування транспортним засобом у дорозі (п. 2.3 б); наближаючись до нерегульованого пішохідного переходу, на якому перебувають пішоходи, повинен був зменшити швидкість, а в разі потреби зупинитися, щоб дати дорогу пішоходам, для яких може бути створена перешкода чи небезпека (п. 18.1); коли перед нерегульованим пішохідним переходом зменшував швидкість та в подальшому зупинився транспортний засіб, водій ОСОБА_9 , що рухався по сусідній смузі, повинен був зменшити швидкість та в разі потреби зупинитися, і продовжити рух лише переконавшись, що на пішохідному переході немає пішоходів, для яких може бути створена перешкода чи небезпека (п. 18.4).

21 листопада 2022 року близько 16 години 10 хвилин рухаючись у вказаному вище напрямку при проїзді через нерегульований пішохідний перехід, поблизу буд. 190-А по проспекту Миру в м. Чернігові, ОСОБА_9 , всупереч п.п. 2.3 б), 18.1, 18.4 Правил дорожнього руху, затверджених постановою Кабінету Міністрів України № 1306 від 10.10.2001, проявив неуважність, не стежив за дорожньою обстановкою, не пропустив пішохода ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , яка рухалась по нерегульованому пішохідному переходу зліва на права відносно напрямку руху автомобіля та вела в руках попереду дитячу коляску в якій перебувала ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , внаслідок чого здійснив наїзд на вказану дитячу коляску.

У результаті дорожньо-транспортної пригоди ОСОБА_11 отримала тілесні ушкодження, внаслідок яких ІНФОРМАЦІЯ_6 померла у Чернігівській обласній дитячій лікарні.

Відомості за вказаним фактом внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0005568 21 листопада 2022 року за ознаками злочину, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України.
22.11.2022 о 18 год. 30 хв. ОСОБА_5 повідомлено про підозру у вчиненні злочину, передбаченого за ч. 2 ст. 286 КК України, - порушення правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, що спричинило смерть потерпілої ОСОБА_11 .
На стадії досудового розслідування зібрано достатньо доказів, які дають підстави для підозри ОСОБА_5 у вчиненні зазначеного кримінального правопорушення, а саме: протокол огляду дорожньо-транспортної пригоди від; протокол допиту підозрюваного ОСОБА_5 ; протокол допиту потерпілої ОСОБА_10 .
Підставою застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_12 тяжкого злочину, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України, покарання за який визначено до 8 років позбавлення волі.
Запобіжний захід у виді тримання під вартою слід обрати з метою запобігання обґрунтованим ризикам, зазначеним у п. 1, 3,4 ч. 1 ст. 177 КПК України.
Усвідомлюючи вид та міру покарання, ОСОБА_9 може: переховуватись від органів досудового розслідування та суду, оскільки вчинив тяжкий злочин, покарання за який передбачає позбавлення волі на строк до 8 років; незаконно впливати на потерпілу та свідків у цьому кримінальному провадженні з метою зміни їх показів, оскільки ще не встановлено і не допитано всіх очевидців події; іншим шляхом перешкодити кримінальному провадженню, зокрема, підбурювання цивільних осіб та військовослужбовців, які не були свідками, до надання завідомо неправдивих показань.
У судовому засіданні прокурор підтримав клопотання з викладених у ньому обставин та просив його задовольнити. Розмір застави не визначати. Наполягав на існуванні ризиків, викладених слідчим у клопотанні. Разом з тим, після висловлення позиції підозрюваного, його захисника, дослідження матеріалів, поклався у вирішенні даного клопотання на розсуд суду.
Захисник заперечив проти задоволення клопотання, пославшись на його недоведеність та необґрунтованість, відсутність жодних ризиків у кримінальному провадженні, просив застосувати більш м`який запобіжний захід у вигляді особистого зобов`язання. Ризики не доведені жодними доказами. Зокрема, захисник зауважив, що підозрюваний має міцні соціальні зв`язки, має місце реєстрації та проживання, проживає зі своєю сім`єю, має двох малолітніх дітей на утриманні. Є військовослужбовцем за контрактом. Надав характеристику з місця роботи, за якою підозрюваний характеризується як сумлінний та відповідальний військовослужбовець. Також захисник послався на те, що кримінальне правопорушення підозрюваний вчинив з необережності. Відсутність вуличного освітлення, чіткої дорожньої розмітки, вплинуло на скоєння даної ДТП. Намагався надати першу допомогу потерпілій, обмінявся з неї номерами телефонів, має бажання допомагати їй в подальшому. Вважає, що до підозрюваного можливо застосувати запобіжний захід у вигляді особистого зобов`язання.
Підозрюваний підтримав свого захисника. Розуміє, що трапилась дуже важка подія, загинула дитина. Готовий нести відповідальність. Не збирається переховуватися та тікати. Має намір допомагати потерпілій, яка йде з ним на контакт. Дуже шкодує. Просив не обирати відносно нього тримання під вартою.
Допитаний в судовому засіданні за клопотанням сторони захисту свідок ОСОБА_13 показав, що він є військовослужбовцем,займає посаду начальника речової служби, є безпосереднім керівником підозрюваного. Охарактеризував підозрюваного як спокійну, врівноважену особу, яка не вживає спиртні напої. Підозрюваний приймав участь в обороні країни. Зауважень щодо несення служби зауважень не має. На момент скоєння ДТП по його вказівці їхав в бригаду складу по завданню щодо заміни взуття військовослужбовців. Їхав на службовому автомобілі, бо зараз важкий час. Щодо військової частини, то вона повністю огороджена, вільного доступну до неї нема. Зброю підозрюваний здав в спеціальне приміщення на час проведення досудового розслідування.
Заслухавши учасників судового процесу, дослідивши наявні у справі матеріали, слідчий суддя дійшов таких висновків.

Частиною 2 ст. 29 Конституції України передбачено, що ніхто не може бути заарештований або триматися під вартою інакше як за вмотивованим рішенням суду і тільки на підставах та порядку, встановлених законом.

Згідно зі ст. 177 КПК України підставою для застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді вважати, що підозрюваний може здійснити дії, передбачені частиною 1 цієї статті.
Відповідно до ч. 5 ст. 9 КПК України кримінальне процесуальне законодавство України застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини (далі ЄСПЛ).

У рішенні у справі «Фокс, Кемпбел і Гартлі проти Сполученого Королівства» ЄСПЛ зазначив, що «обґрунтована підозра» передбачає наявність фактів або інформації, які б могли переконати об`єктивного спостерігача у тому, що відповідна особа могла вчинити злочин.
Слідчий суддя, перевіряючи обґрунтованість підозри, вважає, що наявні відомості, які вказують на обґрунтовану підозру та які навіть у сторонньої людини не можуть викликати розумних сумнівів, що підтверджується долученими до матеріалів клопотання доказами. Так, зазначені у клопотанні обставини підозри мають місце і підтверджуються на цьому етапі розслідування достатньою сукупністю відомостей, детальний перелік яких міститься у клопотанні, які долучені до клопотання та досліджені в судовому засіданні.
При цьому на стадії розгляду клопотання слідчий суддя не вправі вирішувати ті питання, які повинен вирішувати суд при розгляді кримінального провадження по суті, тобто не вправі оцінювати докази з точки зору їх достатності і допустимості для встановлення вини чи її відсутності у особи за вчинення злочину, а лише зобов`язаний на підставі розумної оцінки сукупності отриманих доказів визначити, що причетність тієї чи іншої особи до вчинення кримінального правопорушення є вірогідною та достатньою для застосування щодо неї заходів забезпечення кримінального провадження, одним із яких і є застосування запобіжного заходу.
Аналіз доданих до клопотання доказів об`єктивно зв`язують підозрюваного з певним кримінальним правопорушенням, на цьому етапі хоча і не можна стверджувати про їх достатність для негайного засудження, проте можна дійти висновку про виправданість подальшого розслідування або висунення звинувачення (рішення ЄСПЛ у справі «Джон Мюррей проти Сполученого Королівства», рішення у справі «Фокс, Кемпбелл і Гартлі проти Сполученого Королівства»). Відтак, на цей час у кримінальному провадженні існують обставини, з якими закон пов`язує можливість застосування до особи одного із запобіжних заходів, передбачених ст. 176 КПК України.

Згідно із п. 1, 3,4 ч. 1 ст. 177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобіганням спробам: переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; незаконно впливати на потерпілого, свідків у цьому ж кримінальному провадженні; іншим чином перешкодити кримінальному провадженню.

Відповідно до ст. 178 КПК України при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у статті 177 КПК України, слідчий суддя на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний в сукупності оцінити в сукупності всі обставини, у тому числі: 1) вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; 2) тяжкість покарання, що загрожує відповідній особі у разі визнання підозрюваного, обвинуваченого винуватим у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого він підозрюється, обвинувачується; 3) вік та стан здоров`я підозрюваного, обвинуваченого; 4) міцність соціальних зав`язків підозрюваного, обвинуваченого в місці його постійного проживання, у тому числі наявність в нього родини й утриманців; 5) наявність у підозрюваного, обвинуваченого постійного місця роботи або навчання; 6) репутацію підозрюваного, обвинуваченого; 7) майновий стан підозрюваного, обвинуваченого; 8) наявність судимостей у підозрюваного, обвинуваченого; 9) дотримання підозрюваним, обвинуваченим умов застосованих запобіжних заходів, якщо вони застосовувалися до нього раніше; 10) наявність повідомлення особі про підозру у вчиненні іншого кримінального правопорушення; 11) розмір майнової шкоди, у завданні якої підозрюється, обвинувачується особа, або розмір доходу, в отриманні якого внаслідок вчинення кримінального правопорушення підозрюється, обвинувачується особа, а також вагомість наявних доказів, якими обґрунтовуються відповідні обставини.
Відповідно до п. 4 ч. 2 ст. 183 КПК України запобіжний захід у виді тримання під вартою може бути застосований до раніше не судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад п`ять років.
Слідчий суддя, вирішуючи питання про застосування до підозрюваного запобіжного заходу, враховує не тільки положення, які передбачені КПК України, а й вимоги пунктів 3 і 4 статті 5 Конвенції про захист прав людини основоположних свобод та практику ЄСПЛ, за якими обмеження права особи на свободу і особисту недоторканість можливо лише в передбачених законом випадках за встановленою законом процедурою.

Відповідно до ч. 3 ст. 176 КПК України слідчий суддя відмовляє у застосуванні запобіжного заходу, якщо слідчий, прокурор не доведе, що встановлені під час розгляду клопотання про застосування запобіжних заходів обставини, є достатніми для переконання, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів, передбачених частиною першою цієї статті, не може запобігти доведеним під час розгляду ризику або ризикам. При цьому найбільш м`яким запобіжним заходом є особисте зобов`язання, а найбільш суворим тримання під вартою.

За приписами ч. 1 ст. 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених частиною п`ятою статті 176 цього Кодексу.

Відповідно до усталеної практики ЄСПЛ висновки про ступінь ризиків та неможливість запобігання їм більш м`яких запобіжних заходів, мають бути зроблені за результатами сукупного аналізу обставин злочину та особистості обвинуваченого (його характеру, моральних якостей, способу життя, сімейних зв`язків, постійного місця роботи, утриманців), його поведінки під час розслідування злочину (наявність або відсутність спроб ухилення від органів влади) поведінки обвинуваченого під час попередніх розслідувань (способу життя взагалі, способу самозабезпечення, системності злочинної діяльності, наявності злочинних зв`язків).
Втілення вимоги пропорційності обумовлює існування обґрунтованого рішення, яким здійснюється оцінка відповідних аргументів «за» і «проти» звільнення (рішення ЄСПЛ у справі «Таран проти України»). Аргументи «за» і «проти» звільнення, у тому числі ризик перешкоджання обвинуваченим належному здійсненню провадження, не можуть оцінюватися абстрактно, а обґрунтованим рішенням є таке, що підтверджується фактичними доказами. Органи влади повинні оцінити, чи є взяття заявника під варту конче необхідним для забезпечення його присутності в суді, та чи можуть інші, менш суворі заходи бути достатніми для досягнення цієї цілі (рішення у справі «Луценко проти України»).
У рішеннях у справах «Вітольд Літва проти Польщі», «Амбрушкевич проти Польщі», «Жеребін проти Росії» ЄСПЛ зазначив, що позбавлення свободи є настільки суворим заходом, що його застосування може бути виправданим лише в тому разі, якщо інші, менш суворі заходи, були розглянуті й визнані недостатніми для забезпечення особистих та державних інтересів.
Вирішуючи клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, слідчий суддя враховує, що ОСОБА_9 обґрунтовано підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України.

Слідчим суддею враховується також тяжкість покарання за ч. 2 ст. 286 КК України, особу підозрюваного, його вік, сімейний стан, наявність на утриманні неповнолітніх дітей, та вважає, що докази та обставини, на які посилається слідчий у клопотанні, дають достатні підстави слідчому судді дійти висновку, про необхідність застосування до підозрюваного запобіжного заходу.

Разом з цим відповідно до ч. 4 ст. 194 КПК України якщо при розгляді клопотання про обрання запобіжного заходу прокурор доведе обставини, передбачені пунктами 1 та 2 частини першої цієї статті, але не доведе обставини, передбачені пунктом 3 частини першої цієї статті, слідчий суддя, суд має право застосувати більш м`який запобіжний захід, ніж той, який зазначений у клопотанні, а також покласти на підозрюваного, обвинуваченого обов`язки, передбачені частиною п`ятою цієї статті.
При цьому, слідчий суддя вважає, що прокурором у судовому засіданні не доведено наявність достатніх підстав вважати, що існує реальний ризик вчинення підозрюваним дій передбачених, п.4 ч.1 ст.177 КПК України, а саме - іншим чином перешкодити кримінальному провадженню шляхом створення штучних доказів та підбурення осіб, які не були свідками кримінального правопорушення, до дачі завідомо неправдивих показань.
Також на думку слідчого судді є лише припущенням можливість впливу підозрюваним на свідків та потерпілу за допомогою зброї. В судовому засіданні достовірно встановлено, що зброю підозрюваний здав на зберігання до військової частини і не буде її отримувати на весь час досудового розслідування.
Оскільки прокурор не довів обставини, передбачені пунктом 3 частини першої ст. 194 КПК України, а саме недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні, а також з врахуванням остаточної позиції прокурора по цьому клопотанню, слідчий суддя дійшов висновку про відмову у задоволенні клопотання та застосування більш м`якого запобіжного заходу підозрюваному, ніж той, який зазначений у клопотанні.
Разом з тим, слідчий суддя не вбачає на даний час підстав для задоволення клопотання захисника про обрання підозрюваному запобіжного заходу у вигляді особистого зобов`язання. Тому в задоволенні клопотання захисника належить відмовити.
За таких обставин слідчий суддя не вбачає підстав для задоволення клопотання про обрання запобіжного заходу у виді тримання під вартою та вважає за можливе обрати підозрюваному більш м`який запобіжний захід у виді домашнього арешту в певний період часу, що забезпечить належне виконання підозрюваним своїх процесуальних обов`язків.

При застосуванні запобіжного заходу у виді домашнього арешту суд вважає за необхідне покласти на підозрюваного обов`язки, передбачені ст. 194 КПК України, а саме: прибувати до слідчого, прокурора, суду за кожним їхнім викликом, вимогою на визначений ними час; утримуватися від спілкування зі свідками та потерпілою у вказаному кримінальному провадженні, повідомляти слідчого, прокурора або суд про зміну місця свого проживання та місця роботи.

Керуючись ст.ст. 176 - 178, 181, 183, 193 -196, 205, 309, 372, 376 КПК України, слідчий суддя
п о с т а н о в и л а:
У задоволенні клопотання слідчого СВ Чернігівського РУП ГУНП в Чернігівській області ОСОБА_6 про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно підозрюваного ОСОБА_5 відмовити.
У задоволенні клопотання захисника про застосування запобіжного заходу у вигляді особистого зобов`язання відносно підозрюваного ОСОБА_5 відмовити.
Обрати стосовно підозрюваного ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді домашнього арешту із забороною залишати житло за адресою АДРЕСА_2 , (за винятком необхідності отримання екстреної медичної допомоги) в період часу з 18 години 00 хвилин до 06 години 00 хвилин наступного дня в межах строку досудового розслідування, до 20 січня 2023 року включно.
Покласти на підозрюваного ОСОБА_5 строком до 20 січня 2023 року включно процесуальні обов`язки, передбачені ч. 5 ст. 194 КПК України, а саме:
-прибувати до слідчого, прокурора, суду за кожним їхнім викликом, вимогою на визначений ними час;
-утримуватися від спілкування зі свідками та потерпілою у вказаному кримінальному провадженні,
- повідомляти слідчого, прокурора або суд про зміну місця свого проживання та місця роботи.
Роз`яснити підозрюваному, що відповідно до ч.5 ст. 181 КПК України працівники органу Національної поліції з метою контролю за поведінкою підозрюваного, який перебуває під домашнім арештом, мають право з`являтися в житло цієї особи, вимагати надати усні чи письмові пояснення з питань, пов`язаних із виконанням покладених на нього зобов`язань, використовувати електронні засоби контролю.
Ухвала слідчого судді підлягає негайному виконанню. Контроль за виконанням ухвали покласти на слідчого у кримінальному провадженні.
На ухвалу може бути подана апеляційна скарга до Чернігівського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення.
Повний текст ухвали виготовлено та проголошено 28 листопада 2022 року об 11 год 00 хв.

Слідчий суддя ОСОБА_1