Справа № 308/4862/18
В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

13 квітня 2023 року м. Ужгород

Ужгородський міськрайонний суд Закарпатської області у складі:

головуючої судді - ОСОБА_1 ,

при секретарі судового засідання ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області в м. Ужгород кримінальне провадження №308/4862/18 внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000969 від 21.03.2018 року про обвинувачення,

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Ужгорода, українця, громадянина України, не працюючого, із середньою освітою, не одруженого, зареєстрованого за адресою АДРЕСА_1 , мешканця АДРЕСА_2 , не судимого в порядку ст. 89 КК України

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 185 КК України,

за участі сторін кримінального провадження:

сторона обвинувачення :

прокурора ОСОБА_4

потерпілого ОСОБА_5

сторона захисту:

обвинуваченого ОСОБА_3

ВСТАНОВИВ:

02 лютого 2018 року близько 22.00. години, ОСОБА_3 , перебуваючи в орендованому ним помешканні, що розташовується за адресою: АДРЕСА_3 , яке належить ОСОБА_5 , умисно, з корисливих мотивів, з метою заволодіння чужим майном та незаконного збагачення, шляхом вільного доступу, таємно викрав належний останньому телевізор марки «LG», модель «32LN541U» серійний №401RAWY6P697, чорного кольору, вартість якого відповідно до висновку судової товарознавчої експертизи № 11/303 від 25.04.2018 становить 4608,00 гривень та пральну машину марки «Indesit», модель «Iwsb 51051», серійний №509235219*1, вартість якої відповідно до висновку вказаної судової товарознавчої експертизи № 11/303 від 25.04.2018 становить 3916,00 гривень, чим спричинив потерпілому ОСОБА_5 матеріальної шкоди на загальну суму 8524,00 грн. В подальшому, заволодівши вищевказаними предметами, ОСОБА_3 заклав їх до відділення ПТ «Ломбард «Заставно кредитний дім», що в місті Ужгороді по вул. Мукачівській, 2, а отриманими грошовими коштами від закладу викрадених предметів розпорядився на власний розсуд.

Таким чином, своїми умисними діями, які виразились у таємному викраденні чужого майна (крадіжка), ОСОБА_3 вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч.1 ст. 185 КК України.

Судовий розгляд проведено стосовно особи, якій висунуто обвинувачення, і лише в межах висунутого обвинувачення відповідно обвинувального акту згідно до вимог статті 337 КПК України.

Допитаний в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_3 свою вину у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення при обставинах, викладених в обвинувальному акті визнав повністю, щиро розкаявся. Зазначив, що в 2018 році він перебуваючи в орендованому ним помешканні, що за адресою: АДРЕСА_3 викрав телевізор марки «LG» та пральну машину марки «Indesit». В подальшому вищевказані предмети, заклав до відділення «Ломбард », а отриманими грошовими коштами від закладу викрадених предметів розпорядився на власний розсуд. Щиро кається у вчиненому, вказав, що відшкодує потерпілому вартість викраденого майна.

Допитаний в судовому засіданні потерпілий ОСОБА_5 показав, що ОСОБА_3 в лютому 2018 року орендовав належне йому помешкання, що розташовується за адресою: АДРЕСА_3 та заплатив оренду за два місяці. В один із днів прийшовши до власного помешкання за адресою: АДРЕСА_3 виявив відсутність телевізору марки «LG». ОСОБА_3 повідомив йому, що телевізор відніс на роботу, так як більшість часу проводить на роботі. В подальшому, в один із днів прийшовши до власного помешкання за адресою: АДРЕСА_3 виявив відсутність пральної машини. ОСОБА_3 повідомив йому, що пральну машину відвіз на ремонт. Оскільки ОСОБА_3 не повернув йому викрадені речі він викликав працівників поліції. Вказав, що ОСОБА_3 не відшкодував йому вартість викраденого майна і не повернув речі.

У відповідності до вимог ч. 1 ст. 91 КПК України у кримінальному провадженні підлягають доказуванню подія кримінального правопорушення (час, місце, спосіб та інші обставини вчинення кримінального правопорушення), винуватість обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, форма вини, мотив і мета вчинення кримінального правопорушення.

Статтею 92 КПК України визначено, що обов`язок доказування обставин, передбачених статтею 91 цього Кодексу покладається на слідчого, прокурора, а обов`язок доказування належності та допустимості доказів покладається на сторону, що їх подає.

Враховуючи те, що обвинувачений ОСОБА_3 в повному обсязі визнав свою вину у вчиненні інкримінованого йому органом досудового слідства кримінальному правопорушенні при обставинах, викладених у обвинувальному акті, та беручи до уваги, що прокурор, обвинувачений та потерпілий не оспорювали фактичні обставини кримінального провадження, і судом встановлено, що учасники судового провадження, в тому числі обвинувачений , потерпіллий правильно розуміє зміст цих обставин та відсутні сумніви щодо добровільності його позиції, роз`яснивши їм положення ч. 3 ст. 349 КПК України про те, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оспорювати фактичні обставини провадження у апеляційному порядку, вислухавши думку учасників судового провадження, які не заперечували проти розгляду кримінального провадження, в порядку, передбаченому ч. 3 ст. 349 КПК України, суд визнає недоцільним дослідження доказів стосовно тих фактичних обставин провадження, які ніким не оспорюються.

Враховуючи викладене, суд, допитавши обвинуваченого, потерпілого, та дослідивши матеріали кримінальної справи, що характеризують особу обвинуваченого, прийшов до висновку, що винуватість ОСОБА_3 у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення при обставинах, викладених в обвинувальному акті, доведена повністю.

Дії ОСОБА_3 суд кваліфікує, як таємне викрадення чужого майна (крадіжка), тобто вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 185 КК України.

При призначенні обвинуваченому виду та міри покарання суд враховує загальні засади призначення покарання, тобто призначає покарання в межах, установлених у санкції частини статті Особливої частини КК України, що передбачає відповідальність за вчинений злочин та відповідно до положень Загальної частини КК України, враховуючи ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

Згідно п.3 Постанови Пленуму Верховного Суду України №7 від 24.10.2003 року Про практику призначення кримінального покарання, визначаючи ступінь тяжкості вчиненого злочину, суди повинні виходити із класифікації злочинів ( ст.12 КК України), а також із особливостей конкретного злочину й обставин його вчинення.

До обставин, які пом`якшують покарання обвинуваченого ОСОБА_3 суд відповідно до статті 66 КК України відносить щире каяття.

Обставин, які обтяжують покарання обвинуваченого ОСОБА_3 , судом згідно статті 67 КК України не встановлено.

Відповідно до ст. 65 КК України, особі, яка вчинила кримінальне правопорушення, має бути призначене покарання, необхідне і достатнє для її виправлення та попередження нових кримінальних правопорушень.

При призначенні обвинуваченому ОСОБА_3 покарання суд враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення передбачене ч.1 ст. 185 КК України яке є кримінальним проступком, вчинений умисно, з корисливих мотивів та особу обвинуваченого ОСОБА_3 , який на час вчинення кримінального правопорушення раніше не притягався до кримінальної відповідальності, не судимий в порядку ст. 89 КК України, посередньо характеризується за місцем проживання, на диспансерному обліку в психоневрологічному відділенні Ужгородської міської поліклініки не перебуває та обставини, що пом`якшують покарання та обставини, що обтяжують покарання.

При цьому суд враховує положення ст. 5 КК України щодо зворотної дії в часі закону про кримінальну відповідальність, та те, що 01.07.2020 року набув чинності Закон України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо спрощення досудового розслідування окремих категорій кримінальних правопорушень». Згідно вказаного закону покарання за ч.1 ст. 185 КК України, змінилось та покращує становище обвинуваченого, оскільки передбачає покарання у виді штрафу від однієї тисячі до трьох тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або громадськи роботи на строк від вісімдесяти до двохсот сорока годин, або виправни роботи на строк до двох років, або арешт на строк до шести місяців, або обмеження волі на строк до п`яти років.

Відповідно до ч.ч.1-3 ст.5 КК України закон про кримінальну відповідальність, що скасовує кримінальну протиправність діяння, пом`якшує кримінальну відповідальність або іншим чином поліпшує становище особи, має зворотну дію у часі, тобто поширюється на осіб, які вчинили відповідні діяння до набрання таким законом чинності, у тому числі на осіб, які відбувають покарання або відбули покарання, але мають судимість.

Закон про кримінальну відповідальність, що встановлює кримінальну протиправність діяння, посилює кримінальну відповідальність або іншим чином погіршує становище особи, не має зворотної дії в часі.

Закон про кримінальну відповідальність, що частково пом`якшує кримінальну відповідальність або іншим чином поліпшує становище особи, а частково посилює кримінальну відповідальність або іншим чином погіршує становище особи, має зворотну дію у часі лише в тій частині, що пом`якшує кримінальну відповідальність або іншим чином поліпшує становище особи.

За таких обставин, враховуючи вищенаведені положення КПК України (Глава 30), а також, що Закон помякшив кримінальну відповідальність через виключення такого виду покарання як позбавлення волі, суд вважає за необхідне призначити ОСОБА_3 покарання у виді обмеження волі в межах санкції ч.1 ст.185 КК України та можливість виправлення обвинуваченого без відбування ним призначеного покарання, а тому суд вважає за необхідне застосувати до нього положення ст. 75 КК України та звільнити ОСОБА_3 від відбування покарання з випробуванням з встановленням йому обов`язків згідно ст.76 КК України.

Саме таке покарання на думку суду буде необхідним і достатнім для виправлення обвинуваченого та попередження нових кримінальних правопорушень .

Суд також враховує, що ухвалою Ужгородського міськрайонного суду від 18.02.2022 року ОСОБА_3 звільнено від відбування покарання призначеного вироком Ужгородського міськрайонного суду від 23.12.2020 року у звязку із закінченням іспитового строку.

Запобіжний захід

Матеріали кримінального провадження не містять відомостей про існування щодо обвинуваченого ОСОБА_3 чинного запобіжного заходу будь якого виду.

Клопотань у порядку, передбаченому ст. 331 та главою 18 КПК України, про застосування до обвинуваченого будь-якого запобіжного заходу, від сторони обвинувачення не надходило.

Цивільний позов по справі не заявлявся.

Процесуальні витрати

Згідно ч. 1 ст. 126 КПК України суд вирішує питання щодо процесуальних витрат у вироку або ухвалою.

Питання про судові витрати судом вирішується відповідно до ст. 124 КПК України.

У відповідності до ст.124 КПК України у разі ухвалення обвинувального вироку суд стягує з обвинуваченого на користь держави документально підтверджені витрати на залучення експерта.

Матеріали кримінального провадження містять документально підтвердженні витрати держави на проведення експертизи, тому вони підлягають стягненню з обвинуваченого.

Речові докази і арешт майна

Долю речових доказів необхідно вирішити відповідно до вимог ч. 9 ст. 100 КПК України.

Згідно ч. 9 ст. 100 КПК України питання про долю речових доказів і документів, які були надані суду, вирішується судом при ухваленні судового рішення, яким закінчується кримінальне провадження. Такі докази і документи повинні зберігатися до набрання рішенням законної сили.

На підставі вищевикладеного, керуючись ст.ст.369-371, 373-376 КПК України, суд,

УХВАЛИВ:

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 185 КК України і призначити йому покарання у вигляді обмеження волі строком на 2 (два ) роки.

На підставі ст. 75 КК України ОСОБА_3 звільнити від призначеного судом основного покарання з випробуванням з іспитовим строком 2 (два) роки.

Покласти на ОСОБА_3 обов`язки відповідно до ст. 76 КК України:

- періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації;

- повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи;

Запобіжний захід відносно ОСОБА_3 не обирати.

Речові докази по справі:

-6 відрізків клейкої стрічки «скотч» зі слідами папілярних ліній рук, після вступу вироку в законну силу залишити зберігати при матеріалах справи.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь держави судові витрати по справі в розмірі 715,00 гривень за проведення судової експертизи.

Вирок може бути оскаржений, з підстав, передбачених статтею 394 КПК України до Закарпатського апеляційного суду через Ужгородський міськрайонний суд протягом 30 днів з дня його проголошення, а особою, яка перебуває під вартою в той же строк із моменту отримання його копії.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після прийняття рішення судом апеляційної інстанції.

Копію вироку суду після його проголошення негайно вручити обвинуваченому та прокурору.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку.

Копія судового рішення не пізніше наступного дня після ухвалення надсилається учаснику судового провадження, який не був присутній в судовому засіданні.

Суддя Ужгородського

міськрайонного суду ОСОБА_1