Справа № 347/1942/20
Провадження № 11-кп/4808/481/22
Категорія ч. 2 ст. 125 КК України
Головуючий у 1 інстанції ОСОБА_1
Суддя-доповідач Повзло
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 листопада 2022 року м. Івано-Франківськ

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Івано-Франківського апеляційного суду

в складі суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

з участю секретаря ОСОБА_5 ,

розглянувши у приміщенні суду у відкритому судовому засіданні матеріали кримінального провадження № 0000030 за апеляційною скаргою захисника ОСОБА_6 , що діє в інтересах обвинуваченого ОСОБА_7 , на вирок Косівського районного суду Івано-Франківської області від 11 серпня 2022 року, згідно з яким

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та жителя АДРЕСА_1 , громадянина України, з середньою освітою, не одруженого, не працевлаштованого, не маючого утриманців, раніше не судимого,

визнано винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 28, ч. 2 ст. 125 КК України, та призначено йому покарання у виді двохсот сорока годин громадських робіт.

за участю прокурора ОСОБА_8 ,

захисника ОСОБА_6 ,

ВСТАНОВИЛА:

Суд першої інстанції встановив, що ОСОБА_7 своїми умисними діями, які виразились у спричиненні умисного легкого тілесного ушкодження, що спричинило короткочасний розлад здоров`я, ОСОБА_7 вчинив кримінальний проступок, передбачений ч. 2 ст. 125 КК України.

Кримінальне правопорушення вчинено за таких обставин.

Так, близько 09:30 години 17.09.2019 року ОСОБА_9 , перебуваючи неподалік природнього струмка в АДРЕСА_1 , помітив сусідку ОСОБА_10 , яка в той час здійснювала забір води із вказаного струмка. Після цього ОСОБА_9 , діючи умисно, усвідомлюючи протиправний та суспільно-небезпечний характер своїх дій, на грунті тривалих неприязних відносин, виражаючись нецензурною лайкою почав ображати ОСОБА_10 , підбіг до останньої та з метою спричинення ОСОБА_10 тілесних ушкоджень наніс їй один удар в ділянку голови предметом, схожим на дерев`яну палицю, після чого наніс ОСОБА_10 декілька ударів ногами та руками в різні ділянки тіла. В цей час, батько ОСОБА_9 - ОСОБА_7 , помітивши що ОСОБА_9 наносить удари ОСОБА_10 , без попередньої змови між собою, приєднався до ОСОБА_9 , та діючи умисно, усвідомлюючи протиправний та суспільно-небезпечний характер своїх дій, на грунті тривалих неприязних відносин, також наніс ОСОБА_10 декілька ударів ногами та руками в різні ділянки тіла. Під час застосування насильства зі сторони ОСОБА_9 та ОСОБА_7 , ОСОБА_10 вдалось вирватись та остання втекла до господарства за місцем свого проживання.

В результаті умисного нанесення ударів ОСОБА_10 були спричинені тілесні ушкодження у виді закритої черепно-мозкової травми зі струсом головного мозку, синця лобної ділянки голови, садна лобної ділянки голови та підборіддя. Згідно висновку судово-медичної експертизи від 20.12.2019 виявлені у ОСОБА_10 тілесні ушкодження у вигляді закритої черепно-мозкової травми зі струсом головного мозку відносяться до легких тілесних ушкоджень, які спричинили короткочасний розлад здоров`я, інші тілесні ушкодження відносяться до легких тілесних ушкоджень.

Захисник ОСОБА_6 в апеляційній скарзі просить вирок суду першої інстанції скасувати та постановити новий вирок, яким ОСОБА_7 визнати невинуватим та виправдати за недоведеністю вчинення ним кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 28, ч. 2 ст. 125 КК України.

Вважає, що висновки суду першої інстанції, викладені у вироку, не відповідають фактичним обставинам справи, що вплинуло на вирішення питання про винуватість та на правильність застосування кримінального закону в зв`язку з чим вирок суду є незаконним, необґрунтованим та підлягає скасуванню. Вказує, що судом першої інстанції допущено порушення норм матеріального та процесуального права при винесенні вироку, не здобуто достатніх об`єктивних доказів на підтвердження того, що в діях ОСОБА_7 є склад злочину, передбачений ч. 1 ст. 28, ч. 2 ст. 125 КК України.

В запереченні на апеляційну скаргу представник потерпілої ОСОБА_10 - ОСОБА_11 просить вирок залишити без змін, а апеляційну скаргу захисника ОСОБА_6 без задоволення.

Вважає, що вирок є законним та відповідає всім фактичним обставинам справи, які були здобуті під час судового розгляду, а тому суд об`єктивно та всесторонньо дослідив всі обставини справи та на підставі здобутих доказів та зібраних матеріалів по справі правильно постановив обвинувальний вирок ОСОБА_7 за вчинення ним кримінального проступку, передбаченого ч. 1 ст. 28, ч. 2 ст. 125 КК України.

В доповненні до апеляційної скарги захисник ОСОБА_6 зазначає, що призначаючи ОСОБА_7 покарання суд першої інстанції допустив неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність. Вказує, що х матеріалів кримінального провадження вбачається, що ОСОБА_7 народився ІНФОРМАЦІЯ_2 , тобто, він досяг пенсійного віку, який становить 61 рік, отже, був пенсіонером, що відповідно до ч. 3 ст. 56 КК України, унеможливлює призначення йому покарання у виді громадських робіт.

До початку апеляційного розгляду стороною захисту подано клопотання про закриття кримінального провадження у зв`язку із закінченням строку давності для притягнення ОСОБА_7 до кримінальної відповідальності.

Обвинувачений ОСОБА_7 в судове засідання не з`явився, заяв про розгляд апеляційної скарги за його участю та про відкладення розгляду до суду апеляційної інстанції не надходило. Захисник ОСОБА_6 просив провести апеляційний розгляд без участі обвинуваченого.

Тому, оскільки згідно з ч. 4 ст. 405 КПК України це не перешкоджає проведенню розгляду апеляційної скарги, суд апеляційної інстанції вважає за можливе розглянути вказане кримінальне провадження за його відсутності.

Потерпіла ОСОБА_10 та її представник ОСОБА_11 не з`явивилися в судове засідання суду апеляційної інстанції, повідомлені належним чином про час та місце апеляційного розгляду. Представник потерпілої ОСОБА_11 подав заяву 31 жовтня 2022 року про розгляд апеляційної скарги без його участі та потерпілої, апеляційну скаргу захисника ОСОБА_6 просять залишити без задоволення, а вирок суду першої інстанції без змін.

Відповідно до ч. 4 ст. 405 КПК України неприбуття сторін або інших учасників кримінального провадження не перешкоджає проведенню розгляду, якщо такі особи були належним чином повідомлені про дату, час і місце апеляційного розгляду та не повідомили про поважні причини свого неприбуття.

За таких обставин, суд апеляційної інстанції вважає за можливе проводити апеляційний розгляд без участі потерпілої ОСОБА_10 та представника потерпілої ОСОБА_11 .

Під час апеляційного розгляду:

- захисник ОСОБА_6 підтримавклопотання про звільнення обвинуваченого ОСОБА_7 від кримінальної відповідальності та закриття кримінального провадження у зв`язку із закінченням строків давності та пояснив, що подача клопотання це волевиявлення його клієнта ОСОБА_7 , що йому відомо, що це нереабілітуючі обставини закриття, та просив вирок скасувати;

- прокурор погодився з тим, що в даному провадженні пройшли строки давності, передбачені п. 2 ч. 1 ст. 49 КК України, та обвинувачений ОСОБА_7 повинен бути звільнений від кримінальної відповідальності.

Заслухавши доповідь судді, доводи учасників кримінального провадження, розглянувши клопотання про звільнення обвинуваченого від кримінальної відповідальності та закриття кримінального провадження, колегія суддів вважає, що клопотання про звільнення обвинуваченого від кримінальної відповідальності та закриття кримінального провадження слід задовольнити, з наступних підстав.

Положеннями ч. 4 ст. 286 КПК України визначено, що в разі, якщо під час судового розгляду сторона у кримінальному провадженні звернеться до суду з клопотанням про звільнення обвинуваченого від кримінальної відповідальності, суд має невідкладно розглянути таке клопотання.

Згідно з п. 1 ч. 2 ст. 284 КПК України кримінальне провадження закривається судом у зв`язку зі звільненням особи від кримінальної відповідальності.За правилами ч. 8 вказаної статті, закриття кримінального провадження на підставі, передбаченій п. 1 ч. 2 цієї ж статті, не допускається лише у випадку, коли підозрюваний, обвинувачений проти цього заперечує. В цьому разі розгляд кримінального провадження продовжується в загальному порядку.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 417 КПК України, суд апеляційної інстанції, встановивши обставини, передбачені статтею 284 цього Кодексу, скасовує обвинувальний вирок чи ухвалу і закриває кримінальне провадження.

Правилами ч. 3 ст. 288 КПК України передбачено, що суд своєю ухвалою закриває кримінальне провадження та звільняє обвинуваченого від кримінальної відповідальності у випадку встановлення підстав, передбачених законом України про кримінальну відповідальність.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 49 КК України, особа звільняється від кримінальної відповідальності, якщо з дня вчинення нею злочину і до дня набрання вироком законної сили минули такі строки: три роки - у разі вчинення злочину невеликої тяжкості, за який передбачене покарання у виді обмеження або позбавлення волі.

Відповідно до п. 8 постанови Пленуму Верховного Суду України від 23 грудня 2005 року №12 «Про практику застосування судами України законодавства про звільнення особи від кримінальної відповідальності» особа підлягає звільненню від кримінальної відповідальності за ст. 49 КК, якщо з дня вчинення нею злочину до набрання вироком законної сили минули певні строки давності і вона не ухилялася від слідства або суду та не вчинила нового злочину середньої тяжкості, тяжкого чи особливо тяжкого.

Кримінальне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 28, ч. 2 ст. 125 КК України, у вчиненні якого обвинувачується ОСОБА_7 в силу ч. 2 ст. 12 КК України є кримінальним проступком, за яке передбачене покарання у виді штрафу від п`ятдесяти до ста неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або громадських робіт на строк від ста п`ятдесяти до двохсот сорока годин або виправних робіт на строк до одного року, або арешту на строк до шести місяців, або обмеження волі на строк до двох років.

Як вбачається з матеріалів кримінального провадження, вказане кримінальне правопорушення було вчинене ОСОБА_7 17 вересня 2019 року, тобто з дня його вчинення і до дня набрання вироком законної сили минуло понад три роки.

Матеріали кримінального провадження не містять відомостей про те, що протягом цього трирічного строку ОСОБА_7 був засуджений за вчинення нового кримінального правопорушення чи ухилявся від слідства та суду.

З огляду на наведене, з часу вчинення кримінального правопорушення на день розгляду судом апеляційної інстанції оскарженого вироку минуло більше трьох років, тобто у даному кримінальному провадженні закінчився строк давності притягнення обвинуваченого до відповідальності, передбачений ст. 49 КК України.

При цьому колегія суддів враховує правову позицію Об`єднаної палати Касаційного кримінального суду Верховного Суду, викладену у постанові від 05.04.2021 року (справа № 328/1109/19) та правову позицію, викладену у постанові від 29.07.2021 року (справа № 552/5595/18) колегії суддів Першої судової палати Касаційного кримінального суду Верховного Суду.

Так, відповідно до змісту викладених правових позицій Верховного Суду, з аналізу законодавства, що регулює питання закриття кримінального провадження та звільнення особи від кримінальної відповідальності у зв`язку із закінченням строків давності, слідує, що строк давності - це передбачений ст. 49 КК України певний проміжок часу з дня вчинення кримінального правопорушення, що визначено в обвинувальному акті та встановлено судом, і до дня набрання вироком законної сили, закінчення якого є підставою для звільнення особи, котра вчинила кримінальне правопорушення, від кримінальної відповідальності.

Вказаною нормою встановлено строки давності з огляду на тяжкість вчиненого кримінального правопорушення відповідно до класифікації, визначеної приписами ст. 12 КК України, після закінчення яких особа звільняється від кримінальної відповідальності; підстави такого звільнення; правила обчислення перебігу строків давності, його відновлення, зупинення і переривання.

Відповідно до приписів п. 1 ч. 2 ст. 284, ч. 3 ст. 285, ч. 4 ст. 286, ч. 3 ст. 288 КПК, якщо під час здійснення судового провадження за обвинувальним актом, сторона кримінального провадження звернеться до суду з клопотанням про звільнення від кримінальної відповідальності у зв`язку із закінченням строків давності, суд має невідкладно розглянути таке клопотання, та у випадку встановлення підстав, передбачених законом України про кримінальну відповідальність, і за наявності згоди особи на її звільнення на підставі спливу строків давності, закрити кримінальне провадження, звільнивши таку особу від кримінальної відповідальності.

Крім того, у своїй постанові від 22.05.2018 року по справі №665/2387/14-к (провадження №51-240км18) Верховний Суд вказав, що підставою звільнення особи від кримінальної відповідальності за статтями 49 КК є лише таке закінчення відповідного строку давності, який сплив до дня набрання законної сили обвинувальним вироком суду щодо особи, яка вчинила злочин певної тяжкості. Якщо строк давності закінчується після ухвалення обвинувального вироку, то особу може бути звільнено від кримінальної відповідальності (покарання) тільки до набрання вироком законної сили. Так, наприклад, закінчення строку припадає на час апеляційного провадження. У такому разі апеляційний суд, встановивши і перевіривши всі необхідні обставини для звільнення особи від кримінальної відповідальності у зв`язку із закінченням строків давності, повинен скасувати обвинувальний вирок і закрити кримінальне провадження (справу).

Враховуючи наведене, приймаючи до уваги, що на момент розгляду справи в суді апеляційної інстанції закінчився строк давності, передбачений п. 2 ч. 1 ст. 49 КК України, колегія суддів вважає, що ОСОБА_7 підлягає звільненню від кримінальної відповідальності за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 28, ч. 2 ст. 125 КК України, у зв`язку із закінченням строків давності, вирок суду підлягає скасуванню, а кримінальне провадження закриттю на підставі п. 1 ч. 2 ст. 284 КПК України та ст. 417 КПК України.

З урахуванням того, що провадження щодо ОСОБА_7 закрито на нереабілітуючих підставах, потерпіла має право звернутися до суду з позовом про відшкодування шкоди в порядку цивільного судочинства.

Керуючись ст. ст. 284, 376, 404, 405, 407, 418, 419 КПК України, ст. 49 КК України, колегія суддів,

ПОСТАНОВИЛА:

Клопотання захисника ОСОБА_6 , що діє в інтересах обвинуваченого ОСОБА_7 про скасування вироку Косівського районного суду Івано-Франківської області від 11 серпня 2022 року щодо ОСОБА_7 та звільнення його від кримінальної відповідальності на підставі п. 2 ч. 1 ст. 49 КК України задовольнити.

Вирок Косівського районного суду Івано-Франківської області від 11 серпня 2022 року щодо ОСОБА_7 за ч. 1 ст. 28, ч. 2 ст. 125 КК України скасувати.

Звільнити ОСОБА_7 від кримінальної відповідальності за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 28, ч. 2 ст. 125 КК України, на підставі п. 2 ч. 1 ст. 49 КК України у зв`язку з закінченням строків давності.

Кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000030 від 27 серпня 2020 року закрити на підставі п. 1 ч. 2 ст. 284 КПК України у зв`язку з звільненням ОСОБА_7 від кримінальної відповідальності.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом трьох місяців з дня проголошення.

Судді ОСОБА_2

ОСОБА_3

ОСОБА_4