Справа № 405/617/23
провадження № 1-кс/405/1108/23
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07.04.2023 м. Кропивницький

слідчий суддя Ленінського районного суду м. Кіровограда ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , підозрюваного ОСОБА_4 та його захисника- адвоката ОСОБА_5 розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Кропивницькому клопотання старшого слідчого відділу розслідування злочинів у сфері транспорту СУ ГУНП в Кіровоградській області ОСОБА_6 у кримінальному провадженні внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань 29 січня 2023 року №0000142, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.286 КК України, про застосування запобіжного заходу у виді особистого зобов`язанння підозрюваному ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженцю с. Жовтневе, Червонокам`янського району, Читінської області, українцю, громадянину України, одруженому, працюючому водієм на ПП «Олікс», маючому на утриманні малолітню доньку, 2014 року народження, зареєстрованому та проживаючому за адресою: АДРЕСА_1 ,

ВСТАНОВИВ:

старший слідчий відділу розслідування злочинів у сфері транспорту СУ ГУНП в Кіровоградській області ОСОБА_6 за погодженням з прокурором відділу Кіровоградської обласної прокуратури ОСОБА_3 звернулася до слідчого судді з клопотанням про застосування підозрюваному ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 запобіжного заходу у виді особистого зобов`язання, в межах строку досудового розслідування, тобто до 29.05.2023 року.

В обґрунтування клопотання слідча вказала, що ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , 29.01.2023 близько 17 години 30 хвилин, керуючи технічно-справним маршрутним таксі № 44, - автомобілем «БАЗ 22154», реєстраційний номер НОМЕР_1 , який на праві приватної власності належить ОСОБА_7 , перебував на робочому місці та здійснював рух по маршруту «с. Гірниче - вул. Жадова».

Під час руху в складних погодних та дорожніх умовах, які обумовлювалися темною порою доби та відсутністю вуличного освітлення ОСОБА_4 , рухався за кермом зазначеного транспортного засобу по вул. Бобринецький шлях в м. Кропивницькому зі сторони вул. Великої Пермської в напрямку вул. Кавказької площі, при цьому порушуючи вимоги п. п. 1.5, 2.3 (б) і (д) Правил дорожнього руху України, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 10.10.2001 № 1306 (далі ПДР України) ( п. 1.5 Дії або бездіяльність учасників дорожнього руху та інших осіб не повинні створювати небезпеку чи перешкоду для руху, загрожувати життю або здоров`ю громадян, завдавати матеріальних збитків; п. 2.3 Для забезпечення безпеки руху водій повинен: б) бути уважним, стежити за дорожньою обстановкою, відповідно реагувати на її зміну, стежити за правильністю розміщення та кріплення вантажу, технічним станом транспортного засобу і не відволікатися від керування цим засобом у дорозі; д) не створювати своїми діями загрози безпеці дорожнього руху) проявив особисту неуважність і безпечність до забезпечення елементарних вимог безпеки дорожнього руху.

Так ОСОБА_4 , свідомо виявивши легковажність, грубо порушив вимоги дорожнього знаку 3.29 «Обмеження максимальної швидкості до 30 км/год» згідно ПДР України та діючи в супереч вимог п. 12.9 (б) ПДР України (п. 12.9 Водієві забороняється: б) перевищувати максимальну швидкість, зазначену в пунктах 12.4 - 12.7, на ділянці дороги, де встановлено дорожні знаки 3.29, 3.31, або на транспортному засобі на якому встановлено розпізнавальний знак відповідно до підпункту «и» пункту 30.3 цих Правил), рухався зі швидкістю 48,6 км/год. +- 3,9 км/год., чим значно її перевищив. У подальшому, будучи достатньо проінформованим про наявність по напрямку свого руху дорожнього знаку 5.38.1 «Пішохідний перехід» згідно ПДР України, не впевнився у відсутності пішоходів на пішохідному переході, яким може бути створена небезпека для руху, не вжив заходів для зменшення швидкості аж до зупинки транспортного засобу, продовжив рух прямо, не надавши при цьому переваги в русі пішоходу ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , яка перетинала проїзну частину зліва на право щодо напрямку його руху, в межах пішохідного переходу, чим грубо порушив вимоги п. п. 12.3 та 18.1 ПДР України (п. 12.3 У разі виникнення небезпеки для руху або перешкоди, яку водій об`єктивно спроможний виявити, він повинен негайно вжити заходів для зменшення швидкості аж до зупинки транспортного засобу або безпечного для інших учасників руху об`їзду перешкоди; п. 18.1 Водій транспортного засобу, що наближається до нерегульованого пішохідного переходу, на якому перебувають пішоходи, повинен зменшити швидкість, а в разі потреби зупинитися, щоб дати дорогу пішоходам, для яких може бути створена перешкода чи небезпека).

Внаслідок вищезазначених односторонніх дій водія ОСОБА_4 , на відстані 2,30 м від правого краю та 37,4 м від в`їзду до пожежної частини, розташованої за адресою вул. Бобринецький шлях 2-а, в м. Кропивницькому, в межах пішохідного переходу, допустив наїзд передньою правою частиною автомобіля «БАЗ 22154», реєстраційний номер НОМЕР_1 , на вищезазначеного пішохода ОСОБА_8 .

Тобто невідповідні вимогам п. п. 2.3 (б), 12.3, 12.9 та 18.1 ПДР України дії водія ОСОБА_4 (згідно висновку судової інженерно-транспортної експертизи № 844/23-27 від 16.03.2023) знаходяться в технічному причинному зв`язку з фактом наїзду автомобіля під його керуванням на пішохода та у результаті якого: пішохід ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 згідно висновку судово-медичної експертизи №131 від 29.03.2023 отримала тілесні ушкодження у вигляді: черепно-мозкової травми, рани в тім?яно-потиличній ділянці праворуч, синців нижче лівого та правого ока, крововиливів у м?які покриви голови, переломів кісток склепіння та основи черепа, забою мозку, субарахноїдального крововиливу, тупої травми грудної клітки та тазу, переламу 11,12 ребер праворуч, розриву лівого клубово-крижового зчленування, синців правого ліктьового суглобу, лівого стегна, лівого колінного суглобу, лівої гомілки, правої гомілки та рани лівого стегна, які у своїй сукупності за ступенем тяжкості відносяться до категорії ТЯЖКИХ, як небезпечних для життя в момент заподіяння, а в даному випадку призвели до смерті. Смерть ОСОБА_8 знаходиться в прямому причинному зв`язку з отриманими тілесними ушкодженнями.

Таким чином, ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України, кваліфікуючими ознаками якого є: порушення правил безпеки дорожнього руху, особою, яка керує транспортним засобом, що спричинило смерть потерпілої.

Слідча в клопотанні просила застосувати до підозрюваного запобіжний захід - особисте зобов`язання, посилаючись на обґрунтування пред`явленої підозри, наявність ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, що викладені у клопотанні.

Прокурор у судовому засіданні підтримав клопотання, просив задовольнити посилаючись на обставини викладені у клопотанні.

Підозрюваний та захисник не заперечували щодо задоволення клопотання.

Вивчивши клопотання та додані до нього матеріали, заслухавши пояснення прокурора, захисника та підозрюваного, слідчий суддя за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин, керуючись законом, оцінивши кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення, приходить до наступних висновків.

Слідчим суддею встановлено, що слідчим відділом розслідування злочинів у сфері транспорту слідчого управління Головного управління Національної поліції в Кіровоградській області здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні за № 0000142 від 29.01.2023 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України (а.к. 7- витяг з ЄРДР).

29.03.2023 року ОСОБА_4 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 286 КК України (а.к. 22-23).

Підставою кримінальної відповідальності є вчинення особою суспільно небезпечного діяння, яке містить склад кримінального правопорушення, передбаченого цим Кодексом (ст. 2 КК України).

Щодо обґрунтованості підозри:

Під час розгляду клопотання слідчий суддя встановив, що органом досудового розслідування ОСОБА_4 обґрунтовано підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України. Його причетність до оголошеної підозри підтверджується протоколом огляду місця дорожньо-транспортної пригоди від 29.01.2023 (а.к. 9-13), протоколом огляду місця події (огляд трупу ОСОБА_8 ) (а.к. 14), протоколом допиту свідка (а.к. 15-16), висновком експерта (а.к. 20-21), повідомленням про підозру (а.к. 22-23), протоколом допиту підозрюваного (а.к. 22-23).

Положення кримінального процесуального законодавства не розкривають поняття «обґрунтованості підозри». В оцінці цього питання слідчий суддя користується практикою Європейського суду з прав людини, яка відповідно до ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» є джерелом права. У рішеннях, зокрема «Фокс, Кемпбел і Гартлі проти Сполученого Королівства», «Нечипорук та Йонкало проти України» Європейський суд з прав людини наголошує, що «обґрунтована підозра» передбачає наявність фактів або інформації, які б могли переконати об`єктивного спостерігача у тому, що відповідна особа могла вчинити злочин.

Таким чином, наявні матеріали на думку слідчого судді свідчать, що існують факти та інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача, що ОСОБА_4 міг вчинити кримінальне правопорушення, передбачене ч.2 ст.286 КК України.

У відповідності до ст. 2 КПК України завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

Згідно з ч. 1 ст. 7 КПК України зміст та форма кримінального провадження повинні відповідати загальним засадам кримінального провадження, до яких, зокрема, відносяться: верховенство права; законність; рівність перед законом і судом; повага до людської гідності; презумпція невинуватості та забезпечення доведеності вини; змагальність сторін та свобода в поданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості; безпосередність дослідження показань, речей і документів.

Щодо ризиків передбачених ст. 177 КПК України:

метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: 1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; 2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; 3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; 4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; 5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Перевіряючи доводи прокурора на предмет наявності ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, слідчий суддя приходить до висновку про наявність підстав вважати, що з огляду на обставини кримінального провадження та тяжкість інкримінованого підозрюваному правопорушення, на даний час існують ризики того, що підозрюваний ОСОБА_4 :

- усвідомлюючи тяжкість кримінального правопорушення та розуміючи міру покарання, яка може бути до нього застосована, у разі ухвалення обвинувального вироку, може переховуватися від органів досудового розслідування та суду. Кримінальне правопорушення, у вчиненні якого підозрюється ОСОБА_4 передбачений ч. 2 ст. 286 КК України за класифікацією статті 12 КК України належать до тяжких кримінальних правопорушень, відповідальність за вчинення якого передбачає можливість покарання виді позбавлення волі на строк від трьох до восьми років з позбавленням права керувати транспортними засобами на строк до трьох років або без такого.

Зазначені обставини самі по собі можуть бути мотивом та підставою для підозрюваного переховуватися від органів досудового розслідування чи суду, що узгоджується із позицією ЄСПЛ у справі "Ілійков проти Болгарії", в якому зазначено, що суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування.

Так, у рішенні ЄСПЛ по справі "Бессієв проти Молдови" суд вказав, що ризик втечі має оцінюватися судом у контексті чинників, пов`язаних з характером особи, її моральністю, місцем проживання, родом занять, майновим станом, сімейними зв`язками та усіма видами зв`язку з країною, в якій така особа піддається кримінальному переслідуванню. Серйозність покарання є релевантною обставиною в оцінці ризику того, що підозрюваний може втекти.

Таким чином, слідчий суддя вважає, що наведені у клопотанні слідчого обставини у сукупності дають достатні підстави вважати наявним та обґрунтованим ризик переховування з метою ухилення від кримінальної відповідальності.

Крім того, підозрюваний усвідомлюючи тяжкість покарання та вагомості доказів обґрунтованості підозри, незаконно впливати на свідків. Незважаючи на те, що безпосередній очевидець події, а саме свідок ОСОБА_9 вже допитана під час досудового розслідування кримінального провадження, вказаний факт не виключає можливості вплинути на неї зі сторони підозрюваного ОСОБА_4 з метою спонукання її до зміни раніше наданих ними показів.

Оцінюючи обґрунтованість даного ризику, слідчий суддя виходить із передбаченої кримінальним процесуальним законом процедури отримання свідчень від осіб, які є свідками, у кримінальному провадженні, а саме спочатку на стадії досудового розслідування свідчення отримуються шляхом допиту слідчим чи прокурором, а після направлення обвинувального акту до суду на стадії судового розгляду - усно шляхом допиту особи в судовому засіданні (частини 1, 2 статті 23, стаття 224 КПК). Суд може обґрунтовувати свої висновки лише на свідченнях, які він безпосередньо сприймав під час судового засідання або отриманих у порядку, передбаченому статтею 225 КПК. Суд не вправі обґрунтовувати судові рішення показаннями, наданими слідчому, прокурору, або посилатися на них (частина 4 статті 95 КПК), оскільки жоден доказ не має наперед встановленої сили. Так, ризик впливу на свідків існує не лише на початковому етапі кримінального провадження при зібранні доказів, а й продовжує існувати на стадії судового розгляду до моменту безпосереднього отримання судом показань від свідків та дослідження їх судом.

За таких обставин, оскільки допит свідків на стадії судового розгляду у цьому кримінальному провадженні ще не здійснено, то слідчий суддя погоджується з тим, що доведеним є ризик незаконного впливу підозрюваним ОСОБА_4 на свідків в даному кримінальному провадженні, з метою зміни чи відмови від раніше наданих ними показань.

Отже, під час розгляду клопотання, слідчий суддя встановив наявність ризиків, передбачених п. п.1,3 ч.1 ст. 177 КК України.

Прокурором під час розгляду клопотання доведено наявність обґрунтованої підозри та ризиків, передбачених п.п. 1,3 ч. 1 ст. 177 КПК України, а також доведено, що запобіжний захід у виді особистого зобов`язання зможе забезпечити належне виконання підозрюваним процесуальних обов`язків, а також запобігти встановленим ризикам, а тому буде забезпечено виконання завдань кримінального судочинства.

Відповідно до ч. 1 ст. 179 КПК України особисте зобов`язання полягає у покладенні на підозрюваного, обвинуваченого зобов`язання виконувати покладені на нього слідчим суддею, судом обов`язки, передбачені статтею 194 цього Кодексу.

Згідно з ч.7 ст. 194 КПК України обов`язки, передбачені частинами п`ятою та шостою цієї статті, можуть бути покладені на підозрюваного, обвинуваченого на строк не більше двох місяців.

З урахуванням встановлених обставин, пояснень прокурора, підозрюваного, враховуючи, наявних ризиків, передбачених п.п.1,3 ч.1 ст.177 КПК України, а також те, що ОСОБА_4 обґрунтовано підозрюється у вчиненні тяжкого кримінального правопорушення, слідчий суддя дійшов висновку, що запобіжний захід у виді особистого зобов`язання забезпечить виконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків, передбачених ч.5 ст.194 КПК України, а тому клопотання слідчого підлягає задоволенню.

Керуючись ст.ст.176-197, 369-372 КПК України,

ПОСТАНОВИВ:

клопотання слідчого- задовольнити.

Застосувати підозрюваному ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 запобіжний захід у виді особистого зобов`язання, до 29.05.2023 року.

Покласти на підозрюваного ОСОБА_4 наступні обов`язки:

- прибувати до слідчого, прокурора та суду, у залежності від стадії кримінального провадження, за їх першою вимогою;

- повідомляти слідчого, прокурора чи суд, у залежності від стадії кримінального провадження, про зміну свого місця проживання та роботи;

- утримуватись від спілкування з свідком у даному кримінальному провадженні з приводу обставин дорожньо-транспортної пригоди.

Роз`яснити підозрюваному ОСОБА_4 , що в разі невиконання покладених на нього обов`язків, до нього може бути застосований більш жорсткий запобіжний захід і на нього може бути накладено грошове стягнення в розмірі від 0,25 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб до 2 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Контроль за виконанням обов`язків покласти на слідчого та прокурора.

Строк дії покладених на підозрюваного обов`язків визначити до 21.05.2023.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя ОСОБА_1