Справа № 946/7878/22
Провадження № 1-кс/946/2649/22
УХВАЛА
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

15 листопада 2022 року Ізмаїльський міськрайонний суд Одеської області в складі: головуючого слідчого судді ОСОБА_1 ,

за участю: секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

слідчого ОСОБА_3 , прокурора ОСОБА_4 ,

підозрюваного ОСОБА_5 , захисника ОСОБА_6 , законних представників ОСОБА_7 та ОСОБА_8
розглянувши у відкритому судовому засіданні клопотання слідчого відділу Ізмаїльського РВП ГУНП в Одеській області ОСОБА_3 , погоджене з прокурором Ізмаїльської окружної прокуратури про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно:

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця міста Ізмаїл Одеської області, громадянина України, освіта неповна середня, учня 9 класу КЗ «Ізмаїльської спеціальної загальноосвітньої школи №5 І-ІІ ступенів», не одруженого, офіційно не працюючого, який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , проживає за адресою: АДРЕСА_2 , в силу ст.ст. 88-91 КК України є таким, що має судимість:

- 30.05.2022 року Ізмаїльським районним судом Одеської області за ч.ч. 2, 3 ст. 185, ч.2 ст. 186 КК України до 5 років позбавлення волі. На підставі ст. 75 КК України від відбування покарання звільнено з іспитовим строком 2 роки.

підозрюваного у скоєнні кримінальних правопорушень, передбачених ч.4 ст. 185, ч.4 ст. 186, ч.1 ст. 357 КК України, -

В С Т А Н О В И В:

В провадженні слідчого СВ Ізмаїльського РВП ГУНП в Одеській області знаходяться матеріали досудового розслідування, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000961 від 10.10.2022 року за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч.4 ст. 185, ч.4 ст. 186, ч.1 ст. 357 КК України.
У своєму клопотанні, погодженому з прокурором, слідчий вказує, що досудовим розслідуванням установлено, що в період дії на всій території України воєнного стану, введеного з 07.03.2022 Указом Президента України від 24.02.2022 № 64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні» та Указом Президента України від 14.03.2022 № 133/2022 продовжено строк дії воєнного стану в Україні з 26.03.2022 строком на 30 діб, Указом Президента України від 18.04.2022 № 259/2022 продовжено строк дії воєнного стану в Україні з 25.04.2022 строком на 30 діб, Указом Президента України від 17.05.2022 № 341/2022 продовжено строк дії воєнного стану в Україні з 25.05.2022 строком на 90 діб, Указом Президента України від 18.08.2022 № 573/2022 продовжено строк дії воєнного стану в Україні з 23.08.2022 строком на 90 діб, ОСОБА_5 19.07.2022 близько 16:00 години перебуваючи на території парку біля Святопокровського собору РПЦ, неподалік від вул. Садова в м. Ізмаїлі Одеської області, діючи умисно, повторно, в умовах воєнного стану, з корисливих мотивів, з метою особистого збагачення, усвідомлюючи злочинний характер своїх дій, переконавшись у відсутності сторонніх осіб, які б могли зашкодити його злочинним намірам та діям, підійшов до потерпілого ОСОБА_9 та із застосуванням насильства, яке не є небезпечним для здоров`я потерпілого, яке виразилося в нанесенні одного удару рукою в обличчя потерпілого, від чого останній втратив рівновагу та впав на землю, відкрито викрав велосипед марки «Ardis Striker» чорного кольору вартістю 3139,15 грн. та гаманець чорного кольору в якому знаходилися грошові кошти близько 100 грн. та банківські картки банку АТ «Пумб» та АТ КБ «ПРИВАТБАНК» після чого з викраденим залишив місце вчинення кримінального правопорушення, розпорядившись викраденим на власний розсуд.
Своїми діями, ОСОБА_5 заподіяв потерпілому ОСОБА_9 майнову шкоду на загальну суму 3139,15 грн.
Таким чином, ОСОБА_5 підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 186 КК України за ознаками відкрите викрадення чужого майна (грабіж), вчинене повторно, поєднане з насильством, яке не є небезпечним для здоров`я потерпілого, вчинене в умовах воєнного стану.
Також, досудовим розслідуванням установлено що ОСОБА_5 19.07.2022 близько 16:00 години перебуваючи на території парку біля Святопокровського собору РПЦ, неподалік від вул. Садова в м. Ізмаїлі Одеської області, переконавшись у відсутності сторонніх осіб, які б могли зашкодити його злочинним намірам та діям, маючи умисел на таємне викрадення чужого майна, діючи умисно, з корисливих мотивів, з гаманця чорного кольору, який належить потерпілому ОСОБА_9 таємно викрав банківські картки АТ «Пумб» та АТ КБ «ПРИВАТБАНК», та які відповідно Закону України від 02 квітня 1992 року «Про інформацію», Закону України від 02 жовтня 2001 року «Про платіжні системи та переказ коштів в України», п. 1 ст. 5 Закону від 22 травня 2003 року «Про електронні документи та електронний документообіг», «Положення про міжбанківські розрахунки», затвердженого постановою Правління Національного банку України від 08 жовтня 1998 року і ст. 200 КК України є електронним платіжним документом, тобто офіційним документом, після чого з викраденим залишив місце вчинення кримінального правопорушення, розпорядившись викраденим на власний розсуд.
Таким чином, ОСОБА_5 підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 357 КК України, за ознаками викрадення офіційних документів, вчинене з корисливих мотивів.
Крім того, досудовим розслідуванням установлено, що в період дії на всій території України воєнного стану, введеного з 07.03.2022 Указом Президента України від 24.02.2022 № 64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні» та Указом Президента Українивід 14.03.2022 № 133/2022 продовжено строк дії воєнного стану в Україні з 26.03.2022 строком на 30 діб, Указом Президента України від 18.04.2022 № 259/2022 продовжено строк дії воєнного стану в Україні з 25.04.2022 строком на 30 діб, Указом Президента України від 17.05.2022 № 341/2022 продовжено строк дії воєнного стану в Україні з 25.05.2022 строком на 90 діб, Указом Президента України від 18.08.2022 № 573/2022 продовжено строк дії воєнного стану в Україні з 23.08.2022 строком на 90 діб, ОСОБА_5 21.10.2022 знаходячись у приміщенні супермаркету «Таврія В», розташований за адресою: Одеська область, м. Ізмаїл, проспект Незалежності, 181, діючи умисно, в умовах воєнного стану, повторно, з корисливих мотивів, з метою особистого збагачення, усвідомлюючи злочинний характер своїх дій, переконавшись у відсутності сторонніх осіб, які б могли зашкодити його злочинному наміру та діям, підійшов до комірки № 18 камери зберігання, розташованої біля входу у приміщення супермаркету де за допомогою ключа, який він виявив на столі біля камер зберігання, відкрив вказану комірку з відки таємно викрав бездротові навушники «QCY T10 ProBlack» вартістю500 грн., які належать ОСОБА_10 .
Своїми діями, ОСОБА_5 заподіяв потерпілому ОСОБА_10 майнову шкоду на загальну суму 500 грн.
Таким чином, ОСОБА_5 підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України за ознаками таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинене повторно, поєднане з проникненням у сховище, вчинене в умовах воєнного стану.
Обґрунтованість підозри ОСОБА_5 повністю підтверджується зібраними у кримінальному провадженні доказами за їх сукупністю.
15.11.2022 року ОСОБА_5 повідомлено про підозру у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.4 ст. 185, ч.4 ст. 186, ч.1 ст. 357 КК України.
Слідчий та прокурор в судовому засіданні підтримали клопотання та просили його задовольнити.
Підозрюваний, захисник та законний представники підозрюваного - ОСОБА_8 заперечували проти задоволення клопотання та просили застосувати запобіжний захід у вигляді домашнього арешту.
Законний представники підозрюваного - ОСОБА_7 вирішення питання про обрання запобіжного заходу залишила на розсуд суду.
Вивчивши клопотання та матеріали які обґрунтовують доводи клопотання, допитавши підозрюваного, а також вислухавши думку слідчого, прокурора, захисника, законних представників, приходжу до наступного висновку.
Відповідно до ч. 3 ст. 176 КПК України, слідчий суддя, суд відмовляє у застосуванні запобіжного заходу, якщо слідчий, прокурор не доведе, що встановлені під час розгляду клопотання про застосування запобіжних заходів обставини, є достатніми для переконання, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів, передбачених частиною першою цієї статті, не може запобігти доведеним під час розгляду ризику або ризикам. При цьому найбільш м`яким запобіжним заходом є особисте зобов`язання, а найбільш суворим - тримання під вартою.
Згідно до ст. 177 КПК України, метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам:
1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду;
2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення;
3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні;
4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином;
5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.
Разом з тим Європейський суд з прав людини неодноразово підкреслював, шо сама по собі тяжкість покарання, що загрожує підозрюваному у разі визнання його вини не може бути підставою для застосування до нього найбільш суворого запобіжного заходу у виді тримання під вартою.

В рішенні «Мамедова проти Росії» (Mamedova v Russia) 7064/05 від 01 червня 2006 року Європейський Суд з прав людини зазначив, що, хоча суворість покарання є визначальним елементом при оцінці ризику переховуватися від правосуддя чи вчинення нових злочинів, потребу позбавлення когось волі не можна оцінювати з винятково абстрактного погляду, беручи до уваги тільки тяжкість злочину.

Вищим спеціалізованим судом України з розгляду цивільних і кримінальних справ, висловлено позицію, викладену у п.1 листа за №511-550/0/4-13 від 04.04.2013 року, згідно якої, вирішуючи питання про застосування, продовження, зміну або скасування запобіжного заходу при розгляді відповідних клопотань, слідчий суддя, суд щоразу зобов`язаний: здійснювати повноваження із судового контролю за дотриманням прав свобод та інтересів осіб у кримінальному провадженні під час досудового розслідування і судового розгляду, діяти відповідно до вимог кримінального процесуального закону; враховувати, що запобіжні заходи у кримінальному провадженні обмежують права особи на свободу та особисту недоторканість, гарантовані ст.5 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод 1950 року (Конвенція), а тому можуть бути застосовані тільки за наявності законної мети та підстав, визначених КПК, з урахуванням відповідної практики Європейського суду з прав людини (ЄСПЛ); при розгляді клопотання про обрання або ж продовження застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою обов`язково має бути розглянуто можливість застосування інших (альтернативних) запобіжних заходів (правова позиція, викладена у п.80 рішення ЄСПЛ від 10.02.2011 року у справі «Харченко проти України») тощо.
Згідно з вимогами п.п.3 і 4 ст.5 Конвенції та практики ЄСПЛ (рішення від 25.03.1999 року у справі «Ніколова проти Болгарії», рішення від 06.11.2008 року у справі «Єлоєв проти України»), обмеження права особи на свободу і особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою. При цьому, ризик переховування обвинуваченого від правосуддя не може оцінюватися виключно на підставі суворості можливого судового рішення, а це слід робити з урахуванням низки відповідних фактів, які можуть підтверджувати існування такого ризику, або свідчити про такий його незначний ступінь, який не може служити підставою для запобіжного ув`язнення.
З матеріалів кримінального провадження вбачається, що в провадженні слідчого СВ Ізмаїльського РВП ГУНП в Одеській області знаходяться матеріали досудового розслідування, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000961 від 10.10.2022 року за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч.4 ст. 185, ч.4 ст. 186, ч.1 ст. 357 КК України.
15.11.2022 року ОСОБА_5 повідомлено про підозру у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.4 ст. 185, ч.4 ст. 186, ч.1 ст. 357 КК України.
Обґрунтованість підозри ОСОБА_5 повністю підтверджується зібраними у кримінальному провадженні доказами за їх сукупністю.
Згідно протоколу допиту підозрюваного від 15.11.2022 року, ОСОБА_5 вину визнав частково.
Згідно свідоцтва про народження серії НОМЕР_1 ОСОБА_5 народився ІНФОРМАЦІЯ_2 , тобто є неповнолітнім.
В порядку ст. 208 КПК України ОСОБА_5 не затримувався.
З матеріалів клопотання вбачається, що ОСОБА_5 25.10.2022 року надав письмові пояснення в яких визнав факт вчинення кримінального правопорушення за ч.4 ст. 185, ч.1 ст. 357 КК України.
Таким чином, після надання письмових пояснень ОСОБА_5 мав можливість переховуватися від органів досудового розслідування, однак, не скористався цією можливістью.
Враховуючи вищезазначені обставини, неповнолітній вік підозрюваного, наявність у підозрюваного постійного місця проживання за адресою: АДРЕСА_2 , часткове визнання вини, проживання разом з матір`ю, тобто наявні міцні соціальні зв`язки, можливість переховуватися від органів досудового розслідування,слідчий суддя вважає, що відсутні підстави для обрання самої суворої міри запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, тому у задоволенні клопотання слідчого відділу Ізмаїльського РВП ГУНП в Одеській області ОСОБА_3 про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_5 , необхідно відмовити.

Слідчим, прокурором в судовому засіданні не було доведено, що встановлені під час розгляду клопотання про застосування запобіжних заходів обставини, є достатніми для переконання, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів ніж тримання під вартою, не може запобігти доведеним під час розгляду ризику або ризикам.

Разом з тим, приходжу до висновку, що виходячи з наявних доказів, досліджених в ході судового засідання ОСОБА_5 підозрюється у вчиненні тяжкого злочину, підозрюваний може вчинити інше кримінальне правопорушення, незаконно впливати на свідків, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, тому виходячи з вказаного, та в зв`язку з недоведеністю достатніх підстав вважати, що застосування до підозрюваного більш м`яких запобіжних заходів передбачених ч.1 ст.176 КПК України не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу, приходжу до висновку, щодо можливості застосування відносно підозрюваного ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який проживає за адресою: АДРЕСА_2 , запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту, з забороною ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , цілодобово залишати місце свого проживання.
Як зазначив Європейський суд з прав людини у своєму рішенні в справі "Манчіні проти Італії", за наслідками та способами застосування як тримання під вартою, так і домашній арешт прирівнюються до позбавлення волі для цілей статті 5 § 1(с) Конвенції.

Керуючись ст.ст. 176-178, 179, 181 -184, 193, 194, 196 КПК України, -

У Х В А Л И В:

В задоволенні клопотання слідчого відділу Ізмаїльського РВП ГУНП в Одеській області ОСОБА_3 , про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 відмовити.

Застосувати відносно підозрюваного ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який проживає за адресою: АДРЕСА_2 , запобіжний захід у вигляді домашнього арешту, з забороною ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , цілодобовозалишати місце свого проживання.

Покласти на підозрюваного ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , обов`язки до закінчення строку досудового розслідування, передбачені ч. 5 ст. 194 КПК України:

1) прибувати за кожною вимогою до слідчого, прокурора, слідчого судді, суду;

2) не залишати місце свого проживання без дозволу слідчого, прокурора або суду.

Строк дії ухвали слідчого судді становить 60 (шістдесят) днів і обчислюється з 15.11.2022 року. Ухвала слідчого судді про застосування запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту припиняє свою дію 13 січня 2023 року.
Апеляційна скарга, на ухвалу слідчого судді, може бути подана протягом п`яти днів з дня її оголошення.
Подання апеляційної скарги на ухвалу слідчого судді зупиняє набрання нею законної сили, але не зупиняє її виконання.
Повний текст судового рішення проголошено 17.11.2022 року о 14 год. 00 хв. в залі судових засідань № 1 Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області.

Слідчий суддя: ОСОБА_1