Справа № 146/751/22
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"08" листопада 2022 р. смт. Томашпіль Вінницької області

Томашпільський районний суд Вінницької області в складі: головуючого-судді ОСОБА_1 , з участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , прокурора Томашпільського відділу Тульчинської окружної прокуратури ОСОБА_3 , обвинуваченого ОСОБА_4 , захисника обвинуваченого адвоката ОСОБА_5 , потерпілого ОСОБА_6 , розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження, внесене до ЄРДР за № 0000133 від 18 липня 2022 року на підставі обвинувального акту по обвинуваченню ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с.Городківка, Крижопільського району, Вінницької області, освіта неповна середня, українця, громадянина України, учасником АТО, потерпілим внаслідок аварії на ЧАЕС, особою з інвалідністю та депутатом, не є, не одруженого, на утриманні неповнолітніх дітей не має, проживаючого без реєстрації за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого: 1) 07.02.2000 року вироком Томашпільського районного суду Вінницької області за ч.2 ст. 81 КК України до трьох років позбавлення волі, на підставі ст. 46-1 КК України відстрочено виконання вироку на три роки; 2) 21.11.2000 року вироком Староміського районного суду м. Вінниці за ст. 17 ч.3 ст. 140, ст. 43 КК України до трьох років шести місяців позбавлення волі; 3) 09.07.2004 року вироком Крижопільського районного суду Вінницької області за ч.3 ст. 185 КК України до трьох років шести місяців позбавлення волі; 4) 28.05.2008 року вироком Погребищенського районного суду Вінницької області за ч.3 ст. 185, ч.2 ст. 186, ст. 70 КК України до чотирьох років позбавлення волі; 5) 09.08.2012 року вироком Томашпільського районного суду Вінницької області за ч.2 ст. 185 КК України до одного року обмеження волі; 6) 18.09.2012 року вироком Томашпільського районного суду Вінницької області за ч.2 ст. 185 , ч.4 ст. 70 КК України до одного року шести місяців позбавлення волі; 7) 31.01.2013 року вироком Чечельницького районного суду Вінницької області за ч.2 ст. 185, ч.4 ст. 70 КК України до двох років шести місяців позбавлення волі; 8) 29.11.2016 року вироком Тульчинського районного суду Вінницької області за ч.2 ст. 185 КК України до п`яти місяців арешту; 9) 27.04.2018 року вироком Вінницького міського суду Вінницької області за ч.1 ст. 187 КК України до п`яти років позбавлення волі, від 13.04.2022 року звільнений умовно-достроково на три місяці тринадцять днів,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст. 185 КК України

ВСТАНОВИВ:

Формулювання обвинувачення, визнане судом доведеним.
В умовах дії воєнного стану введеного в дію указом Президента України від 24 лютого 2022 року № 64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні», затвердженого Законом України від 24 лютого 2022 року № 2102-ІХ (зі змінами, внесеними Указами від 14 березня 2022 року №133/2022, затвердженим Законом України від 15 березня 2022 року № 2119-ІХ та від 18 квітня 2022 року № 259/2022, затвердженим Законом України від 21 квітня 2022 року) та продовженого указом Президента України від 17.05.2022 року № 341/2022, ОСОБА_4 , будучи раніше судимим за вчинення корисливих злочинів на шлях виправлення не став та вчинив новий корисливий злочин. 16.07.2022 року о 22 годині 10 хвилин ОСОБА_4 , перебуваючи за адресою: вул. Миру, 3а в смт. Вапнярка, Тульчинського району, Вінницької області, біля продуктового магазину «Наталочка», помітив припаркований спортивний велосипед. В цей час у ОСОБА_4 виник злочинний умисел на таємне викрадення чужого майна, а саме спортивного велосипеда марки «Azimut», червоного кольору із чорними полосами на рамі, що на праві власності належить ОСОБА_6 .

Реалізуючи свій злочинний умисел, діючи умисно, таємно, з корисливих мотивів, в умовах воєнного стану, повторно, з метою особистого збагачення, ОСОБА_4 скориставшись відсутністю власника вищевказаного велосипеда, та впевнившись, що за його діями ніхто не спостерігає в момент вчинення, підійшов до вищезазначеного велосипеда шляхом вільного доступу, таємно викрав велосипед марки «Azimut», червоного кольору із чорними полосами на рамі, вартістю 3971,25 гривень.

Після чого з викраденим майном з місця скоєння кримінального правопорушення зник, розпорядившись викраденим на власний розсуд, спричинивши потерпілому ОСОБА_6 матеріальну шкоду на суму 3971 грн. 25 коп.

За вказане суспільно небезпечне винне діяння ОСОБА_4 визнається судом винуватим, його діяння суд кваліфікує за ч. 4 ст. 185 КК України, тобто таємне викрадення чужого майна ( крадіжка), вчинене повторно, в умовах воєнного стану.

Докази на підтвердження встановлених судом обставин.
В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 свою винність у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст. 185 КК України, визнав повністю. Пояснив суду, що 16.07.2022 року ввечері в смт. Вапнярка перебував в магазині. Вийшов на вулицю та стояв курив. Під час цього побачив, що до магазину під`їхав чоловік на велосипеді, зупинився та пішов у магазин. Тоді в обвинуваченого виник умисем заволодіти вказаним велосипедом. Викравши велосипед з-під магазину він поїхав додому в АДРЕСА_1 . Вказаний велосипед залишив в одній із господарських будівель, де той і знаходився . Даним велосипедом більше не користувався з того часу і в даному місці той перебував доки його не вилучили працівники поліції.

Покази ОСОБА_4 є послідовними, логічними і не викликають сумніву щодо правильності розуміння обвинуваченим змісту обставин кримінального правопорушення, добровільності та істинності його позицій.
Потерпілий ОСОБА_6 в судовому засіданні пояснив, що 16 липня 2022 року приїхав до магазину на велосипеді та залишив велосипед біля магазину. Коли вийшов з магазину побачив, що велосипед відсутній. Про крадіжку повідомив працівників поліції. Далі під час розшуку велосипеда з відеокамер на магазині було зафіксовано особу чоловічої статі, яка викрала велосипед. Через деякий час працівники поліції повідомили, що велосипед знайшли і з ним було проведено впізнання, де серед представлених йому велосипедів він впізнав свій велосипед «Azimut».

Окрім того потерпілий подав до суду заяву про розгляд справи без його участі, будь яких претензій до обвинуваченого не має, щодо міри покарання покладається на розсуд суду.

Оцінюючи зібрані по справі докази у їх сукупності, які узгоджуються між собою, є належними та допустимими, заслухавши пояснення обвинуваченого ОСОБА_4 , та потерпілого ОСОБА_6 , суд приходить до висновку, що інкриміноване обвинуваченому ОСОБА_4 кримінальне правопорушення мало місце за встановлених обставин, останній винний у його вчиненні та підлягає покаранню в межах санкції відповідної статті.
Мотиви призначення покарання.
Згідно ст. 65 КК України, особі, яка вчинила кримінальне правопорушення, має бути призначене покарання, необхідне та достатнє для її виправлення та попередження вчинення нових кримінальних правопорушень. Призначене покарання за своїм видом та розміром повинно бути відповідним характеру вчинених дій, ступеню їх тяжкості та даним про особу винного. При виборі покарання мають значення і повинні братися до уваги обставини, які пом`якшують та обтяжують його.

З врахуванням роз`яснень, наведених в п. 1 постанови Пленуму Верховного Суду України №7 від 24 жовтня 2003 року "Про практику призначення судами кримінального покарання", призначаючи покарання у кожному конкретному випадку, суди мають дотримуватися вимог кримінального закону й зобов`язані враховувати ступінь тяжкості вчиненого злочину, дані про особу винного та обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання. Таке покарання має бути необхідним і достатнім для виправлення засудженого та попередження нових злочинів.

Відповідно до ст.8 ч.1 Конституції України в Україні діє принцип верховенства права. Статтею 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини " передбачено, що суди при розгляді справ застосовують Конвенцію та практику суду як джерело права.

Європейський суд з прав людини у справі «Скоппола проти Італії» від 17.09.2009 року (заява № 10249/03) зазначив, що складовим елементом принципу верховенства права є очікування від суду застосування до кожного злочинця такого покарання, яке законодавець вважає пропорційним.

Пом`якшуючими обставинами, згідно ст.66 КК України, суд визнає щире каяття обвинуваченого.

Обтяжуючих обставин, згідно ст.67 КК України, судом не встановлено.

Згідно висновку досудової доповіді про ОСОБА_4 , ризик вчинення повторного кримінального правопорушення оцінюється як дуже високий, ризик небезпеки для суспільства, оцінюється як дуже високий. Беручи до уваги інформацію, що характеризує особистість обвинуваченого, його спосіб життя, історію правопорушень, а також дуже високу ймовірність вчинення повторного кримінального правопорушення, орган з питань пробації вважає, що виправлення ОСОБА_4 без позбавлення або обмеження волі на певний строк може становити високу небезпеку для суспільства.

При призначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_4 суд враховує характер та ступінь суспільної небезпечності вчиненого, особу обвинуваченого, який на обліку у лікарів психіатра та нарколога не перебуває, раніше судимий за корисливі злочини, даний злочин вчинив до повного відбуття попереднього покарання, а також бере до уваги досудову доповідь про особу обвинуваченого, тому вважає, що виправлення та перевиховання обвинуваченого ОСОБА_4 можливе при призначенні йому покарання у виді позбавлення волі.

Оскільки ОСОБА_4 , будучи засудженим 27 квітня 2018 року Вінницький міським судом Вінницької області за ч. 1 ст. 187 КК України до п`яти років позбавлення волі, звільнений умовно-достроково 13 квітня 2022 року з невідбутим строком покарання 3 місяці 13 днів, вчинив дане кримінальне правопорушення до повного відбуття покарання, тому суд застосовує вимоги ст.71 КК України, тобто до покарання за новим вироком частково приєднує невідбуту частину покарання за попереднім вироком.

Призначення такого покарання буде відповідати принципу необхідності і достатності для виправлення обвинуваченого та попередження вчинення ним нових злочинів, та випливає з дотримання судом принципів «рівних можливостей» та «справедливого судового розгляду», встановлених ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основних свобод 1950 року.

Рішення щодо речових доказів.
Згідно ч. 1 ст. 100 КПК України речовий доказ, який був наданий стороні кримінального провадження або нею вилучений, повинен бути якнайшвидше повернутий володільцю, крім випадків, передбачених статтями 160-166, 170-174 цього Кодексу.

Відповідно до ч.4 ст. 174 КПК України, суд одночасно з ухваленням судового рішення, яким закінчується судовий розгляд, вирішує питання про скасування арешту майна.

За матеріалами справи встановлено, що ухвалою слідчого судді Томашпільського районного суду Вінницької області від 20 липня 2022 року під час проведення досудового розслідування у цій справі було накладено арешт на майно, а саме на велосипед червоного кольору із чорними полосами на рамі, марки «Azimut», який на праві власності належить ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , жителю АДРЕСА_2 .

У зв`язку із вищевказаним, арешт накладений на вказане майно на підставі ухвали слідчого судді Томашпільського районного суду Вінницької області від 20 липня 2022 року, підлягає скасуванню та поверненню за належністю ОСОБА_6 .

Рішення щодо відшкодування процесуальних витрат.
Згідно ст. 124 КПК України, у разі ухвалення обвинувального вироку, суд стягує з обвинуваченого на користь держави документально підтверджені витрати на залучення експерта.

Відповідно до довідки про витрати на проведення експертизи в кримінальному провадженні № 0000133 до висновку експерта вартість проведення досліджень становить 377,54 грн., які підлягають стягненню із ОСОБА_4 на користь держави.

Цивільний позов не заявлявся.

Обраний запобіжний захід слід залишити незмінним до набрання даним вироком законної сили.

Враховуючи викладене, керуючись ст. ст. 314, 373, 374, 472, 474, 475 КПК України суд

УХВАЛИВ:

ОСОБА_4 визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України та призначити йому покарання у виді позбавлення волі на строк п`ять років.

На підставі ч. 1 ст. 71 КК України до призначеного покарання частково приєднати невідбуту частину покарання за вироком Вінницького міського суду Вінницької області від 27 квітня 2018 року та остаточно призначити ОСОБА_4 за сукупністю вироків покарання у виді позбавлення волі строком на п`ять років та три місяці.

Строк відбування покарання ОСОБА_4 рахувати з моменту його затримання, а саме з 18 липня 2022 року.

Запобіжний захід ОСОБА_4 до набрання вироком законної сили залишити попередній тримання під вартою.

Стягнути з ОСОБА_4 на користь держави 377,54 грн. (триста сімдесят сім гривень п`ятдесят чотири копійки) судових витрат, пов`язаних з проведенням по справі експертизи.

Скасувати накладений за ухвалою слідчого судді Томашпільського районного суду Вінницької області від 20 липня 2022 року, арешт на речовий доказ: велосипед червоного кольору із чорними полосами на рамі, марки «Azimut», який на праві власності належить ОСОБА_6 .

Речовий доказ велосипед червоного кольору із чорними полосами на рамі, марки «Azimut», який знаходиться в кімнаті зберігання речових доказів ВП №2 Тульчинського РВП ГУНП у Вінницькій області за адресою вул. І.Гаврилюка, 51, смт. Томашпіль Тульчинського району Вінницької області повернути за належністю власнику ОСОБА_6 , як законному володільцю.

Вирок може бути оскаржений з підстав, передбачених ст. 394 КПК України до Вінницького апеляційного суду через Томашпільський районний суд Вінницької області шляхом подачі апеляції протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після прийняття рішення судом апеляційної інстанції.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку. Обвинуваченому та прокурору копія вироку вручається негайно після його проголошення. Учаснику судового провадження, який не був присутнім в судовому засіданні, копія судового рішення надсилається не пізніше наступного дня після ухвалення.

Суддя: ОСОБА_1