Справа № 202/9878/22
Провадження № 1-кс/202/5685/2022
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 грудня 2022 року м. Дніпро

Слідчий суддя Індустріального районного суду м. Дніпропетровська ОСОБА_1 , за участю секретаря ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі Індустріального районного суду м. Дніпропетровська клопотання слідчого Першого слідчого відділу (з дислокацією у м. Краматорськ) Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Краматорськ ОСОБА_3 , погодженого прокурором Донецької спеціалізованої прокуратури у військовій та оборонній сфері об`єднаних сил ОСОБА_4 , про арешт тимчасово вилученого майна, подане в рамках кримінального провадження, відомості про яке внесені 24.11.2022 до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №°0001212 за ознаками кримінальних правопорушень, передбаченого ч. 4 ст. 405, ч.3 ст.406 КК України, -

ВСТАНОВИВ:

До Індустріального районного суду м. Дніпропетровська надійшло зазначене клопотання.

В обґрунтування вказаного клопотання посилається на те, що Першим слідчим відділом (з дислокацією у місті Краматорську)

Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Краматорську під процесуальним керівництвом прокурорів Донецької спеціалізованої прокуратури у військовій та оборонній сфері об`єднаних сил здійснюється досудове розслідування y кримінальному провадженні № 0001212 від 24.11.2022 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 405, ч. 3 ст. 406 КК України.

Досудовим розслідуванням установлено, що близько о 20 год. 00 хв. 23 листопада 2022 року солдат ОСОБА_5 , будучи військовослужбовцем військової служби за призовом під час мобілізації, на особливий період та проходячи її на посаді радіотелефоніста-лінійного наглядача відділення управління взводу управління командира батареї самохідної артилерійської батареї військової частини НОМЕР_1 , знаходячись у стані алкогольного сп?яніння та перебуваючи приміщенні приватного будинку в місці тимчасової дислокації підрозділу самохідної артилерійської батареї військової частини НОМЕР_1 , по АДРЕСА_1 , в порушення вимог ст. ст. 3, 17, 28, 29, 65, 68 Конституції України, п. п. 1, 2 ст. 1, п. 4 ст. 2 Закону України «Про військовий обов?язок і військову службу», ст. ст. 11, 16, 28-33, 127, 128 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України та ст.ст. 1-4, 6 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, будучи невдоволеним усним зауваженням старшого за військовим званням - командира відділення управління взводу управління командира батареї самохідної артилерійської батареї військової частини НОМЕР_1 сержанта ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 щодо порушення ним правил та уставу військової дисципліни та самовільного залишення місця розташування підрозділу, діючи з прямим умислом, з метою нанесення тілесних ушкоджень начальникові у зв?язку з виконанням ним обов?язків з військової служби, із застосуванням зброї, в умовах воєнного стану, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх суспільно небезпечні наслідки і бажаючи їх настання, задля демонстрації своєї переваги над начальником та підняти власний авторитет серед особового складу підрозділу, з метою досягнення злочинного результату - покарати начальника - сержанта ОСОБА_6 за зроблене зауваження з приводу порушення ним військової дисципліни, перебуваючи у приміщенні вищевказаного приватного будинку, дістав з правої кишені штанів розкладний ніж, за допомогою натискання на кнопку на рукояті ножа, розклав лезо та без будь-яких вагань, долаючи супротив сержанта ОСОБА_6 , який вхоив його за праву руку, відштовхнув його правою рукою, внаслідок чого, поранив йому кість лівої руки спричинивши йому тілесні ушкодження, а потім продовжуючи свої злочинні дії наніс сержанту ОСОБА_7 , який перебував у тому ж приміщенні, один удар ножем в район грудної клітини, внаслідок чого спричинив йому тілесні ушкодження у вигляді ножового проникаючого порання грудної клітини зліва.

Окрім цього бажаючи продемонструвати свою фізичну перевагу над страшим радіотелефоністом 1 самохідного артилерійського взводу самохідної артилерійської батареї військової частини НОМЕР_1 солдатом ОСОБА_8 , який перебував у тому ж приміщенні та бачив факт зауваження з боку сержанта ОСОБА_6 і не перебував з ним у відносинах підлеглості, задля пілвишення свого власного авторитету в колективі, грубо порушуючи порядок взаємовідносин між військовослужбовцями під час проходження військової служби, наніс солдату ОСОБА_8 , один удар ножем в живіт, чим завдав останньому тілесні ушкодження у виді різано-проникаючої травми передньої черевної стінки.

24.11.2022 під час огляду місця події в приміщенні домоволодіння, розташованого за адресою: АДРЕСА_1 вилучено спальний мішок зеленого кольору.

24.11.2022 під час огляду предмету вилучено розкладний ніж, з накладкою жовтого кольору в чорну смужку.

25.11.2022 слідчим винесено постанову, якою ніж визнано речовим доказом у кримінальному провадженні, у зв?язку із їх відповідністю критерію встановленому ст. 98 КПК України.

На даний час у кримінальному провадженні, з метою встановлення обставин вчинення кримінального правопорушення, осіб, які причетні до вказаного кримінального правопорушення необхідно використання вказаних тимчасово вилучених предметів, в тому числі забезпечення проведення ряду слідчих (розшукових) дій, судових експертиз, виникла необхідність у застосуванні такого заходу забезпечення кримінального провадження, як арешт майна.

Під час досудового розслідування встановлено, що спальний мішок зеленого кольору який вилучено в приміщенні домоволодіння, розташованого за адресою: АДРЕСА_1 належить ОСОБА_5 , ніж вилучений в ході огляду предмету містить плями бурого кольору, яким ОСОБА_5 наніс тілесні ушкодження ОСОБА_9 , ОСОБА_8 , ОСОБА_6 .

Згідно вимог ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину.

Таким чином, з метою збереження речових доказів у кримінальному провадженні, враховуючи, що існує сукупність підстав та розумних підозр вважати, що вказане майно зберегло на собі сліди злочину, задля проведення відповідних експертиз, необхідно накласти арешт на предмети вилучені під час затримання.

Незастосування такого заходу забезпечення кримінального провадження. як арешт тимчасово вилученого майна матиме наслідком його повернення та зміни його конструктивних властивостей, що унеможливить встановлення істини у кримінальному провадженні.

Разом з тим, вказане майно відповідає критеріям статті 98 Кримінального процесуального кодексу України та є матеріальним об`єктом, які зберегли на собі сліди кримінального правопорушення та містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, а також тільки заборона користування та розпорядження вказаним майном може запобігти його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі майна.

Клопотання про застосування заходів забезпечення кримінального провадження на підставі ухвали слідчого судді подається до місцевого суду, в межах територіальної юрисдикції якого знаходиться орган досудового розслідування.

У зв`язку із викладеним слідчий за погодженням з прокурором звернувся до суду із відповідним клопотанням.

Згідно ст. 1 Першого протоколу Конвенції про захист прав та основоположних свобод, будь-яке обмеження права власності повинно здійснюватися відповідно до закону, а отже суб`єкт, який ініціює таке обмеження, повинен обґрунтувати свою ініціативу з посиланням на норми закону.

Тимчасовим вилученням майна є фактичне позбавлення підозрюваного або осіб, у володінні яких перебуває зазначене у частині другій цієї статті майно, можливості володіти, користуватися та розпоряджатися певним майном до вирішення питання про арешт майна або його повернення, або його спеціальну конфіскацію в порядку, встановленому законом, передбачено ч. 1 ст. 167 КПК України.

Зі змісту ч. 2 ст. 167 КПК України вбачається, що тимчасово вилученим може бути майно у вигляді речей, документів, грошей тощо, щодо яких є достатні підстави вважати, що вони: 1) підшукані, виготовлені, пристосовані чи використані як засоби чи знаряддя вчинення кримінального правопорушення та (або) зберегли на собі його сліди, 2) призначалися (використовувалися) для схиляння особи до вчинення кримінального правопорушення, фінансування та/або матеріального забезпечення кримінального правопорушення або винагороди за його вчинення, 3) є предметом кримінального правопорушення, у тому числі пов`язаного з їх незаконним обігом, 4) одержані внаслідок вчинення кримінального правопорушення та/або є доходами від них, а також майно, в яке їх було повністю або частково перетворено.

Відповідно до вимог ч. 2 ст.168 КПК України тимчасове вилучення майна може бути здійснене під час обшуку та огляду. Тимчасове вилучення електронних інформаційних систем, комп`ютерних систем або їх частин, мобільних терміналів систем зв`язку для вивчення фізичних властивостей, які мають значення для кримінального провадження, здійснюється лише у разі, якщо вони безпосередньо зазначені в ухвалі суду. Забороняється тимчасове вилучення електронних інформаційних систем або їх частин, мобільних терміналів систем зв`язку, крім випадків, коли їх надання разом з інформацією, що на них міститься, є необхідною умовою проведення експертного дослідження, або якщо такі об`єкти отримані в результаті вчинення кримінального правопорушення чи є засобом або знаряддям його вчинення, а також якщо доступ до них обмежується їх власником, володільцем або утримувачем чи пов`язаний з подоланням системи логічного захисту.

Відповідно до ч. 5 ст. 171 КПК України клопотання слідчого, прокурора про арешт тимчасово вилученого майна повинно бути подано не пізніше наступного робочого дня після вилучення майна, інакше майно має бути негайно повернуто особі, у якої його було вилучено. У разі тимчасового вилучення майна під час обшуку, огляду, здійснюваних на підставі ухвали слідчого судді, передбаченої статтею 235 цього Кодексу, клопотання про арешт такого майна повинно бути подано слідчим, прокурором протягом 48 годин після вилучення майна, інакше майно має бути негайно повернуто особі, в якої його було вилучено.

Як встановлено в судовому засіданні, вказане в клопотанні майно вилучено 24.11.2022 в ході огляду місця події.

Зазначене клопотання отримано судом 29.11.2022 засобами поштового зв`язку ( відправка 25.11.2022), тобто в межах строку, визначеного ч.ч. 3, 5 ст. 171 КПК України.

Відповідно до ч. 1 ст. 172 КПК України клопотання про арешт майна розглядається слідчим суддею, судом не пізніше двох днів з дня його надходження до суду, за участю слідчого та/або прокурора, цивільного позивача, якщо клопотання подано ним, підозрюваного, обвинуваченого, іншого власника майна, і за наявності - також захисника, законного представника, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження. Неприбуття цих осіб у судове засідання не перешкоджає розгляду клопотання.

Слідчий у судове засідання не з`явився, про дату та час судового розгляду повідомлявся своєчасно та належним чином. До суду надав заяву про розгляд клопотання за його відсутності, просив суд клопотання задовольнити.

Інші учасники судового розгляду у судове засідання не з`явились, причини неявки суду не повідомили.

На підставі викладеного, враховуючи положення ч.1 ст.172 КПК України, слідчий суддя вважає доцільним здійснити розгляд клопотання за відсутності учасників.

У зв`язку із неприбуттям учасників судового розгляду аудіо-, відеофіксація судового засідання не здійснювалась, відповідно до вимог ч. 4 ст.107 КПК України.

Вивчивши клопотання, дослідивши надані слідчим матеріали кримінального провадження, суд виходить з наступного.

Так, в судовому засіданні встановлено, що в провадженні першого слідчого відділу (з дислокацією у місті Краматорську) Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Краматорську перебуває кримінальне провадження, відомості про яке внесені 24.11.2022 до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №°0001212 за ознаками кримінальних правопорушень, передбаченого ч. 4 ст. 405, ч.3 ст.406 КК України.

Відповідно до копії протоколу огляду предмету від 24.11.2022 встановлено, що 24.11.2022 в слідчим оглянуто та вилучено ніж із плямами бурого кольору, яким ОСОБА_5 наніс тілесні ушкодження ОСОБА_9 , ОСОБА_8 , ОСОБА_6 та який добровільно видано ОСОБА_10 , що підтверджується відповідною заявою від 24.11.2022.

Відповідно до копії протоколу огляду місця події від 24.11.2022 встановлено, що 24.11.2022 в ході огляду місця події у приміщенні домоволодіння, розташованого виявлено та вилучено спальний мішок зеленого кольору з плямами бурого кольору, який належить ОСОБА_5

25.11.2022 тимчасово вилучене в ході оглядів майно постановою слідчого з визнано речовими доказами у вказаному кримінальному провадженні.

Згідно із ч. 1 ст. 98 КПК України речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Слідчий суддя звертає увагу на те, що слідчий просить арештувати майно з метою забезпечення збереження речових доказів, в порядку, визначеному п.1 ч. 2 ст. 170 КПК України.

Відповідно до ч. 1 ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом кримінального правопорушення, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.

Разом з тим, зі змісту ч. 3 ст. 170 КПК України слідує, що у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу, зазначеним у ст. 98 КПК України, якою визначено, що речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Відповідно до ч. 11 ст. 170 КПК України заборона або обмеження користування, розпорядження майном можуть бути застосовані лише у разі, коли існують обставини, які підтверджують, що їх незастосування призведе до приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі майна.

На думку слідчого судді, стороною обвинувачення доведено, що тимчасово вилучені 24.11.2022 в ході оглядів предмету та місця події: ніж із плямами бурого кольору, яким ОСОБА_5 наніс тілесні ушкодження ОСОБА_9 , ОСОБА_8 , ОСОБА_6 , а також спальний мішок зеленого кольору з плямами бурого кольору, який належить ОСОБА_5 визнані речовими доказами та мають доказове значення у даному кримінальному провадженні, є знаряддям вчинення кримінального правопорушення - ніж, зберегли на собі сліди кримінального правопорушення і можуть бути використаний як доказ факту та обставин що встановлюються під час кримінального провадження та, разом із інформацією, що у них міститься, є необхідною умовою для проведення експертного дослідження із застосування спеціальних знань,

Враховуючи вищевикладене, слідчий суддя вважає, що накладення арешту, наразі, на тимчасово вилучене майно буде відповідати тим завданням кримінального провадження під час проведення досудового розслідування, а отже відповідатиме вимогам ст. 2, 98, 170 КПК України.

Крім того, матеріали судового провадження свідчать, що на даному етапі кримінального провадження потреби досудового розслідування виправдовують таке втручання у права та інтереси власника майна з метою запобігання зникнення чи відчуження майна, а слідчий суддя на даній стадії не вправі вирішувати ті питання, які повинен вирішувати суд при розгляді кримінального провадження по суті, тобто не вправі оцінювати докази з точки зору їх достатності і допустимості для встановлення вини чи її відсутності у особи за вчинення злочину, а лише зобов`язаний на підставі розумної оцінки сукупності отриманих доказів визначити, що причетність тієї чи іншої особи до вчинення кримінального правопорушення є вірогідною та достатньою для застосування щодо неї заходів забезпечення кримінального провадження, одним із яких і є накладення арешту на майно.

На думку слідчого судді, органом досудового розслідування доведено, що незастосування в даному випадку арешту вказаних речових доказів може призвести до їх приховування, пошкодження, знищення, перетворення, пересування, оскільки відомості, які будуть встановлені під час проведення експертних досліджень можуть підтвердити або спростувати вину особи, яка причетна до вчинення кримінального правопорушення.

З метою уникнення негативних наслідків, які можуть перешкодити проведенню всебічного та повного досудового розслідування, з метою запобігання можливості приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення чи відчуження майна в даному кримінальному провадженні, слідчий суддя доходить висновку про наявність правових підстав до арешту майна, враховуючи можливість використання його як доказу у даному кримінальному провадженні, наслідки арешту майна, розумність та спів розмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження.

На підставі вищевикладеного, клопотання підлягає задоволенню.

Разом з тим, відповідно до п. 5 ч. 5 ст. 173 КПК України у разі задоволення клопотання слідчого слідчий суддя постановляє ухвалу, у якій, зокрема, зазначає, порядок виконання ухвали.

Таким чином, слідчий суддя вважає за необхідне зазначити спосіб виконання даної ухвали, визначивши місце зберігання арештованого майна відповідно до розділу «Зберігання речових доказів» Порядку зберігання речових доказів, затвердженого постановою КМУ від 19 листопада 2012 р. № 1104 із змінами та доповненнями.

При цьому, слідчий суддя враховує і те, що у відповідності до вимог ст. 174 КПК України арешт майна може бути скасовано повністю чи частково ухвалою слідчого судді під час досудового розслідування чи суду під час судового провадження за клопотанням власника або володільця майна, якщо вони доведуть, що в подальшому у застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано, а отже після усунення обставин, які були підставою для накладення арешту, власник майна має право звернутися до суду з клопотанням про скасування арешту майна, чи надати докази належності вказаного майна іншим особам тощо, що буде оцінено вже під час іншої процедури, передбаченої законом, задля можливості визначення, можливо, іншого менш обтяжливого способу забезпечення доказів чи визначеного способу арешту майна.

Керуючись ст. 7, 110, 131, 132, 167-168, 170-173, 175, 369-372, 376 КПК України, слідчий суддя, -

УХВАЛИВ:

Клопотання задовольнити.

Накласти арешт на вилучений 24.11.2022 в ході огляду предмету ніж із плямами бурого кольору, яким ОСОБА_5 наніс тілесні ушкодження ОСОБА_9 , ОСОБА_8 , ОСОБА_6 ..

Накласти арешт на вилучений 24.11.2022 в ході огляду місця події в приміщенні домоволодіння, розташованого за адресою: АДРЕСА_1 спальний мішок зеленого кольору з плямами бурого кольору, який належить ОСОБА_5 .

Заборонити відчужувати, розпоряджатись та користування вищевказаним майном, до скасування арешту у встановленому КПК України порядку.

Порядок зберігання речових доказів визначити згідно із розділом «Зберігання речових доказів» Порядку зберігання речових доказів, затвердженого постановою КМУ від 19 листопада 2012 р. № 1104 із змінами та доповненнями.

Ухвала підлягає негайному виконанню.

На ухвалу може бути подана апеляція безпосередньо до Дніпровського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Якщо ухвалу слідчого судді було постановлено без виклику особи, яка її оскаржує, то строк апеляційного оскарження для такої особи обчислюється з дня отримання нею копії судового рішення.

Слідчий суддя ОСОБА_11 ОСОБА_12