Справа № 595/324/23
Провадження № 1-кс/595/131/2023
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 березня 2023 року м. Бучач

Слідчий суддя Бучацького районного суду Тернопільської області ОСОБА_1

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2

прокурора ОСОБА_3

слідчого ОСОБА_4

підозрюваного ОСОБА_5

захисника підозрюваного, адвоката ОСОБА_6

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Бучач клопотання слідчого СВ відділення поліції №2 (м.Бучач) Чортківського РВП ГУНП в Тернопільській області ОСОБА_4 , погоджене керівником Тернопільської спеціалізованої прокуратури у військовій та оборонній сфері Західного регіону ОСОБА_3 , в кримінальному провадженні №0000059, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань 05 березня 2023 року за ч.2 ст.121 КК України, про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно підозрюваного ОСОБА_5 ,-

ВСТАНОВИВ:

Старший слідчий СВ відділення поліції №2 (м.Бучач) Чортківського РВП ГУНП в Тернопільській області ОСОБА_4 , в рамках кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000059 від 05 березня 2023 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.121 КК України, звернувся із клопотанням, погодженим керівником Тернопільської спеціалізованої прокуратури у військовій та оборонній сфері Західного регіону ОСОБА_3 , в якому просить застосувати запобіжний захід у вигляді тримання під вартою на строк 60 днів до підозрюваного ОСОБА_5 . Клопотання мотивує тим, що застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою обґрунтовується необхідністю забезпечення виконання підозрюваним ОСОБА_5 покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання ризикам, передбаченим ст.177 КПК України. Вказує, що зокрема наявний ризик, передбачений п.1 ч.1 ст.177 КПК України, а саме, можливість переховування ОСОБА_5 від органів досудового розслідування або суду. Наведений ризик підтверджується тим, що ОСОБА_5 не працює, не одружений, немає стійких соціальних зв`язків, обізнаний про правові наслідки та особливості призначення покарання у разі визнання його винуватим та засудження за інкримінований йому злочин, а тому, не виключений ризик переховування останнього від суду, у зв`язку з усвідомленням неминучості призначення покарання за вчинений злочин. Крім того, має місце ризик, передбачений п.2 ч.1 ст.177 КПК України, а саме, що ОСОБА_5 може знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення. Зазначає, що вказаний ризик підтверджується тим, що на даний час не встановлено та не виявлено предмета, яким були нанесені проникаючі та різані поранення померлому ОСОБА_7 і підозрювані ОСОБА_5 та ОСОБА_8 їх органу досудового розслідування не видали і місце знаходження їх не повідомили. Крім того, вказує, що є ризик, передбачений п.3 ч.1 ст.177 КПК України, а саме, що ОСОБА_5 може незаконно впливати на свідків, оскільки знає місце проживання останніх, а також експерта, так як експертизи у кримінальному провадженні на даний час не проведені. Наведені ризики та тяжкість злочину свідчать про неможливість запобігання вищезазначених ризиків шляхом застосування більш м`якого запобіжного заходу, аніж тримання під вартою.

Заслухавши прокурора та слідчого, які клопотання підтримали, підозрюваного ОСОБА_5 та його захисника, адвоката ОСОБА_6 , які заперечили щодо застосування відносно підозрюваного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, посилаючись на недоведеність вини підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, водночас не заперечують обрання іншого запобіжного заходу не пов`язаного з триманням під вартою, зокрема, у вигляді домашнього арешту, дослідивши матеріали клопотання, слідчий суддя приходить до висновку, що докази та обставини, на які посилається слідчий та прокурор у клопотанні, дають достатньо підстав для його задоволення з наступних мотивів.

Відповідно до вимог ст. 177 Кримінального процесуального кодексу України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а підставою - є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті.

Згідно положень статті 5 Конвенції про захист прав та основоположних свобод людини, а також практики Європейського суду з прав людини, обмеження права особи на свободу чи особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою. В кожному випадку, як підкреслює Європейський суд з прав людини, суд своїм рішенням повинен забезпечити не тільки права підозрюваного, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів.

Відповідно до ст. 29 Конституції України ніхто не може бути заарештований або триматися під вартою інакше, як за вмотивованим рішенням суду і тільки на підставах та в порядку, встановлених законом.

Згідно з вимогами Постанови Пленуму Верховного Суду України від 25 квітня 2003 року № 4 «Про практику застосування судами запобіжного заходу у вигляді взяття під варту та продовження строків тримання під вартою» подання про обрання запобіжного заходу у вигляді взяття під варту повинно бути мотивованим і містити підстави для обрання такого запобіжного заходу.

Як вбачається з клопотання, досудовим розслідуванням встановлено, що 05 березня 2023 року, в післяобідню пору доби (точного часу досудовим розслідуванням не встановлено), в ОСОБА_8 та ОСОБА_5 , які перебували у житловому будинку ОСОБА_7 , що розташований за адресою: АДРЕСА_1 , де розпивали алкогольні напої, на ґрунті раніше виниклих неприязних відносин із ОСОБА_7 , виник злочинний умисел, направлений на умисне нанесення ОСОБА_7 тілесних ушкоджень.

Реалізовуючи свій злочинний умисел, спрямований на умисне нанесення тяжких тілесних ушкоджень, ОСОБА_8 спільно із ОСОБА_5 05 березня 2023 року у післяобідню пору доби (точного часу досудовим розслідуванням не встановлено), перебуваючи в житловому будинку ОСОБА_7 , що розташований за адресою по АДРЕСА_1 , де спільно розпивали алкогольні напої, усвідомлюючи суспільну небезпечність своїх дій, передбачаючи їх суспільно небезпечні наслідки у вигляді спричинення тілесних ушкоджень ОСОБА_7 та бажаючи їх настання, перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, у спальній кімнаті житлового будинку, в якій відпочивав на ліжку ОСОБА_7 , діючи умисно та цілеспрямовано, спільно нанесли численні умисні удари кулаками по голові та шиї ОСОБА_7 .

Продовжуючи реалізовувати свої злочинні наміри, діючи рішуче та цілеспрямовано, ОСОБА_8 спільно із ОСОБА_5 , перебуваючи у кімнаті вказаного житлового будинку, підійшовши до ОСОБА_7 , нанесли йому численні удари невстановленим гострим предметом по голові та шиї ОСОБА_7 .

Своїми умисними діями ОСОБА_5 , спільно із ОСОБА_8 , спричинили ОСОБА_7 тяжкі тілесні ушкодження.

Закінчивши свої протиправні дії, ОСОБА_5 та ОСОБА_8 місце вчинення злочину покинули, залишивши ОСОБА_7 лежати на ліжку у вказаному будинку, де згодом від отриманих тілесних ушкоджень у вигляді колото-різаних ран в області обличчя та шиї, настала його смерть.

Відомості про дане кримінальне правопорушення внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань 05 березня 2023 року за №0000059 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 121 КК України.

06 березня 2023 року о 03.20 год. ОСОБА_5 було затримано в порядку ст.208 КПК України.

06 березня 2023 року ОСОБА_5 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.121 КК України, а саме: умисного тяжкого тілесного ушкодження, вчиненого групою осіб, що спричинило смерть потерпілого.

Таким чином, ОСОБА_5 підозрюється у вчиненні тяжкого злочину, передбаченого ч. 2 ст. 121 КК України, за який законом передбачено покарання у виді позбавленням волі на строк до десяти років.

Вирішення питання слідчим суддею щодо запобіжного заходу відбувається в порядку, передбаченому главою 18 цього Кримінального процесуального кодексу України.

Відповідно до ч.1 ст.194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: 1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; 2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; 3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Згідно з ч. 1 ст. 177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: 1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; 2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; 3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; 4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; 5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Так, наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_5 інкримінованого йому правопорушення підтверджується зібраними в кримінальному провадженні доказами, які надані слідчим на виконання вимог п. 3 ч. 1 ст. 184 КПК України а саме: протоколом огляду місця події від 05 березня 2023 року; протоколом допиту свідка ОСОБА_9 від 05 березня 2023 року; протоколом допиту свідка ОСОБА_10 від 05 березня 2023 року; протоколом допиту свідка ОСОБА_11 від 06 березня 2023 року; протоколом допиту свідка ОСОБА_12 від 06 березня 2023 року.

При цьому слід зауважити, що слідчий суддя на даному етапі провадження не вправі вирішувати ті питання, які повинен вирішувати суд під час розгляду кримінального провадження по суті, зокрема оцінювати докази з точки зору їх достатності та допустимості для визнання особи винуватою чи невинуватою у вчиненні кримінальних правопорушень. Слідчий суддя на підставі розумної оцінки сукупності отриманих доказів повинен визначити лише чи є причетність особи до вчинення кримінальних правопорушень вірогідною та достатньою для застосування щодо особи обмежувальних заходів.

Відповідно до ч.5 ст.9 КПК України, кримінальне процесуальне законодавство України застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини.

Так у рішенні ЄСПЛ від 21 квітня 2011 року у справі «Нечипорук і Йонкало проти України» (пункті 175) зазначено, що «термін «обґрунтована підозра» означає, що існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення (також див. рішення у справі «Фокс, Кемпбелл і Гартлі проти Сполученого Королівства» від 30 серпня 1990 року, п.32, SeriesA,№ 182), (Erdagoz v. Turkey (Ердагоз проти Туреччини).

Згідно практики Європейського суду з прав людини вимога розумної підозри передбачає наявність доказів, які об`єктивно зв`язують підозрюваного з певним злочином і вони не повинні бути достатніми, щоб забезпечити засудження, але мають бути достатніми, щоб виправдати подальше розслідування або висунення звинувачення.

Як неодноразово зазначав у своїх рішеннях Європейський суд з прав людини, факти, які є причиною виникнення підозри, не повинні бути такими самими переконливими як ті, що є необхідними для обґрунтування обвинувального вироку чи суто висунення обвинувачення, що здійснюється на наступній стадії процесу («Murrey v. the United Kingdom»). Наявність обґрунтованої підозри передбачає наявність фактів або інформації, які б могли переконати об`єктивного спостерігача в тому, що відповідна особа могла вчинити злочин, однак те, що можна вважати «обґрунтованим», залежить від усіх обставин справи («Fox, Campbell and Hartley v. the United Kingdom»).

На переконання суду, всупереч доводам захисника підозрюваного, адвоката ОСОБА_6 , наведені в клопотанні обставини, якими прокурор обґрунтовує доводи клопотання, свідчать про наявність обґрунтованої підозри про вчинення ОСОБА_5 кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.121 КК України.

Згідно п. 42 рішення Європейського Суду з прав людини від 13.01.2011 у справі "Михалкова та інші проти України", розслідування має бути ретельним, безстороннім і сумлінним. Розслідування повинно забезпечити встановлення винних осіб та їх покарання. Органи державної влади повинні вжити всіх заходів для отримання всіх наявних доказів, які мають відношення до події, показань очевидців, доказів експертиз. Будь-які недоліки у розслідуванні, які підривають його здатність встановити відповідальну особу, створюють ризик недодержання такого стандарту.

У розумінні практики ЄСПЛ, тяжкість обвинувачення хоча і не є самостійною підставою для утримання особи під вартою, проте таке обвинувачення, у сукупності з іншими обставинами, збільшують ризик втечі настільки, що його неможливо відвернути, не взявши особу під варту. Зокрема, у справі "Ілійков проти Болгарії" від 26.07.2001, ЄСПЛ зазначено, що суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування.

Надані слідчим і прокурором докази свідчать про наявність достатніх підстав вважати, що існують ризики, передбачені п.п.1,2,3 ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме: ОСОБА_5 може переховуватись від органів досудового розслідування та/або суду, оскільки він ніде не працює, не одружений, не має стійких соціальних зв`язків, обґрунтовано підозрюється у вчиненні тяжкого злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк від семи до десяти років, тому, усвідомлюючи міру покарання за вчинене, може навмисно переховуватись від органу досудового розслідування та суду з метою уникнення відповідальності. Також, ОСОБА_5 може незаконно впливати на свідків у цьому кримінальному провадженні, оскільки йому відоме їх місце проживання, з метою зміни їх показів, а також експерта, так як експертизи у кримінальному провадженні на даний час ще не проведені. Крім цього, у даному кримінальному провадженні наявний ризик знищення, приховання або спотворення речей, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення, зокрема предмета, яким було нанесено проникаючі та різані поранення померлому ОСОБА_7 , оскільки підозрювані такий органу досудового розслідування не видали та не повідомили про його місцезнаходження.

Відповідно до ч. 1 ст. 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 КПК України.

Враховуючи вищевикладене, характер вчиненого злочину, особу підозрюваного, міцність соціальних зв`язків останнього, тяжкість покарання, що загрожує підозрюваному у разі визнання його винним у вчиненні злочину, враховуючи практику Європейського суду з прав людини, яка свідчить про те, що суд своїм рішенням повинен забезпечити не лише права підозрюваного, але й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів, що вимагає від суду більшої суворості в оцінці порушень цінностей суспільства, слідчий суддя вважає, що застосування до підозрюваного ОСОБА_5 іншого запобіжного заходу, не пов`язаного із триманням під вартою не зможе попередити наявні ризики, визначені ст. 177 КПК України.

Запобіжний захід у вигляді тримання під вартою є співмірним існуючим ризикам, відповідає особі ОСОБА_5 та тяжкості пред`явленої йому підозри, зможе забезпечити виконання підозрюваним своїх процесуальних обов`язків та уникнути ризикам у провадженні, а відтак є необхідним за даних обставин та відповідає характеру кримінального провадження.

Даних, які б свідчили, що підозрюваний ОСОБА_5 не може утримуватись в умовах слідчого ізолятору суду не надано.

Беручи до уваги усе вищевикладене, клопотання слідчого СВ відділення поліції № 2 (м. Бучач) Чортківського РВП Головного управління Національної поліції в Тернопільській області ОСОБА_4 , погоджене керівником Тернопільської спеціалізованої прокуратури у військовій та оборонній сфері Західного регіону ОСОБА_3 , слід задовольнити та застосувати до підозрюваного ОСОБА_5 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.

З огляду на те, що ОСОБА_5 підозрюється у вчиненні злочину, який спричинив загибель людини, підстав для визначення розміру застави слідчий суддя не вбачає, що відповідає вимогам ч. 4 ст. 183 КПК України, якою передбачено, що слідчий суддя, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, враховуючи підстави та обставини, передбачені статтями 177 та 178 цього Кодексу, має право не визначити розмір застави у кримінальному провадженні щодо злочину, який спричинив загибель людини.

Керуючись ст. ст. 177, 178, 184, 193, 194, 196 КПК України, слідчий суддя, -

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання слідчого СВ відділення поліції №2 (м.Бучач) Чортківського РВП ГУНП в Тернопільській області ОСОБА_4 , погоджене керівником Тернопільської спеціалізованої прокуратури у військовій та оборонній сфері Західного регіону ОСОБА_3 , в кримінальному провадженні №0000059, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань 05 березня 2023 року за ч.2 ст.121 КК України, про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно підозрюваного ОСОБА_5 задовольнити.

Застосувати щодо підозрюваного ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та жителя АДРЕСА_2 , громадянина України, раніше не судимого, запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на 60 (шістдесят) діб.

Контроль за виконанням ухвали покласти на слідчого СВ відділення поліції №2 (м.Бучач) Чортківського РВП ГУНП в Тернопільській області ОСОБА_4 .

Датою закінчення дії ухвали вважати 23 год. 59 хв. 04 травня 2023 року.

Апеляційна скарга на ухвалу слідчого судді може бути подана безпосередньо до Тернопільського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення, а для особи, яка перебуває під вартою, строк подачі апеляційної скарги обчислюється з моменту вручення їй копії судового рішення.

Повний текст ухвали проголошено 09 березня 2023 року о 15.30 год.

Слідчий суддя ОСОБА_1