В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

14 грудня 2022 року смт. Магдалинівка

Магдалинівський районний суд Дніпропетровської області

у складі головуючого судді ОСОБА_1 ,

секретар судового засідання ОСОБА_2 ,

за участю прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ОСОБА_4 ,

розглянувши у судовому засіданні кримінальне провадження, яке внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000165 від 20.10.2022 року по обвинуваченню:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Верби Нижньосірогозського району Херсонської області, громадянина України, із неповною середньою освітою, не одруженого, на утриманні неповнолітніх дітей не має, проживає без реєстрації за адресою: АДРЕСА_1 , не судимого,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 122 ч. 1 КК України,

ВСТАНОВИВ:

19 вересня 2022 року близько 19 години 00 хвилин, більш точного часу в ході досудового розслідування не встановлено, ОСОБА_4 , перебував разом із своєю колишньою співмешканкою ОСОБА_5 за місцем мешкання останньої у житловому будинку, розташованого за адресою: АДРЕСА_2 , де розпивали алкогольні напої.

19 вересня 2022 року близько 20 години 00 хвилин між ОСОБА_4 та ОСОБА_5 виникла раптова словесна сварка на ґрунті раніше неприязних відносин. В цей час та місці у ОСОБА_4 раптово виник злочинний умисел, направлений на спричинення тілесних ушкоджень ОСОБА_5 .

Реалізуючи свій злочинний умисел, направлений на спричинення тілесних ушкоджень ОСОБА_5 , ОСОБА_4 , знаходячись в зазначеному місці та час, діючи умисно, усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер своїх дій, передбачаючи та бажаючи настання суспільно-небезпечних наслідків у вигляді спричинення тілесних ушкоджень ОСОБА_5 , перебуваючи в безпосередній близькості від останньої, стоячи навпроти ОСОБА_5 , за допомогою рук штовхнув силою, в результаті чого ОСОБА_5 впала спиною на підлогу. Після цього ОСОБА_4 , продовжуючи свої умисні дії направлені на спричинення тілесних ушкоджень ОСОБА_5 , знаходячись в положенні стоячи з правого боку від останньої, умисно наніс два послідовних удари своєю правою ногою в область правої ноги ОСОБА_5 , чим спричинив останній тілесні ушкодження у вигляді закритого кососпірального перелому великогомілкової кістки у середній третині зі змішенням уламків, закритого багато фрагментарного перелому кістки зі зміщенням уламків, які у своєї сукупності відносяться до категорії середньої ступені тяжкості, так як викликали тривалий розлад здоров`я, на термін більш як 21 день.

У судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 свою провину за ст. 122 ч. 1 КК визнав повністю і суду пояснив, що 19 вересня 2022 року близько 19 години 00 хвилин, він прийшов додому до ОСОБА_5 , де вони розпивали алкогольні напої. Потім між ним та ОСОБА_5 виникла словесна сварка. Він, стоячи навпроти ОСОБА_5 , за допомогою рук штовхнув потерпілу силою, в результаті чого ОСОБА_5 впала спиною на підлогу. Після цього він наніс два удари своєю правою ногою в область правої ноги ОСОБА_5 . У скоєному розкається.

Потерпіла ОСОБА_5 у судове засідання не з`явилася, надала заяву про розгляд справи без її участі, претензій морального та матеріального характеру до ОСОБА_4 не має.

Прокурор та обвинувачений не заперечували проти розгляду кримінального провадження за відсутності потерпілої. Тому суд на підставі ст. 325 КПК України, враховуючи думку учасників судового провадження, можливість за відсутності потерпілої з`ясувати всі обставини під час судового розгляду для прийняття рішення, ухвалив про проведення судового розгляду без потерпілої.

Крім показань самого обвинуваченого, провина ОСОБА_4 в скоєні описаного кримінального правопорушення підтверджується і іншими перевіреними судом доказами.

Відповідно до протоколу огляду місця події від 20.10.2022 року було оглянуто територію подвір`я та житловий будинок за адресою: АДРЕСА_2 .

Згідно протоколу проведення слідчого експерименту від 24.10.2022 року за участю потерпілої ОСОБА_5 , остання на місці пояснила про обставини події 19.09.2022 року та показала як ОСОБА_4 наніс їй два удари правою ногою в область її правої ноги.

Згідно протоколу огляду від 24 жовтня 2022 року у присутності понятих було оглянуто цифрову камеру Самсунг, на яку відбувалась відеозйомка хода проведення слідчого експерименту від 24.10.2022 року за участю потерпілої ОСОБА_5 .

Згідно висновку експерта № 518/Е від 25.10.2022 року у потерпілій ОСОБА_5 виявлені тілесні ушкодження у вигляді закритого кососпірального перелому великогомілкової кістки у середній третині зі змішенням уламків, закритого багато фрагментарного перелому кістки зі зміщенням уламків, які у своєї сукупності відносяться до категорії середньої ступені тяжкості, так як викликали тривалий розлад здоров`я, на термін більш як 21 день. Механізм утворення встановлених у потерпілої ОСОБА_5 тілесних ушкоджень, та показаний нею під час проведення слідчого експерименту від 24.10.2022 року не суперечить отриманим судово медичним даним. Знайдені у потерпілої тілесні ушкодження утворились внаслідок не менш двох травматичних дій.

Згідно протоколу проведення слідчого експерименту від 28.10.2022 року за участю підозрюваного ОСОБА_4 , останній на місці пояснив та показав яким чином ногами він наносив удари потерпілій ОСОБА_5 .

Згідно протоколу огляду від 28 жовтня 2022 року у присутності понятих було оглянуто цифрову камеру Самсунг, на яку відбувалась відеозйомка хода проведення слідчого експерименту від 28.10.2022 року за участю підозрюваного ОСОБА_4 .

Практикою Європейського суду з прав людини закріплено позицію, що за змістом пункту 2 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, докази, покладені в основу висновку суду про винність обвинуваченого, повинні відповідати як вимогам достатності, так і переконливості.

Визнавши досліджені докази достовірними, належними та допустимими та, оцінивши їх в сукупності з іншими фактичними даними та обставинами скоєного кримінального правопорушення, суд дійшов висновку, що інкриміноване ОСОБА_4 обвинувачення знайшло підтвердження під час судового розгляду.

При цьому, суд керується принципом «поза розумним сумнівом», зміст якого сформульований у пункті 43 рішення Європейського суду з прав людини (ЄСПЛ) від 14 лютого 2008 року у справі «Кобець проти України». Зокрема, доведення має випливати із сукупності ознак чи неспростовних презумпцій, достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою, а за відсутності таких ознак не можна констатувати, що винуватість обвинуваченого доведено поза розумним сумнівом. Розумним є сумнів, який ґрунтується на певних обставинах та здоровому глузді, випливає зі справедливого та зваженого розгляду всіх належних та допустимих відомостей, визнаних доказами, або з відсутності таких відомостей і є таким, який змусив би особу втриматися від прийняття рішення у питаннях, що мають для неї найбільш важливе значення.

Допитавши обвинуваченого, дослідивши матеріали кримінального провадження в повному обсязі, суд вважає, що подія кримінального правопорушення мала місце, провина обвинуваченого ОСОБА_4 доведена повністю та його дії правильно кваліфіковані за ст. 122 ч. 1 КК України, як умисне середньої тяжкості тілесне ушкодження, тобто умисне ушкодження, яке не є небезпечне для життя і не потягло за собою наслідків, передбачених у ст. 121 КК України, але таке, що спричинило тривалий розлад здоров`я.

Призначаючи покарання, суд керується положеннями ст. 65 КК України, відповідно до якої особі, яка вчинила кримінальне правопорушення, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових кримінальних правопорушень. Більш суворий вид покарання з числа передбачених за вчинене кримінальне правопорушення призначається лише у разі, якщо менш суворий вид покарання буде недостатній для виправлення особи та попередження вчинення нею нових кримінальних правопорушень.

Виходячи з указаної мети й принципів справедливості, співмірності та індивідуалізації, покарання повинно бути адекватним характеру вчинених дій, їх небезпечності та даним про особу винного.

Відповідно до ч. 2 ст. 50 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень як засудженими, так і іншими особами.

При призначенні покарання, суд враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу винного та обставини, які пом`якшують та обтяжують покарання.

При призначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_4 , суд враховує, що обвинувачений вчинив кримінальне правопорушення, яке у відповідності до ст. 12 КК України кваліфікується як нетяжкий злочин, а також те, що обвинувачений ОСОБА_4 не судимий, не працює, не одружений, не має на утриманні неповнолітніх дітей, в диспансерах на диспансерному обліку не перебуває, групи інвалідності не має.

Відповідно до ч. 2 ст. 66 КК України при призначенні покарання суд може визнати пом`якшуючими і інші обставини, які не зазначені в частині першій ст. 66 КК України.

Як пом`якшуючі покарання обставини суд взяв до уваги, що обвинувачений ОСОБА_4 дав своїм діям належну оцінку і дійсно готовий понести передбачену законом відповідальність, активне сприяння розкриттю злочину.

Обставини, що обтяжують покарання вчинення кримінального правопорушення в стані алкогольного сп`яніння.

Згідно висновку органу пробації виправлення ОСОБА_4 без позбавлення або обмеження волі може становити високий рівень небезпеки для суспільства. На думку орган апробації, зважаючи на наявні посередні характеристики обвинуваченого та виявлення криміногенних потреб, виконання покарання у громаді можливе лише у винятковому випадку за умови здійснення інтенсивного нагляду та застосування соціально виховних заходів з боку орган апробації, що необхідні для виправлення та запобігання вчиненню повторних кримінальних правопорушень: проведення індивідуально профілактичної роботи, участь у соціально виховних заходах, здійснення нагляду за його поведінкою.

З урахуванням ступені тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особи обвинуваченого та враховуючи обставини, які пом`якшують та обтяжують покарання, суд вважає, що необхідним і достатнім покаранням для виправлення обвинуваченого і запобігання нових кримінальних правопорушень буде покарання у вигляді обмеження волі.

Призначення покарання в такому необхідному та достатньому розмірі, на думку суду, разом з метою кари одночасно об`єктивно забезпечить досягнення виправлення обвинуваченого та попередження вчинення нових кримінальних правопорушень.

Разом з цим, враховуючи тяжкість вчиненого кримінального правопорушення та зазначені вище дані про особу ОСОБА_4 , його відношення до скоєного правопорушення, обставини які пом`якшують та обтяжують покарання, суд приходить до висновку про можливість виправлення обвинуваченого без відбування покарання, звільнивши його від відбування призначеного покарання на підставі ст. 75 КК України, якщо він протягом іспитового строку не вчинить нового кримінального правопорушення і виконає покладені на нього обов`язки, передбачені ст. 76 КК України, що відповідатиме меті покарання, буде справедливим, а також необхідним і достатнім для виправлення обвинуваченого та попередження вчинення ним нових кримінальних правопорушень.

Вимога додержуватися справедливості при застосуванні кримінального покарання закріплена в міжнародних документах з прав людини, зокрема у статті 10 Загальної декларації прав людини 1948 року, статті 14 Міжнародного пакту про громадянські і політичні права 1966 року, статті 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод 1950 року. Зазначені міжнародні акти, згідно з частиною першою статті 9 Конституції України, є частиною національного законодавства України.

Так, згідно зі статтями 50, 65 КК України особі, яка вчинила кримінальне правопорушення, має бути призначено покарання необхідне й достатнє для її виправлення і попередження нових кримінальних правопорушень. Виходячи з указаної мети й принципів справедливості, співмірності та індивідуалізації, покарання повинно бути адекватним характеру вчинених дій, їх небезпечності та даним про особу винного.

Відповідно до вимог ст. 75 КК України якщо суд, крім випадків засудження за корупційне кримінальне правопорушення, кримінальне правопорушення, пов`язане з корупцією, порушення правил безпеки дорожнього руху або експлуатації транспорту особами, які керували транспортними засобами у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебували під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, при призначенні покарання у виді виправних робіт, службового обмеження для військовослужбовців, обмеження волі, а також позбавлення волі на строк не більше п`яти років, враховуючи тяжкість кримінального правопорушення, особу винного та інші обставини справи, дійде висновку про можливість виправлення засудженого без відбування покарання, він може прийняти рішення про звільнення від відбування покарання з випробуванням.

Загальні засади призначення покарання (ст. 65 КК України) наділяють суд правом вибору однієї із форм реалізації кримінальної відповідальності - призначити покарання або звільнити від покарання чи від його відбування, завданням якої є виправлення та попередження нових кримінальних правопорушень. Ця функція за своєю правовою природою є дискреційною, оскільки потребує врахування та оцінки конкретних обставин справи, ступеня тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особи винного, обставин, що впливають на покарання. Реалізація цієї функції становить правозастосовну інтелектуально-вольову діяльність суду, в рамках якої і приймається рішення про можливість застосування чи незастосування ст. 75 КК України, за змістом якої рішення про звільнення від відбування покарання з випробуванням суд може прийняти лише у випадку, якщо при призначенні покарання певного виду і розміру, враховуючи тяжкість кримінального правопорушення, особу винного та інші обставини справи, дійде висновку про можливість виправлення засудженого без відбування покарання.

Таким чином, вирішення судом питання про призначення обвинуваченому ОСОБА_4 покарання ґрунтується на наведених вище вимогах.

Повною мірою врахувавши вказані обставини, а також зваживши на другорядну роль кари як мети покарання, суд приходе до висновку про те, що виправлення обвинуваченого є можливим без відбування покарання у виді обмеження волі з встановленням іспитового строку, який буде достатнім для того, щоб засуджений в умовах здійснення контролю за його поведінкою довів своє виправлення.

На думку суду, такий захід примусу відповідає меті покарання, є співрозмірним характеру вчиненого діяння, його наслідкам та особі винного.

Суд вважає таке покарання необхідним і достатнім для виправлення обвинуваченого та попередження вчинення ним нових кримінальних правопорушень, що повністю узгоджується із принципами законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання.

Цивільний позов не заявлено.

Процесуальні витрати відсутні.

Питання про речові докази підлягають вирішенню в порядку, встановленому ст. 100 КПК України.

Речові докази: оптичний диск із записом ходу проведення слідчого експерименту, який зберігається в матеріалах кримінального провадження, - залишити в матеріалах кримінального провадження № 0000165.

Запобіжний захід не обирався.

Керуючись ст. ст. 127-129, 368-370, 373- 374, 392, 395 КПК України, суд,-

У Х В А Л И В:

ОСОБА_4 визнати винним у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 122 ч. 1 КК України та призначити йому покарання у вигляді 2 (двох) років обмеження волі.

На підставі ст. 75 КК України звільнити засудженого ОСОБА_4 від відбуття покарання з випробуванням, якщо протягом зазначеного строку - 1 (одного) року він не вчинить нового кримінального правопорушення і виконає покладені на нього обов`язки.

На підставі ст. 76 КК України покласти на засудженого наступні обов`язки:

- повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання;

- періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації.

Контроль за поведінкою засудженого ОСОБА_4 покласти на уповноважений орган з питань пробації за місцем проживання засудженого.

Цивільний позов не заявлено.

Процесуальні витрати відсутні.

Речові докази: оптичний диск із записом ходу проведення слідчого експерименту, який зберігається в матеріалах кримінального провадження, - залишити в матеріалах кримінального провадження № 0000165.

Вирок суду першої інстанції набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок суду, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

На вирок може бути подана апеляція до Дніпровського апеляційного суду через Магдалинівський районний суд Дніпропетровської області на протязі 30 днів з дня його проголошення.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку. Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору. Копію вироку не пізніше наступного дня після його ухвалення надіслати учасникам судового провадження, які не були присутніми в судовому засіданні.

Суддя: ОСОБА_6 ОСОБА_7