УХВАЛА

10 січня 2023 року

м. Київ

справа № 641/719/19

провадження № 51-157 ск 23

Верховний Суд колегією суддів Другої судової палати Касаційного кримінального суду у складі:

головуючого ОСОБА_1 ,

суддів: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

розглянувши касаційну скаргу засудженої ОСОБА_4 на вирок Комінтернівського районного суду м. Харкова від 15 листопада 2021 року та ухвалу Полтавського апеляційного суду від 22 вересня 2022 року щодо неї,

встановив:

У касаційній скарзі засуджена порушує питання про перегляд оскаржуваних судових рішень в касаційному порядку.

Перевіривши відповідність касаційної скарги вимогам ст. 427 КПК України, колегія суддів вважає, що касаційну скаргу засудженої слід залишити без руху, встановивши їй строк для усунення недоліків, з огляду на наступне.

Відповідно до п. 4 ч. 2 ст. 427 КПК України в касаційній скарзі зазначається обґрунтування вимог особи, яка подала касаційну скаргу, із зазначенням того, у чому полягає незаконність чи необґрунтованість судового рішення.

Проте, засуджена подала касаційну скаргу без додержання зазначених приписів кримінального процесуального закону.

Так, порушуючи питання про перегляд оскаржених судових рішень у частині вирішеного цивільного позову, засуджена взагалі не обґрунтовує свої вимоги стосовно незаконності ухвали апеляційного суд та не вказує, які конкретно порушення закону допустив суд апеляційної інстанції, передбачені ст. 412 КПК України у взаємозв`язку з положеннями ст. 419 КПК України, що є підставою для її зміни чи скасування.

Відповідно до п. 5 ч. 2 ст. 427 КПК України, касаційна скарга повинна містити вимоги особи, яка її подала із зазначенням того, яке рішення має прийняти суд касаційної інстанції.

Такі вимоги мають узгоджуватися із приписами ст. 436 КПК України, згідно з якими суд касаційної інстанції за наслідками розгляду касаційної скарги має право: 1) залишити судове рішення без зміни, а касаційну скаргу - без задоволення; 2) скасувати судове рішення і призначити новий розгляд у суді першої чи апеляційної інстанції; 3) скасувати судове рішення і закрити кримінальне провадження; 4) змінити судове рішення.

Однак, у касаційній скарзі відсутнє належне формулювання вимог засудженої із зазначенням того, яке рішення має прийняти суд касаційної інстанції за наслідками розгляду скарги.

Як убачається із змісту касаційної скарги в ній містяться одночасно дві вимоги, а саме: в частині призначеного покарання засуджена просить ухвалу апеляційного суду скасувати з призначенням нового розгляду у суді апеляційної інстанції та, разом з цим, порушує питання про необхідність змінити оскаржувані судові рішення в частині вирішення цивільного позову, залишаючи його без розгляду.

Проте, таке формулювання прохальної частини касаційної скарги не відповідає приписам ст. 436 КПК України та є неконкретизованим.

При цьому, наявність у скарзі одночасно двох вимог та невідповідність кожної із них приписам ст. 436 КПК України унеможливлює відкриття касаційного провадження за скаргою засудженої.

Враховуючи зазначене, колегія суддів дійшла висновку, що касаційну скаргу засудженої слід залишити без руху, надавши їй п`ятнадцятиденний строк з дня отримання копії даної ухвали для усунення зазначених в ній недоліків.

При повторному зверненні до суду касаційної інстанції має бути підтвердження, що цей строк не пропущено.

На підставі викладеного та керуючись вимогами ч. 1 ст. 429 КПК України, Суд

постановив:

Касаційну скаргу засудженої ОСОБА_4 на вирок Комінтернівського районного суду м. Харкова від 15 листопада 2021 року та ухвалу Полтавського апеляційного суду від 22 вересня 2022 року щодо неї залишити без руху, надавши їй п`ятнадцятиденний строк з дня отримання копії даної ухвали для усунення вказаних в ній недоліків.

У разі неусунення недоліків касаційної скарги, залишеної без руху, в установлений строк, така скарга повертається особі, яка її подала.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3