УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
Справа № 495/8985/22

Номер провадження 1-кс/495/2332/2022

16 листопада 2022 рокум. Білгород-Дністровський

Слідчий суддя Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області ОСОБА_1 ,
при секретарі судового засідання ОСОБА_2 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області скаргу адвоката ОСОБА_3 в інтересах підозрюваної ОСОБА_4 на постанову начальника сектору дізнання відділення поліції № 1 Білгород-Дністровського РВП ГУНП в Одеській області ОСОБА_5 про відмову у задоволенні клопотання від 05.11.2022 року (в порядку п.7 ч.1 ст.303 КПК України),
ВСТАНОВИВ:
10.11.2022 року адвокат ОСОБА_3 звернувся до слідчого судді Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області зі скаргою в інтересах підозрюваної ОСОБА_4 на постанову начальника сектору дізнання відділення поліції № 1 Білгород-Дністровського РВП ГУНП в Одеській області про відмову у задоволенні клопотання від 05.11.2022 року (в порядку п.7 ч.1 ст.303 КПК України).

Так, скаржник просить суд:

-скасувати постанову начальника сектору дізнання відділення поліції № 1 Білгород-Дністровського РВП ГУНП в Одеській області ОСОБА_5 про відмову у задоволенні клопотання від 05.11.2022 року;

-зобов`язати начальника сектору дізнання відділення поліції № 1 Білгород-Дністровського РВП ГУНП в Одеській області ОСОБА_5 клопотання захисника ОСОБА_3 від 04.11.2022 року за вихідним № 33, заявлене у кримінальному провадженні № 0000035 від 13.12.2022 року задовольнити у повному обсязі.

Свою скаргу заявник обґрунтовує тим, що в провадженні ВП № 1 Білгород-Дністровського РВП ГУНП в Одеській області знаходиться кримінальне провадження № 0000035, внесене до ЄРДР 13.10.2022 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.125 КК України.

09.11.2022 року скаржником була отримана постанова начальника сектору дізнання відділення поліції № 1 Білгород-Дністровського РВП ГУНП в Одеській області ОСОБА_5 про відмову у задоволенні клопотання від 05.11.2022 року, відповідно до якої йому було відмовлено у допиті свідка ОСОБА_6 так як у ході досудового слідства було встановлено коло осіб, які були присутніми під час вчинення вищевказаного кримінального правопорушення та допитано в якості свідків, а свідок ОСОБА_6 ніякого відношення до справи не має.

За твердженням скаржника, така постанова не вмотивована, не містить належного обґрунтування та в ній не зазначено конкретні норми норми діючого Кримінального процесуального законодавства України. Дізнавачі підрозділів дізнання зобов`язанні вживати всіх передбаченних законодавством заходів для забезпечення ефективності досудового розслідування кримінальних проступків.

На підставі наведеного скаржник просить скаргу задовольнити.

В судове засідання адвокат ОСОБА_3 в інтересах ОСОБА_4 не з`явився, але подав до суду заяву про розгляд скарги без участі скаржника, згідно якої зазначив, що скаргу підтримує в повному обсязі та просить її задовольнити.

Начальник сектору дізнання в судове засідання не з`явився, але подав до суду копію витягу з ЄРДР по кримінальному провадженню № 0000035 від 13.10.2022 за ознаками кримінального правопорушення передбаченого ч.1 ст.125 КК України, яке 11.11.2022 року з обвинувальним актом було направлено до суду.
Дослідивши матеріали скарги, слідчий суддя приходить до наступного висновку.

Відповідно до положень статті 3 Конституції України права і свободи людини та їх гарантії визначають зміст і спрямованість діяльності держави. Держава відповідає перед людиною за свою діяльність. Утвердження і забезпечення прав і свобод людини є головним обов`язком держави.

Згідно ст. 8 Конституції України в Україні визнається і діє принцип верховенства права.

Конституція України має найвищу юридичну силу. Закони та інші нормативно-правові акти приймаються на основі Конституції України і повинні відповідати їй.

Норми Конституції України є нормами прямої дії. Звернення до суду для захисту конституційних прав і свобод людини і громадянина безпосередньо на підставі Конституції України гарантується.

Відповідно до ст. 2 КПК України завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

При цьому, статтею 8 КПК України встановлено, що кримінальне провадження здійснюється з додержанням принципу верховенства права, відповідно до якого людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави. Принцип верховенства права у кримінальному провадженні застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини.

Статтею 9 КПК України визначено, що під час кримінального провадження суд, слідчий суддя, прокурор, керівник органу досудового розслідування, слідчий, інші службові особи органів державної влади зобов`язані неухильно додержуватися вимог Конституції України, цього Кодексу, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, вимог інших актів законодавства.

Прокурор, керівник органу досудового розслідування, слідчий зобов`язані всебічно, повно і неупереджено дослідити обставини кримінального провадження, виявити як ті обставини, що викривають, так і ті, що виправдовують підозрюваного, обвинуваченого, а також обставини, що пом`якшують чи обтяжують його покарання, надати їм належну правову оцінку та забезпечити прийняття законних і неупереджених процесуальних рішень.

Відповідно до вимог ст. 277 КПК України повідомлення про підозру має містити такі відомості: прізвище та посаду слідчого, прокурора, який здійснює повідомлення; анкетні відомості особи (прізвище, ім`я, по батькові, дату та місце народження, місце проживання, громадянство), яка повідомляється про підозру; найменування (номер) кримінального провадження, у межах якого здійснюється повідомлення; зміст підозри; правова кваліфікація кримінального правопорушення, у вчиненні якого підозрюється особа, із зазначенням статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність; стислий виклад фактичних обставин кримінального правопорушення, у вчиненні якого підозрюється особа, у тому числі зазначення часу, місця його вчинення, а також інших суттєвих обставин, відомих на момент повідомлення про підозру; права підозрюваного; підпис слідчого, прокурора, який здійснив повідомлення.

Статтею 94 КПК України визначено, що слідчий суддя, суд за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінюють кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення.

Положеннями ч.1 ст.303 КПК України передбачений перелік рішень, дій, бездіяльності слідчого або прокурора, які підлягають оскарженню під час досудового розслідування.

Згідно п. 10 ч. 1 ст. 303 КПК України на досудовому провадженні може бути оскаржено повідомлення слідчого, прокурора про підозру після спливу одного місяця з дня повідомлення особі про підозру у вчиненні кримінального проступку або двох місяців з дня повідомлення особі про підозру у вчиненні злочину, але не пізніше закриття прокурором кримінального провадження або звернення до суду із обвинувальним актом - підозрюваним, його захисником чи законним представником.

Згідно ч.1 ст. 307 КПК України слідчий суддя за результатами розгляду скарги на рішення, дії чи бездіяльність слідчого чи прокурора постановляє ухвалу згідно з правилами цього Кодексу.

В судовому засіданні встановлено, що в провадженні ВП № 1 Білгород-Дністровського РВП ГУНП в Одеській області перебували матеріали кримінального провадження № 0000035, внесене до ЄРДР 13.10.2022 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.125 КК України.

Як встановлено в судовому засіданні, досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0000035 на даний час закінчено, та 11.11.2022 року обвинувальний акт у відношенні ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 у скоєнні кримінального правопорушеня, передбаченого ч.1 ст.125 КК України, направлено до суду, що підтверджується відповідними доказами, наданими начальником сектору дізнання, а саме витягом з ЄРДР від 13.10.2022 року. з якого вбачається, що матеріали кримінального провадження № 0000035 направлено до суду з обвинувальним актом 11.11.2022 року.

Відповідно до п. 5 ч. 1 ст. 3 КПК України, досудове розслідування - стадія кримінального провадження, яка починається з моменту внесення відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань і закінчується закриттям кримінального провадження або направленням до суду обвинувального акта, клопотання про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру, клопотання про звільнення особи від кримінальної відповідальності.

Таким чином, повноваження слідчого судді при розгляді скарг в порядку ст.303 КПК України можуть здійснюватися лише в межах конкретного кримінального провадження, досудове розслідування у якому на час розгляду скарги не закінчено.

Крім того, слідчий суддя вважає за необхідне зазначити наступне.

По-перше, ні в клопотанні адвоката ОСОБА_3 в інтересах підозрюваної ОСОБА_4 від 04.11.2022 року, ні в поданій скарзі не зазначено, не обґрунтовано та не доведено підстави про необхідність допиту ОСОБА_6 в якості свідка по вказаному кримінальному провадженню, взагалі не зазначено будь-яких обставин, про які дана особа може свідчити.
По друге, згідно зі змістом п.19 висновків Узагальнень Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про практику розгляду скарг на рішення, дії чи бездіяльність органів досудового розслідування чи прокурора під час досудового розслідування» від 12.01.2017 року № 9-49/0/4-17, розглядаючи скарги на постанови про відмову в задоволенні клопотання про проведення слідчих (розшукових) дій, слід зважати на те, що відповідно до ч.1 ст.40 КПК слідчий несе відповідальність за законність та своєчасність здійснення процесуальних дій. Згідно із ч.5 ст.40 КПК слідчий, здійснюючи свої повноваження, є самостійним у своїй процесуальній діяльності, втручання в яку забороняється. Таким чином, розглядаючи скарги на відмову в задоволенні клопотань про проведення слідчих (розшукових) дій, слідчим суддям необхідно співвідносити вимоги ст.220 КПК з іншими процесуальними вимогами щодо здійснення досудового розслідування у кримінальному провадженні, зокрема встановленими ст.40 КПК. Саме тому слід зважати на те, що процесуальне законодавство не передбачає обов`язку посадових осіб органів досудового розслідування вчиняти всі дії, які ініціюються учасниками кримінального провадження, оскільки такі дії в певних випадках можуть бути недоцільними, а інколи передчасними або взагалі перешкоджати досягненню завдань кримінального провадження.
В силу ст.40 КПК України, слідчий, здійснюючи свої повноваження відповідно до вимог цього Кодексу, є самостійним у своїй процесуальній діяльності, втручання в яку осіб, що не мають на те законних повноважень, забороняється.
Слідчий, прокурор за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінює кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення (ст.94 КПК України).
Основним завданням слідчого судді при виконанні функцій судового контролю є встановлення факту, чи дійсно права і свободи людини було порушено або вони порушуються; чи було створено або створюються перешкоди для їх реалізації; чи має місце інше ущемлення прав і свобод, які перешкоди він зобов`язаний поновити або усунути для їх реалізації.
Враховуючи вищезазначене, слідчий суддя приходить до висновку про відмову у задоволенні такої скарги.

Керуючись ст.ст. 42, 45-47, 276-278, 303 КПК України -
ПОСТАНОВИВ:
У задоволенні скарги адвоката ОСОБА_3 в інтересах підозрюваної ОСОБА_4 на постанову начальника сектору дізнання відділення поліції № 1 Білгород-Дністровського РВП ГУНП в Одеській області ОСОБА_5 про відмову у задоволенні клопотання від 05.11.2022 року (в порядку п.7 ч.1 ст.303 КПК України) відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя ОСОБА_1