У Х В А Л А

16 січня 2023 року м. Біла Церква

Слідчий суддя Білоцерківського міськрайонного суду Київської області ОСОБА_1 за участі секретаря судового засідання ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Білоцерківського міськрайонного суду Київської області клопотання прокурора Білоцерківської окружної прокуратури Київської області ОСОБА_3 у кримінальному провадженні № 0003015, відомості про яке внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань 18.12.2022 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 286-1 КК України, стосовно підозрюваного

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Брилівка Ставищанського району Київської області, громадянина України, одруженого, пенсіонера, із вищою освітою, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

про продовження строку тримання під вартою,

сторони кримінального провадження: прокурор Білоцерківської окружної прокуратури Київської області ОСОБА_3 , підозрюваний ОСОБА_4 , захисник підозрюваного адвокат ОСОБА_5 (в режимі відеоконференції),

УСТАНОВИВ:

Прокурор Білоцерківської окружної прокуратури Київської області ОСОБА_3 звернулася до слідчого судді із клопотанням про продовження строку тримання під вартою стосовно підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 286-1 КК України ОСОБА_4 у кримінальному провадженні №0003015, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань 18.12.2022.

Клопотання мотивує обґрунтованістю підозри у вчиненні ОСОБА_4 кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 286-1 КК України, також на те, що заявлені ризики, передбачені п.п. 1, 2, 3, 4 ч. 1 ст. 177 КПК України не зменшилися та продовжують існувати та на неможливість закінчення досудового розслідування до закінчення дії попередньої ухвали про тримання під вартою.

Так ризик того, що підозрюваний ОСОБА_4 може переховуватись від органів досудового розслідування з метою уникнення кримінальної відповідальності, тобто ризик, передбачений п. 1 ч. 1 ст. 177 КПК України обгрунтовує тим, що ОСОБА_4 підозрюється у вчиненні тяжкого злочину, за який передбачено покарання у вигляді позбавлення волі позбавлення волі на строк від п`яти до десяти років з позбавленням права керувати транспортними засобами на строк від п`яти до десяти років. Дані про особу підозрюваного в їх сукупності, конкретні обставини інкримінованого йому кримінального правопорушення, ступінь його суспільної небезпеки, тяжкість покарання, яке загрожує підозрюваному у випадку визнання його винуватості, можуть свідчити про можливість підозрюваного переховуватися від органу досудового розслідування та суду з метою уникнення кримінальної відповідальності.

Ризик, передбачений п. 2 ч. 1 ст. 177 КПК України знищити, сховати або спотворити будь яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення, обґрунтовує тим, що на даний час слідством ще вживаються заходи, спрямовані на повне, всебічне встановлення всіх обставин даного кримінального правопорушення, в тому числі відшукання будь-яких слідів, речей та документів, які мають значення для досудового розслідування даного кримінального провадження. Досудове розслідування на даний час триває, органом досудового розслідування здійснюється збирання доказів у вказаному кримінальному провадженні.

Ризик, передбачений п. 3 ч. 1 ст. 177 КПК України - незаконно впливати на потерпілого та свідків), який обґрунтовується тим, що оскільки є підстави вважати, що перебуваючи на волі підозрюваний ОСОБА_4 , знаючи дані свідків, які вказують на його причетність до вчинення кримінального правопорушення може незаконно впливати на них з метою реабілітації себе як злочинця. Також ОСОБА_4 може впливати на потерпілого та свідків шляхом умовляння, підкупу, переконання, примушування з застосуванням фізичної сили або погроз такого застосування з метою викривлення фактичних обставин справи та уникнення передбаченої законом відповідальності. При цьому необхідно врахувати те, що підозрюваний ОСОБА_4 , який має задовільний стан здоров`я та перебуваючи на волі зможе безпосередньо впливати на потерпілого та свідків, які є жителями того ж села де проживає підозрюваний.

Ризик, передбачений п. 4 ч. 1 ст. 177 КПК України - перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, обгрунтовує тим, що кримінальне правопорушення, передбачене ч. 3 ст. 286-1 КК України, в якому підозрюється ОСОБА_4 , згідно ст. 12 КК України є тяжким злочином. Підозрюваний ОСОБА_4 підтвердив факт перебування в стані алкогольного сп`яніння. Під час вказаної дорожньо-транспортної події загинула малолітня дитина ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , з багатодітної родини, на утриманні у батьків перебуває ще семеро неповнолітніх дітей, вказана родина є тимчасово переміщеною з Херсонської області. Вказана подія набула суспільного резонансу, оскільки підозрюваний ОСОБА_4 тривалий термін перебував на посаді сільського голови, землевпорядника, а тому у територіальній громаді серед жителів села асоціюється із особою, яка наділена владою та має «зв`язки», що створює в суспільстві враження невиконання завдань кримінального провадження, а також ствердження думки щодо вседозволеності при нівелюванні інтересів дітей та багатодітних родин.

Так, керування транспортним засобом у стані сп`яніння, що зумовило наслідки у виді настання смерті малолітньої дитини (ст. 286-1 КК України), прирівняно до кримінальних правопорушень, пов`язаних із корупцією.

Вже само по собі указаний факт свідчить про виняткову суспільну небезпечність вчиненого підозрюваним ОСОБА_4 злочину. Тобто останній, будучи освіченою людиною, в минулому займаючи керівні посади, усвідомлював недопустимість керування транспортним засобом в стані алкогольного сп`яніння, припускав настання наявних наслідків, однак проігнорував встановлені державою заборони, протиставив себе суспільству та інтересам людини, що в свою чергу призвело до смерті дитини в період воєнного стану.

Зазначене свідчить, що ОСОБА_4 , протиставляючи себе суспільству та державі, переслідує виключно особисті інтереси. При цьому, усвідомлення останнім можливості призначення покарання у виді позбавлення волі на тривалий строк призведе до виникнення у нього намірів на уникнення кримінальної відповідальності, шляхом як переховування від слідчого, прокурора, суду, так і способом впливу на учасників кримінального провадження.

Позиції сторін.

У судовому засіданні прокурор у кримінальному провадженні ОСОБА_3 заявлене клопотання підтримала у повному обсязі та просила задовольнити з підстав, вказаних у його мотивувальній частині.

Підозрюваний ОСОБА_4 просив у задоволенні клопотання прокурора відмовити та обрати стосовно нього запобіжний захід у виді цілодобового домашнього арешту, пославшись при цьому на необгрунтованість ризиків заявлених стороною обвинувачення оскільки він, перебуваючи під домашнім арештом жодного разу не порушив його умов, а навпаки сприяв слідству та суду, наразі потерпілим він відшкодував усі витрати на поховання дитини. Від слідства та суду він не переховувався і не має такого наміру, закордонного паспорта він не має. До цього він жодним чином не впливав на потерпілого та свідків та не має наміру робити цього в майбутньому. Сім`я потерпілих виїхала в Одеську область, його сім`я та він намагаються підтримувати з ними контакт, а прямих свідків ДТП немає. Необхідні слідству докази були вилучені з місця ДТП, тому він, не маючи до них доступу, жодним чином не буде на них впливати. Ризик перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином також необгрунтований, тому що він 8 років як не працює сільським головою, а займається домогосподарством та 1 чи 2 рази на місяці виїжджає у смт. Ставище. У нього незадовільний стан здоров`я, а саме онкологічне захворювання шкіри та проблеми з серцево-судинною системою, тому перебування у СІЗО, де співкамерники постійно палять цигарки та сирість камери спонукає до розповсюдження ракових клітин.

Захисник адвокат ОСОБА_5 просив у задоволенні клопотання прокурора відмовити та обрати запобіжний захід у виді домашнього арешту, пославшись при цьому на необгрунтованість ризиків заявлених стороною обвинувачення та недоведеність неможливості запобігання ризикам застосуванням більш м`якого запобіжного заходу.

Мотиви слідчого судді.

Заслухавши думку учасників процесу, дослідивши додані на обгрунтування клопотання матеріали кримінального провадження, слідчий суддя вважає, що заявлене клопотання підлягає до задоволення з наступних підстав.

Метою застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою підозрюваному є запобігання ризикам та забезпечення виконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків.

В силу ст.183 КПК України запобіжний захід у вигляді тримання під вартою є винятковим, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден з більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 КПК України.

Відповідно до ст.199 КПК України, клопотання про продовження строку тримання під вартою має право подати прокурор, слідчий за погодженням з прокурором не пізніше ніж за п`ять днів до закінчення дії попередньої ухвали про тримання під вартою. Клопотання про продовження строку тримання під вартою подається до місцевого суду, в межах територіальної юрисдикції якого здійснюється досудове розслідування. Клопотання про продовження строку тримання під вартою, крім відомостей, зазначених у статті 184 цього Кодексу, повинно містити: 1) виклад обставин, які свідчать про те, що заявлений ризик не зменшився або з`явилися нові ризики, які виправдовують тримання особи під вартою; 2) виклад обставин, які перешкоджають завершенню досудового розслідування до закінчення дії попередньої ухвали про тримання під вартою. Слідчий суддя зобов`язаний розглянути клопотання про продовження строку тримання під вартою до закінчення строку дії попередньої ухвали згідно з правилами, передбаченими для розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу. Слідчий суддя зобов`язаний відмовити у продовженні строку тримання під вартою, якщо прокурор, слідчий не доведе, що обставини, зазначені у частині третій цієї статті, виправдовують подальше тримання підозрюваного, обвинуваченого під вартою.

Кримінальне правопорушення, у вчиненні якого підозрюється особа.

Слідчим суддею встановлено, що у провадженні СВ Білоцерківського РУП ГУ НП в Київській області перебувають матеріали кримінального провадження № 0003015 від 18.12.2022 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 286-1 КК України.

Так, досудовим розслідуванням встановлено, що 18.11.2022 близько 17-20 год, водій ОСОБА_4 , перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, чим порушив вимоги пункту 2.9 а) Правил дорожнього руху України, затверджених постановою Кабінету Міністрів України №1306 від 10.10.2001 та введених в дію з 01.01.2002 (далі ПДР України), відповідно до якого «водієві забороняється керувати транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння або перебуваючи під впливом наркотичних чи токсикологічних речовин», керуючи автомобілем марки «CHEVROLET AVEO» реєстраційний номер НОМЕР_1 , рухаючись по вул. Вишнева в с. Брилівка Білоцерківського району Київської області, зі сторони с. Попружна в напрямку смт. Ставище, де неподалік будинку №32 по вул. Вишнева, в порушення вимог пункту 1.7 ПДР України згідно якого «водії зобов`язані бути особливо уважними до таких категорій учасників дорожнього руху, як велосипедисти, особи, які рухаються в кріслах колісних, та пішоходи. Усі учасники дорожнього руху повинні бути особливо обережними до дітей, людей похилого віку та осіб з явними ознаками інвалідності», в порушенні вимог п. 2.3 б) ПДР України відповідно до якого «для забезпечення безпеки дорожнього руху водій зобов`язаний: бути уважним, стежити за дорожньою обстановкою, реагувати на її зміну, і не відволікатися від керування цим засобом у дорозі», не був уважний, не стежив за дорожньою обстановкою, невчасно відреагував на її зміну, не був уважним під час керування транспортним засобом, не стежив за дорожньою обстановкою та відповідно не реагував на її зміну, внаслідок чого своїми діями створив загрозу безпеці дорожнього руху, в порушення вимог п.12.1 ПДР України, згідно з яким «під час вибору в установлених межах безпечної швидкості руху водій повинен враховувати дорожню обстановку, а також особливості вантажу, що перевозиться, і стан транспортного засобу, щоб мати змогу постійно контролювати його рух та безпечно керувати ним», в порушення вимог п.12.2 ПДР України, згідно якого «у темну пору доби та в умовах недостатньої видимості швидкість руху повинна бути такою, щоб водій мав змогу зупинити транспортний засіб у межах видимості дороги», в порушення вимог пункту 12.3 ПДР України, відповідно до якого «У разі виникнення небезпеки для руху або перешкоди, яку водій об`єктивно спроможний виявити, він повинен негайно вжити заходів для зменшення швидкості аж до зупинки транспортного засобу або безпечного для інших учасників руху об`їзду перешкоди», проявив злочинну самовпевненість, не був уважним, не вибрав безпечну швидкість, щоб мати змогу постійно контролювати рух, у темну пору доби не вибрав безпечну швидкість у межах видимості дороги, при виникненні небезпеки для руху або перешкоди не вжив заходів для зменшення швидкості руху аж до повної зупинки транспортного засобу, внаслідок чого, допустив наїзд на малолітнього пішохода ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , який рухався попереду автомобіля марки «CHEVROLET AVEO» реєстраційний номер НОМЕР_1 в попутному напрямку, по правому краю проїзної частини дороги.

В результаті дорожньо-транспортної пригоди малолітній пішохід ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , від отриманих тілесних ушкоджень загинув на місці події.

Грубе порушення водієм ОСОБА_4 , пунктів 1,7, 2.3 б, 2.9 а, 12.1, 12.2, 12.3 Правил дорожнього руху України, перебувають у прямому причинному зв`язку з виникненням дорожньо-транспортної пригоди та настанням наслідків у вигляді спричинення смерті малолітньому потерпілому ОСОБА_7 .

Таким чином, ОСОБА_4 підозрюється у порушенні правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом в стані алкогольного сп`яніння, що спричинило смерть потерпілому, тобто у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 286-1 КК України.

Щодо обгрунтованості підозри.

У справі «Фокс, Кемпбелл і Гартлі проти Сполученого Королівства» від 30 серпня 1990 року зазначено, що «обґрунтована підозра» означає існування фактів або інформації, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення, крім того, вимога розумної підозри передбачає наявність доказів, які об`єктивно пов`язують підозрюваного з певним злочином, вони не повинні бути достатніми, щоб забезпечити засудження, але мають бути достатніми, щоб виправдати подальше розслідування або висунення обвинувачення.

При цьому, обставини здійснення підозрюваним конкретних дій та доведеність його вини, потребують перевірки та оцінки у сукупності з іншими доказами у кримінальному провадженні під час подальшого досудового розслідування.

Такий висновок цілком узгоджується із правовими позиціями, наведеними у рішеннях ЄСПЛ, зокрема, у справі «Мюррей проти Сполученого Королівства» № 14310/88 від 23.10.1994 суд зазначив, що «факти, які є причиною виникнення підозри не повинні бути такими ж переконливими, як і ті, що є необхідними для обґрунтування вироку чи й просто висунення обвинувачення, черга якого надходить на наступній стадії процесу кримінального розслідування».

Так, для вирішення питання щодо обґрунтованості повідомленої підозри, оцінка наданих слідчому судді доказів здійснюється не в контексті оцінки доказів з точки зору їх достатності і допустимості для встановлення вини чи її відсутності, доведення чи не доведення винуватості особи, що здійснюється судом при ухваленні вироку, а з метою визначити вірогідність та достатність підстав причетності тієї чи іншої особи до вчинення кримінального правопорушення, а також чи є підозра обґрунтованою, щоб виправдати подальше розслідування або висунення обвинувачення.

У пункті 175 рішення Європейського суду з прав людини від 21.04.2011 у справі «Нечипорук і Йонкало проти України» зазначено, що «термін «обґрунтована підозра» означає, що існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення. Факти, що підтверджують обґрунтовану підозру, не повинні бути такого ж рівня, що й факти, на яких має ґрунтуватися обвинувальний вирок.

Згідно з доводами, викладеними у клопотанні та документами наданими на підтвердження цих доводів, обґрунтованість підозри щодо вчинення вищевказаного кримінального правопорушення підтверджується сукупністю зібраних доказів, зокрема: протоколом огляду місця дорожньо-транспортної пригоди від 18.11.2022 та схемою до нього; рапортами про реєстрацію повідомлень про вчинене кримінальне правопорушення; протоколом затримання ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в порядку ст. 208 КК України від 18.11.2022; результатами тесту на стан алкогольного та наркотичного сп`яніння, проведеним у КНП "Ставищанська лікарня" освідуванням на визначення стану алкогольного сп`яніння ОСОБА_4 від 18.11.2022 (згідно висновку КНП "Ставищанська лікарня" №142 від 18.11.2022 - 1,6 % проміле); протоколом слідчого експерименту за участю понятих від 18.11.2022; показами потерпілої ОСОБА_8 від 02.12.2022; показами свідка ОСОБА_9 від 07.12.2022; показами свідка ОСОБА_10 від 19.011.2022; показами свідка ОСОБА_11 від 21.12.2022; показами свідка ОСОБА_12 від 21.12.2022; показами свідка ОСОБА_13 від 21.12.2022; показами свідка ОСОБА_14 від 21.12.2022; висновком СМЕ №165 від 15.12.2022; висновком СМЕ №170/д від 24.12.2022; висновком СМЕ №493 від 23.11.2022, відповідно до якого при судово-медичній експертизі крові ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , виявлено етиловий спирт в концентрації 2,59%. Метилового спирту, а також пропілового, бутилового алілового спиртів та їх ізомерів не виявлено; висновком судово-дактилоскопічної експертизи №СЕ-19/1112-22/54635-Д від 19.12.2022 відповідно до якої вилучені в ході огляду водійської дверки «CHEVROLET AVEO» д.н.з. НОМЕР_1 , який знаходився на місці події по вул.. Вишнева, 32 в с. Брилівка, Білоцерківського району, Київської області, та упаковані в паперовий конверт з умовною позначкою №1, сліди пальців рух (руки) з найбільшими розмірами по осях 16х22 мм, 15х26 мм, 16х27 мм придані для ідентифікації за ними особи (осіб). Слід пальця руки з найбільшими розмірами по осях 16Х22 мм залишений вказівним пальцем правої руки, слід пальця з найбільшим розміром по осях 15х26 мм залишений середнім пальцем правої руки, слід пальця руки з найбільшим розміром по осях 16х27 мм залишений середнім пальцем лівої руки ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ; висновком судової інженерно-технічної експертизи №СЕ-19/111-22/53129-ІТ від 29.12.2022 відповідно до якого наїзд автомобілем «CHEVROLET AVEO» д.н.з. НОМЕР_1 на пішохода відбувся на смузі руху в бік смт. Ставище, до початку осипу первинних об`єктів. Встановити де відносно елементів дороги відбувся первинний контакт між автомобілем «CHEVROLET AVEO» д.н.з. НОМЕР_1 та пішоходом не надається можливим, через відсутність необхідного для цього комплексу слідової інформації. Механічні пошкодження автомобіля «CHEVROLET AVEO» д.н.з. НОМЕР_1 , характерні для контакту з тілом пішохода в дослідницькій частині; іншими доказами, зібраними під час досудового розслідування кримінального провадження у їх сукупності.

Наявність ризиків та їх обгрунтованість.

Метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: 1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; 2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; 3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; 4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; 5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується (частина 1 статті 177 КПК).

Підставою застосування запобіжного заходу є наявність, зокрема, ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний може здійснити дії, передбачені частиною 1 статті 177 КПК (частина 2 статті 177 КПК).

Ризиком у контексті кримінального провадження є певна ступінь вірогідності, що особа вдасться до вчинків, які будуть перешкоджати досудовому розслідуванню та судовому розгляду або ж створять загрозу суспільству. Суд, оцінюючи вірогідність такої поведінки обвинуваченого, має дійти обґрунтованого висновку про високу ступінь ймовірності позапроцесуальних дій зазначеної особи. КПК України покладає на слідчого, прокурора обов`язок обґрунтувати ризики кримінального провадження. При цьому КПК не вимагає доказів того, що обвинувачений обов`язково (поза всяким сумнівом) здійснюватиме відповідні дії, однак вимагає доказів того, що він має реальну можливість їх здійснити у конкретному кримінальному провадженні в майбутньому.

Під час перевірки наявності ризиків у кримінальному провадженні слідчий суддя вважає переконливими та погоджується із доводами сторони обвинувачення про наявність ризиків, передбачених п.п. 1, 3, 4 ч. 1 ст. 177 КПК України з огляду на таке.

ОСОБА_4 підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 268-1 КК України, яке, відповідно до ст. 12 КК України, за ступенем тяжкості є тяжким злочином, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк від п`яти до десяти років з позбавленням права керувати транспортними засобами на той самий строк.

Зазначена обставина сама по собі може бути мотивом та підставою для підозрюваного переховуватися від органів досудового розслідування чи суду. Це твердження узгоджується із позицією Європейського суду з прав людини у справі «Ілійков проти Болгарії», в якому зазначено, що суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування. Серйозність покарання є релевантною обставиною в оцінці ризику того, що підозрюваний може втекти.

У рішенні Європейського суду з прав людини «Бессієв проти Молдови» вказано, що ризик втечі має оцінюватися судом у контексті чинників, пов`язаних з характером особи, її моральністю, місцем проживання, родом занять, майновим станом, сімейним зв`язками та усіма видами зв`язку з країною, в якій така особа піддається кримінальному переслідування. Серйозність покарання є релевантною обставиною в оцінці ризику того, що підозрюваний може втекти.

Враховуючи ці обставини у сукупності із особою підозрюваного ОСОБА_4 та характером злочину у вчиненні якого він підозрюється, слідчий суддя дійшов висновку про існування ризику того, що останній може переховуватися від органів досудового розслідування чи суду.

Також слідчий суддя погоджується із наведеними стороною обвинувачення доводами про наявність ризику перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином та незаконного впливу на потерпілих та свідків у кримінальному провадженні.

При цьому слідчий суддя враховує встановлену Кримінальним процесуальним кодексом України процедуру отримання показань від осіб, які є свідками, у кримінальному провадженні, відповідно до ч.ч. 1, 2 статті 23, ст. 224, ч. 4 ст. 95 КПК України.

З огляду на зазначені положення закону, ризик впливу на свідків існує не лише на початковому етапі кримінального провадження при зібранні доказів, а й продовжує існувати на стадії судового розгляду до моменту безпосереднього отримання судом показань від свідків та дослідження їх судом.

Поряд з тим, слідчий суддя вважає не переконливими та необгрунтованими доводи прокурора про наявність ризику знищити, сховати або спотворити будь яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення зважаючи на висновки Європейського суду з прав людини у справі «Клішин проти України» про те, що наявність кожного ризику повинна носити не абстрактний, а конкретний характер та доводитися відповідними доказами. Зокрема доказами на обґрунтування ризику можуть бути зокрема фактичні знищення, ховання або спотворення будь-якої з речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; показання свідків, про намір підозрюваного вчинити дії особи, спрямовані на знищення, схов або спотворення важливих для слідства речей чи документів, спроба підозрюваної особи вчинити дії направлені на знищення доказів - підтверджені документально; документи, підтверджуючі, що підозрюваний вчиняв подібні дії у минулому, показання свідків, дані про особу, підтверджуючі його протиправну поведінку.

Таким чином, посилання прокурора на існування вказаного ризику носить не конкретний характер та жодних доказів на підтвердження факту його існування на теперішній час слідчому судді не надано. З цих підстав, цей ризик не враховується слідчим суддею при вирішенні питання про наявність підстав для продовження запобіжного заходу

Щодо наявності підстав для застосування більш м`якого запобіжного заходу.

Відповідно до ч. 1 ст. 183 КПК України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, зазначеним у ст. 177 КПК України.

Сторона обвинувачення посилається на неможливість застосування до підозрюваного більш м`якого запобіжного заходу з огляду на наявність високого ступеню встановленого ризику та такий, що виправдовує обмеження свободи фізичної особи.

Слідчий суддя зазначає, що метою застосування запобіжного заходу, в тому числі й такого виняткового, як тримання під вартою, відповідно до положень ч.1 ст.177 КПК України є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків. Крім того, при виборі між кількома запобіжними заходами, слід перевірити чи можуть більш м`які запобіжні заходи, запобігти ризикам, існування яких доведено прокурором.

За змістом ст. 178 КПК України, крім наявності ризиків, зазначених у статті 177 цього Кодексу, при вирішенні питання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини, зокрема: тяжкість покарання, що загрожує відповідній особі у разі визнання винуватим у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого він підозрюється; вік та стан здоров`я підозрюваного, міцність соціальних зв`язків підозрюваного в місці його постійного проживання, у тому числі наявність в нього родини й утриманців; наявність у підозрюваного постійного місця роботи або навчання; репутацію підозрюваного; майновий стан підозрюваного; наявність судимостей у підозрюваного; розмір майнової шкоди, у завданні якої підозрюється.

На час розгляду порушеного у клопотанні питання стосовно підозрюваного встановлено такі відомості: ОСОБА_4 має зареєстроване місце проживання, одружений, утриманців не має, пенсіонер, раніше не судимий. Даних про неможливість утримуватись в умовах СІЗО слідчому судді не надано.

Оцінюючи в сукупності всі обставини, зокрема, ступінь суспільної небезпеки вчиненого кримінального правопорушення, конкретні обставини його вчинення, а саме порушення правил дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння, невідворотність наслідків (загибель малолітньої дитини), тяжкість покарання, що загрожує ОСОБА_4 , особу підозрюваного, слідчий суддя приходить до обґрунтованого висновку про високий ступінь ймовірності позапроцесуальних дій підозрюваного, спрямованих на ухилення від органу досудового розслідування чи суду, незаконний вплив на потерпілих та свідків та перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином.

Враховуючи вищевикладене та аналізуючи зібрані в сукупності докази, вважає, що менш суворі запобіжні заходи, не зможуть забезпечити уникнення зазначених ризиків та покладених на підозрюваного обов`язків, у зв`язку з чим є достатні підстави для продовження строку тримання під вартою. Непродовження застосування щодо підозрюваного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою чи застосування більш м`якого запобіжного заходу перешкодить завданням кримінального судочинства, встановленню істини у справі та прийняття остаточного кінцевого рішення у провадженні у розумні строки.

Щодо неможливості закінчити досудове розслідування до закінчення дії попередньої ухвали про тримання під вартою.

18.11.2022 о 23-00 год. ОСОБА_4 затриманий у порядку

ст. 208 КПК України за підозрою у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 286-1 КК України (фактичний час затримання 17-40 год. 18.11.2022).

19.11.2022 ОСОБА_4 вручено письмове повідомлення про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 286-1 КК України.

Згідно п. 2 ч. 1 ст. 219 КПК України досудове розслідування повинно бути закінчено протягом двох місяців з дня повідомлення особі про підозру у вчиненні злочину, у зв`язку з чим строк досудового розслідування в кримінальному провадженні, відомості про яке внесені до ЄРДР за № 0003015 від 18.12.2022, закінчується 19.01.2023.

20.11.2022 ухвалою слідчого судді Білоцерківського міськрайонного суду Київської області стосовно ОСОБА_4 застосовано запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту.

26.12.2022 ухвалою Київського апеляційного суду запобіжний захід стосовно ОСОБА_4 у вигляді цілодобового домашнього арешту змінено на тримання під вартою строком по 16.01.2023 включно.

Однак завершити досудове розслідування до вказаного строку не видається можливим, оскільки для повного та неупередженого розслідування у кримінальному провадженні необхідно виконати низку процесуальних дій, проведення та завершення яких потребує додаткового часу, а саме: провести слідчий експеримент за участю підозрюваного ОСОБА_4 , з метою встановлення механізму та обставин ДТП; за наслідками проведеної слідчої дії, з урахуванням отриманих під час проведення слідчого експерименту даних, призначити та провести інженерно-технічну експертизу; отримати висновок інженерно-технічної експертизи, яка з 21.11.2022 перебуває на виконанні у Київському НДЕКЦ МВС України; отримати висновок інженерно-технічної експертизи, яка з 17.12.2022 перебуває на виконанні у Київському НДЕКЦ МВС України; виконати інші слідчі (розшукові) та процесуальні дії, направлені на завершення досудового розслідування у вказаному провадженні.

Результати вказаних процесуальних дій мають суттєве значення для досудового розслідування та подальшого судового розгляду, оскільки спрямовані на встановлення тих обставин, що підлягають доказуванню у кримінальному провадженні, лише після їх проведення можливо визначити правову кваліфікацію вчиненого кримінального правопорушення, надати оцінку доказам та скласти обвинувальний акт.

Зважаючи на складність кримінального провадження та самостійно й з іншими фактичними даними є доказами у провадженні, враховуючи, що іншим шляхом встановити беззаперечні докази у провадженні неможливо, закінчити досудове розслідування у строк, зазначений у п. 2 ч. 1 ст. 219 КПК України неможливо, в органу досудового розслідування виникає необхідність у продовженні строку досудового розслідування до трьох місяців у відповідності до п. 1 ч. 3 ст. 294 КПК України.

09.01.2023 керівником Білоцерківської окружної прокуратури Київської області продовжено строк досудового розслідування у кримінальному провадженні № 0003015 від 18.11.2022 до трьох місяців, тобто до 19.02.2023.

Частиною 3 ст.197 КПК України передбачено, що строк тримання під вартою може бути продовжений слідчим суддею в межах строку досудового розслідування в порядку, передбаченому цим Кодексом. Сукупний строк тримання під вартою підозрюваного, обвинуваченого під час досудового розслідування не повинен перевищувати:1) шести місяців - у кримінальному провадженні щодо нетяжкого злочину; 2) дванадцяти місяців - у кримінальному провадженні щодо тяжких або особливо тяжких злочинів.

Стороною обвинувачення доведена наявність обставин, які перешкоджають завершенню досудового розслідування до сплину строку дії попередньої ухвали про обрання строку запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Зважаючи на суспільний інтерес, який, з урахуванням презумпції невинуватості, що виправдовує відступ від принципу поваги до особистої свободи, визначеного Конвенцією про захист прав людини та сновоположних свобод, враховуючи наведені вище обставини, слідчий суддя приходить до висновку, що клопотання прокурора грунтується на вимогах закону тому підлягає до задоволення шляхом продовження строку застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою підозрюваному ОСОБА_4 у межах строку досудового розслідування, тобто до 19.02.2023.

Відповідно до ч. 4 ст. 183 КПК України слідчий суддя, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, враховуючи підстави та обставин, передбачені статтями 177 та 178 КПК України, має право не визначити розмір застави у кримінальному провадженні щодо злочину, який спричинив загибель людини.

На підставі викладеного і керуючись ст. ст.182, 183, 184, 193, 194, 199, 376 КПК України,-

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання прокурора Білоцерківської окружної прокуратури Київської області ОСОБА_3 у кримінальному провадженні № 0003015, відомості про яке внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань 18.12.2022 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 286-1 КК України про продовження строку тримання під вартою підозрюваного ОСОБА_4 задовольнити.

Продовжити строк раніше обраного стосовно підозрюваного ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 запобіжного заходу у виді тримання під вартою в Державній установі «Київський слідчий ізолятор» Міністерства юстиції України у межах строку досудового розслідування, на 35 (тридцять п`ять) днів, тобто до 19.02.2023 включно, без визначення розміру застави.

Копію ухвали для виконання направити начальнику ДУ «Київський СІЗО» Міністерства юстиції України та начальнику ІТТ №1 ГУ НП в Київській області.

Ухвала може бути оскаржена до Київського апеляційного суду протягом п`яти днів з моменту проголошення, а підозрюваним з дня отримання копії ухвали.

Повний текст ухвали оголошено 18.01.2023 о 08-30 год.

Слідчий суддя ОСОБА_15