Провадження №11-сс/824/55/2023 Доповідач - ОСОБА_2
КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

25 січня 2023 року м. Київ

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ

Київського апеляційного суду у складі:

Головуючого - ОСОБА_2 ,

суддів - ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

секретаря - ОСОБА_5 ,

прокурора - ОСОБА_6 ,

представника ТОВ «Київська

пересувна механізована колона-2»,

в особі генерального директора - ОСОБА_7 ,

адвокатів, які діють інтересах

потерпілої ОСОБА_8 - ОСОБА_9 , ОСОБА_10 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду матеріали клопотання за апеляційною скаргою представника ТОВ «Київська пересувна механізована колона-2», в особі генерального директора - ОСОБА_7 , на ухвалу слідчого судді Шевченківського районного суду м. Києва від 12 жовтня 2022 року, якою накладено арешт на майно в рамках кримінального провадження №0002792 від 03.10.2022 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.190 КК України,-

В С Т А Н О В И Л А :

07 жовтня 2022 року до Шевченківського районного суду м. Києва надійшло клопотання прокурора Шевченківської окружної прокуратури м. Києва, про накладення арешту на майно в рамках кримінального провадження №0002792 від 03.10.2022 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.190 КК України, а саме на нежитлові приміщення з №1 по №8 (групи приміщень №62) літ. А, заг. площею 119,6кв.м., які знаходяться за адресою: м. Київ, Кудрявський узвіз, буд.3-А.

Ухвалою слідчого судді Шевченківського районного суду м. Києва від 12 жовтня 2022 року вказане клопотання задоволено та накладено арешт на зазначене у ньому майно. Обґрунтовуючи своє рішення, слідчим суддею зазначено, що арешт на вказане майно накладається з метою збереження речових доказів, так як воно відповідає вимогам ч.1 ст.98 КПК України.

На вказану ухвалу слідчого судді, представник ТОВ «Київська пересувна механізована колона-2», в особі генерального директора - ОСОБА_7 , подав апеляційну скаргу, в якій не погоджується з ухвалою, вважає її незаконною через порушення слідчим суддею вимог кримінального процесуального законодавства України. Твердження прокурора, що зазначене товариство використовувало підроблені документи для заволодіння приміщеннями, є голослівними, оскільки не підтверджені жодним доказом, при цьому матеріали клопотання містять документи, які підтверджують право власності на арештовані приміщення саме за товариством, а не за особою, яка стверджує протилежне. Апелянт стверджує, що арештовані приміщення ТОВ «Київська пересувна механізована колона-2» були набуті на законних підставах, що підтверджується державною реєстрацією права власності, яка була здійснена з дотриманням вимог законодавства у сфері державної реєстрації прав, та відповідно не можуть бути речовими доказами у даному кримінальному провадженні. Тому, просить скасувати ухвалу слідчого судді та відмовити прокурору у задоволенні клопотання про арешт майна.

Від адвоката, який діє в інтересах потерпілої ОСОБА_8 - ОСОБА_9 , надійшли заперечення на апеляційну скаргу представника ТОВ «Київська пересувна механізована колона-2» - ОСОБА_7 , де вказується на законність й обґрунтованість ухвали слідчого судді та міститься прохання залишити її без змін, а подану апеляційну скаргу, без задоволення.

Заслухавши:

- доповідача - суддю апеляційного суду;

- прокурора, який заперечував проти задоволення апеляційної скарги представника ОСОБА_7 , ухвалу слідчого судді просили залишити без змін, як законну та обґрунтовану;

- адвокатів, які діють в інтересах потерпілої ОСОБА_8 - ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , які заперечували проти задоволення поданої апеляційної скарги, просили залишити її без задоволення;

- представника ОСОБА_7 , який підтримав свою апеляційну скаргу та просив задовольнити її у повному обсязі;

- ознайомившись з матеріалами клопотання та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до наступного висновку.

Положенням ч.1 ст.131 КПК України передбачено, що одним із заходів забезпечення кримінального провадження є арешт майна.

Відповідно до ст.170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.

Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження.

Арешт майна допускається з метою забезпечення: збереження речових доказів; спеціальної конфіскації; конфіскації майна, як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

У випадку, передбаченому п.1 ч.2 ст.170 КПК України, тобто з метою збереження речових доказів, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у ст.98 цього кодексу.

Як вбачається з матеріалів провадження, досудовим розслідуванням встановлено, що до Шевченківського УП ГУ НП у м. Києві надійшли матеріали по заяві ОСОБА_9 стосовно того, що 06.09.202 року представники ТОВ «Київська пересувна механізована колона-2», шахрайським шляхом заволоділи нежитловими приміщеннями з №1 по №8 (групи приміщень №62), що за адресою: АДРЕСА_1 , загальною площею 119,6кв.м., які належать ОСОБА_11 , чим завдали шкоди на загальну суму 517,932 грн.

В подальшому, вказані нежитлові приміщення, відповідно до постанови слідчого визнано речовим доказом у кримінальному провадженні.

Тому, розглядаючи клопотання прокурора про накладення арешту на майно, у відповідності до ст.173 КПК України слідчий суддя правильно встановив обґрунтованість нежитлових приміщень з №1 по №8 (групи приміщень №62) літ. А, заг. площею 119,6кв.м., які знаходяться за адресою: м. Київ, Кудрявський узвіз, буд.3-А, такими, що мають значення для даного кримінального провадження, можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження та прийшов до правильного висновку про те, що незастосування арешту може призвести до наслідків, які можуть перешкодити кримінальному провадженню.

Доводи апеляційної скарги представника ОСОБА_7 , щодо безпідставності ухвали слідчого судді, слід вважати необґрунтованими та такими, що не знайшли свого підтвердження під час апеляційного розгляду, оскільки прокурором доведено, що нежитлові приміщення з №1 по №8 (групи приміщень №62) літ. А, заг. площею 119,6кв.м., які знаходяться за адресою: м. Київ, Кудрявський узвіз, буд.3-А, відповідають критеріям, передбаченим ст.98 КПК України, та мають значення для кримінального провадження.

Перевіряючи доводи апеляційної скарги про те, що нежитлові приміщення з №1 по №8 (групи приміщень №62) літ. А, заг. площею 119,6кв.м., які знаходяться за адресою: м. Київ, Кудрявський узвіз, буд.3-А, не містить ознак речового доказу у кримінальному провадженні, апеляційний суд не приймає до уваги, оскільки в судовому засіданні встановлено, що 04.10.2022 року слідчим СВ Шевченківського управління поліції ГУ НП у м. Києві ОСОБА_12 , відповідно до положень ч.3 ст.110 КПК України, винесено постанову про визнання майна, а саме нежитлових приміщень з №1 по №8 (групи приміщень №62) літ. А, заг. площею 119,6кв.м., які знаходяться за адресою: АДРЕСА_1 , речовим доказом у кримінальному провадженні №0002792 від 03.10.2022 року.

Тобто, вказане у постанові майно, має значення речового доказу у даному кримінальному провадженні.

Таким чином, апеляційний суд вважає, що посилання у клопотанні про необхідність накладення арешту на майно для забезпечення збереження речових доказів, так як дане майно має значення для кримінального провадження, знаходять підтвердження.

При цьому слід зазначити, що на даному етапі кримінального провадження потреби досудового розслідування виправдовують таке втручання у права та інтереси власника майна з метою забезпечення кримінального провадження, а слідчий суддя на даній стадії не вправі вирішувати ті питання, які повинен вирішувати суд при розгляді кримінального провадження по суті, тобто не вправі оцінювати докази з точки зору їх достатності і допустимості для встановлення вини чи її відсутності у фізичної або юридичної особи за вчинення злочину. Лише зобов`язаний на підставі розумної оцінки сукупності отриманих доказів визначити, що причетність тієї чи іншої особи до вчинення кримінального правопорушення є вірогідною та достатньою для застосування щодо неї заходів забезпечення кримінального провадження, одним із яких і є накладення арешту на майно.

Інші доводи апеляційної скарги, колегія суддів не приймає до уваги, оскільки вони не є підставою для скасування судового рішення та підлягають з`ясуванню під час розгляду судом першої інстанції кримінального провадження по суті.

Доказів негативних наслідків від застосування такого заходу забезпечення кримінального провадження, як арешт майна, в апеляційній скарзі не наведено та колегією суддів не встановлено.

Істотних порушень вимог КПК України, які б стали підставою для скасування ухвали слідчого судді у даному провадженні, не вбачається.

Зважаючи на вищевикладене, в сукупності з обставинами кримінального провадження, колегія суддів об`єктивно переконана, що слідчий суддя, накладаючи арешт на майно, а саме на нежитлові приміщення з №1 по №8 (групи приміщень №62) літ. А, заг. площею 119,6кв.м., які знаходяться за адресою: м. Київ, Кудрявський узвіз, буд.3-А, діяв у спосіб і у межах законодавства, арешт застосував на засадах розумності та співмірності, а тому доводи апелянта стосовно незаконності та необґрунтованості ухвали слідчого судді слід визнати непереконливими.

За таких обставин, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційну скаргупредставника ТОВ «Київська пересувна механізована колона-2», в особі генерального директора - ОСОБА_7 , слід залишити без задоволення, а ухвалу слідчого судді Шевченківського районного суду м. Києва від 12 жовтня 2022 року, якою накладено арешт на майно в рамках кримінального провадження №0002792 від 03.10.2022 року, необхідно залишити без змін.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.309, 404, 405, 407, 419, 422 КПК України, колегія суддів,-

У Х В А Л И Л А :

Апеляційну скаргу представника ТОВ «Київська пересувна механізована колона-2», в особі генерального директора - ОСОБА_7 , залишити без задоволення.

Ухвалу слідчого судді Шевченківського районного суду м. Києва від 12 жовтня 2022 року, якою накладено арешт на майно в рамках кримінального провадження №0002792 від 03.10.2022 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.190 КК України, а саме на нежитлове приміщення з №1 по №8 (групи приміщень №62) літ. А, заг. площею 119,6кв.м., які знаходяться за адресою: м. Київ, Кудрявський узвіз, буд.3-А, залишити без змін.

Ухвала є остаточною та оскарженню не підлягає.

СУДДІ:

_________________ ________________ _______________

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4