Справа № 740/7035/21
Провадження № 1-кс/740/1118/22
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
29 листопада 2022 року м. Ніжин

Слідчий суддя Ніжинського міськрайонного суду Чернігівської області ОСОБА_1 ,
за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

за участю:
- скаржниці ОСОБА_3 ,
- представника скаржниці адвоката ОСОБА_4 ,
- слідчого ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Ніжині скаргу ОСОБА_3 на постанову слідчого СВ Ніжинського РВП ГУ НП в Чернігівській області ОСОБА_5 від 27 жовтня 2022 року про закриття кримінального провадження № 0001186 від 14 грудня 2021 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України,

установив:

25 листопада 2022 року ОСОБА_3 подала до суду скаргу про скасування постанови слідчого від 27 жовтня 2022 року про закриття кримінального провадження.
Скарга обґрунтована тим, що 27.10.2022 старшим слідчим слідчого СВ Ніжинського РВП ГУ НП в Чернігівській області винесено постанову про закриття кримінального провадження на підставі п. 2. ч. 1 ст. 284 КК України, за фактом ДТП, яка сталася 13.12.2021 по вул. Шевченка в м. Ніжині біля перехрестя з вул. Синяківська, при якій скаржниця отримала тілесні ушкодження середнього ступеня тяжкості. Копію оскаржуваної постанови вона отримала у слідчого 17 листопада 2022 року.
Вважає указану постанову незаконною, оскільки досудове розслідування проведено не об`єктивно, не в повному обсязі, а рішення про закриття кримінального провадження прийнято без належних підстав.
Зазначила, що 13.12.2021 у темну пору доби близько 16:50 год. вона переходила проїзну частину дороги на нерегульованому пішохідному переході по вул. Шевченка біля перехрестя з вул. Синяківська. У цей час на вулиці було ввімкнено вуличне освітлення, йшов невеликий дощ. Скаржниця перейшла через дорогу, що веде в напрямку залізничного вокзалу, потім перейшла через тротуар та впевнившись, що немає автотранспорту, що наближається, в напрямку площі ім. І. Франка стала переходити указану проїзну частину дороги. Пройшовши 2,3 м перпендикулярно по пішохідному переходу, позначеному дорожньою розміткою «зебра», вона помітила, як на неї рухається без зупинки автомобіль, який в цю мить скоїв на скаржницю наїзд. У результаті наїзду потерпілій було заподіяно тілесні ушкодження, з якими вона лікувалася у Ніжинській ЦМЛ та за висновком судово-медичного експерта тяжкість тілесних ушкоджень визначено як середнього ступеня тяжкості. Під час досудового розслідування установлено, що автомобілем марки «Шкода», р. н. НОМЕР_1 , який скоїв наїзд на скаржницю, керував ОСОБА_6 .
Провівши слідчий експеримент за участю скаржниці, слідчий Ніжинського РВП ГУ НП в Чернігівській області ОСОБА_5 призначив авто-технічну експертизу, та отримавши висновок експерта № СЕ-19/125-22/6284-ІТ від 24.10.2022, відповідно до якого водій автомобіля «Шкода», р. н. НОМЕР_2 , - ОСОБА_6 не мав технічної можливості запобігти наїзду на скаржницю шляхом застосування екстреного гальмування, слідчий визначив, що в указаному випадку скаржниця як пішохід не дотрималася вимог п. 4.14 (а, б) ПДР, тобто вийшла на проїзну частину раптово, не впевнившись у безпеці для себе та інших учасників руху, чим створила небезпеку для руху водію ОСОБА_6 , а водій у цій обстановці діяв у відповідності до вимог ПДР, але не мав технічної можливості запобігти наїзду на ОСОБА_3 шляхом екстреного гальмування. Не вбачаючи порушень правил безпеки дорожнього руху та експлуатації транспортного засобу та ознак складу кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України у діях ОСОБА_6 , слідчий прийняв рішення про закриття кримінального провадження на підставі ч. 1 ст. 284 КК України.
Скаржниця вказала, що вважає дії слідчого незаконними, оскільки слідчим для всебічного та об`єктивного з`ясування обставин справи не було проведено більшості першочергових та необхідних слідчих дій, зокрема, не проведено слідчого експерименту для встановлення технічної можливості для водія ОСОБА_6 запобігти наїзду на пішохода з урахуванням об`єктивної обстановки на місці події, а саме не визначено момент виявлення небезпеки для руху водія ОСОБА_6 , коли він об`єктивно мав би виявити пішохода, який наближається до смуги руху його транспортного засобу (очевидно для перетинання); слідчим не визначено безпечну швидкість руху автомобіля за умов видимості у напрямку руху з урахуванням обмеженої видимості, а саме темна пора доби, вуличне освітлення, мокрий асфальт, невеликий дощ, не визначена відповідність швидкості руху автомобіля видимості елементів дороги в напрямку руху автомобіля; не проведено заходів для підтвердження чи спростування показів водія ОСОБА_6 про наявність автомобіля, що рухався попереду нього та повернув ліворуч (відповідно до показів ОСОБА_6 ); у разі підтвердження показів водія ОСОБА_6 про наявність такого автомобіля, необхідно визначити, чи були дотримані водієм ОСОБА_6 вимоги п. 18.4 ПДР, адже очевидно, що водій автомобіля, на який вказує ОСОБА_6 , перед поворотом ліворуч зменшив швидкість, а поворот ліворуч здійснювався перед пішохідним переходом, що зобов`язувало водія ОСОБА_6 зменшити швидкість, а в разі потреби зупинити та продовжити рух лише переконавшись, що на пішохідному переході немає пішоходів, для яких може бути створена перешкода чи небезпека.
Посилаючись на вказане, скаржниця просила скасувати постанову про закриття кримінального провадження від 27.10.2022 та направити матеріали прокурору для проведення досудового розслідування, зобов`язавши прокурора та слідчого у вказаному кримінальному провадженні провести слідчі дії, зазначені в описовій частині скарги, та інші сліді дії, направлені на всебічне, повне та об`єктивне дослідження обставин події.
У судовому засіданні скаржниця та її представник підтримали скаргу з викладених у ній обставин та просили задовольнити.
Слідчий заперечив проти задоволення скарги, вказуючи на те, що оскаржувана постанова прийнята ним на підставі проведеного повного й об`єктивного досудового розслідування, зокрема на підставі проведених слідчих дій та висновків експертів. Так, проведено слідчі експерименти за участю потерпілої та свідка, під час яких було встановлено, що обставини та механізм виникнення ДТП, а також визначено момент виникнення небезпеки для руху водію (момент виходу пішохода з тротуару на проїзну частину). Відповідно до висновку експерта № СЕ-19/125-22/6284-ІТ за встановлених під час проведення експериментів умов водій ОСОБА_6 не мав технічної можливості уникнути наїзд на пішохода шляхом застосування екстреного гальмування з моменту виникнення небезпеки для руху. У зв`язку з цим, на думку слідчого, не було підстав для проведення додаткових слідчих експериментів в умовах темного часу доби та при наявності вуличного освітлення, оскільки все рівно при таких умовах небезпека для водія виникає в цьому випадку з моменту виходу пішохода ОСОБА_3 на проїзну частину на пішохідний перехід. При цьому слідчий також зазначив, що ОСОБА_6 відмовився від проведення слідчого експерименту за його участю, хоч це ніде не зафіксовано, і на цей час неможливо такий провести у зв`язку з відсутністю вуличного світла, починаючи з лютого 2022 року.
Заслухавши пояснення учасників судового процесу, дослідивши матеріали кримінального провадження, слідчий суддя дійшов таких висновків.
Установлено, що відповідно до постанови слідчого Ніжинського РВП ГУ НП в Чернігівській області ОСОБА_5 , кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0001186 від 14.12.2021, закрито у зв`язку з відсутністю в діях водія ОСОБА_6 складу кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України.
Постанова мотивована тим, що проведеним досудовим розслідуванням встановлено, що пішохід ОСОБА_3 у даному випадку не дотрималася вимог п. 4.14 (а, б) ПДР, тобто вийшла на проїзну частину раптово, не впевнившись у безпеці для себе та інших учасників руху, чим створила небезпеку для руху водію автомобіля SKODA Octavia A5 Ambition, р. н. НОМЕР_3 , - ОСОБА_6 , а водій ОСОБА_6 в обстановці, яка склалася, діяв у відповідності до вимог п. п. 18.1, 1.3 ПДР, але не мав технічної можливості запобігти наїзду на пішохода ОСОБА_3 шляхом застосування екстреного гальмування, тобто порушень правил безпеки дорожнього руху та експлуатації транспортного засобу в його діях не виявлено, а відповідно і відсутні ознаки складу кримінального правопорушення.
Згідно зі ст. 55 Конституції України кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб.
Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 303 КПК України рішення слідчого про закриття кримінального провадження на досудовому розслідуванні може бути оскаржене, зокрема, заявником, потерпілим, його представником чи законним представником.
Статтею 2 КПК України передбачено, що завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.
Відповідно до ч. 2 ст. 9 КПК України прокурор, керівник органу досудового розслідування, слідчий зобов`язані всебічно, повно і неупереджено дослідити обставини кримінального провадження, виявити як ті обставини, що викривають, так і ті, що виправдовують підозрюваного, обвинуваченого, а також обставини, що пом`якшують чи обтяжують його покарання, надати їм належну правову оцінку та забезпечити прийняття законних і неупереджених процесуальних рішень.
Зміст та форма кримінального провадження повинні відповідати загальним засадам кримінального провадження, до яких, зокрема, відносяться: верховенство права; законність; рівність перед законом і судом; повага до людської гідності; доступ до правосуддя та обов`язковість судових рішень; змагальність сторін та свобода в поданні ними суду своїх доказів, а також у доведенні перед судом їх переконливості; безпосередність дослідження показань, речей і документів; забезпечення права на оскарження процесуальних рішень, дій чи бездіяльності.
Разом з цим у ч. 5 цієї статті вказано, що кримінальне процесуальне законодавство України застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини.
Так, у п. 42 рішення Європейського суду з прав людини від 13 січня 2011 року у справі «Михалкова та інші проти України» вказано, що за статтею 1 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод держава зобов`язана «гарантувати кожному, хто перебуває під її юрисдикцією, права і свободи, визначені у Конвенції», що також опосередковано вимагає наявності будь-якої форми ефективного розслідування. Розслідування має бути ретельним, безстороннім і сумлінним. Розслідування повинне забезпечити встановлення винних осіб та їх покарання. Органи державної влади повинні вжити всіх заходів для отримання всіх наявних доказів, які мають відношення до події, показань очевидців, доказів експертиз. Будь-які недоліки у розслідуванні, які підривають його здатність встановити відповідальну особу, створюють ризик недодержання такого стандарту.
Практика ЄСПЛ щодо проведення ефективного офіційного розслідування кримінальних справ є сталою та вказує на те, що згідно з мінімальними критеріями ефективності, які суд визначив у своїй практиці, таке розслідування має бути незалежним, безстороннім і підлягати громадському контролю, а компетентні органи повинні діяти зі зразковою ретельністю та оперативністю. Розслідування має бути ретельним. Це означає, що органи влади завжди повинні добросовісно намагатися з`ясувати, що трапилося і не покладатися на поспішні та необґрунтовані висновки для закриття кримінальної справи або використовувати такі висновки як підставу для своїх рішень. Вони повинні вживати усіх розумних і доступних їм заходів для забезпечення збирання доказів, що стосуються події, включаючи, зокрема показання свідків та висновки судових експертиз тощо. Будь-який недолік розслідування , який підриває його здатність встановлення причини або винних осіб, створюватиме небезпеку недотримання цього стандарту (рішення у справах «Олександр Ніконенко проти України», Мута проти України», Карабет та інші проти України»).
За змістом ст. 93 КПК України метою проведення слідчих дій є виключно збирання доказів, а ст. 91 КПК України передбачає виключний перелік обставин, які підлягають доказуванню.
Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 91 КПК України у кримінальному провадженні підлягають доказуванню подія кримінального правопорушення (час, місце, спосіб та інші обставини вчинення кримінального правопорушення).
За загальним правилом, визначеним у ч. 1 ст. 92 КПК України, обов`язок доказування обставин, передбачених ст. 91 КПК України, покладається на слідчого, прокурора.
Відповідно до ч. 2 ст. 91 КПК України доказуванню підлягає збирання, перевірка та оцінка доказів з метою встановлення обставин, що мають значення для кримінального провадження.
Вичерпний перелік підстав закриття кримінального провадження міститься у ст. 284 КПК України.
Зокрема, згідно з п. 2 ч. 1 ст. 284 КПК України кримінальне провадження закривається в разі, якщо встановлена відсутність в діянні складу кримінального правопорушення.
Закриття кримінального провадження є одним із способів його остаточного вирішення, а тому провадження може бути закрито лише після всебічного, повного та об`єктивного дослідження обставин справи та оцінки слідчим (прокурором) всіх зібраних та перевірених доказів (ст. 2, 284 КПК України).
Постанова слідчого (прокурора) про закриття кримінального провадження має бути мотивованою, її зміст повинен відповідати фактичним обставинам, встановленим матеріалами справи, які виключають провадження у справі і обумовлюють її закриття, що є однією з гарантій забезпечення прав і законних інтересів учасників процесу (ст. 110 КПК України).
Кримінальне провадження не може бути закрито поки не будуть спростовані всі доводи потерпілого.
Таким чином, прийняття рішення про закриття кримінального провадження можливе лише після всебічного, повного та об`єктивного дослідження всіх обставин кримінального провадження, безпосереднього дослідження та оцінки слідчим доказів, які стосуються цього провадження в сукупності.
На слідчого суддю відповідно до норм КПК України покладено обов`язок здійснювати судовий контроль за дотриманням прав, свобод та інтересів осіб у кримінальному провадженні під час досудового розслідування, зобов`язаний перевірити законність прийнятої слідчим постанови. Зокрема, якщо слідчим закрито провадження за відсутністю в діях особи складу злочину, то слідчий суддя має звернути увагу на те, чи містить постанова детальний виклад обставин, за яких заявник вважав, що особою (особами) вчинено злочин, а у разі, якщо особі (особам) ставилося в вину декілька протиправних діянь, які підпадають під ознаки різних статей кримінального закону, то чи містить постанова висновки слідчого щодо відсутності вини особи (осіб) у вчиненні кожного з них.
Однак указаним вище вимогам процесуального закону оскаржувана постанова слідчого не відповідає.
Слушними є доводи скарги про неповноту проведення досудового розслідування, що призвело до передчасних висновків про закриття кримінального провадження у зв`язку з відсутністю в діях водія складу кримінального правопорушення.
Зокрема, не проведено слідчого експерименту за участю водія автомобіля, який скоїв наїзд на скаржницю, не проведено заходів для перевірки показів водія ОСОБА_6 про наявність автомобіля, що рухався попереду нього та повернув ліворуч, та у зв`язку з цим, не з`ясовано, чи були дотримані водієм ОСОБА_6 вимоги п. 18.4 ПДР, тобто не встановлено всіх обставин події.
Таким чином, слідчий не перевірив обставин ДТП у повному обсязі, не зібрав у повному обсязі необхідних доказів, не виконав необхідних слідчих дій.
Доводи скаржниці та її представника щодо неповноти досудового розслідування є суттєвими, і ці доводи слідчий має спростувати або довести.
За таких обставин, визнати досудове розслідування ефективним, а прийняте за його результатами рішення законним та обґрунтованим не вбачається можливим. Оскаржувана постанова прийнята передчасно, без проведення усіх необхідних слідчих дій, спрямованих на отримання (збирання) доказів та перевірку обставин у кримінальному провадженні, а тому оскаржувана постанова підлягає скасуванню.
Разом з тим, вимоги прохальної частини скарги про зобов`язання прокурора й слідчого у вказаному кримінальному провадженні провести слідчі дії, зазначені в описовій частині скарги, та інші сліді дії, направлені на всебічне, повне та об`єктивне дослідження обставин події, не підлягають задоволенню з огляду на таке.
Згідно із ч. 3 ст. 26 КПК України слідчий суддя, суду кримінальному провадженні вирішують лише ті питання, що винесені на їх розгляд сторонами та віднесені до їх повноважень цим Кодексом.
Згідно з п. 5 ст. 40 КПК України слідчий, здійснюючи свої повноваження відповідно до вимог цього Кодексу, є самостійним у своїй процесуальній діяльності, втручання в яку осіб, що не мають на те законних повноважень, забороняється.
Відповідно до ст. 307 КПК України за результатами розгляду скарг на рішення, дії чи бездіяльність слідчого, дізнавача чи прокурора постановляється ухвала згідно з правилами цього Кодексу.

Згідно з ч. 2 ст. 307 КПК України ухвала слідчого судді за результатами розгляду скарги на рішення, дії чи бездіяльність під час досудового розслідування може бути про: 1) скасування рішення слідчого, дізнавача чи прокурора; 1-1) скасування повідомлення про підозру; 2) зобов`язання припинити дію; 3) зобов`язання вчинити певну дію; 4) відмову у задоволенні скарги.

Слідчий суддя під час розгляду скарги на постанову про закриття кримінального провадження лише надає оцінку цій постанові і не має повноважень зобов`язувати слідчого (прокурора) вчиняти ті чи інші слідчі (розшукові) дії або приймати процесуальні рішення про які зазначав скаржник.

Вищезазначені питання і вимоги стосуються проведення тих чи інших слідчих дій, тому за певних обставин можуть бути розглянуті (якщо вони будуть заявлені відповідно до вимог КПК) і задоволені (якщо орган дізнання дійде висновку про їх вмотивованість і обґрунтованість, а також такими що мають значення для встановлення істини у цьому кримінальному проваджені) під час проведення досудового розслідування (дізнання), однак не можуть бути предметом розгляду на цій стадії процесу.

З огляду на вказане, скарга підлягає задоволенню частково.
Керуючись ст. 2, 7, 22, 26, 40, 40-1, 303 - 306, 307, 376 КПК України, -

ухвалив:

Скаргу ОСОБА_3 задовольнити частково.
Постанову слідчого СВ Ніжинського РВП ГУ НП в Чернігівській області ОСОБА_5 від 27 жовтня 2022 року про закриття кримінального провадження № 0001186 від 14 грудня 2021 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України, скасувати.
У задоволенні скарги в іншій частині вимог відмовити.
Копію ухвали невідкладно надіслати до Ніжинського РВП ГУ НП в Чернігівській області для відома.
Матеріали кримінального провадження повернути до Ніжинського РВП ГУ НП в Чернігівській області.
Ухвала оскарженню не підлягає.
Повну ухвалу складено і підписано 30 листопада 2022 року.

Слідчий суддя ОСОБА_1