Справа № 461/7040/22
Провадження № 1-кс/461/1831/23
про накладення арешту на майно
05.04.2023 року м. Львів
Слідчий суддя Галицького районного суду м. Львова ОСОБА_1 , секретар судового засідання ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Львові клопотання старшого слідчого відділу Управління СБ України у Львівській області ОСОБА_3 про накладення арешту на майно, -
В обґрунтування внесеного клопотання покликається на те, що з матеріалів кримінального провадження вбачається, що група осіб, до якої входять мешканці Львівської області, діючи за попередньою змовою, здійснюють контрабанду наркотичних засобів, психотропних речовин, їх аналогів та прекурсорів з країн Західної Європи до України через митні пости Львівської митниці Держмитслужби, шляхом їх приховування від митного контролю та із використанням засобів та способів, що утруднюють виявлення зазначених заборонених речовин та препаратів.
Окрім цього, за одержаними даними, фігуранти кримінального провадження, діючи у складі організованої групи, здійснюють подальший збут одержаних з-за кордону наркотичних засобів, психотропних речовин та прекурсорів через державних та недержавних операторів поштового зв`язку, таких як АТ «Укрпошта», ТзОВ «Нова Пошта», ТзОВ «ТД «Міст Експрес», ТзОВ «SAT», використовуючи при цьому змінені (вигадані) анкетні дані відправників.
Встановлено, що до вчинення вказаних кримінальних правопорушень причетний громадянин України ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_2 .
31.03.2023 року вищевказані вилучені в ході обшуку предмети та документи визнані речовими доказами у кримінальному провадженні.
Окрім цього, 30.03.2023 ОСОБА_5 повідомлено про підозру у вчиненні нею кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст. 311 КК України.
Відповідно до ч. 3 ст. 311 КК України кримінально караним вважається незаконне виробництво, виготовлення, придбання, зберігання, перевезення чи пересилання прекурсорів з метою їх використання для виробництва або виготовлення наркотичних засобів чи психотропних речовин , вчинені організованою групою або в особливо великих розмірах, за яке передбачено покарання у вигляді позбавленням волі на строк від п`яти до восьми років з конфіскацією майна.
На підставі викладеного та беручи до уваги те, що вказані у даному клопотанні предмети та документи є речовими доказами у кримінальному провадженні, а також зважаючи на необхідність забезпечення можливої конфіскації майна за вироком суду, просить клопотання задовольнити.
Старший слідчої групи у даному кримінальному провадженні ОСОБА_6 до судового засідання подав клопотання, в якому просить розглянути клопотання про накладення арешту на тимчасово вилучене майно без участі слідчого, прокурора, осіб, у володінні яких знаходиться майно, а також без фіксації технічними засобами.
Слідчим суддею здійснювався виклик власника майна, однак такий на розгляд клопотання не з`явився, про причини неявки суд не повідомив.
Згідно ч.4 ст.107 КПК України у разі неприбуття в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у судовому провадженні, чи в разі, якщо відповідно до положень цього Кодексу судове провадження здійснюється судом за відсутності осіб, фіксування за допомогою технічних засобів кримінального провадження в суді не здійснюється.
Враховуючи викладене, слідчий суддя приходить до висновку про можливість розгляду клопотання у відсутності сторони обвинувачення та власника майна, оскільки їх неявка не перешкоджає розгляду клопотання.
Дослідивши матеріали клопотання, вирішуючи питання щодо наявності чи відсутності підстав для задоволення клопотання, а також здійснюючи судовий контролю за дотриманням прав, свобод та інтересів осіб у кримінальному провадженні, слідчий суддя виходить із наступного.
30.03.2023 на підставі ухвали слідчого судді Галицького районного суду м. Львова від 24.03.2023, проведено обшук за адресою проживання ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , а саме: АДРЕСА_1 , в ході якого виявлено та вилучено наступні предмети, речі та документи:
1. Мобільний термінал марки іPhone X, IMEI: НОМЕР_1 ;
2. Мобільний термінал марки iPhone 11, IMEI: НОМЕР_2 ;
3. Мобільний термінал марки iPhone 11 Pro Max, IMEI: НОМЕР_3 ;
4. Мобільний термінал марки Nokia, IMEI: НОМЕР_4 із сім-картою «Київстар»;
5. Мобільний термінал марки Nokia, IMEI: НОМЕР_5 ;
6. Мобільний термінал марки Nokia, IMEI: НОМЕР_6 із сім-картою «Київстар»;
7. Мобільний термінал марки Nokia синього кольору, IMEI: НОМЕР_7 ;
8. Предмети схожі на грошові кошти у валюті Євро номіналом:
- 100 Євро 110 шт.;
Постановою старшого слідчого 2-го відділення слідчого відділу Управління СБ України у Львівській області ОСОБА_3 від 31.03.2023 вищевказані речі та документи визнано речовими доказами у кримінальному провадженні.
Статтею 131 КПК України передбачено, що одним із заходів забезпечення кримінального провадження є арешт майна.
Відповідно до ч.1 ст.132 КПК України заходи забезпечення кримінального провадження застосовуються на підставі ухвали слідчого судді або суду, за винятком випадків, передбачених цим Кодексом.
Згідно ч.1 ст.170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом кримінального правопорушення, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку. Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження. Слідчий, прокурор повинні вжити необхідних заходів з метою виявлення та розшуку майна, на яке може бути накладено арешт у кримінальному провадженні, зокрема шляхом витребування необхідної інформації у Національного агентства України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів, інших державних органів та органів місцевого самоврядування, фізичних і юридичних осіб. Слідчий, прокурор повинні вжити необхідних заходів з метою виявлення та розшуку майна, на яке може бути накладено арешт у кримінальному провадженні, зокрема шляхом витребування необхідної інформації у Національного агентства України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів, інших державних органів та органів місцевого самоврядування, фізичних і юридичних осіб.
Відповідно до ч.2 ст.170 КПК України, арешт майна з метою забезпечення: 1) збереження речових доказів; 2) спеціальної конфіскації; 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.
Відповідно до ч.3 ст.170 КПК України, у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.
Згідно ст.98 КПК України, речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.
Відповідно до вимог ч. 10 ст. 170 КПК, арешт може бути накладений у встановленому цим Кодексом порядку на рухоме чи нерухоме майно, гроші у будь-якій валюті готівкою або у безготівковій формі, в тому числі кошти та цінності, що знаходяться на банківських рахунках чи на зберіганні у банках або інших фінансових установах, видаткові операції, цінні папери, майнові, корпоративні права, щодо яких ухвалою чи рішенням слідчого судді, суду визначено необхідність арешту майна.
Положеннями ч.11 ст.170 КПК України передбачено, що заборона або обмеження користування, розпорядження майном можуть бути застосовані лише у разі, коли існують обставини, які підтверджують, що їх незастосування призведе до приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі майна.
За приписами ст.167 КПК України, тимчасовим вилученням майна є фактичне позбавлення підозрюваного або осіб, у володінні яких перебуває зазначене у частині другій цієї статті майно, можливості володіти, користуватися та розпоряджатися певним майном до вирішення питання про арешт майна або його повернення, або його спеціальну конфіскацію в порядку, встановленому законом. Тимчасово вилученим може бути майно у вигляді речей, документів, грошей тощо, щодо яких є достатні підстави вважати, що вони: підшукані, виготовлені, пристосовані чи використані як засоби чи знаряддя вчинення кримінального правопорушення та (або) зберегли на собі його сліди; призначалися (використовувалися) для схиляння особи до вчинення кримінального правопорушення, фінансування та/або матеріального забезпечення кримінального правопорушення або винагороди за його вчинення; є предметом кримінального правопорушення, у тому числі пов`язаного з їх незаконним обігом; одержані внаслідок вчинення кримінального правопорушення та/або є доходами від них, а також майно, в яке їх було повністю або частково перетворено.
Відповідно до ч.2 ст.168 КПК України, тимчасове вилучення майна може здійснюватись також під час обшуку, огляду.
З наданих слідчому судді матеріалів вбачається, що майно, на яке слідчий просить накласти арешт, було вилучено в ході проведення обшуку за адресою проживання ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , а саме: АДРЕСА_1 , та постановою старшого слідчого 2-го відділення слідчого відділу Управління СБ України у Львівській області ОСОБА_3 від 31.03.2023 вищевказані речі та документи визнано речовими доказами у кримінальному провадженні.
Відтак, слідчий суддя вважає, що слідчим та матеріалами клопотання доведено, що майно, на яке ініційоване накладення арешту, а саме: мобільний термінал марки іPhone X, IMEI: НОМЕР_1 ; мобільний термінал марки iPhone 11, IMEI: НОМЕР_2 ; мобільний термінал марки iPhone 11 Pro Max, IMEI: НОМЕР_3 ; мобільний термінал марки Nokia, IMEI: НОМЕР_4 із сім-картою «Київстар»; мобільний термінал марки Nokia, IMEI: НОМЕР_5 ; мобільний термінал марки Nokia, IMEI: НОМЕР_6 із сім-картою «Київстар»; мобільний термінал марки Nokia синього кольору, IMEI: НОМЕР_7 ; відповідає критеріям, наведеним у ст. 98 КПК України, а тому, з метою його збереження, підлягає арешту.
Слідчим доведено, що зазначене вище вилучене майно має суттєве значення для встановлення обставин, що підлягають доказуванню у кримінальному провадженні, тому повернення вищевказаного майна може призвести до його знищення, втрати, пошкодження або інших наслідків, які можуть перешкодити кримінальному провадженню, з метою встановлення всіх обставин кримінального правопорушення.
Крім цього, накладення арешту на майно не є припиненням права власності на нього або позбавленням таких прав, а тому слідчий суддя вважає, що застосування заходу забезпечення у вигляді арешту в даному випаду відповідає вимогам розумності та співрозмірності втручання у мирне володіння майном по відношенню до завдань кримінального провадження.
Даний захід забезпечення кримінального провадження є співмірним та пропорційним переслідуваній меті, втручання у власність буде виправданим за вказаних умов, таким, що здійснено в порядку передбаченому законом, а відтак не буде свавільним.
Керуючись ст.ст.2, 7, 98, 131, 132, 170-173, 309, 372, 376 КПК України, слідчий суддя,-
п о с т а н о в и в:
клопотання старшого слідчого відділу Управління СБ України у Львівській області ОСОБА_3 про накладення арешту на майно задовольнити.
Контроль за виконанням ухвали слідчого судді покласти на прокурора у кримінальному провадженні.
На ухвалу слідчого судді безпосередньо до Львівського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення може бути подана апеляційна скарга. Якщо ухвалу суду постановлено без виклику особи, яка її оскаржує, то строк апеляційного оскарження для такої особи обчислюється з дня отримання нею копії судового рішення.
Ухвала може бути скасованою в порядку, що передбачений ст.174 КПК України.

Повний текст ухвали складено 07.04.2023

Слідчий суддя ОСОБА_1