Справа № 283/2500/22
Провадження №1-кп/283/69/2023
У Х В А Л А

03 березня 2023 року м. Малин

Малинський районний суд Житомирської області у складі головуючого судді ОСОБА_1 , секретар судового засідання ОСОБА_2 , за участю прокурора ОСОБА_3 , обвинуваченого ОСОБА_4 (в режимі ВКЗ), захисника обвинуваченого адвоката ОСОБА_5 , розглянувши у відкритому судовому засіданні клопотання прокурора про продовження строку тримання під вартою обвинуваченого у кримінальному провадженні, внесеному в ЄРДР 17.05.2022 за №0000182, по обвинуваченню ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст.263, ч.1 ст.263-1, ч.2 ст. 307 КК України,

ВСТАНОВИВ:

01 грудня 2022 року до Малинського районного суду Житомирської області надійшов обвинувальний акт у кримінальному провадженні №0000182 по обвинуваченню ОСОБА_4 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст.263, ч. 1 ст.263-1, ч. 2 ст. 307 КК України. Ухвалою від 31.01.2023 обвинуваченому ОСОБА_4 продовжено запобіжний захід у вигляді тримання під вартою до 16.03.2023.

Прокурором Малинського відділу Коростенської окружної прокуратури ОСОБА_3 28.02.2023 подано клопотання про продовження строку запобіжного заходу обвинуваченому у вигляді тримання під вартою, оскільки існують ризики, передбачені п.п. 1, 3, 4 ч.1 ст. 177 КПК України, зокрема, ухилення обвинуваченого від суду; ризики незаконного впливу обвинуваченого на свідків, інших учасників у цьому ж кримінальному провадженні, перешкоджання кримінальному провадженню іншим чином.

Сторона обвинувачення вважає, що обвинувачений ОСОБА_4 , з метою уникнення кримінальної відповідальності, перешкоджання всебічному, повному та неупередженому встановленню обставин вчинення злочинів під час судового розгляду кримінального провадження, може вчиняти спроби протиправного впливу на учасників кримінального провадження у будь-який спосіб для зміни (відмови) від показань останніх, та перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином. Підставою для даного висновку є те, що, зокрема, під час проведення обшуку ОСОБА_4 поламав власний мобільний телефон, який відповідно до ухвали суду підлягав вилученню, чим останній цілеспрямовано вжив заходи щодо знищення вказаного речового доказу та інформації, яка в ньому містилась. Окрім того, згідно з матеріалами кримінального провадження, ОСОБА_4 погрожував мешканцям будинку АДРЕСА_1 фізичною розправою та пошкодженням майна за будь-яку співпрацю з правоохоронними органами.

Окрім того, зазначає прокурор, в ході досудового розслідування підозрюваний ОСОБА_4 та сторона захисту вживали цілеспрямовані заходи до перешкоджання кримінальному провадженню іншим чином, зокрема: шляхом надання суду під час обрання запобіжного заходу завідомо недостовірної інформації (листа за №1184/216/03-2022 від 14.06.2022) про те, що ОСОБА_4 за час перебування під домашнім арештом обмежень, пов`язаних із цілодобовим домашнім арештом, не порушував.

Також встановлено, що у протоколі роз`яснення підозрюваному ОСОБА_4 обов`язків, передбачених запобіжним заходом, останній власноручно зазначив, що документи для виїзду з та в`їзду в Україну відсутні, однак, відповідно витягу з аналітичного дослідження публічної інформації від 03.06.2022 ОСОБА_4 документований паспортом громадянина України для виїзду за кордон № НОМЕР_1 , який дійсний до 01.11.2027. Вказаний документ до органу досудового розслідування обвинувачений не здав, чим порушив вимоги обов`язків, покладених на підозрюваного ухвалами суду від: 11.06.2022, 04.08.2022, 28.09.2022, 28.10.2022.

У свою чергу вказані факти, на думку прокурора, свідчать про те, що запобігти вказаним ризикам застосуванням більш м`якого запобіжного заходу не можливо.

Захисник обвинуваченого адвокат ОСОБА_5 заперечив щодо задоволення клопотання прокурора, вважає його необґрунтованим, оскільки доводи прокурора щодо наявності ризиків нічим не підтверджені та є припущеннями, просив застосувати до обвинуваченого більш м`який запобіжний захід домашній арешт.

Обвинувачений ОСОБА_4 підтримав позицію свого захисника, вважає, що тримання його під вартою є безпідставним, адже він не мав і не має наміру ухилятись від суду.

Розглянувши клопотання, заслухавши думку прокурора, обвинуваченого, його захисника, суд дійшов наступного висновку.

Відповідно до Кримінального процесуального кодексу України виключно (єдиною) метою застосування запобіжних заходів у кримінальному провадженні є забезпечення виконання обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків. Застосування таких заходів завжди пов`язане з необхідністю запобігання ризикам, передбаченим ст. 177 КПК України.

При обранні запобіжного заходу повинні враховуватись одночасно його мета (ч.1 ст.177 КПК), підстави (ч.2 ст.177 КПК) та інші передбачені законом обставини (ст.178 КПК). Згідно з ч.2 ст.177 КПК підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті.

Відповідно до п. 4 ч. 2 ст. 183 КПК України запобіжний захід у вигляді тримання під вартою не може бути застосований, окрім як до раніше не судимої особи, яка обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад п`ять років.

Суд враховує, що ОСОБА_4 обвинувачується у вчиненні ряду тяжких злочинів, санкції статтей за які передбачає покарання у виді позбавлення волі на строк від трьох до десяти років.

Разом з тим, згідно до ч.1 ст.183 КПК України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених частиною п`ятою статті 176 цього Кодексу. При цьому, у п.52 рішення Європейського суду з прав людини у справі «Ливада проти України» від 26 червня 2014 року за заявою № 21262/06 суд вказує, що аргументи «за» і «проти» звільнення, включаючи ризик того, що обвинувачений може перешкоджати належному здійсненню провадження, не мають прийматися абстрактно (in abstracto), а повинні підтверджуватися фактичними доказами.

Зазначена небезпека не може оцінюватися виключно за ступенем тяжкості ймовірного покарання. Вона має оцінюватися з урахуванням низки інших відповідних факторів, які можуть або підтвердити існування небезпеки переховування, або зробити її на стільки незначною, що вона не зможе обґрунтовувати тримання під вартою (рішення у справі «Доронін проти України» (Doronin v. Ukraine), пп. 63-64, рішення у справах «Осипенко проти України» (Osypenko v. Ukraine), заява № 4634/04, пп. 76-80, від 9 листопада 2010 року, та «Харченко проти України» (Kharchenko v. Ukraine), заява № 40107/02, пп. 79-81, 99 та 101, від 10 лютого 2011 року).

Відповідно до практики Європейського суду з прав людини доцільність продовження строку тримання під вартою ґрунтується на презумпції, що з перебігом ефективного розслідування справи зменшуються ризики, які стали підставою для взяття особи під варту на початковій стадії розслідування. Кожне наступне продовження строку тримання під вартою має містити детальне обґрунтування ризиків, що залишаються, та їх аналіз, як підстава для втручання в право особи на свободу. Наявність підстав для тримання особи під вартою та доцільність подовження строку тримання під вартою має оцінюватися в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин. Тримання під вартою та продовження строку тримання під вартою може бути виправдано за наявності того, що цього вимагають справжні інтереси суспільства, які не зважаючи на презумпцію невинуватості, переважають над принципом поваги до особистої свободи. Зі спливом певного часу саме існування обґрунтованої підозри перестає бути підставою для позбавлення свободи і посилання на серйозність пред`явлених обвинувачень не можна вважати відповідними і достатніми.

Вирішуючи питання щодо заявленого клопотання прокурора, суд враховує, що для продовження тримання під вартою повинні бути винятково вагомі причини, при цьому тільки тяжкість вчиненого злочину та покарання, яке визначено санкцією інкримінованої статті, не можуть вважатися достатніми причинами для тримання особи під вартою протягом досить тривалого строку.

Суд вважає, що клопотання прокурора носить формальний характер, а наявність зазначених ризиків наразі є не обґрунтованою.

Обвинувачений хоч і визнав частково свою причетність до інкримінованих йому кримінальних правопорушень, однак повно та детально надав показання щодо обвинувачення, має постійне місце проживання в м. Малині, позитивно характеризується за місцем проживання, має міцні соціальні зв`язки.

В досліджених письмових доказах, поданих стороною обвинувачення, не знайшла підтвердження та обставина, що ОСОБА_4 здійснював погрози жителям м. Малина щодо його викриття правоохоронним органам, адже такі дані зафіксовані у рапортах оперативного співробітника узагальнено, без посилання на конкретних мешканців м. Малина, що суд оцінює критично.

Пошкодження мобільного телефона ОСОБА_4 під час досудового розслідування кримінального провадження на даному етапі судового розгляду, на думку суду, не може бути виключною єдиною підставою продовження строку запобіжного заходу.

Не виконання ОСОБА_4 вимог щодо здачі на зберігання закордонного паспорта, по-перше, не підтверджено дослідженими судом матеріалами кримінального провадження, а по-друге, в повній мірі не свідчать про те, що ОСОБА_4 намагатиметься ухилитись від суду, з огляду на те, що в Україні діють обмеження щодо виїзду чоловіків такого віку за кордон.

Таким чином, суд вважає, що прокурор не довів реальність ризиків, що виправдовують обмеження свободи ОСОБА_4 , а тому суд прийшов до висновку, що клопотання прокурора не підлягає задоволенню. В той же час з метою забезпечення виконання обвинуваченим його процесуальних обов`язків необхідно змінити йому запобіжний захід з тримання під вартою на цілодобовий домашній арешт з покладанням на нього обов`язків, визначених ч. 5 ст. 194 КПК України.

Відповідно до п.2 ч.3 ст.202 КПК України у разі застосування запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту підозрюваний, обвинувачений, який був затриманий, негайно доставляється до місця проживання і звільняється з-під варти, якщо згідно з умовами обраного запобіжного заходу йому заборонено залишати житло цілодобово.

Керуючись ст.ст. 177, 182, 183 КПК України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання прокурора Малинсього відділу Коростенської окружної прокуратури ОСОБА_3 залишити без задоволення.

Клопотання захисника обвинуваченого - адвоката ОСОБА_5 про зміну запобіжного заходу обвинуваченому ОСОБА_4 з тримання під вартою на домашній арешт - задовольнити

Змінити обвинуваченому ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід з тримання під вартою на домашній арешт.

Застосувати до обвинуваченого ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у виді цілодобового домашнього арешту за адресою: АДРЕСА_2 (вісімдесят сім) без застосування засобу контролю.

Зобов`язати ОСОБА_4 виконувати наступні обов`язки:

- заборонити залишати своє місце проживання за адресою: АДРЕСА_2 (вісімдесят сім) цілодобово;

- прибувати до Малинського районного суду Житомирської області за викликом у судові засідання;

- утриматись від спілкування із ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , ОСОБА_15 , ОСОБА_16 , ОСОБА_17 , ОСОБА_18 , ОСОБА_19 , ОСОБА_20 .

Виконання запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту за місцем проживання обвинуваченого ОСОБА_4 покласти на Відділення поліції №1 Коростенського РУП ГУ НП в Житомирській області (м. Малин, вул. Захарченка, 16). Орган Національної поліції повинен негайно поставити на облік особу, щодо якої застосовано запобіжний захід у вигляді домашнього арешту, і повідомити про це суд. Контороль за виконанням ухвали покласти на Малинський відділ Коростенської окружної прокуратури.

Зобов`язати Відділення поліції №1 Коростенського РУП ГУ НП в Житомирській області негайно доставити ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , з ДУ "Житомирська УВП №8" до місця проживання: АДРЕСА_2 , і звільнити з-під варти.

Роз`яснити ОСОБА_4 , що відповідно до ч. 5 ст. 181 КПК України, працівники органу Національної поліції з метою контролю за його поведінкою, мають право з`являтися в житло, під арештом в якому він перебуває, вимагати надання усних чи письмових пояснень з питань, пов`язаних із виконанням покладених на нього зобов`язань.

Строк дії ухвали до 30 квітня 2023 року включно.

Копію ухвали невідкладно направити до: ДУ «Житомирська УВП №8» (місто Житомир, проспект Незалежності, 172), Відділення поліції №1 Коростенського РУП ГУ НП в Житомирській області (м. Малин, вул. Захарченка, 16), Малинського відділу Коростенської окружної прокуратури для виконання.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя ОСОБА_1