Провадження № 1-кс/686/2806/23
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 квітня 2023 року м. Хмельницький

Слідча суддя Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області ОСОБА_1 , з участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , представника скаржника адвоката ОСОБА_3 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду скаргу адвоката ОСОБА_3 , подану в інтересах ОСОБА_4 на постанову дізнавача СД ВП №2 Хмельницького РУП ГУНП в Хмельницькій області ОСОБА_5 від 20.05.2021 року про закриття кримінального провадження № 0000195, відомості у якому внесено до ЄРДР 15.04.2020 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 164 КК України, -

ВСТАНОВИЛА:

ОСОБА_3 , яка діє в інтересах ОСОБА_4 звернулася до слідчого судді Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області із скаргою на постанову дізнавача СД ВП №2 Хмельницького РУП ГУНП в Хмельницькій області ОСОБА_5 від 20.05.2021 року про закриття кримінального провадження № 0000195, відомості у якому внесено до ЄРДР 15.04.2020 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 164 КК України.

В обґрунтування доводів скарги зазначила, що оскаржувана нею постанова дізнавача, якою було закрито кримінальне провадження № 0000195, є незаконною та необґрунтованою.

У квітні 2023 представник скаржниці отримала повідомлення про те, що дізнавачем ОСОБА_5 кримінальне провадження № 0000195 було закрито 20.05.2021.

Указує, що постановами Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області ОСОБА_6 визнано винним у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 183-1, ч. 3 ст. 183-1 КУпАП України.

Дізнавач повідомила заявниці, що встановила, що ОСОБА_7 працює без оформлення, надає послуги перевезення пасажирів, не виявила відомостей про те, що він є непрацездатним чи інвалідом, що ОСОБА_6 стоїть на обліку в Центрі зайнятості, не перевірила матеріалів виконавчого провадження та чи попереджено особу про кримінальну відповідальність за невиконання рішення суду про стягнення аліментів, не перевірила обставин того, що з дня призначення аліментів, тобто тривалий час, боржник не сплачував аліменти. Не були перевірені обставини способу життя боржника, можливої наявності у нього доходів, майна, яке він може переховувати з метою уникнення кримінальної відповідальності та від сплати аліментів на утримання матері та дитини.

В судовому засіданні представник скаржниці скаргу підтримали, наполягала на її задоволенні.

Дізнавач та прокурор, будучи належним чином повідомленими про дату та час розгляду скарги, у судове засідання не з`явилися, відповідно до ст. 306 ч.3 КПК України це не є перешкодою для розгляду скарги.

Заслухавши пояснення представника скаржниці, дослідивши надані матеріали кримінального провадження № 0000195, вважаю, що скарга підлягає задоволенню, а постанову дізнавача про закриття кримінального провадження слід скасувати з наступних підстав.

СД ВП №2 Хмельницького РУП ГУНП в Хмельницькій області здійснювалось досудове розслідування у кримінальному провадженні №0000195, відомості у якому внесено до ЄРДР 15.04.2020 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 164 КК України.

Відповідно до ч.1 ст.304 КПК України скарга на рішення, дії чи бездіяльність слідчого чи прокурора, передбачені частиною першою статті 303 цього Кодексу, можуть бути подані особою протягом десяти днів з моменту прийняття рішення, вчинення дії або бездіяльності. Якщо рішення слідчого чи прокурора оформлюється постановою, строк подання скарги починається з дня отримання особою її копії.

Як встановлено, оскаржувана постанова дізнавача була ухвалена 20.05.2021 року та про факт її прийняття представник скаржника дізналася у квітні 2023, зі скаргою до суду звернулася 05.04.2023 року. За таких обставин вважаю, що строк на оскарження вищевказаної постанови дізнавача представником скаржниці не пропущений, оскільки після фактичного отримання її копії представник скаржниці зі скаргою до суду звернулася у встановлені законом строки.

Статтею 2 КПК України визначено, що завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

Ст. 22 КПК України передбачає, що кримінальне провадження здійснюється на основі змагальності, що передбачає самостійне обстоювання стороною обвинувачення і стороною захисту їхніх правових позицій, прав, свобод і законних інтересів засобами, передбаченими цим Кодексом. Сторони кримінального провадження мають рівні права на збирання та подання до суду речей, документів, інших доказів, клопотань, скарг, а також на реалізацію інших процесуальних прав, передбачених цим Кодексом.

Статтею 91 КПК України визначені обставини, які підлягають доказуванню у кримінальному провадженні. Доказування полягає у збиранні, перевірці та оцінці доказів з метою встановлення обставин, що мають значення для кримінального провадження, а ст. 92 даного кодексу обов`язок доказування покладається на слідчого, прокурора. На виконання даних вимог сторона обвинувачення в силу ст. 93 КПК України здійснює збирання доказів.

Виходячи зі змісту ст. ст. 2, 284 КПК України, закриття кримінального провадження є одним із способів його остаточного вирішення, а тому провадження має закриватися після всебічного, повного та об`єктивного дослідження всіх обставин справи та оцінки всіх зібраних та перевірених доказів.

Постанова про закриття кримінального провадження має бути мотивованою, її зміст повинен відповідати фактичним обставинам, встановленим матеріалами справи, зокрема в ній мають бути викладені всі підстави, які виключають провадження у справі і обумовлюють її закриття, що є однією із гарантій забезпечення прав і законних інтересів учасників кримінального провадження (ст. 110 КПК України).

Постановою дізнавача СД ВП №2 Хмельницького РУП ГУНП в Хмельницькій області ОСОБА_5 від 20.05.2021 року вказане кримінальне провадження було закрито на підставі п.2 ч.1 ст.284 КПК України, тобто у зв`язку з відсутністю складу кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст.164 КК України.

Диспозиція ч. 1 ст. 164 КК України передбачає кримінальну відповідальність за злісне ухилення від сплати встановлених рішенням суду коштів на утримання дітей (аліментів), а також злісне ухилення батьків від утримання неповнолітніх або непрацездатних дітей, що перебувають на їх утриманні.

Об`єктом даного злочину є право неповнолітніх дітей на повноцінне життя та всебічний (фізичний, психічний і соціальний) розвиток.

Відповідно до ст. ст. 18, 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Україною, Держави-учасниці докладають всіх можливих зусиль до того, щоб забезпечити визнання принципу загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини. Батьки несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України (ст. 8 ЗУ «Про охорону дитинства»). Предметом основної турботи та основним обов`язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини( ст.11 ЗУ «Про охорону дитинства»).

Згідно положень ч. 1 ст. 3 Конвенції ООН, ч.ч. 7, 8 ст. 7 СК України при вирішенні будь-яких питань щодо дітей суд повинен виходити з якнайкращого забезпечення інтересів дитини і, тим більше, при захисті одного із основних прав дитини - права на утримання.

Таке право кореспондується з конституційним обов`язком батьків утримувати дитину до її повноліття, який закріплений в Основному Законі (ст. 51 Конституції України), а також в Сімейному кодексі (ст. 180) та гарантується Державою, в свою чергу, ст.15 Сімейного кодексу чітко регламентовано, що сімейні обов`язки не можуть бути перекладені на іншу особу.

Предметом злочину, який аналізується, є кошти, що за рішенням суду підлягають сплаті на утримання дітей.

Відповідно до висновку ВС, викладеного у постанові від 30.04.2020 у справі № 283/1309/17 під злісним ухиленням від сплати коштів на утримання дітей (аліментів) слід розуміти будь-які діяння боржника, спрямовані на невиконання рішення суду (приховування доходів, зміну місця проживання чи місця роботи без повідомлення державного виконавця, приватного виконавця тощо), які призвели до виникнення заборгованості із сплати таких коштів у розмірі, що сукупно складають суму виплат за три місяці відповідних платежів.

Для встановлення ознаки злісності немає значення, чи такі дії винної особи виражались у прямій відмові від виконання покладених на неї обов`язків, чи мали форму пасивного ігнорування, уявної неспроможності або необізнаності про необхідність їх виконання, оскільки всі ці обставини у будь-якому випадку призводять до ухилення від сплати коштів на утримання дітей (постанова ВС у справі від 19.08.2021 у справі № 175/3922/19).

Про злісний характер ухилення від сплати аліментів також можуть свідчити: тривалість ухилення (приміткою до ст. 164 КК України передбачено, виникнення заборгованості із сплати таких коштів у розмірі, що сукупно складають суму виплат за три місяці відповідних платежів), продовження ухилення після попередження про необхідність виконання свого обов`язку та можливість кримінальної відповідальності з боку державного виконавця, неодноразове звернення потерпілого чи інших осіб до винної особи з цього приводу тощо.

Обґрунтовуючи рішення про закриття кримінального провадження, дізнавач указує, що у ході досудового розслідування відповідно до матеріалів виконавчого провадження підтвердився лише факт ухилення ОСОБА_6 від сплати аліментів, однак обставини злісного ухилення від сплати аліментів неможливо довести, оскільки відсутня інформація про отримання останнім доходів.

У цьому контексті слід звернути увагу, що ухвалою слідчого судді Хмельницького міськрайонного суду від 20.01.2021 було надано дозвіл на тимчасовий доступ до документів, які перебувають у володінні Хмельницької державної податковій служби Хмельницького управління ГУ ДПС у Хмельницькій області, а саме до інформації про отримані доходи та видатки ОСОБА_8 за період з 01.01.2015 по 31.12.2020.

На виконання вказаної ухвали дізнавачем було здобуто відповідь з Державного реєстру фізичних осіб платників податків ДПС України №39514/22-01-70-01 від 22.02.2021, згідно якою реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 , вказаний у запиті, є недійсним (помилковим).

При цьому вказаний реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 (недійсний/помилковий) фігурує і у всіх документах виконавчого провадження, відкритого з метою виконання рішення суду про стягнення аліментів, зокрема у запитах щодо наявності нерухомого та рухомого майна, джерел отриманих доходів тощо, що ставить під сумнів правдивість здобутої інформації щодо відсутності зареєстрованого за ОСОБА_8 рухомого та нерухомого майна, а також відсутності доходу.

Отже єдиними доказом, ґрунтуючись на якому дізнавач могла дійти висновку про те, що факт злісного ухилення від сплати аліментів неможливо довести у зв`язку із відсутністю інформації про отримання останнім доходів, є пояснення лише самого ОСОБА_8 про те, що він офіційно не працевлаштований та має тимчасові заробітки.

Нормами ч. 2 ст. 93 КПК України передбачено, що сторона обвинувачення здійснює збирання доказів шляхом проведення слідчих (розшукових) дій та негласних слідчих (розшукових) дій, витребування та отримання від органів державної влади, органів місцевого самоврядування, підприємств, установ та організацій, службових та фізичних осіб речей, документів, відомостей, висновків експертів, висновків ревізій та актів перевірок, проведення інших процесуальних дій, передбачених цим Кодексом.

Доказами в кримінальному провадженні є фактичні дані, отримані у передбаченому цим Кодексом порядку, на підставі яких слідчий, прокурор, слідчий суддя і суд встановлюють наявність чи відсутність фактів та обставин, що мають значення для кримінального провадження та підлягають доказуванню (ч. 1 ст. 84 КПК України).

Отже, покладення в основу умовиводу про відсутність злісного ухилення від сплати аліментів, а відтак і складу злочину у діях ОСОБА_8 , пояснень самого ОСОБА_8 є невірним та не узгоджується із механізмом доказування, регламентованим КПК України.

Та навіть якщо припустити, що дізнавач керувалася поясненнями ОСОБА_8 , то суттєвим є те, що останній указав, що офіційно не працевлаштований, однак пояснював, що проживає за рахунок тимчасових заробітків, коштів з яких, на його думку, ледве вистачає на проживання. Таким чином визнав, що отримує дохід, а отже має як обов`язок утримувати дитину до досягнення нею повноліття (визначений ст. 180 СК України та констатований рішенням Хмельницького міськрайонного суду у справі № 686/9393/18 від 17.09.2019), так і можливість зі сплати хоча би частини аліментів з тієї суми доходу, який отримує.

Слушними є зауваження представника скаржниці щодо того, що дізнавачем не були перевірені обставини способу та рівня життя боржника, який проживає із співмешканкою ОСОБА_9 , можливої наявності у нього майна, яке він може переховувати з метою уникнення кримінальної відповідальності та виконання обов`язку зі сплати аліментів на утримання матері та дитини (з огляду на помилковість/недійсність вказаного у запитах реєстраційного номеру облікової картки платника податків боржника); не з`ясовано, чи вчинялися ОСОБА_8 спроби працевлаштуватися, в тому числі за посередництва Державної служби зайнятості; не допитано ОСОБА_9 та батьків ОСОБА_8 з приводу зазначених обставин.

Заявниця ОСОБА_4 у заяві про вчинення злочину від 17.01.2020 указувала, що ОСОБА_8 перебував у Польщі на заробітках, а представник скаржниці у поясненнях повідомила, що останній працює у службі таксі, проте вказані обставини не були перевірені у межах досудового розслідування.

Також не надано жодної оцінки розміру заборгованості із сплати аліментів, який згідно розрахунку із сплати заборгованості, виконаного головним державним виконавцем Хмельницького відділу ДВС у Хмельницькому районі від 13.12.2022 становить 140 943, 50 грн. (на утримання доньки) і 39 729,81 грн. (на утримання ОСОБА_4 ), а також тривалості ухилення від сплати аліментів.

Представником скаржниці до скарги долучено постанови Хмельницького міськрайонного суду: від 02.08.2021, якою ОСОБА_6 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 183-1 КУпАП та накладено на нього адміністративне стягнення у виді 140 годин суспільно-корисних робіт; від 04.08.2022, якою ОСОБА_6 визнано винним у вчиненні правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 183-1 Кодексу України про адміністративні правопорушення та накладено на нього адміністративне стягнення у виді виконання суспільно корисних робіт на строк 240 годин.

Вказані судові рішення слід проаналізувати в межах досудового розслідування та надати їм належну оцінку як доказам.

За таких обставин, приходжу до переконання, що постанова дізнавача СД ВП №2 Хмельницького РУП ГУНП в Хмельницькій області ОСОБА_5 від 20.05.2021 року про закриття кримінального провадження № 0000195, відомості у якому внесено до ЄРДР 15.04.2020 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 164 КК України, є незаконною, винесена передчасно, без з`ясування та перевірки всіх обставин кримінального провадження, у зв`язку з чим підлягає скасуванню.

Керуючись ст.ст.2, 9, 284, 303-307 КПК України, слідчий суддя, -

ПОСТАНОВИЛА:

Скаргу задовольнити.

Скасувати постанову дізнавача СД ВП №2 Хмельницького РУП ГУНП в Хмельницькій області ОСОБА_5 від 20.05.2021 року про закриття кримінального провадження № 0000195, відомості у якому внесено до ЄРДР 15.04.2020 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 164 КК України.

Ухвала оскарженню не підлягає та набирає законної сили з моменту її проголошення.

Слідча суддя