Житомирський апеляційний суд
Справа №277/800/22 Головуючий у 1-й інст. ОСОБА_1
Категорія ч.4 ст. 185 КК України Доповідач ОСОБА_2
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 лютого 2023 року

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Житомирського апеляційного суду в складі:

головуючого-судді: ОСОБА_2 ,

суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

за участю секретаря: ОСОБА_5 ,

прокурора: ОСОБА_6 ,

обвинуваченого: ОСОБА_7 ,

захисника: ОСОБА_8

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Житомирі в режимі відеоконференції кримінальне провадження за апеляційною скаргою обвинуваченого ОСОБА_7 на вирок Ємільчинського районного суду Житомирської області від 09 листопада 2022 року щодо обвинуваченого ОСОБА_7 за ч.4 ст.185 КК України,

в с т а н о в и л а:

Вироком Ємільчинського районного суду Житомирської області

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Болхаш, Карагандинської області, Республіки Казахстан, зареєстрованого в АДРЕСА_1 , жителя АДРЕСА_2 , гр. України, з середньою освітою, не одруженого, не працюючого, раніше судимого Новоград-Волинським міським народним судом 15.09.1987 року за ч.3 ст.81, ч.2 ст.140, ч.2 ст.220-1, ст.42 КК УРСР до 7 років позбавлення волі, постановою Житомирського обласного суду від 21.01.1988 року перекваліфіковано злочин з ч.3 ст.81 на ч.3 ст.85 КК УРСР та призначено покарання у виді 5 років позбавлення волі, 06.06.1992 року звільненого з Коростенської ВК №71 по відбуттю строку покарання; Новоград-Волинським міським судом за ст.196-1 КК України до 2 років позбавлення волі, 20.07.1994 року звільненого з Коростенської ВК №71 по відбуттю строку покарання; 23.11.1994 року за ч.2 ст.140 КК України до 3 років позбавлення волі з конфіскацією 1/2 частини майна, 28.08.1997 року звільненого з УВП №8 по відбуттю покарання; 17.12.1997 року за ч.2 ст.81, ч.2 ст.141, ст.42, ч.2 ст.26 КК України до 7 років позбавлення волі, ухвалою Тростянецького міського суду Вінницької області від 16.11.2001 року злочини перекваліфіковано на ч.2 ст.186, ч.3 ст.185, ст.42 КК України та призначено покарання у виді 6 років позбавлення волі, 10.10.2003 року звільненого з Тростянецької ВК №39 Вінницької області по відбуттю строку покарання; 12.11.2004 року за ч.2 ст.185, ч.2 ст.186, ст.70 КК України до 4 років позбавлення волі, постановою Коростенського міськрайонного суду від 11.05.2007 року звільненого умовно-достроково від відбування покарання строком на 1 рік 3 місяці 2 дні; 26.06.2009 року за ч.1 ст.146, ч.1 ст.187, ст.ст. 70, 71 КК України до 5 років позбавлення волі; 18.08.2010 року за ч.3 ст.185, ч.4 ст.70 КК України до 4 років позбавлення волі, 18.04.2011 року звільненого умовно-достроково на строк 1 рік 2 місяці 16 днів; Черняхівським районним судом Житомирської області 10.11.2011 року за ч.2 ст.185, ч.3 ст.185, ч.1 ст.70, ст.71 КК України до 5 років 1 місяця позбавлення волі, ухвалою Коростенського міськрайонного суду Житомирської області від 22.07.2015 року звільненого умовно-достроково від відбування покарання на строк 1 рік 2 місяці; Новоград-Волинським міськрайонним судом Житомирської області 20.05.2016 року за ч.2 ст.185, ч.1 ст.71 КК України до 1 року 6 місяців позбавлення волі; 26.08.2016 року за ч.2 ст.186 КК України до 4 років позбавлення волі, ухвалою Коростенського міськрайонного суду від 22.10.2018 року звільненого умовно-достроково від відбування покарання на строк 10 місяців 9 днів,-

визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 185 ч. 4 КК України та призначено йому покарання у виді 5 (п`яти) років позбавлення волі.

Процесуальні витрати в сумі 755 (сімсот п`ятдесят п`ять) грн. 12 коп., пов`язані з проведенням судово-товарознавчої експертизи ухвалено стягнути із обвинуваченого ОСОБА_7 у прибуток держави.

Ухвалено скасувати арешт на телевізійний приймач (тюнер) марки «World Vision» моделі Т624 D2, два електричні шнури для під`єднання та повернути власнику ОСОБА_9 .

Згідно вироку суду, ОСОБА_7 визнаний винним та засуджений за те, що 26 липня 2022 року близько 16 години, перебуваючи в будинку домоволодіння ОСОБА_9 , що за адресою: АДРЕСА_3 , достовірно знаючи, що на території України введено воєнний стан, який введено Указом Президента України від 24.02.2022 року №64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні», під час розпиття спиртних напоїв в кімнаті кухні з власником будинку та ОСОБА_10 , виявив в жилій кімнаті будинку спальні, на столі біля телевізора, цифровий ефірний приймач (тюнер), який належить ОСОБА_9 та вирішив його таємно викрасти.

Реалізуючи свій злочинний умисел, переслідуючи корисливий мотив, усвідомлюючи протиправний характер своїх дій, бажаючи незаконно збагатитися за рахунок чужого майна, того ж дня, без розриву в часі, ОСОБА_7 , переконавшись, що власник цифрового ефірного приймача (тюнера) ОСОБА_9 , ОСОБА_10 під час вживання спиртних напоїв в кімнаті кухні будинку, не спостерігають за його діями та не перешкоджають вчиненню ним злочину, пройшов до кімнати спальні будинку, де підійшов до столу та умисно, таємно, повторно викрав з нього цифровий ефірний приймач (ТБ-тюнер) торгівельної марки «WorldVision» моделі «T624D2», вартістю 392,80 грн., заподіявши ОСОБА_9 матеріальні збитки на вказану суму.

Дії обвинуваченого ОСОБА_7 суд кваліфікує за ст.185 ч.4 КК України, оскільки він вчинив таємне викрадення чужого майна, повторно, в умовах воєнного стану.

В апеляційній скарзі ОСОБА_7 просить розібратися в його справі та винести правильне рішення. Вказує, що суд не взяв до уваги та не перевірив показання свідка ОСОБА_11 , оскільки перед судовим засіданням зі свідком поліція провела бесіду для того, щоб свідок дав показання такі, які треба поліції, а оскільки свідок знаходиться під слідством, то вона змінила покази на користь обвинувачення. Цю інформацію йому повідомила свідок.

В запереченнях на апеляційну скаргу прокурор просить апеляційну скаргу обвинуваченого залишити без задоволення, а вирок без змін. Вважає, що апеляційна скарга є безпідставною, не відповідає фактичним обставинам кримінального правопорушення та не підлягає задоволенню з наступних підстав. Вказує, що ухвалюючи вирок суд перевірив та оглянув докази сторони обвинувачення та сторони захисту, які в ході судового розгляду кримінального провадження були надані суду, проаналізував їх в сукупності та у системному взаємозв`язку, відповідно до положень ст. 94 КПК України, визнав їх достатніми, а вину ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст. 185 КК України доведеною поза розумним сумнівом.

Заслухавши доповідь судді, обвинуваченого та захисника, які підтримали апеляційну скаргу, прокурора, яка заперечила проти її задоволення, перевіривши матеріали кримінального провадження, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга, не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Згідно ст.370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до статті 94 цього Кодексу.

Відповідно до ст.9 КПК України під час кримінального провадження суд, слідчий суддя, прокурор, керівник органу досудового розслідування, слідчий, інші службові особи органів державної влади зобов`язані неухильно додержуватися вимог Конституції України, цього Кодексу, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, вимог інших актів законодавства.

Прокурор, керівник органу досудового розслідування, слідчий зобов`язані всебічно, повно і неупереджено дослідити обставини кримінального провадження, виявити як ті обставини, що викривають, так і ті, що виправдовують підозрюваного, обвинуваченого, а також обставини, що пом`якшують чи обтяжують його покарання, надати їм належну правову оцінку та забезпечити прийняття законних і неупереджених процесуальних рішень.

Закони та інші нормативно-правові акти України, положення яких стосуються кримінального провадження, повинні відповідати цьому Кодексу. При здійсненні кримінального провадження не може застосовуватися закон, який суперечить цьому Кодексу.

Відповідно до ст.92 КПК України обов`язок доказування обставин, передбачених статтею 91 цього Кодексу, за винятком випадків, передбачених частиною другою цієї статті, покладається на слідчого, прокурора та, в установлених цим Кодексом випадках, - на потерпілого. Обов`язок доказування належності та допустимості доказів, даних щодо розміру процесуальних витрат та обставин, які характеризують обвинуваченого, покладається на сторону, що їх подає.

Відповідно до ч.1 ст.94 КПК України слідчий, прокурор, слідчий суддя, суд за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінюють кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення.

Відповідно до статті 84 КПК України доказами в кримінальному провадженні є фактичні дані, отримані у передбаченому цим Кодексом порядку, на підставі яких слідчий, прокурор, слідчий суддя і суд встановлюють наявність чи відсутність фактів та обставин, що мають значення для кримінального провадження та підлягають доказуванню. Процесуальними джерелами доказів є показання, речові докази, документи, висновки експертів.

Суд зазначених вимог закону під час розгляду провадження при здійсненні висновку про доведеність вини ОСОБА_7 у вчиненні злочину, передбаченого ч.4 ст.185 КК України, дотримався. Зазначений висновок відповідає обставинам кримінального провадження та ґрунтується на сукупності зібраних та належним чином оцінених судом доказах.

Доводи апеляційної скарги обвинуваченого щодо недоведеності його вини у вчиненні кримінального правопорушення, викладені в його апеляційній скарзі, не ґрунтуються на матеріалах кримінального провадження.

Натомість слід зазначити, що у вироку суду міститься формулювання обвинувачення, визначене судом доведеним, зазначено місце, час, спосіб вчинення та мотив злочину, вказано чому суд взяв до уваги одні докази та відкинув інші. Наведено докази, на яких ґрунтується висновок суду про винуватість ОСОБА_7 , допитані свідки, показанням яких надана юридична оцінка, досліджені та належним чином оцінені докази кожен окремо та в їх сукупності, тощо.

Суд, дослідивши докази, прийшов до висновку, що вони є відповідно до вимог ст.85 КПК України належними, які прямо чи непрямо підтверджують існування чи відсутність обставин, що підлягають доказуванню у кримінальному провадженні та інших обставин, які мають значення для кримінального провадження, а також достовірність, чи недостовірність, можливість чи неможливість використання інших доказів, з чим також погоджується і колегія суддів апеляційного суду.

Так, вина ОСОБА_7 повністю підтверджується, а доводи його апеляційної скарги про те, що він не вчиняв даного злочину саме за обставин, наведених в обвинувальному акті та вироку, а свідок його обмовила, повністю спростовуються доказами, дослідженими у судовому засіданні та зазначеними у вироку суду першої інстанції.

Ухвалюючи вирок, суд перевірив та оглянув докази сторони обвинувачення та сторони захисту, які в ході судового розгляду кримінального провадження були надані суду, проаналізував їх в сукупності та у системному взаємозв`язку, відповідно до положень ст. 94 КГЖ України, визнав їх достатніми, а вину ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст. 185 КК України доведеною поза розумним сумнівом.

Мотивуючи висновки в частині доведеності вини ОСОБА_7 , суд показання обвинуваченого ОСОБА_7 про те, що тюнер дав йому потерпілий, розцінив як обраний обвинуваченим спосіб захисту своїх інтересів та бажання ухилитись від відповідальності за вчинення ним кримінального правопорушення.

Зазначена версія подій обвинуваченого спростовується показами потерпілого ОСОБА_9 , який до моменту вчинення щодо нього вказаного кримінального правопорушення не був знайомий з обвинуваченим, вказав, що телевізійного тюнера обвинуваченому ОСОБА_7 не давав, після залишення ОСОБА_7 його помешкання виявив відсутність тюнера та домової книги. Зазначені покази потерпілого не викликають будь-якого сумніву у їх достовірності, оскільки вони логічні, послідовні, узгоджуються з показаннями свідка ОСОБА_10 та об`єктивно підтверджуються доказами, дослідженими в судовому засіданні. Підстав обмовляти обвинуваченого ОСОБА_7 потерпілим ОСОБА_9 судом не встановлено. Пояснення обвинуваченого такої поведінки потерпілого тим, що він був ображений на нього ( ОСОБА_12 ) за зникнення документів, яких він не брав, свого підтвердження не знайшли.

Крім того з показань свідка ОСОБА_10 вбачається, що 26.07.2022 року в денний час ОСОБА_9 запросив її та обвинуваченого ОСОБА_7 до себе додому. Зайшовши в будинок, біля столу вона поставила сумку, яка була з нею, а самі почали вживати спиртні напої. Через деякий час потерпілий вийшов на вулицю, а вона із обвинуваченим залишилися в будинку. Вона не спостерігала за діями обвинуваченого, але він зайшов в іншу кімнату та повернувся в кімнату, де перебувала вона та сиділа на кроваті. Забравши сумку, вийшли з обвинуваченим із будинку та пішли до місця свого проживання. По дорозі вирішила дістати гребінця із сумки і виявила в сумці тюнера, якого пропонувала обвинуваченому повернути потерпілому. Даного тюнера обвинувачений віддав працівникам поліції. Під час перебування в будинку ОСОБА_13 обвинуваченому за телевізор нічого не говорив і тюнера не надавав.

Таким чином, оскільки показання свідка ОСОБА_14 узгоджуються з показами потерпілого ОСОБА_9 , а підстави обмовляти обвинуваченого потерпілим відсутні, вказує на те, що покази свідка ОСОБА_10 є достовірними та відповідають фактичним обставинам справи.

Крім того, покази свідка ОСОБА_10 , які надані суду першої інстанції безпосередньо в судовому засіданні, узгоджуються із фактичними даними, що зафіксовані у протоколі проведення слідчого експерименту за її у часті, а також у протоколі слідчого експерименту за участі обвинуваченого ОСОБА_7 , в ході якого, останній показав місце та при яких обставинах вчинив крадіжку цифрового приймача (тюнер).

Будь-яких заяв чи повідомлень, в ході досудового розслідування та судового розгляду, про те, що на свідка ОСОБА_10 здійснюється вплив з боку працівників поліції не надходило.

Разом з тим, 09.11.2022 на момент допиту свідка ОСОБА_10 в суді, остання в статусі підозрюваної чи обвинуваченої не перебувала, оскільки 04.11.2022 Ємільчинським районним судом Житомирської області щодо неї ухвалено вирок, що спростовує доводи апеляційної скарги обвинуваченого про те, що свідок, перебуваючи в статусі підозрюваної, могла піддатись впливу працівників поліції.

Перед допитом у суді першої інстанції свідок ОСОБА_10 була попереджена судом про кримінальну відповідальність за відмову від давання показань та завідомо неправдиві показання, приведено до присяги, що також вказує на правдивість її показань.

Враховуючи наведене, доводи апеляційної скарги про те, що покази свідка ОСОБА_15 є недостовірними, а надані під впливом працівників поліції, є безпідставними. Доказів того, що свідок обмовила обвинуваченого, апеляційному суду не надано.

При цьому апеляційний суд звертає увагу на те. Що обвинувачений ОСОБА_7 забезпечений належним правовим захистом в кримінальному провадження та в ході його судового розгляду, в тому числі і в апеляційному суду, з клопотаннями про повторне безпосереднє дослідження доказів апеляційним судом для перевірки його апеляційних доводів, іншими клопотаннями на підтвердження своїх доводів , не звертався, додаткових доказів на спростування висновків суду не надавав.

Що стосується твердження обвинуваченого про добровільну видачу працівникам поліції викраденого тюнера, то вони не спростовують обставин вчинення ним крадіжки даного тюнера та доведеності його винуватості у вчиненні даного кримінального правопорушення.

Таким чином колегія суддів вважає, що судом повно та всебічно встановлено обставини вчинення ОСОБА_7 кримінального правопорушення, усі надані стороною обвинувачення докази досліджені та оцінені у відповідності до положень ст.94 КПК України, та зроблено законний, обґрунтований та вмотивований висновок про визнання ОСОБА_7 винним у вчиненні правопорушення за ст. 391 КК України.

За вказаних обставин вирок суду є законним, обґрунтованим та вмотивованим, а апеляційні доводи ОСОБА_7 не знайшли свого підтвердження під час апеляційного розгляду провадження.

Керуючись ст. ст. 404, 407 КПК України, колегія суддів, -

п о с т а н о в и л а:

Апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_7 залишити без задоволення, а вирок Ємільчинського районного суду Житомирської області від 09 листопада 2022 року щодо обвинуваченого ОСОБА_7 за ч.4 ст.185 КК України, - без зміни.

Ухвала може бути оскаржена шляхом подання касаційної скарги до Верховного суду України протягом трьох місяців з дня її ухвалення, а обвинуваченим, що перебуває під вартою, в той же строк з моменту отримання її копії.

Судді: