ЧЕРКАСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-кп/821/79/23 Справа № 692/1066/21 Категорія: ст.513 КПК УкраїниГоловуючий у І інстанції ОСОБА_1 Доповідач в апеляційній інстанції ОСОБА_2
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 січня 2023 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Черкаського апеляційного суду в складі:

головуючого судді ОСОБА_2

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4

секретаря судового засіданняОСОБА_5
за участі:
прокурорівОСОБА_6 , ОСОБА_7

особи, яка вчинила суспільно-

небезпечне діяння ОСОБА_8 (в режимі відеоконференції)

законного представника ОСОБА_9 (в режимі відеоконференції)

захисника ОСОБА_10

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Черкаси кримінальне провадження за апеляційною скаргою начальника Драбівського відділу Золотоніської окружної прокуратури ОСОБА_11 на ухвалу Драбівського районного суду Черкаської області від 28 вересня 2022 року, якою кримінальне провадження №0001023 за клопотанням слідчого СВ Золотоніського РВП ГУНП в Черкаській області майора поліції ОСОБА_12 про застосування примусових заходів медичного характеру відносно ОСОБА_8 , у вчиненні суспільно-небезпечного діяння, передбаченого ч.1 ст.289 КК України та кримінальне провадження №0001221 за клопотанням слідчого СВ Золотоніського РВП ГУНП в Черкаській області майора поліції ОСОБА_12 про застосування примусових заходів медичного характеру відносно ОСОБА_8 , у вчиненні суспільно-небезпечного діяння, передбаченого ч.2 ст.15, ч.3 ст.186 КК України, закрито на підставі ч.5 ст.513 КПК України,

в с т а н о в и л а :

29 вересня 2021 року близько 13 год. 00 хв. ОСОБА_8 перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння по АДРЕСА_1 , відповідно до висновку судово-психіатричного експерта №380 від 13.10.2021 року будучи хронічно психічно хворим, не усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер своїх дій, підійшов до автомобіля марки «Audi», модель 80, д.н.з. НОМЕР_1 зеленого кольору, 1993 року випуску, шляхом вільного доступу відчинив водійські двері і таким чином незаконно проник до його салону, де сів за кермо вказаного автомобіля та за допомогою ключа, який знаходився у замку запалення, завів двигун зазначеного автомобіля, та поїхав у напрямок с. Перервинці Золотоніського району Черкаської області, тим самим незаконно заволодів вищевказаним автомобілем, ринковою ціною згідно висновку судової автотоварознавчої експертизи № СЕ-19/124-21/12904-АВ від 29.10.2021 року в сумі 64560 грн., чим заподіяв матеріальної шкоди ОСОБА_13 на вищевказану суму, а потім під час руху на вищевказаному легковому автомобілі не впорався з керуванням та здійснив зіткнення з залізобетонною опорою електропередач за адресою АДРЕСА_1 .

Він, же 04 грудня 2021 року близько 07 год. 00 хв. по АДРЕСА_2 , будучи відповідно до висновку судово-психіатричного експерта №460 від 15.12.2021 року хронічно психічно хворим, не усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер своїх дій та не бажаючи настання їх наслідків, шляхом віджиму замка на вхідних дверях, проник у середину житлового будинку ОСОБА_14 , що розташований за вищевказаною адресою, де спали малолітні діти ОСОБА_15 , ОСОБА_16 та їх літня тяжкохвора бабуся ОСОБА_17 , звідки відкрито намагався викрасти DVD програвач «CHANGHONG» виробництва КНР, вартість якого згідно висновку судово-товарознавчої експертизи №СЕ-19/124-21/14632-ТВ від 15.12.2021 не встановлена, електричний радіоприймач «КІРО», новорічну електричну гірлянду вартість яких згідно висновку судово-товарознавчої експертизи №СЕ-19/124-21/14638-ТВ від 17.12.2021 не встановлена, зарядний пристрій до мобільного телефону «NOKIA» вартість якого згідно висновку судово-товарознавчої експертизи №СЕ-19/124-21/14638-ТВ від 17.12.2021 становить 68,75 грн., електричний блендер «SGARLET», електросоковижималку «DELFA» вартість яких згідно висновку судово-товарознавчої експертизи №СЕ-19/124-21/14875-ТВ від 21.12.2021 становить 253,75 грн. та 211,25 грн., рюкзак зеленого кольору «GOLDBE», 19 пластмасових прищіпок для білизни червоного кольору, 25 кришок для консервування « Полінка » вартість яких згідно висновку судово-товарознавчої експертизи №СЕ-19/124-21/14896-ТВ від 23.12.2021 становить 468,40 грн., 19,00 грн. та 26,75 грн. відповідно, які належать ОСОБА_14 , чим намагався заподіяти збитків останній в сумі 1047,90 грн..

Слідчий СВ Золотоніського РВП ГУНП в Черкаській області майор поліції ОСОБА_12 звернувся до суду із клопотанням про застосування примусових заходів медичного характеру відносно ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , у зв`язку з вчиненням ним суспільно-небезпечних діянь, передбачених ч. 2 ст. 15, ч. 3 ст. 186 КК України, ч. 1 ст. 289 КК України.

Ухвалою Драбівського районного суду Черкаської області від 28.09.2022 року кримінальні провадження №0001023, що направлено з клопотаннями про застосування примусових заходів медичного характеру передбачених ч.1 ст.289 КК України та №0001221, що направлено з клопотаннями про застосування примусових заходів медичного характеру передбачених ч.1 ст.15, ч.3 ст.186 КК України відносно ОСОБА_8 - закриті, з підстав недоведеності належними та допустимими доказами стану неосудності ОСОБА_8 на час вчинення ним інкримінованих діянь. Запобіжний захід у вигляді поміщення до закладу з надання психіатричної допомоги в умовах, що виключають його небезпечну поведінку скасовано.

В апеляційній скарзі начальник Драбівського відділу Золотоніської окружної прокуратури ОСОБА_11 просила скасувати ухвалу Драбівського районного суду Черкаської області від 28.09.2022 року щодо ОСОБА_8 та постановити нову ухвалу про застосування до ОСОБА_8 примусові заходи медичного характеру, передбачені п.2 ч.1 ст.94 КК України у вигляді госпіталізації до закладу з надання психіатричної допомоги в умовах, що виключають його небезпечну поведінку із звичайним типом нагляду за вчинені суспільно-небезпечні діяння, передбачені ч.1 ст. 289 та ч.1 ст.15, ч.3 ст.186 КК України. Під час апеляційного розгляду просила повторно дослідити: висновок судово-психіатричного експерта № 380 від 13.10.2021; висновок судово-психіатричної експертизи № 460 від 15.12.2021; - довідку КНП «Драбівська багатопрофільна лікарня» від 29.09.2021 за №01-50/1340/17; характеристику Шрамківської сільської ради № 186 від 06.10.2021; вимогу на судимість від 16.10.2021 за № 4681/66/0/1/2021. Повторно допитати: ОСОБА_8 ; лікуючого лікаря ОСОБА_18 ; матір особи щодо якої направлено клопотання - ОСОБА_9 ; свідка ОСОБА_19 ; свідка ОСОБА_20 ..

В обґрунтування апеляційної скарги прокурор вказує, що ухвала суду першої інстанції є незаконною та підлягає скасуванню через неповноту судового розгляду, невідповідність висновків суду першої інстанції, викладених у судовому рішенні, фактичним обставинам кримінального провадження, неправильного застосування закону України про кримінальну відповідальність та істотного порушення вимог кримінального процесуального закону.

Так, при постановленні ухвали суд першої інстанції в порушення вимог ст.ст. 7, 9, 22, 23, 370, 374 КПК України упереджено підійшов до оцінки доказів, на яких ґрунтується клопотання, а рішення про не доведення, що ОСОБА_8 був не осудним на момент вчинення суспільно небезпечних діянь або його психічний стан не ніс небезпеки для себе чи інших осіб, побудував на власний розсуд без врахування висновків судово-психіатричних експертиз № 460 від 15.12.2021 та № 380 від 13.10.2021. Також суд не врахував покази лікуючого лікаря ОСОБА_18 , яка прямо вказувала про наявність психічної хвороби «шизофренії» у ОСОБА_8 на момент розгляду клопотання судом, незважаючи на ремісію, пов`язану з медикаментозним лікуванням. Проігноровано судом і обставину того, що як на момент вчинення суспільно-небезпечних діянь так і на момент винесення рішення, ОСОБА_8 хворів і хворіє на шизофренію, що вказує на неосудність ОСОБА_21 у зв`язку з хронічним психічним захворюванням.

При цьому, вказує прокурор, під час розгляду справи суд в порушення абз. 4 п.3 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 03.06.2005 № 7 «Про практику застосування судами примусових заходів медичного характеру та примусового лікування» маючи сумніви у висновках експертів не викликав в судове засідання експерта-психіатра чи судово-медичного експерта, що виконували судово-психіатричні експертизи № 460 від 15.12.2021 та № 380 від 13.10.2021 та на власний розсуд вирішив питання щодо осудності ОСОБА_8 та фактично його одужання або зміни його психічного стану настільки, вирішивши, що він перестав бути небезпечною для себе чи інших осіб, не виконавши обов`язку щодо залучення експерта для проведення експертизи, незважаючи на те, що висновок судово-медичного експерта є необхідним для встановлення осудності особи, чим порушив п. 3 ч. 2 ст. 242 КПК України - не маючи спеціальних знань вирішив питання щодо психічного здоров`я ОСОБА_8 , відсутності підстав для примусового лікування та його суспільної небезпеки.

Не дотримавшись положень ст.ст. 22, 94, 370, 374 КПК України, суд першої інстанції не взяв до уваги покази свідків та потерпілих, законних представників, які вказували про стійкі психічні розлади у ОСОБА_8 та його суспільну небезпечність, не врахував, що суспільно небезпечні діяння вчинені за обтяжуючих обставин - у стані алкогольного сп`яніння, а грабіж був вчинений на очах неповнолітніх дітей.

Також судом не враховано, що згідно абз. 2 п. 24 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 03.06.2005 № 7 «Про практику застосування судами примусових заходів медичного характеру та примусового лікування» підставою для застосування примусового лікування, передбаченого ст. 96 КК ( 2341-14 ), є сукупність юридичного і медичного критеріїв - встановлення у діянні винного складу злочину та наявність у нього хвороби, що становить небезпеку для здоров`я інших осіб, а умовами - висновок судово-медичної експертизи про наявність у суб`єкта злочину такої хвороби, його потребу в лікуванні та засудження такої особи до покарання будь-якого виду.

Враховуючи викладене, прокурор вважає, що судом не дотримано вимог кримінального процесуального закону щодо аналізу та оцінки доказів у провадженні, а ухвала суду про закриття проваджень, належним чином не обґрунтована та не мотивована, оскільки суд не врахував всіх доказів зібраних стороною обвинувачення та не встановив всіх фактичних обставин кримінального провадження, яким у їх сукупності, повинен був дати оцінку.

Тому ухвала Драбівського районного суду Черкаської області від 28.09.2022 року відносно ОСОБА_8 підлягає скасуванню з підстав невідповідності висновків суду, викладених в судовому рішенні, фактичним обставинам кримінального провадження, неповноти судового розгляду, неправильного застосування закону України про кримінальну відповідальність та істотного порушення вимог кримінального процесуального закону.

Заслухавши доповідь судді, міркування прокурорів ОСОБА_6 та ОСОБА_7 , які просили задовольнити вимоги апеляційної скарги із вказаних у ній підстав, думку законного представника ОСОБА_8 - ОСОБА_9 , яка також просила задовольнити вимоги апеляційної скарги, думку ОСОБА_8 , який у цілому не заперечував проти застосування щодо нього примусових заходів медичного характеру, проте просив щоб їх вид був найлегшим, а саме надання амбулаторної психіатричної допомоги в примусовому порядку, думку захисника ОСОБА_10 , який заперечував проти задоволення апеляційної скарги начальника Драбівського відділу Золотоніської окружної прокуратури ОСОБА_11 , вважаючи ухвалу місцевого суду законною та обґрунтованою, перевіривши доводи апеляційної скарги, провівши часткове судове слідство в частині дослідження висновків судово-психіатричного експерта № 380 від 13.10.2021 і висновку судово-психіатричної експертизи № 460 від 15.12.2021, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга начальника Драбівського відділу Золотоніської окружної прокуратури ОСОБА_11 підлягає до задоволення, а ухвала місцевого суду до скасування з постановленням нової ухвали про застосування щодо ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , примусових заходів медичного характеру з наступних підстав.

Відповідно до ст. 370 КПК України, судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до статті 94 цього Кодексу. Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.

Відповідно до ч. 1 ст. 404 КПК України, суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 411 КПК України судове рішення вважається таким, що не відповідає фактичним обставинам кримінального провадження, якщо висновки суду не підтверджуються доказами, дослідженими під час судового розгляду.

Відповідно до ч. 1 ст. 412 КПК України, істотними порушеннями вимог кримінального процесуального закону є такі порушення вимог цього Кодексу, які перешкодили чи могли перешкодити суду ухвалити законне та обґрунтоване судове рішення.

Колегія суддів вбачає, що суд першої інстанції допустив істотне порушення вимог кримінального процесуального закону та не відповідність висновків суду фактичним обставинам кримінального провадження, яке завадило ухвалити суду законне і обґрунтоване рішення.

Як вбачається з матеріалів кримінального провадження, за наслідками проведеного досудового розслідування слідчим до суду скеровано клопотання про застосування щодо ОСОБА_8 примусових заходів медичного характеру, у вчиненні суспільно-небезпечних діянь, передбачених ч.1 ст.289 та ч.2 ст.15, ч.3 ст.186 КК України за неосудністю його дій у вигляді надання амбулаторної психіатричної допомоги в примусовому порядку.

Згідно ст. 92 КК України, примусовими заходами медичного характеру є надання амбулаторної психіатричної допомоги, поміщення особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого Особливою частиною цього Кодексу, в спеціальний лікувальний заклад з метою її обов`язкового лікування, а також запобігання вчиненню нею суспільно небезпечних діянь.

Відповідно до ч. 1 ст. 503 КПК України, кримінальне провадження щодо застосування примусових заходів медичного характеру, передбачених законом України про кримінальну відповідальність, здійснюється за наявності достатніх підстав вважати, що особа вчинила суспільно небезпечне діяння, передбачене законом України про кримінальну відповідальність, у стані неосудності; особа вчинила кримінальне правопорушення у стані осудності, але захворіла на психічну хворобу до постановлення вироку.

Згідно з вимогами статей 18, 19 КК України осудність є обов`язковою ознакою суб`єкта злочину, що характеризується таким психічним станом особи, в якому вона під час вчинення злочину здатна усвідомлювати свої дії (бездіяльність) і керувати ними. Здатність особи під час вчинення злочину усвідомлювати свої дії (бездіяльність) означає правильне розуміння фактичних об`єктивних ознак злочину - об`єкта посягання, суті діяння, обстановки, часу й місця, способу його вчинення, його суспільно небезпечних наслідків тощо. Така здатність має бути пов`язана з можливістю контролювати, керувати своїми вчинками. Тут свідомість і воля взаємозалежні й лише в сукупності виступають передумовою визнання особи винною.

Натомість, неосудною визнається така особа, яка під час вчинення суспільно небезпечного діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність, не могла усвідомлювати свої дії (бездіяльність) або керувати ними внаслідок хронічного психічного захворювання, тимчасового розладу психічної діяльності, недоумства або іншого хворобливого стану психіки.

Як вбачається з висновків судово-психіатричних експертів № 380 від 13.10.2021 і висновку судово-психіатричної експертизи № 460 від 15.12.2021, ОСОБА_8 на період часу, до якого відноситься скоєння інкримінованих йому дій та на час проведення експертиз виявляв і виявляє ознаки хронічного психічного захворювання на шизофренію параноїдну з епізодичним типом перебігу, з вираженим декомпенсованим психопатоподібним дефектом особистості, ускладненим вживанням алкоголю та канабіноїдів - що позбавляло на вказаний період часу та позбавляє на теперішній час його здатності усвідомлювати свої дії та свідомо керувати ними, перешкоджає йому правильно сприймати обставини, що мають значення у справі, давати про них покази під час проведення з ним слідчих дій та у судовому засіданні.

З огляду на виявлені у підекспертного психопатологічні феномени, виражені прояви патологічних змін особистості, емоційно-вольової сфери, виражені структурно-логічні розлади мислення з порушенням його продуктивності, декомпенсовані та виражені прояви психопатоподібних порушень у межах шизофренічного дефекту, з огляду на відсутність адекватної критичної оцінки особливостей власного психічного стану, ускладнюючий вплив вживання психоактивних речовин, можна прийти до висновку, що ОСОБА_8 виявляє клінічні ознаки пасивного типу суспільної небезпеки, у зв`язку з чим відносно нього можуть бути застосовані примусові заходи медичного характеру у вигляді госпіталізації до закладу з надання психіатричної допомоги зі звичайним наглядом.

Тобто, у ОСОБА_8 встановлено наявність, як медичного критерію (хронічне психічне захворювання), так і інтелектуальної та вольової ознак юридичного критерію (нездатність розуміти свої дії та керувати ними).

Вказаних вимог процесуального закону судом першої інстанції не дотримано та постановлено ухвалу, яка підлягає скасуванню через істотне порушення вимог кримінального процесуального закону і невідповідність висновків суду, викладених у судовому рішенні, фактичним обставинам кримінального провадження.

Приймаючи рішення щодо недоведеності стану неосудності ОСОБА_8 належними та недопустимими доказами, суд не взяв до уваги докази сторони обвинувачення, а власний висновок побудував на нез`ясованих належним чином фактичних обставинах кримінального провадження.

Крім того, колегія суддів апеляційного суду погоджується із доводами, викладеними в апеляційній скарзі прокурора про те, що суд першої інстанції, маючи сумніви у висновках експертів не викликав в судове засідання експерта-психіатра чи судово-медичного експерта, що виконували судово-психіатричні експертизи № 460 від 15.12.2021 та № 380 від 13.10.2021 та на власний розсуд вирішив питання щодо осудності ОСОБА_8 та фактично його одужання або зміни його психічного стану настільки, вирішивши, що він перестав бути небезпечною для себе чи інших осіб, не виконавши обов`язку щодо залучення експерта для проведення експертизи, незважаючи на те, що висновок судово-медичного експерта є необхідним для встановлення осудності особи, чим порушив п. 3 ч. 2 ст. 242 КПК України, не маючи спеціальних знань вирішив питання щодо психічного здоров`я ОСОБА_8 , відсутності підстав для примусового лікування та його суспільної небезпеки.

За результатами проведеного апеляційного розгляду, повторно дослідивши докази, а саме висновки: судово-психіатричного експерта № 380 від 13.10.2021, висновок судово-психіатричної експертизи № 460 від 15.12.2021, колегія суддів апеляційного суду встановила достатні підстави для того, щоб стверджувати наявність стану неосудності у ОСОБА_8 та достатність доказів доведення того, що інкриміновані йому суспільно небезпечні діяння вчинені саме ним.

Статтею 513 КПК України передбачено, що під час постановлення ухвали щодо застосування примусових заходів медичного характеру суд з`ясовує: чи мало місце суспільно небезпечне діяння, кримінальне правопорушення; чи вчинено це суспільно небезпечне діяння, кримінальне правопорушення особою; чи вчинила ця особа суспільно небезпечне діяння, кримінальне правопорушення у стані неосудності; чи не захворіла ця особа після вчинення кримінального правопорушення на психічну хворобу, яка виключає застосування покарання; чи слід застосовувати до цієї особи примусові заходи медичного характеру і якщо слід, то які саме.

Частиною 2 статті 19 КК України передбачено, що не підлягає кримінальній відповідальності особа, яка під час вчинення суспільно небезпечного діяння, передбаченого КК України, перебувала в стані неосудності, тобто не могла усвідомлювати свої дії (бездіяльність) або керувати ними внаслідок хронічного психічного захворювання, тимчасового розладу психічної діяльності, недоумства або іншого хворобливого стану психіки. До такої особи за рішенням суду можуть бути застосовані примусові заходи медичного характеру.

У відповідності до ч. 3 ст. 94 КК України госпіталізація до закладу з надання психіатричної допомоги із звичайним наглядом може бути застосована судом щодо психічно хворого, який за своїм психічним станом і характером вчиненого суспільно небезпечного діяння потребує тримання у закладі з надання психіатричної допомоги і лікування у примусовому порядку.

Враховуючи, що ОСОБА_8 вчинив суспільно небезпечні діяння, що підпадають під ознаки ч.1 ст.289 та ч.2 ст.15, ч.3 ст.186 КК України, у стані неосудності і потребує застосування примусових заходів медичного характеру та дані про його особу, колегія суддів, враховуючи положення ст. 92 КК України про те, що їх метою є надання амбулаторної психіатричної допомоги, поміщення особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого Особливою частиною цього Кодексу, в спеціальний лікувальний заклад з метою її обов`язкового лікування, а також запобігання вчиненню нею суспільно небезпечних діянь, вважає за необхідне застосувати до ОСОБА_8 госпіталізацію до закладу з надання психіатричної допомоги в умовах, що виключають його небезпечну поведінку із звичайним типом нагляду, оскільки саме такий вид примусових заходів медичного характеру рекомендований лікарями - психіатрами, зважаючи на поведінку ОСОБА_8 ..

Начальник Драбівського відділу Золотоніської окружної прокуратури ОСОБА_11 просила провести часткове судове слідство, у ході якого у судовому засіданні апеляційного суду дослідити: довідку КНП «Драбівська багатопрофільна лікарня» від 29.09.2021 за №01-50/1340/17; характеристику Шрамківської сільської ради № 186 від 06.10.2021; вимогу на судимість від 16.10.2021 за № 4681/66/0/1/2021. Також посила повторно допитати: ОСОБА_8 ; лікуючого лікаря ОСОБА_18 ; матір особи щодо якої направлено клопотання - ОСОБА_9 ; свідка ОСОБА_19 ; свідка ОСОБА_20 , надавши цим доказам оцінку.

Проте, колегія суддів відмовила у задоволенні такого клопотання відповідно до вимог ч.3 ст.404 КПК України, оскільки за клопотанням учасників судового провадження суд апеляційної інстанції зобов`язаний повторно дослідити обставини, встановлені під час кримінального провадження, за умови, що вони досліджені судом першої інстанції не повністю або з порушеннями, та може дослідити докази, які не досліджувалися судом першої інстанції, виключно якщо про дослідження таких доказів учасники судового провадження заявляли клопотання під час розгляду в суді першої інстанції або якщо вони стали відомі після ухвалення судового рішення, що оскаржується.

Колегія суддів вважає, що у даному випадку таке клопотання обумовлене лише незгодою з оцінкою доказів місцевим судом.

Крім того, прокурор ОСОБА_11 не навела підстав для проведення судового слідства, передбачених ч.3 ст.404 КПК України.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 404, п. 4 ч. 1 ст. 407, 409, 411, 412, 418, 419, 503, 512, ч. 2 ст. 513 КПК України, колегія суддів судової палати, -

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу начальника Драбівського відділу Золотоніської окружної прокуратури ОСОБА_11 - задовольнити.

Ухвалу Драбівського районного суду Черкаської області від 28 вересня 2022 року, щодо ОСОБА_8 - скасувати.

Постановити нову ухвалу, якою застосувати щодо ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , примусові заходи медичного характеру, передбачені п.2 ч.1 ст.94 КК України у вигляді госпіталізації до закладу з надання психіатричної допомоги в умовах, що виключають його небезпечну поведінку із звичайним типом нагляду за вчинені суспільно-небезпечні діяння, передбачені ч.1 ст. 289 та ч.1 ст.15, ч.3 ст.186 КК України.

Ухвала суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту її проголошення і може бути оскаржена до Верховного Суду протягом трьох місяців в порядку, передбаченому ст. 426 КПК України.

Головуючий:

Судді: