Справа № 347/1880/22
Провадження № 1-кп/347/260/22
В И Р О К
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"24" листопада 2022 р. м.Косів

Косівський районний суд Івано-Франківської області в складі:
головуючої судді ОСОБА_1 ,
за участю:
секретаря с/з ОСОБА_2 ,
прокурора ОСОБА_3 ,

обвинувачених ОСОБА_4 , ОСОБА_5 ,

захисника ОСОБА_6 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Косів кримінальне провадження, відомості про яке внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000176 від 30.08.2022 щодо:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 уродженця та жителя АДРЕСА_1 , українця, громадянина України, не працевлаштованого, з базовою загальною середньою освітою, одруженого, має на утриманні одну неповнолітню дитину, раніше не судимий

який обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч.2 ст.121 КК України;

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженця та жителя АДРЕСА_1 , українця, громадянина України, непрацевлаштованого, з середньою спеціальною освітою, неодруженого, на утриманні нікого немає, раніше не судимий

який обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч.2 ст.121 КК України, -
в с т а н о в и в :
Судом, визнано доведеним, що обвинувачені ОСОБА_4 , та ОСОБА_5 вчинили умисні дії, які виразились в умисному спричиненні тілесного ушкодження, небезпечного для життя в момент заподіяння (умисне тяжке тілесне ушкодження), вчиненому групою, тим самим вчинивши кримінальне правопорушення передбачене ч.2 ст. 121 КК України.
Кримінальне правопорушення вчинено за наступних обставин.
Так, близько 00:00 годин 30.08.2022 в АДРЕСА_2 між потерпілим ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , жителем села Рожнів Косівського району, з однієї сторони, та ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , жителями села Рожнів Косівського району, з іншої сторони, виник словесний конфлікт, що супроводжувався нецензурними висловлюваннями в сторони одного.

В подальшому, в ході вказаного конфлікту на грунті раптово виниклих неприязних відносин ОСОБА_5 та ОСОБА_4 , діючи групою осіб, з метою спричинення ОСОБА_7 тілесних ушкоджень, нанесли останньому декілька ударів в різні ділянки тіла, в результаті чого ОСОБА_7 впав на землю.

Після цього, ОСОБА_5 та ОСОБА_4 , перебуваючи по вул. Небесної Сотні в селі Рожнів Косівського району, неподалік будинку культури, умисно, групою осіб, продовжуючи свої дії, об`єднані єдиним умислом на спричинення ОСОБА_7 тілесних ушкоджень, нанесли останньому декілька ударів в різні ділянки тіла, в результаті чого ОСОБА_7 вчергове впав на землю.
В результаті умисного нанесення ОСОБА_5 та ОСОБА_4 ударів ОСОБА_7 , останньому були спричинені тілесні ушкодження у виді відкритої черепно-мозкової травми із переломами потиличної кістки та основи черепа, із забоєм речовини головного мозку середнього ступеня важкості, які відповідно до висновку експерта від 14.10.2022 року відносяться до тяжких тілесних ушкоджень, небезпечних для життя в момент спричинення. Інші тілесні ушкодження, які відносяться до легких тілесних ушкоджень.
В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 свою вину в інкримінованому йому кримінальному правопорушенні передбаченому ч.2 ст. 121 КК України визнав повністю, та пояснив, що вчинив кримінальне правопорушення за вказаних в обвинувальному акті обставин. Додатково пояснив, що дійсно він разом із ОСОБА_5 та компанією перебували в парку пізно ввечері. В той час поруч знаходився і потерпілий ОСОБА_7 , який був в стані сильного алкогольного сп`яніння. Між ним, ОСОБА_5 та потерпілим ОСОБА_7 виник словесний конфлікт, з нецензурною лайкою. В ході вказаного конфлікту розпочалася штовханина, внаслідок якої ОСОБА_4 та ОСОБА_5 нанесли потерпілому декілька ударів в область обличчя. В подальшому вказаний конфлікт продовжився між ним, ОСОБА_5 та потерпілим ОСОБА_7 неподалік того місця де вони перебували компанією, а саме біля будинку культури. Конфлікт знову супроводжувався нецензурною лайкою, штовханиною з обох сторін, сіпанням за одяг. В результаті такої штовханини ОСОБА_4 , та ОСОБА_5 знову завдали ударів ОСОБА_7 в область обличчя та голови, внаслідок чого потерпілий впав. ОСОБА_4 ствердив, що потерпілий перебував в стані сильного алкогольного сп`яніння. Після того, які він впав, вони намагались надати йому допомогу, декілька раз перепитували чи з ним все гаразд. ОСОБА_5 світив ліхтарем в обличчя потерпілого, щоб зрозуміти чи він знаходиться при тямі. Оскільки потерпілий відмовлявся від допомоги, та продовжував нецензурно лаяти їх, вони розвернулися, та покинули місце конфлікту.

ОСОБА_4 просив суд його суворо не карати, ствердив, що зробив для себе правильні висновки, висловив жаль з приводу вчиненого, щиро розкаявся, запевнив суд, що такого більше не повториться. Також зазначив, що всю шкоду завдану потерпілому відшкодував, та попросив у нього вибачення.
Показання обвинуваченого ОСОБА_4 , є послідовними, логічними та такими, що не викликають у суду сумніву щодо правильності розуміння обвинуваченим змісту обставин кримінального правопорушення.
В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_5 свою вину в інкримінованому йому кримінальному правопорушенні передбаченому ч.2 ст. 121 КК України визнав повністю, та пояснив, що вчинив кримінальне правопорушення за вказаних в обвинувальному акті обставин. Додатково пояснив, що дійсно в той вечір, він разом із ОСОБА_4 та компанією перебували парку, сиділи на лавці. Поруч з місцем де вони перебували компанією, з`явився потерпілий ОСОБА_7 , який перебував в стані алкогольного сп`яніння, та нецензурно лаявся в їх сторону. В ході таких дій, між ним, ОСОБА_4 та потерпілим ОСОБА_7 виник словесний конфлікт, який супроводжувався спочатку нецензурною лайкою з обох сторін, потім шарпаниною за одяг, та штовханням. В ході такої штовханини, ОСОБА_7 перший завдав удар ОСОБА_4 . Після цього ОСОБА_4 та він завдали удару потерпілому, внаслідок чого він впав. Згодом, через декілька хвилин, коли потерпілий відійшов на певну відстань, та продовжував лаятися в їх сторону, в них знову виникла штовханина, вже поблизу будинку культури. В результаті штовханини, він разом з ОСОБА_4 завдали декілька ударів потерпілому в ділянку обличчя. ОСОБА_5 ствердив, що потерпілий перебував в стані сильного алкогольного сп`яніння, та ймовірно від їх ударів втративши рівновагу, впав на землю. ОСОБА_5 вказав, що дійсно вони разом з ОСОБА_4 намагались допомогти потерпілому, декілька раз запитували чи з ним все гаразд. ОСОБА_5 дійсно світив ліхтарем в обличчя потерпілого, щоб переконатись, що той перебуває в свідомості. Однак потерпілий продовжував лаятись, висловлювався нецензурно, та стверджував, що не потребує їхньої допомоги. У зв`язку з цим, місце конфлікту вони з ОСОБА_4 покинули, а потерпілий пішов по своїх справах.
ОСОБА_5 щиро розкаявся, просив суд його суворо не карати та не позбавляти волі, ствердив, що зробив для себе правильні висновки, висловив жаль з приводу вчиненого та запевнив суд, що подібного не вчинятиме. Також зазначив, що всю шкоду завдану потерпілому відшкодував, та попросив у нього вибачення.
Показання обвинуваченого ОСОБА_5 , є послідовними, логічними та такими, що не викликають у суду сумніву щодо правильності розуміння обвинуваченим змісту обставин кримінального правопорушення.
Потерпілий ОСОБА_7 в судове засідання не з`явився, однак подав власноруч написану заяву, в якій просив проводити розгляд кримінального провадження без його участі. Додатково в заяві зазначив, що жодних претензій матеріального чи морального характеру до потерпілих немає. Зазначив, що обвинувачені йому повністю відшкодували витрати на лікування в Івано-Франківській обласній клінічній лікарні, а також витрати понесені ним після лікування та моральну шкоду на суму 12 000 гривень. Потерпілий у заяві ствердив, що цивільний позов до обвинувачених не заявлятиме. ОСОБА_7 в заяві просив не позбавляти волі обвинувачених. Заява написана потерпілим добровільно, без будь якого фізичного чи психологічного тиску з боку обвинувачених чи їх родичів, про, що зазначено потерпілим ОСОБА_7 в його заяві.

Крім повного визнання своєї вини обвинуваченими, їх винуватість у вчиненні інкримінованого кримінального правопорушення доведена зібраними органом досудового розслідування матеріалами кримінального провадження, які учасники судового провадження не оспорювали та вважали їх дослідження в судовому засіданні недоцільним. Судом встановлено, що вони правильно розуміють зміст цих обставин, сумніви у добровільності та істинності їх позицій відсутні.
Заслухавши думку учасників судового провадження, роз`яснивши їм зміст ч. 3 ст. 349 КПК України про те, що в такому випадку вони будуть позбавлені права оспорювати ці обставини в апеляційному порядку, суд визнає недоцільним дослідження доказів щодо цих обставин і визнає фактичні обставини доведеними наявними у матеріалах кримінального провадження доказами.
Таким чином, об`єктивно з`ясувавши всі обставини кримінального провадження, керуючись законом, суд вважає, що дії ОСОБА_4 та ОСОБА_5 правильно кваліфіковані як ч.2 ст. 121 КК України як умисне спричинення тілесного ушкодження, небезпечного для життя у момент заподіяння (умисне тяжке тілесне ушкодження) вчинене групою осіб.
Призначаючи покарання обвинуваченим ОСОБА_4 та ОСОБА_5 , суд, дотримуючись принципів законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання, зважаючи на вимоги ст. 65 КК України та роз`яснення, викладені в пункті 1 постанови Пленуму ВСУ «Про практику призначення судами кримінального покарання» від 24.10.2013 №7, враховує: ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, дані про особи обвинувачених та обставини, що пом`якшують (обтяжують) покарання.
Водночас, згідно з ч. 2 ст. 50 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень.
У рішенні «Бемер проти Німеччини» від 03 жовтня 2002 року Європейський суд з прав людини зазначає, що кримінальний суд має враховувати особу засудженого, його стаж злочинної діяльності, обставини скоєного ним злочину, його поведінку після злочину, умови його життя та наслідки, яких можна очікувати в зв`язку з відстрочкою.
Так, суд враховує, що інкриміноване обвинуваченим кримінальне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 121 КК України, відповідно до ст. 12 КК України відноситься до категорії тяжких злочинів.
Обвинувачений ОСОБА_4 на обліку у лікарів психіатра та нарколога не перебуває, раніше не судимий, одружений має на утриманні одну неповнолітню дитину, за час проживання в селі зарекомендував себе з позитивної сторони, спиртними напоями не зловживає, скарг на його поведінку не надходило.

Обставинами, що пом`якшують покарання обвинуваченому ОСОБА_4 , передбаченими ст. 66 КК України, суд визнає щире каяття та активне сприяння розкриттю кримінальних правопорушення як на стадії досудового розслідування, так і на стадії судового розгляду, повне відшкодування шкоди потерпілому на лікування та моральної шкоди, а також відсутність будь яких претензій у потерпілого.

Обставин, що відповідно до ст. 67 КК України обтяжують покарання обвинуваченого ОСОБА_4 , не встановлено.

Обвинувачений ОСОБА_5 на обліку у лікарів психіатра та нарколога не перебуває, проживає разом із батьками та сестрою, за місцем проживання характеризується з позитивної сторони, спиртними напоями не зловживає, в громадських місцях поводить себе добре, скарг на його поведінку до виконкому Рожнівської сільської ради не поступало, неодружений, перебуває на диспансерному обліку з дитинства з діагнозом бронхіальна астма.

Обставинами, що пом`якшують покарання обвинуваченому ОСОБА_5 , передбаченими ст. 66 КК України, суд визнає щире каяття та активне сприяння розкриттю кримінальних правопорушення як на стадії досудового розслідування, так і на стадії судового розгляду, повне відшкодування шкоди потерпілому на лікування та моральної шкоди, а також відсутність будь яких претензій у потерпілого.

Обставин, що відповідно до ст. 67 КК України обтяжують покарання обвинуваченого ОСОБА_5 , не встановлено.

Таким чином, об`єктивно з`ясувавши всі обставини в їх сукупності, вирішивши питання, передбачені ст. 368 КПК України та врахувавши обставини, передбачені ст. 65 КК України, в тому числі встановлені судом обставини, які пом`якшують покарання та відсутність обставин, що обтяжують покарання, суд вважає, що в даному випадку за наявності кількох обставин, що пом`якшують покарання та істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, суд приходить до переконання, що до обвинувачених ОСОБА_4 , та ОСОБА_5 слід застосувати положення ч. 1 ст. 69 КК України та призначити основне покарання, нижче від найнижчої межі, встановленої в санкції частини статті за це кримінальне правопорушення, у виді позбавлення волі на строк 5 років.

Згідно з приписами ст. 75 КК, якщо суд, крім випадків засудження за корупційне кримінальне правопорушення, кримінальне правопорушення, пов`язане з корупцією, порушення правил безпеки дорожнього руху або експлуатації транспорту особами, які керували транспортними засобами у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебували під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, при призначенні покарання у виді виправних робіт, службового обмеження для військовослужбовців, обмеження волі, а також позбавлення волі на строк не більше п`яти років, враховуючи тяжкість кримінального правопорушення, особу винного та інші обставини справи, дійде висновку про можливість виправлення засудженого без відбування покарання, він може прийняти рішення про звільнення від відбування покарання з випробуванням.

Кримінально-правові норми, що визначають загальні засади та правила призначення покарання наділяють суд правом вибору однієї із форм реалізації кримінальної відповідальності - призначити покарання або звільнити від покарання чи від його відбування, завданням якої є виправлення та попередження нових кримінальних правопорушень.

Ця функція за своєю правовою природою є дискреційною, оскільки потребує врахування та оцінки конкретних обставин справи, ступеня тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особи винного, обставин, що впливають на покарання. Зваживши наведені обставини суд з урахуванням положень, зокрема ст. 75 КК приймає рішення про можливість чи неможливість звільнити особу від відбування покарання з випробуванням.

Враховуючи особи обвинувачених, які раніше до кримінальної відповідальності не притягувалися, мають міцні соціальні зв`язки, постійне місце проживання, поведінку обвинувачених під час досудового розслідування та судового розгляду, молодий вік обвинувачених, відсутність адміністративних стягнень, відсутність претензій в обвинуваченого, та його категоричну думку не позбавляти обвинувачених волі, суд приходить до висновку, про можливість виправлення обвинувачених ОСОБА_4 та ОСОБА_5 без відбування реального покарання у вигляді позбавлення волі, та застосування до них ст. 75 КК України, тобто - звільнення від відбування покарання з випробуванням, що найбільше відповідатиме меті його призначення відповідно до ст. 50 КК України, буде необхідним й достатнім для виправлення обвинувачених і попередження вчинення ними нових кримінальних правопорушень.
Призначення ОСОБА_4 та ОСОБА_5 саме такого покарання буде відповідати принципу необхідності і достатності для виправлення обвинувачених, випливає з дотримання судом принципів рівних можливостей та справедливого судового розгляду. Адже ефективність покарання залежить не лише і не в першу чергу від суворості санкції кримінально-правової норми, а і від спроможності не допустити безкарності злочинних діянь. Бо контроль над поведінкою, способом життя та роботи, протягом всього строку відбуття покарання із випробуванням, надає можливість органу пробації аналізувати інформацію з метою визначення рівня ресоціалізації (виправлення засудженого).
Суд наголошує, що призначення покарання є дискрецією лише суду, та здійснюється лише на підставі внутрішнього переконання судді, і оцінки особистостей обвинувачених, з метою досягнення саме мети визначеної ст. 50 КК України, тобто не лише покарати за вчинення правопорушення, а здійснити виправлення особистості, запобігання вчиненню нових злочинів як засудженими, так і іншими особами. При цьому, покарання у виді позбавлення чи обмеження волі є винятковими покараннями, які застосовуються щодо осіб, виправлення яких є неможливим в іншій, передбачений законом спосіб.
Разом із цим суд, діючи відповідно до положень ч. 1 ст. 76 КК України, покладає на обвинувачених ОСОБА_4 та ОСОБА_5 обов`язки, передбачені пунктами 1, 2 ч. 1, п.2 ч.3 ст. 76 КК України - періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації, повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи, не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.

Таке покарання, на переконання суду, відповідає положенням ст. 65-68 КК України та буде необхідним для виправлення обвинувачених, запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень, відповідатиме особам обвинувачених та є достатнім, для досягнення, відповідно до ст. 50 КК України мети покарання.

Цивільний позов у кримінальному провадженні не заявлявся.

Запобіжний захід обвинуваченим у виді домашнього арешту до набрання вироком законної сили залишити без зміни.

Процесуальні витрати у кримінальному провадженні за проведення судових експертиз підлягають стягненню із обвинувачених ОСОБА_4 та ОСОБА_5 на користь держави.
Питання речових доказів вирішити відповідно до ст. 100 КПК України.
Враховуючи викладене та керуючись статтями 349, 368, 371, 373, 374 КПК України, суд
у х в а л и в :
Визнати ОСОБА_4 винуватим у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч.2 ст. 121 КК України, та призначити йому покарання із застосуванням ст. 69 КК України у виді (5) п`яти років позбавлення волі.

На підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_4 від відбування покарання, з іспитовим строком 1 (один) рік.

Відповідно до п. п. 1, 2, ч. 1, п. 2 ч. 3 ст. 76 КК України покласти на ОСОБА_4 такі обов`язки:

- не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації;

- повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання;

- періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації.

Запобіжний захід у виді домашнього арешту в певний час доби стосовно ОСОБА_4 до набрання вироком суду законної сили залишити без зміни.

Визнати ОСОБА_5 винуватим у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч.2 ст. 121 КК України, та призначити йому покарання із застосуванням ст. 69 КК України у виді (5) п`яти років позбавлення волі.

На підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_5 від відбування покарання, з іспитовим строком 1 (один) рік.

Відповідно до п. п. 1, 2 , ч. 1, п. 2 ч. 3 ст. 76 КК України покласти на ОСОБА_5 такі обов`язки:

- не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації;

- повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання;

- періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації.

Запобіжний захід у виді домашнього арешту в певний час доби стосовно ОСОБА_5 до набрання вироком суду законної сили залишити без зміни.

Стягнути з ОСОБА_4 та ОСОБА_5 в дохід держави витрати за проведення експертиз в даному кримінальному провадженні на загальну суму: 8894,04 грн., тобто з кожного по 4 447, 02 грн.

Скасувати арешт, накладний слідчим суддею Косівського районного суду Івано-Франківської області від 02.09.2022 року, на марлевий тампон із взірцем речовини бурого кольору, зішкріб речовини бурого кольору, полімерну плашку від пива «Закарпатське», полімерну пляшку від пива «Львівське 1715», скляну пляшку від горілки «Хортиця».

Скасувати арешт, накладний слідчим суддею Косівського районного суду Івано-Франківської області від 02.09.2022 року на футболку чорного кольору із надписом «new balance» та шорти чорного кольору, які було вилучено під час затримання ОСОБА_5 .

Скасувати арешт, накладний слідчим суддею Косівського районного суду Івано-Франківської області від 02.09.2022 року на мобільний телефон марки «iPhone 10» імеі: НОМЕР_1 з сім картою мобільного оператора, футболку оранжевого кольору з нашаруванням бруду та речовини бурого кольору, шорти джинсові світлого синього кольору з нашаруванням бруду.

Речові докази:
- марлевий тампон із взірцем речовини бурого кольору, зішкріб речовини бурого кольору, полімерна пляшка від пива «Закарпатське», полімерна пляшка від пива «Львівське 1715», скляна пляшка від горілки «Хортиця», які передано на відповідальне зберігання у камеру речових доказів Косівського РВП ГУНП в Івано-Франківській області знищити;
- вилучені під час затримання ОСОБА_5 речі, а саме футболку чорного кольору із надписом «new balance» та шорти чорного кольору, які передано на відповідальне зберігання у камеру речових доказів Косівського РВП ГУІНП в Івано-Франківській області повернути ОСОБА_5 ;
- вилучені під час затримання ОСОБА_4 речі, а саме мобільний телефон марки «iPhone 10» імеі: НОМЕР_1 з сім картою мобільного оператора, футболку оранжевого кольору з нашаруванням бруду та речовини бурого кольору, шорти джинсові світлого синього кольору з нашаруванням бруду, які передано на відповідальне зберігання у камеру речових доказів Косівського ГУНП в Івано-Франківській області повернути ОСОБА_4 ;
- зразки букального епітелію (слини) з ротової порожнини, крові, зрізи нігтів з рук, змиви з рук підозрюваного ОСОБА_4 , які передано на відповідальне зберігання у камеру речових доказів Косівського РВП ГУНП в Івано-Франківській області знищити;
- зразки букального епітелію (слини) з ротової порожнини, крові, зрізів нігтів з рук, змиви з рук підозрюваного ОСОБА_5 , які передано на відповідальне зберігання у камеру речових доказів Косівського РВП ГУНП в Івано-Франківській області знищити;
- зразки крові потерпілого ОСОБА_8 , які передано на відповідальне зберігання у камеру речових доказів Косівського РВП ГУНП в Івано-Франківській області знищити.
- диск для лазерних систем зчитування формату DVD-R, 4.7 GB, 16x, 110 min, із відеозаписами за період з 22:00 годин 29.08.2022 року до 01:00 годин 30.08.2022 року з камер відеспостереження встановлених на території села Рожнів, вулиця Чорновола, Рожнівської територіальної громади Косівського району Івано-Франківської області, поблизу будинку культури, який зберігається при матеріалах кримінального провадження залишити при матеріалах кримінального провадження.
Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.
Вирок суду не може бути оскаржено в апеляційному порядку з підстав заперечення обставин, які ніким не оспорювалися під час судового розгляду і дослідження яких було визнано судом недоцільним відповідно до положень частини третьої статті 349 КПК України.
В іншій частині вирок може бути оскаржено до Івано-Франківського апеляційного суду, шляхом подання апеляційної скарги через Косівський районний суд Івано-Франківської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Копію вироку негайно вручити обвинуваченим та прокурору.
Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку.

Суддя ОСОБА_1