Справа № 690/495/22
Провадження № 1-кп/690/91/22
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
02 листопада 2022 року м. Ватутіне

Ватутінський міський суд Черкаської області в складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

секретар судового засідання ОСОБА_2 ,

розглянувши у режимі відеоконференції з Державною установою «Житомирська виправна колонія № 4» у відкритому судовому засіданні у залі судових засідань Ватутінського міського суду Черкаської області кримінальне провадження № 0000102 за обвинуваченням ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Суворове Ізмаїльського району Одеської області, адреса реєстрації місця проживання: АДРЕСА_1 , на даний час відбуває покарання у Державній установі «Житомирська виправна колонія № 4», освіта середня спеціальна, не одружений, офіційно не працевлаштований, не військовозобов`язаний, раніше засуджений: вироком Шевченківського районного суду м. Києва від 04.04.2019 року за ч. 2 ст. 186 КК України до позбавлення волі строком на 4 роки, на підставі ст. 75 КК України звільнений від відбування призначеного покарання з іспитовим строком 3 роки; вироком Черкаського апеляційного суду від 20.04.2021 року за ч. 2 ст. 125 КК України до арешту строком 6 місяців, на підставі ч. 1 ст. 71 КК України частково приєднано невідбуту частину покарання за вироком Шевченківського районного суду м. Києва від 04.04.2019 року та визначено остаточне покарання у виді 4 років 2 місяців, у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч. 1 ст. 357 КК України,

за участю сторін кримінального провадження:

прокурора ОСОБА_4 ,
обвинуваченого ОСОБА_3 ,
потерпілої ОСОБА_5 ,
ВСТАНОВИВ:
ОСОБА_3 03.10.2020 року близько 10 год. 00 хв., перебуваючи за адресою: АДРЕСА_2 , маючи особистий інтерес, викликаний ревнощами, умисно розірвав на шматки паспорт громадянина України серії НОМЕР_1 , виданий 24.05.2013 року Голованівським РС УДМС в Кіровоградській області, на ім`я ОСОБА_5 , чим привів його в стан, який перешкоджає подальшому його використанню за цільовим призначенням, та втрати зафіксованої на ньому інформації.
Таким чином, ОСОБА_3 вчинив кримінальний проступок, передбачений ч. 1 ст. 357 КК України, умисне пошкодження офіційного документу, вчинене в особистих інтересах.
Відповідно до ч. 1 ст. 348 КПК України суд встановив, що обвинуваченому ОСОБА_3 суть обвинувачення зрозуміла. Обвинувачений вказав суду, що визнає свою вину у вчиненні даного кримінального правопорушення, щиро розкаюється у вчиненому та бажає давати показання.

Відповідно висновку Верховного Суду, викладеного у постанові від 22.03.2018 року у справі № 521/11693/16-к, щодо застосування ч. 3 ст. 349 КПК України, вказано, що дана норма не звільняє суд від обов`язку встановити обставини, які підлягають доказуванню в кримінальному провадженні та визначені ст. 91 КПК України. Тобто законодавець зобов`язує суд встановити усі обставини, що мають значення для кримінального провадження, а ст. 349 КПК України лише визначає обсяг та порядок дослідження доказів на підтвердження цих обставин.
З огляду на вказане, враховуючи те, що обвинувачений ОСОБА_3 визнав свою вину у вчиненні інкримінованого йому кримінальному проступку в повному обсязі, погоджується з кваліфікацією вчиненого ним діяння, учасники судового провадження, які з`явились у судове засідання, не висловлюють жодних заперечень щодо встановлених обставин, вони правильно розуміють зміст цих обставин та відсутні сумніви щодо добровільності та істинності їх позиції, суд відповідно до ч. 3 ст. 349 КПК України, за згодою учасників судового провадження, визнав недоцільним дослідження всіх доказів щодо обставин справи, що підтверджують вину обвинуваченого і ніким не оспорюються, та вирішив обмежитись допитом обвинуваченого ОСОБА_3 , дослідженням відповідних письмових доказів, які підтверджують: обставини щодо події кримінального правопорушення; винуватість обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, форму вини, мотив і мету вчинення кримінального правопорушення; місцезнаходження речових доказів; розмір процесуальних витрат, а також матеріалів, які характеризують особу обвинуваченого з метою з`ясування наявності обставин, які впливають на ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, обтяжують чи пом`якшують покарання.
Також суд роз`яснив учасникам судового провадження, що вони будуть позбавлені права оскаржити обставини, які не досліджувались судом у судовому засіданні, в апеляційному порядку.

Допитаний у ході судового провадження обвинувачений ОСОБА_3 свою вину у інкримінованому йому діянні визнав повністю, розкаявся у вчиненому, та надав суду показання за змістом яких він зранку 03.10.2022 року під час сварки з ОСОБА_5 на ґрунті ревнощів порвав її паспорт громадянина України, щоб вона не пішла від нього. Додатково вказав, що шкодує про вчинене, оскільки зробив це під впливом емоцій, та на даний час усвідомлює недопустимість такої поведінки. Також вибачився перед потерпілою ОСОБА_5 .

Винуватість ОСОБА_3 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 357 КК України, крім його визнавальних показань, також підтверджується доказами, які судом визнані належними та допустимими, та безпосередньо досліджені у судовому засіданні за участю сторін кримінального провадження.

Відповідно до протоколу огляду місця події від 03.10.2020 року, проведеного за адресою: АДРЕСА_2 , та фототаблиці до нього, на підлозі в одній з кімнат виявлено та вилучено частини пошкодженого паспорта громадянина України ОСОБА_5 , які постановою дізнавача від 04.10.2020 року виявлені та вилучені під час огляду частини пошкодженого паспорта громадянина України ОСОБА_5 , визнано речовими доказами.

Згідно ч. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

Відповідно до практики Європейського суду з прав людини, яка згідно змісту ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» при розгляді справ судами, як і Конвенція про захист прав людини і основоположних свобод, застосовується як джерело права, а саме у рішенні «Коробов проти України», вказано, що при оцінці доказів суд, як правило, застосовує критерій доведення «поза розумним сумнівом», така доведеність може випливати із співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків.

Враховуючи викладене, зясувавши у ході судового розгляду всі обставини справи, перевіривши їх доказами, оцінивши належність, допустимість кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, суд вважає, що винуватість обвинуваченого ОСОБА_3 у вчиненні інкримінованого йому кримінальному проступку доведена в повному обсязі, та сумніви у суду щодо вказаного відсутні.

Діяння обвинуваченого ОСОБА_3 суд кваліфікує за ч. 1 ст. 357 КК України як умисне пошкодження офіційного документу, вчинене в особистих інтересах.
Обставиною, що пом`якшує покарання обвинуваченого ОСОБА_3 , суд визнає його щире каяття.

Обставин, що обтяжують покарання обвинуваченого ОСОБА_3 , судом не встановлено.

У судових дебатах та під час останнього слова обвинувачений ОСОБА_3 вказав, що щиро кається у вчиненому, усвідомлює протиправність вчиненого діяння, та зробив це на емоціях, шкодує про вчинене та попросив вибачення в потерпілої ОСОБА_5 .

При призначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_3 суд, крім обставини, що пом`якшує його покарання, також враховує: суспільну небезпеку, характер та обставини вчиненого обвинуваченим кримінального проступку; особу винного, який має незняті та не погашені судимості, а також на даний час відбуває покарання у вигляді позбавлення волі; думку прокурора про призначення покарання у вигляді обмеження волі, а також позицію потерпілої ОСОБА_5 , яка міру покарання залишила на розсуд суду.

З урахуванням вказаного та принципу індивідуалізації покарання, суд призначає обвинуваченому ОСОБА_3 покарання в межах санкції ч. 1 ст. 357 КК України у вигляді обмеження волі строком наближеним до мінімального, вважаючи, що саме така міра покарання з урахуванням його особи та обставин даної справи буде достатньою та справедливою для нього.
За змістом ч. 4 ст. 70 КК України за правилами, передбаченими в частинах 1, 2, 3 цієї статті, призначається покарання, якщо після постановлення вироку в справі буде встановлено, що засуджений винен ще в іншому злочині, вчиненому ним до постановлення попереднього вироку. У цьому випадку в строк покарання, остаточно призначеного за сукупністю злочинів, зараховується покарання, відбуте повністю або частково за попереднім вироком, за правилами, передбаченими в статті 72 КК України.
Відповідно до ч. 1 ст. 71 КК України, якщо засуджений після постановлення вироку, але до повного відбуття покарання вчинив новий злочин, суд до покарання, призначеного за новим вироком, повністю або частково приєднує невідбуту частину покарання за попереднім вироком.
Відповідно до п. 25 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 24.10.2003 року № 7 «Про практику призначення судами кримінального покарання», відповідно до якого, коли після постановлення вироку у справі буде встановлено, що засуджений винен ще в кількох злочинах, одні з яких вчинено до, а інші після постановлення першого вироку, покарання за останнім за часом вироком призначається із застосуванням як ст. 70, так і ст. 71 КК: спочатку за правилами ч. 1 ст. 70 КК за сукупністю злочинів, вчинених до постановлення першого вироку; після цього за правилами ч. 4 ст. 70 КК; потім за сукупністю злочинів, вчинених після постановлення першого вироку; і остаточно за сукупністю вироків.
За змістом вироку Черкаського апеляційного суду від 20.04.2021 року, яким, крім іншого, вирок Ватутінського міського суду Черкаської області від 18.12.2020 року скасовано в частині призначення покарання ОСОБА_3 як за ч. 2 ст. 125 КК України, так і остаточного покарання на підставі ч. 1 ст. 71 КК України, та в цій частині ухвалено новий вирок, а в решті вирок Ватутінського міського суду Черкаської області від 18.12.2020 року залишено без змін.

Згідно залишеної без змін частини вироку Ватутінського міського суду Черкаської області від 18.12.2020 року ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнано винуватим у вчиненні 07.11.2020 року кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 125 КК України, взято під варту в залі суду та з цього ж дня рахується строк відбування ним покарання.
З огляду на вказане, оскільки кримінальний проступок, передбачений ч. 1 ст. 357 КК України, ОСОБА_3 вчинено 03.10.2020 року, тобто після вироку Шевченківського районного суду м. Києва від 04.04.2019 року, яким його засуджено за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України, та до постановлення вироку Черкаського апеляційного суду від 20.04.2021 року, яким його засуджено за вчинення 07.11.2020 року кримінального проступку, передбаченого ч. 2 ст. 125 КК України, суд першочергово призначивши покарання за ч. 1 ст. 357 КК України, визначає остаточне покарання за сукупністю кримінальних правопорушень на підставі ч. 1 ст. 70 КК України шляхом повного складання за правилами п. 4 ч. 1 ст. 72 КК України покарання за ч. 2 ст. 125 КК України, призначеного вироком Черкаського апеляційного суду від 20.04.2021 року, та покарання за даним вироком, з подальшим зарахуванням повністю відбутого покарання за вироком Черкаського апеляційного суду від 20.04.2021 року за ч. 2 ст. 125 КК України, за правилами ст. 72 КК України, та на підставі ч. 1 ст. 71 КК України до покарання призначеного за новим вироком, з урахуванням зарахування повністю відбутого покарання за вироком Черкаського апеляційного суду від 20.04.2022 року за ч. 2 ст. 125 КК України, частково приєднує невідбуту частину покарання за вироком Шевченківського районного суду м. Києва від 04.04.2019 року, за правилами пп. б) п. 1 ч. 1 ст. 72 КК України.

Відповідно до матеріалів справи вбачається, що строк невідбутого покарання ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , за вироком Шевченківського районного суду м. Києва від 04.04.2019 року станом на дату ухвалення даного вироку становить 2 роки 1 місяць 14 днів.

Положеннями ч. 4 ст. 72 КПК України передбачено, що остаточне покарання за сукупністю вироків, крім випадків, коли воно визначається шляхом поглинення одного покарання іншим, призначеним у максимальному розмірі, має бути більшим від покарання, призначеного за нове кримінальне правопорушення, а також від невідбутої частини покарання за попереднім вироком.

Цивільний позов у кримінальному провадженні не заявлений.

Арешт на майно не накладався.

Долю речових доказів суд вирішує відповідно до п. 4 ч. 9 ст. 100 КПК України.

Заходи забезпечення кримінального провадження не обирались, підстави для їх обрання до набрання вироком законної сили відсутні.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 12, 51, 61, 63, 65, 70, 71, 72, 357 КК України, ст.ст. 100, 349, 368, 370, 373, 374, 395, ч. 15 ст. 615 КПК України, суд

УХВАЛИВ:
Визнати винуватим ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч. 1 ст. 357 КК України, та призначити йому покарання у виді обмеження волі на строк 1 (один) рік 2 (два) місяці.

На підставі ч. 1 ст. 70 КК України за сукупністю кримінальних правопорушень, шляхом повного складання покарання за даним вироком та за вироком Черкаського апеляційного суду від 20.04.2022 року за ч. 2 ст. 125 КК України у виді арешту строком 6 (шість) місяців, що в перерахунку відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 72 КК України, становить 6 (шість) місяців обмеження волі, визначити остаточне покарання ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у виді обмеження волі на строк 1 (один) рік 8 (вісім) місяців.

На підставі ч. 4 ст. 70 КК України в строк покарання, остаточно призначеного ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , за сукупністю кримінальних правопорушень, зарахувати повністю відбуте покарання за вироком Черкаського апеляційного суду від 20.04.2022 року за ч. 2 ст. 125 КК України за правилами ст. 72 КК України, призначивши до фактичного відбуття покарання у виді обмеження волі на строк 1 (один) рік 2 (два) місяці.

На підставі ст. 71 КК України за сукупністю вироків до покарання, призначеного ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , до фактичного відбуття цим вироком за сукупністю злочинів, з урахуванням зарахування повністю відбутого покарання за вироком Черкаського апеляційного суду від 20.04.2022 року за ч. 2 ст. 125 КК України, що в перерахунку відповідно до пп. б) п. 1 ч. 1 ст. 72 КК України, становить 7 (сім) місяців позбавлення волі, частково приєднати невідбуту частину покарання за вироком Шевченківського районного суду м. Києва від 04.04.2019 року у виді позбавлення волі строком 1 (один) рік 7 (семи) місяців, визначивши ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , остаточне покарання у виді позбавлення волі строком 2 (два) роки 2 (два) місяці.

Строк відбування покарання ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , рахувати з дня ухвалення даного вироку.

Цивільний позов по справі не заявлений.

Речові докази а саме:

-частини пошкодженого паспорта громадянина України ОСОБА_5 , які зберігаються в кімнаті зберігання речових доказів Звенигородського РВП ГУНП в Черкаській області, знищити.

Заходи забезпечення кримінального провадження не застосовувались, підстави для їх застосування до набрання даним вироком законної сили відсутні.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку на подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

На вирок може бути подана апеляційна скарга до Черкаського апеляційного суду Черкаської області через Ватутінський міський суд Черкаської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення, а ОСОБА_3 у той же строк, з часу вручення йому копії вироку.

Вирок не може бути оскаржене в апеляційному порядку з підстав заперечення обставин, які ніким не оспорювалися під час судового розгляду і дослідження яких було визнано судом недоцільним, відповідно до положень ч. 3 ст. 349 КПК України.

Копію вироку негайно після його проголошення вручити прокурору, а також надіслати до Державної установи «Житомирська виправна колонія № 4» до відому та для вручення ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Роз`яснити, що інші учасники судового провадження мають право отримати в суді копію даного вироку.

Суддя ОСОБА_1