ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
Справа № 642/1771/22 Головуючий 1 інстанції ОСОБА_1
Провадження № 11-сс/818/495/23 Головуючий апеляційної інстанції ОСОБА_2
Категорія: застосування запобіжного заходу
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 квітня 2023 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Харківського апеляційного суду у складі: головуючого судді ОСОБА_2 , суддів ОСОБА_3 та ОСОБА_4 , при секретареві ОСОБА_5 , з участю прокурора ОСОБА_6 , з участю захисника підозрюваного ОСОБА_7 адвоката ОСОБА_8 , без участі всіх інших учасників по даній справі, а саме самого підозрюваного ОСОБА_7 належним чином повідомленого про розгляд справи, за умови, що заяв про відкладення розгляду справи від нього не надходило, розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Харкові справу за апеляційною скаргою захисника підозрюваного ОСОБА_7 на ухвалу Ленінського районного суду м. Харкова від 24 03 2023 року, -

ВСТАНОВИЛА:

Короткий зміст рішення суду першої інстанції.

Вказаною ухвалою задоволено клопотання слідчого у кримінальному провадженні №0000883 від 18 08 2022, за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч.4 ст.185, ч.1 ст.263 КК України та застосовано відносно ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у виді тримання під вартою в Державній установі «Харківський слідчий ізолятор» на строк 60 (шістдесят) діб до 21 травня 2023 року включно, із визначенням застави у розмірі сорока розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що дорівнює 107 360 гривень.

Узагальнені доводи особи, яка подала апеляційну скаргу.

На вищевказану ухвалу слідчого судді захисником підозрюваного ОСОБА_7 адвокатом ОСОБА_8 подано апеляційну скаргу.

Обґрунтовуючи свої апеляційні вимоги захисник вказує, що рішення щодо обрання підозрюваному ОСОБА_7 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою було прийнято судом першої інстанції з порушенням вимог КПК України, а саме: відсутність ризиків, передбачених ч.1 ст.177 КПК України, підозра необґрунтована та жодним доказом не підтверджена в матеріалах справи та висновки суду не відповідають фактичним обставинам кримінального правопорушення.

У зв`язку з чим просить ухвалу слідчого судді першої інстанції скасувати та постановити нову, якою обрати більш м`який запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту відносно підозрюваного ОСОБА_7 .

Позиції учасників судового апеляційного провадження.

Захисник підтримав доводи апеляційної скарги у повному обсязі. Просив задовольнити його апеляційні вимоги, скасувати ухвалу слідчого судді суду першої інстанції відносно підозрюваного ОСОБА_7 та застосувати відносно останнього запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту.

Підозрюваний ОСОБА_7 про дату та час розгляду апеляційної скарги був повідомлений належним чином. Жодних заяв або клопотань, які б перешкоджали розгляду справи, від нього не надходило.

Прокурор заперечувала проти задоволення апеляційної скарги захисника, просила залишити її без задоволення. Вважала ухвалу суду першої інстанції повністю законною та обґрунтованою.

Мотиви прийняття рішення судом апеляційної інстанції.

Заслухавши суддю доповідача, доводи захисника, думку прокурора, дослідивши представлені матеріали кримінального провадження, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає, виходячи із наступного.

Колегія суддів вважає апеляційні доводи захисника стосовно обвинувачення підозрюваного по суті такими, що не заслуговують на увагу та на даному етапі досудового розслідування не беруться до уваги.

З матеріалів справи вбачається, що в провадженні СВ ВП №2 Харківського РУП №3 ГУНП в Харківській області перебуває кримінальне провадження №0000883 від 18 08 2022, за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч.4 ст.185, ч.1 ст.263 КК України.

23 березня 2023 року ОСОБА_7 повідомлено про підозру у вчиненні злочинів, передбачених ч.4 ст.185, ч.1 ст.263 КК України.

До районного суду надійшло клопотання слідчого, погоджене з прокурором Новобаварської окружної прокуратури м. Харкова про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , в обґрунтування якого посилався на наявність обґрунтованої підозри у вчиненні інкримінованих йому злочинів, передбачених ч.4 ст.185, ч.1 ст.263 КК України та ризиків, передбачених ч.1 ст.177 КПК України.

Оскільки ОСОБА_7 підозрюється у вчиненні тяжких злочинів, за які законом передбачено покарання у вигляді позбавлення волі на строк від п`яти до восьми років, офіційних джерел існування та міцних соціальних зв`язків не має, раніше притягувався до кримінальної відповідальності за вчинення умисних корисливих злочинів проти власності, вчинив інкриміноване йому кримінальне правопорушення в рамках даного провадження в умовах воєнного стану, що може спонукати його покинути територію м. Харкова та переховуватись від органів досудового розслідування та суду або вчинити інше кримінальне правопорушення, таким чином намагаючись уникнути кримінальної відповідальності.

Крім того, він може вчинити вплив на потерпілого і свідків, з метою їх залякування, для подальшого надання необхідних підозрюваному показань, а також є ризик вчинення ним нових злочинів, враховуючи обставини та характер скоєного злочину, а також особу підозрюваного, який законних джерел отримання заробітку не має та відсутність стійких міцних соціальних зв`язків.

Враховуючи вищевикладене, слідчий вважав, що до підозрюваного необхідно обрати запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, оскільки жоден з більш м`яких запобіжних заходів не може запобігти вищезазначеним ризикам.

Вирішуючи питання про обрання виду запобіжного заходу стосовно ОСОБА_7 , слідчий суддя вважав обґрунтованою підозру у вчиненні ОСОБА_7 злочинів, передбачених ч.4 ст.185, ч.1 ст.263 КК України, оскільки вона підтверджена наданими до клопотання доказами, а саме: протоколом допиту потерпілого ОСОБА_9 , протоколами допитів свідків: ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , протоколом пред`явлення особи для впізнання за фотознімками свідку ОСОБА_10 , висновками судових товарознавчих експертиз, висновком судової вибухотехнічної експертизи та іншими доказами в їх сукупності тощо.

Також судом враховано дані про особу підозрюваного, а саме те, що ОСОБА_7 підозрюється у вчиненні тяжких злочинів проти громадської безпеки та проти власності, міцних соціальних зв`язків немає, неодружений, не працевлаштований.

Колегія суддів погоджується з вказаними висновками слідчого судді суду першої інстанції з наступних підстав.

Відповідно до положень ст. 177 КПК України, метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: 1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; 2) знищити, сховати або спотворити будь - яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; 3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; 4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; 5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується. Підставою для застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді вважати, що підозрюваний може здійснити дії, передбачені частиною 1 цієї статті.

Тримання під вартою є винятковим запобіжним засобом, як зазначено в статті 183 КПК України, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу.

Колегія суддів, з урахуванням стадії досудового розслідування, погоджується з висновками суду першої інстанції, щодо обґрунтованості підозри ОСОБА_7 у вчиненні злочинів, передбачених ч.4 ст.185, ч.1 ст.263 КК України та існування ризиків, передбачених п.1,3,5 ч.1 ст.177 КПК України, оскільки ризиком у контексті кримінального провадження є певна ступінь ймовірності того, що особа, з метою уникнення покарання, передбаченого за вчинення інкримінованого злочину може вдатися до вчинків, які будуть перешкоджати судовому розгляду або ж створять загрозу суспільству.

Зокрема, ризик втечі має оцінюватись у контексті чинників, пов`язаних з характером особи, її моральністю, місцем проживання, родом занять, майновим станом, сімейним зв`язками та усіма видами зв`язку з країною, в якій така особа піддається кримінальному переслідування («Бекчиєв проти Молдови»). Серйозність покарання є ревалентною обставиною в оцінці ризику того, що обвинувачений може втекти («Гарицький проти Польщі», «Храїді проти Німеччини», «Ілійков проти Болгарії»), а наявність судимості може стати підставою для обґрунтування того, що обвинувачений може вчинити новий злочин («Сельчук проти Туреччини», «Мацнеттер проти Австрії»).

Враховуючи тяжкість покарання, що загрожує підозрюваному у разі визнання винуватим, а також те, що стійких соціальних зв`язків та офіційного працевлаштування підозрюваний немає є ймовірність ризику того, що він може переховуватись від слідства та суду, незаконно впливати на свідків або ж вчинити інші кримінальні правопорушення.

У розумінні практики Європейського суду з прав людини, тяжкість обвинувачення не є самостійною підставою для утримання особи під вартою, проте таке обвинувачення у сукупності з іншими обставинами збільшує ризик втечі настільки, що його неможливо відвернути, не взявши особу під варту. У справі «Ілійков проти Болгарії» №33977/96 від 26 липня 2001 року ЄСПЛ зазначив, що «суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування або повторного вчинення злочинів».

Крім того, європейський суд з прав людини неодноразово підкреслював, що наявність підстав для тримання особи під вартою має оцінюватись в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин.

Фактичні обставини справи свідчать про зухвалу поведінку підозрюваного, оскільки він підозрюється у скоєнні тяжких злочинів, а саме вчинення злочинів проти власності та проти громадської безпеки, за який передбачено покарання у вигляді позбавлення волі до 8 років, у зв`язку з чим, колегія суддів вважає, що у цьому судовому провадженні є наявний суспільний інтерес, який полягає у необхідності захисту високих стандартів охорони прав і інтересів суспільства, життя та здоров`я населення, яке, відповідно до статті 3 Конституції України є найвищою соціальною цінністю в Україні.

Також вірогідний ризик незаконного впливу на потерпілого та свідків, з метою їх залякування, враховуючи встановлену КПК процедуру отримання показань від осіб, які є свідками, у кримінальному провадженні, відповідно якої на стадії досудового розслідування показання отримуються шляхом допиту слідчим чи прокурором, а після направлення обвинувального акту до суду, на стадії судового розгляду, усно, шляхом допиту особи в судовому засіданні (частини 1, 2 статті 23, статті 95, 224 КПК).

Отже, враховуючи вищенаведені відомості у колегії суддів не виникає сумнівів щодо обґрунтованості та доведеності ризиків, якими слідчий обґрунтовує в суді першої інстанції та при апеляційному розгляді, необхідність застосування такого запобіжного заходу, як тримання підозрюваного під вартою, оскільки на момент розгляду апеляційної скарги ризики, що існували на час обрання цього запобіжного заходу, не зменшились, доведеність яких об`єктивно вбачається з системного аналізу відомостей, що стосуються особи підозрюваного та обставин кримінального провадження.

За таких обставин доводи захисника підозрюваного про недоведеність ризиків, передбачених ст.177 КПК України, невідповідність висновків суду фактичним обставинам кримінального правопорушення та необґрунтованої підозри не знайшли свого підтвердження під час апеляційного розгляду та не можуть бути прийняті до уваги, оскільки не ґрунтуються на наявних матеріалах провадження.

Зазначене вказує на неможливість в цьому конкретному випадку застосування до підозрюваного іншого більш м`якого запобіжного заходу, оскільки він буде не достатнім для запобігання ризиків, передбачених п.1,3,5 ч.1 ст.177 КПК України.

Колегія суддів дійшла висновку, що ухвала слідчого судді суду першої інстанції, відповідно до вимог ст.370 КПК України, є законною, обґрунтованою і вмотивованою, а тому підстав для її скасування, та обрання на цьому етапі досудового розслідування підозрюваному іншого запобіжного заходу, не пов`язаного з триманням під вартою, колегія суддів - не вбачає.

Керуючись ч.6 ст.9, ст.7, ст. ст. 176-206, ст. ст. 392, 393, 404, 405, ч.1 ст.407, 418, 419, 423, 424-426 КПК України, колегія суддів, -

ПОСТАНОВИЛА:

Ухвалу Ленінського районного суду м. Харкова від 24 03 2023 року про застосування до підозрюваного за ч.4 ст.185 та ч.1 ст.263 КК України ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 запобіжного заходу у виді тримання під вартою в Державній установі «Харківський слідчий ізолятор» до 21 05 2023 року, включно, із визначенням застави, - залишити без змін.

Апеляційну скаргу захисника підозрюваного, - залишити без задоволення.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення.

Оскарження даної ухвали, у відповідності до ч.2 ст.424 КПК України, в касаційному порядку не передбачено, оскільки така ухвала не перешкоджає подальшому кримінальному провадженню.

Судді

___________ _____________ ____________

ОСОБА_2 ОСОБА_4 ОСОБА_3