Справа № 738/520/22
№ провадження 1-кп/738/11/2023
ВИРОК

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

03 березня 2023 року місто Мена Чернігівської області

Менський районний суд Чернігівської області у складі:

судді - ОСОБА_1 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань 24 травня 2022 року за №0000030, про обвинувачення

ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, уродженця с. Змітнів Корюківського (колишнього Сосницького) району Чернігівської області, зареєстрованого та проживаючого по АДРЕСА_1 , працюючого електромонтером Чернігівського механічного заводу, неодруженого, раніше не судимого

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 125 КК України,

за участю:

секретаря судового засідання ОСОБА_3

учасників судового провадження:

прокурора ОСОБА_4

потерпілого ОСОБА_5

захисника ОСОБА_6

обвинуваченого ОСОБА_2

В С Т А Н О В И В:

Формулювання обвинувачення, визнаного судом доведеним.

ОСОБА_2 вчинив кримінальне правопорушення при наступних обставинах.

02 квітня 2022 року близько 11-00 години ОСОБА_2 , знаходячись на відкритій ділянці місцевості, поблизу житлового господарства АДРЕСА_1 , на ґрунті особистих неприязних відносин з ОСОБА_5 , з метою заподіяння тілесних ушкоджень, усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх суспільно-небезпечні наслідки у виді спричинення шкоди здоров`ю останнього та бажаючи їх настання, діючи умисно, завдав потерпілому, який в цей момент знаходився на велосипеді, один удар дерев`яним кілком по голові, спричинивши ОСОБА_5 тілесні ушкодження у вигляді забійної рани в ділянці лівої надбрівної дуги, які відносяться до категорії легких тілесних ушкоджень, що потягли за собою короткочасний розлад здоров`я, від чого ОСОБА_5 упав на землю та стояв на колінах, після чого ОСОБА_2 , продовжуючи реалізовувати свій умисел, завдав не менше одного удару в область ребер зліва потерпілого, не менше двох ударів в область верхніх кінцівок та правого стегна та один удар в область лівого плеча, спричинивши ОСОБА_5 тілесні ушкодження у вигляді синця в проекції 7-го ребра зліва, множинних синців в ділянці верхніх кінцівок та правого стегна, забою м`яких тканин в ділянці лівого плеча, які відносяться до категорії легких тілесних ушкоджень, що не потягли за собою короткочасний розлад здоров`я.

Статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність, що передбачає відповідальність за кримінальне правопорушення, винуватим у вчиненні якого визнається обвинувачений.

Дії ОСОБА_2 підлягають кваліфікації за частиною 2 статті 125 КК України - як умисне заподіяння легких тілесних ушкоджень, що спричинило короткочасний розлад здоров`я.

Позиції сторін кримінального провадження.

Позиція сторони обвинувачення відображена в обвинувальному акті від 29 липня 2022 року, який підтримав прокурор під час судового розляду.

Під час виступу у судових дебатах прокурор зазначила, що обставини, які пом`якшують та обтяжують покарання відсутні, просила призначити ОСОБА_2 покарання у виді штрафу у розмірі ста неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Позиція сторони захисту.

Обвинувачений ОСОБА_2 вину у вчиненні кримінального правопорушення за пред`явленим обвинуваченням не визнав, показав, що він перебував у стані необхідної оборони. Захисник просив визнати недопустимими висновки судово-медичних експертиз, під час виступу у судових дебатах просив виправдати обвинуваченого та закрити кримінальне провадження.

Позиція потерпілого.

Потерпілий ОСОБА_5 надав показання, правову кваліфікацію дій обвинуваченого не оспорював, при призначенні покарання обвинуваченому поклався на розсуд суду.

Докази на підтвердження встановлених судом обставин, вчинення ОСОБА_2 кримінального правопорушення, передбаченого частиною 2 статті 125 КК України.

Показання обвинуваченого.

Обвинувачений ОСОБА_2 під час судового розгляду вину у висунутому йому обвинуваченні не визнав, при цьому не заперечував свою причетність до побиття ОСОБА_5 , але вважає, що його дії були необхідними для захисту себе від неправомірних дій потерпілого, який протягом останніх двох років переслідував його та членів його сім`ї, а тому не погодився з кваліфікацією його дій за ч.2 ст. 125 КК України, зазначивши, що у нього був відсутній умисел на заподіяння тілесних ушкоджень потерпілому, оскільки тілесні ушкодження заподіяв спонтанно, захищаючись. Також обвинувачений не погодився з фактичними обставинами висунутого йому обвинувачення, зазначивши, що 02 квітня 2022 року після 10-00 години він повертався з магазину, на плечі ніс мішок з борошном. По дорозі додому він зустрів ОСОБА_7 , який рухався назустріч йому на велосипеді, віз бідончики з соком, сказав йому образливе слово, на що він (обвинувачений) запропонував йому закрити рота, а сам пішов далі. Озирнувшись назад, він побачив як ОСОБА_7 знімає з велосипеда бідончики, тоді він зрозумів, що треба тікати, бо якщо ОСОБА_5 його наздожене, то вб`є. Оскільки до домівки було далеко, через паркан перестрибнути не реально, тому він прийняв рішення захищатись. Він побачив кілок, який підпирав паркан у ОСОБА_8 , скинув з плеча мішок, підбіг до кілка, вибрав тонший, схопив кілок і підбіг з ним до полотна дороги. В цей час під`їхав ОСОБА_5 , він зрозумів, що потерпілий буде злазити з велосипеда, перелякався за своє життя і вирішив завдати йому попереджувальний удар, але такий, щоб його не травмувати. Перший удар завдав в плече, удар був не значної сили, якого ОСОБА_7 , навіть, не відчув та продовжував сидіти на велосипеді, після чого він завдав ще один удар трохи сильніший в те ж саме місце, від удару зламався кілок, удари завдавав один за одним, з проміжком декілька секунд. Завдаючи третій удар, він цілився в теж саме місце, але оскільки ОСОБА_5 був у русі, то удар прийшовся в те ж місце, але саморізом, який був на кілку, зачепило скроню. Лише від третього удару ОСОБА_5 впав на коліна, кричав допоможіть, він зробив крок назад, а ОСОБА_5 піднявся й став тікати, в цей час перечепився за велосипед та знову впав, піднявся й побіг до хвіртки ОСОБА_9 ..

Відповідаючи на запитання обвинувачений ОСОБА_2 зазначив, що ОСОБА_10 став тікати від нього, оскільки зрозумів, що він (обвинувачений) буде бити його й далі, а тому злякався, після завданих ним ударів крові у потерпілого не бачив. Його досвід спілкування з ОСОБА_5 показує, що потерпілий небезпечний, між ними існує тривалий конфлікт, він та члени його сім`ї неодноразово зверталися в правоохоронні органи та до прокуратури з приводу поведінки ОСОБА_5 , але відповіді так і не отримали, тому він вирішив брати палку в руки і захищатись самостійно. ОСОБА_5 , коли їхав за ним на велосипеді та коли вже наздогнав його, мовчав, погроз не висловлював, при цьому зазначив, що ОСОБА_5 завжди так діє, підходить мовчки й б`є, вважає, що розмова, яка починається образами, завжди закінчується побиттям.

Показання потерпілих.

Потерпілий ОСОБА_5 під час судового розгляду показав, що з обвинуваченим ОСОБА_2 проживають по сусідству, з матір`ю обвинуваченого та його сім`єю протягом двох останніх років тривають неприязні стосунки.

02 квітня 2022 року він поїхав за село по березовий сік, по дорозі додому зустрів ОСОБА_2 , у якого спитав навіщо він ходить по селу з ломом, останній відповів нецензурною лайкою й пішов далі. Оскільки він давно мав намір по-людськи поговорити з ОСОБА_2 , то вирішив наздогнати його та продовжити розмову, у нього не було наміру бити обвинуваченого, він лише хотів спитати навіщо він переслідує його дружину та дітей. Він зняв з велосипеда бідончики з соком і поїхав слідом за ОСОБА_2 .. Коли доїхав майже до господарства ОСОБА_2 , знаходячись ще на велосипеді, отримав перший удар дерев`яним кілком у лоб (над бровою зліва), від якого впав з велосипеда на правий бік, другий удар по руці, потім ще один удар по ребрах, потім ще один по нозі, останній удар, який пам`ятає, по потилиці, від цього удару втратив свідомість і майже нічого не пам`ятає. Він бачив, як ОСОБА_2 брав у руки кілок, яким був підпертий паркан його сусіда. Коли він майже наздогнав ОСОБА_2 , то почав гальмувати, вся його увага була зосереджена на кермо, оскільки це велосипед спортивного типу і він майже не мав навиків ним керувати, і в цей час отримав перший удар. Після першого удару в нього потемніло в очах, а коли він впав на землю, то ОСОБА_2 став його добивати. Внаслідок отриманих травм він два тижні перебував у лікарні. Також зазначив, що показання обвинуваченого є неправдиві.

Показання свідків.

Свідок ОСОБА_11 в судовому засіданні показала, що 02 квітня 2022 року близько 11-00 години вона з односельцями стояла біля магазину по вулиці Українській у с. Купчичі. Бачила ОСОБА_2 , який заходив в магазин, а потім вийшов з магазину з мішком борошна і пішов додому. Біля господарства ОСОБА_12 обвинувачений зустрівся з ОСОБА_5 , про що вони розмовляли не чула, ОСОБА_5 був спокійний, а ОСОБА_2 щось кричав. Потім ОСОБА_2 пішов в сторону домівки, а ОСОБА_5 поставив на дорозі бідончики з соком, сів на велосипед та поїхав за ним. ОСОБА_2 кинув мішок з борошном, побіг до паркана, взяв колодку, якою був підпертий паркан сусіда, і став бити нею ОСОБА_5 .. ОСОБА_5 впав з велосипеда на правий бік, намагався піднятися, але ОСОБА_2 не давав йому піднятися, весь час бив його, бив нещадно. Перший удар прийшовся ОСОБА_5 по голові по лівій стороні, другий удар по руці, ще було декілька ударів, куди саме точно сказати не може, останній удар був по потилиці. ОСОБА_5 жодного разу не піднявся, ОСОБА_13 не давав йому піднятися, завдавав удари. Свідок показала, що якби ОСОБА_2 хотів уникнути спілкування з ОСОБА_5 , то мав таку можливість сховатися у себе на подвір`ї, при цьому показала, що ОСОБА_5 мовчав, ОСОБА_2 не погрожував, у руках у нього нічого не було, він взагалі спокійна людина, а Дубини скандальні люди, вона їх боїться.

Свідок ОСОБА_14 в судовому засіданні показала, що обвинувачений ОСОБА_2 її племінник, а потерпілий ОСОБА_5 троюрідний брат. 02 квітня 2022 року близько 11-00 години вона стояла на АДРЕСА_1 біля свого господарства й бачила як ОСОБА_2 йшов в магазин, а потім повертався з магазину. В цей час ОСОБА_5 їхав назустріч ОСОБА_2 на велосипеді, віз у бідончиках сік. ОСОБА_5 з ОСОБА_2 зустрілися на дорозі, про щось розмовляли, при цьому ОСОБА_5 не зупинявся. ОСОБА_2 пішов далі, а ОСОБА_5 зупинився, зняв з велосипеда бідончики, розвернувся і поїхав слідом за ОСОБА_2 .. ОСОБА_2 побачив, що за ним їде ОСОБА_5 , спочатку трохи пробіг, а потім схопив дерев`яну палку чи брусок, яким був підпертий паркан у ОСОБА_15 , підбіг до ОСОБА_5 , який їхав на велосипеді, і вдарив його по голові. ОСОБА_5 упав з велосипеда на коліна, намагався піднятися, але ОСОБА_2 підійшов до нього і знову вдарив його цим предметом по руці, вона (свідок) кричала ОСОБА_2 , щоб він не чіпав ОСОБА_5 , бо вб`є, просила присутніх про допомогу. Особисто бачила два удари, бо вона весь час озиралася та кликала на допомогу. Зазначила, що ОСОБА_2 мав можливість добігти і сховатися на своєму подвір`ї. Вона не чула, щоб ОСОБА_5 погрожував ОСОБА_2 , у нього в руках нічого не було, він їхав на велосипеді і руками тримався за кермо велосипеда. Їй відомо про конфлікт обвинуваченого з потерпілий дворічної давності, у обвинуваченого дуже скандальна матір, після її свідчень у даній справі погрожувала їй.

Свідок ОСОБА_16 під час судового розгляду показала, що вона є матір`ю обвинуваченого. 02 квітня 2022 року о 10-00 годині поралася по господарству, почула на вулиці крики. Сказала меншому сину, щоб взяв в руки арматуру та вийшов подивитися, може то ОСОБА_17 напав на ОСОБА_18 . Вона також взяла вили та вийшла на вулицю, там стояв ОСОБА_18 , дві жінки, на дорозі лежав велосипед, потерпілого не було. ОСОБА_18 їй повідомив, що ОСОБА_5 образив його при людях. Свідок висловила свою думку про те, що в такому випадку звичайно треба вже бити, а не говорити, оскільки ОСОБА_5 постійно нападає на їх сім`ю, всі його бояться, на її звернення ні поліція, ні прокуратура не реагує. Відповідаючи на запитання, свідок показала, що вона чула лише крики жінок, криків сина та потерпілого не чула, коли вийшла на вулицю, то тілесних ушкоджень у сина не бачила, останній їй повідомив, що він схопив шалівку, якою був підпертий у сусіда паркан, і вдарив ОСОБА_5 ..

Свідок ОСОБА_19 під час судового розгляду показав, що він є рідним братом обвинуваченого. 02 квітня 2022 року о 10-00 годині він займався по господарству, почув крики на вулиці, мама сказала, щоб він пішов на вулицю подивився, що там таке. Коли вийшов на вулицю, то побачив брата, біля нього лежав велосипед, на перехресті стояли бідончики, брат сказав, що ОСОБА_17 знову на нього напав. Брат попросив мене зняти на відео бідончики та велосипед. В цей час підійшла мама. Я зателефонував на 102, але говорив мій брат. Через два дні бачив ОСОБА_20 в селі на чужій машині. Наша сім`я боїться ОСОБА_5 , уникає з ним будь-яких контактів, оскільки конфлікти з ним тривають з 2020 року.

Документи, висновки експертів, зібрані стороною обвинувачення.

24 травня 2022 року ОСОБА_5 звернувся до Корюківського РВП ГУНП в Чернігівській області із письмовою заявою про притягнення до кримінальної відповідальності ОСОБА_2 , який 02 квітня 2022 року заподіяв йому тілесні ушкодження (а.к.п. 46).

На підставі заяви ОСОБА_5 24 травня 2022 року були внесені відомості до ЄРДР за № 0000030 по факту спричинення останньому 02 квітня 2022 року близько 11-00 години тілесних ушкоджень ОСОБА_2 з правовою кваліфікацією кримінального правопорушення за ч.1 ст. 125 КК України, про що свідчить Витяг з Єдиного реєстру досудових розслідувань (а.к.п.44).

Постановою дізнавача від 13 травня 2022 року кримінальне провадження перекваліфіковано з ч.1 ст. 125 на ч.2 ст. 125 КК України (а.к.п. 57).

Наявність у ОСОБА_5 тілесних ушкоджень, які відносяться до категорії легких тілесних ушкоджень, що потягли за собою короткочасний розлад здоров`я, та легких тілесних ушкоджень, що не потягли за собою короткочасний розлад здоров`я, підтверджується висновками експертів №13 від 30 травня 2022 року та №478 від 27 грудня 2022 року.

Так, згідно з висновком експерта №13 від 30 травня 2022 року за результатами проведення судово-медичної експертизи у ОСОБА_5 мають місце тілесні ушкодження у вигляді забійної рани в ділянці лівої надбрівної дуги, що могла утворитись від однократної дії тупого предмету, в тому числі 02.04.2022 та відносяться до легких тілесних ушкоджень, що потягли за собою короткочасний розлад здоров`я. Крім того, виявлені тілесні ушкодження у вигляді синця в проекції 7 ребра зліва (достатньо одного травматичного впливу тупого предмету), множинних синців в ділянці верхніх кінцівок та правого стегна (достатнього декількох травматичних впливів тупих предметів), забою м`яких тканин в ділянці лівого плеча (достатнього одного травматичного впливу тупого предмету), що могли утворитись від дії тупих предметів, в тому числі 02.04.2022 та відносяться до категорії легких тілесних ушкоджень, що не потягли за собою короткочасний розлад здоров`я. Вищевказані тілесні ушкодження в комплексі не могли утворитись при само падінні чи падінні з наданням тілу стороннього прискорення з висоти власного зросту та тверду поверхню (а.к.п. 54-56).

Відповідно до висновку експерта №478 від 27 грудня 2022 року за результатами проведення судово-медичної експертизи у ОСОБА_5 мають місце тілесні ушкодження у вигляді забійної рани середньої третини лівої брови, котре виникло внаслідок ударної дії тупого твердого предмету, по давності утворення може відповідати 02.04.2022 та відносяться до легких тілесних ушкоджень, що спричинили короткочасний розлад здоров`я. Також у ОСОБА_5 малися синець грудної клітки в проекції 7-го ребра зліва, гематоми м`яких тканин обох верхніх кінцівок та правого стегна, котрі виникли від дії тупих твердих предметів, по механізму удару та тиснення і, як усі в сукупності, так і кожне окремо, відносяться до категорії легких тілесних ушкоджень, що не спричинили короткочасний розлад здоров`я чи незначної втрати працездатності, не виключено можливості їх утворення 02.04.2022. Тілесні ушкодження могли утворитись не менш ніж 5-ти травмуючих дій: як мінімум 1-єї травмуючої дії в ділянку лівої брови, як мінімум 1-єї травмуючої дії в ділянку лівої половини грудної клітки, як мінімум 1-єї травмуючої дії в ділянку правого стегна, як мінімум 1-єї травмуючої дії в ділянку правої верхньої кінцівки та як мінімум 1-єї травмуючої дії в ділянку лівої верхньої кінцівки. Виключається утворення комплексу тілесних ушкоджень, виявлених у ОСОБА_5 , при падінні на площину (тверду поверхню) з висоти власного зросту, в тому числі і при попередньому наданні тілу стороннього прискорення (а.к.п. 144-150).

Також винуватість ОСОБА_2 в умисному заподіянні легких тілесних ушкоджень, що спричинили короткочасний розлад здоров`я, потерпілому ОСОБА_5 підтверджується протоколами слідчих експериментів, проведеними з участю потерпілого та свідків.

З протоколу проведення слідчого експерименту від 02 червня 2022 року вбачається, що з метою перевірки та уточнення відомостей про обставини спричинення ОСОБА_5 тілесних ушкоджень дізнавачем за участю потерпілого ОСОБА_5 було проведено слідчий експеримент із застосуванням технічних засобів фіксації - цифрової відеокамери Panasonic HC-V260 (а.к.п. 59-64).

Під час розгляду справи в суді було відтворено відеофайл із записом слідчого експерименту, який міститься на DVD-R диску, доданому до протоколу. Відеозапис слідчого експерименту узгоджується з відомостями щодо проведення слідчого експерименту, внесеними до протоколу проведення слідчого експерименту, а також показаннями потерпілого ОСОБА_5 у судовому засіданні щодо кількості ударів, які завдав йому обвинувачений та які він пам`ятає до втрати свідомості, їх локалізація; на пропозицію дізнавача потерпілий під час слідчого експерименту показав місце, де вони зустрілися з ОСОБА_2 , та місце, де ОСОБА_2 спричинив йому тілесні ушкодження, яке співпадає з тим місцем, на яке вказував обвинувачений.

З протоколу проведення слідчого експерименту від 02 червня 2022 року вбачається, що з метою перевірки та уточнення відомостей про обставини спричинення 02 квітня 2022 року ОСОБА_5 тілесних ушкоджень ОСОБА_2 , дізнавачем за участю свідка ОСОБА_11 було проведено слідчий експеримент із застосуванням технічних засобів фіксації - цифрової відеокамери Panasonic HC-V260 (а.к.п.65-70).

Під час розгляду справи в суді було відтворено відеофайл із записом слідчого експерименту, який міститься на DVD-R диску, доданому до протоколу. Під час слідчого експерименту ОСОБА_11 показала, що 02 квітня 2022 року близько 11-00 години вона бачила як ОСОБА_2 йшов з магазину з мішком борошна, назустріч йому на велосипеді їхав ОСОБА_5 , вони про щось розмовляли, про що саме не чула через значну відстань. ОСОБА_5 поїхав на велосипеді слідом за ОСОБА_2 , останній почав бігти, потім кинув мішок, підбіг до забору та схопив дерев`яну палку, якою став бити ОСОБА_5 . Перший удар ОСОБА_2 завдав ОСОБА_5 по голові по лівій стороні, від якого ОСОБА_5 упав з велосипеда на праву сторону, намагався встати, хитаючись вийшов на асфальт, в цей час ОСОБА_2 завдав йому палкою ще одного удару чи то по голові чи в шию, точно не пам`ятає, від чого ОСОБА_5 впав на асфальт, а ОСОБА_2 продовжував його бити кілком, особисто вона бачила 4 удари по ребрах та нозі. Вона стала кликати на допомогу та побігла за дружиною ОСОБА_5 .. На пропозицію дізнавача свідок під час слідчого експерименту продемонструвала механізм спричинення тілесних ушкоджень потерпілому ОСОБА_5 , показала місце, де зустрілися ОСОБА_5 з ОСОБА_2 та місце, де ОСОБА_2 взяв палку та завдавав нею удари ОСОБА_5 . Також показала, що ОСОБА_5 не бив ОСОБА_2 , не кричав. (а.к.п. ).

З протоколу проведення слідчого експерименту від 15 червня 2022 року вбачається, що з метою перевірки та уточнення відомостей про обставини спричинення 02 квітня 2022 року ОСОБА_5 тілесних ушкоджень ОСОБА_2 , дізнавачем за участю свідка ОСОБА_14 було проведено слідчий експеримент із застосуванням технічних засобів фіксації - цифрової відеокамери Panasonic HC-V260 (а.к.п. 71-76).

Під час розгляду справи в суді було відтворено відеофайл із записом слідчого експерименту, який міститься на DVD-R диску, доданому до протоколу. Під час слідчого експерименту ОСОБА_14 показала, що 02 квітня 2022 року близько 11-00 години вона бачила як ОСОБА_2 йшов з магазину з мішком борошна, назустріч йому на велосипеді їхав ОСОБА_5 , вони про щось розмовляли, про що саме не чула через значну відстань. В цей час був на велосипеді. ОСОБА_21 пішов в сторону домівки, а ОСОБА_17 трохи проїхав, зупинився, поставив бідони з соком і поїхав слідом за ОСОБА_2 . Останній озирнувся, побачив ОСОБА_5 і став бігти, підбіг до забору, схопив дерев`яний предмет, яким завдав один удар по голові ОСОБА_5 , від якого той упав з велосипеда на праву сторону, намагався встати, але ОСОБА_2 завдав йому палкою ще одного удару по тілу, ОСОБА_5 знову впав, всі стали бігти розбороняти їх, вона озиралася назад і кликала на допомогу, а тому чи завдавав ОСОБА_2 . ОСОБА_5 ще удари, вона не бачила. На їх крик ОСОБА_2 підняв голову і ОСОБА_5 в цей час вислизнув від ОСОБА_2 та хитаюсь дійшов до подвір`я АДРЕСА_2 , де впав під парканом. Потім було викликано поліцію та швидку. На пропозицію дізнавача свідок під час слідчого експерименту показала місце, де зустрілися ОСОБА_5 з ОСОБА_2 та місце, де ОСОБА_2 взяв палку та завдавав нею удари ОСОБА_5 ..

Проаналізувавши показання обвинуваченого, потерпілого ОСОБА_5 , свідків, всі докази у їх сукупності та взаємозв`язку, у відповідності критерію доведення ними обставин, що підлягають доказуванню у цьому кримінальному провадженні, поза розумним сумнівом, що відповідає положенням ч.2 ст.17 КПК України, суд дійшов до переконання, що сторона обвинувачення довела поза розумним сумнівом винуватість ОСОБА_2 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.125 КК України.

Стандарт доведення поза розумним сумнівом означає, що сукупність обставин, встановлена під час судового розгляду, виключає будь-яке інше розуміння пояснення події, яка є предметом судового розгляду, крім того, що інкримінований злочин був учинений і обвинувачений є винним у його вчиненні.

Для дотримання стандарту доведення поза розумним сумнівом законодавець вимагає, щоб будь-який обґрунтований сумнів у тій версії події, яку надало обвинувачення, був спростований фактами, установленими на підставі допустимих доказів, і єдиною версією, якою розумна і безстороння людина може пояснити всю сукупність фактів, установлених у суді, є та версія подій, яка дає підстави для визнання особи винуватою за пред`явленим обвинуваченням.

На думку сторони захисту, під час заподіяння тілесних ушкоджень потерпілому обвинувачений ОСОБА_2 діяв у стані необхідної оборони, захищаючи себе від насильницьких дій ОСОБА_5 , при цьому обвинувачений та захисник посилалися на те, що між обвинуваченим, членами його сім`ї та ОСОБА_5 існують тривалі неприязні стосунки, ініціатором всіх конфліктів був і є ОСОБА_5 , з приводу неправомірних дій ОСОБА_5 обвинувачений та члени його сім`ї неодноразово зверталися до правоохоронних органів, про те їх звернення не дали бажаного результату. В даному випадку потерпілий образив обвинуваченого, принизив його честь та гідність, став його переслідувати, він же (обвинувачений) намагався уникнути конфлікту, спочатку почав тікати від потерпілого, але коли зрозумів, що не зможе втекти, став оборонятися, а тому вважає, що він (обвинувачений) завдав потерпілому таку шкоду, яка у тій обстановці була необхідною й достатньою для захисту себе від нього.

Посилання сторони захисту на необхідність виправдати ОСОБА_2 у пред`явленому обвинуваченні за частиною 2 статті 125 КК України суд відхиляє, з огляду на наступне.

Відповідно до ч. 1 ст. 36 КК необхідною обороною визнаються дії, вчинені з метою захисту охоронюваних законом прав та інтересів особи, яка захищається, або іншої особи, а також суспільних інтересів та інтересів держави від суспільно небезпечного посягання шляхом заподіяння тому, хто посягає, шкоди, необхідної і достатньої в даній обстановці для негайного відвернення чи припинення посягання, якщо при цьому не було допущено перевищення меж необхідної оборони.

Під суспільно небезпечним посяганням слід розуміти спробу заподіяти шкоду охоронюваним законом правам та інтересам особи, яка захищається, або іншої особи, суспільним інтересам або інтересам держави. До таких інтересів належать: життя, здоров`я, особиста і статева свобода, честь і гідність особи, власність, недоторканність житла, а також інші права і законні інтереси особи, яка захищається, або іншої особи.

Кінцевою метою дій того, хто захищається, є захист вищезазначених цінностей. Ця мета досягається шляхом відвернення чи припинення посягання. Захист при необхідній обороні виявляється тільки в активних діях, які за зовнішніми ознаками можуть співпадати з ознаками тих діянь, які передбачені КК (наприклад, заподіяння тілесних ушкоджень).

Визначення стану необхідної оборони в кожному конкретному випадку повинно оцінюватися судом із врахуванням всіх обставин вчиненого кримінального правопорушення, підтверджених належними та допустимими доказами.

До критеріїв визначення правомірності необхідної оборони належать: наявність суспільно небезпечного посягання, його дійсність та об`єктивна реальність, межі захисних дій, які би не перевищували меж необхідності, а шкода особі, яка здійснює посягання, не перевищувала би ту, яка для цього необхідна.

Для вирішення питання щодо відсутності чи наявності стану необхідної оборони, перевищення її меж, суд у кожному конкретному випадку, враховуючи конкретні обставини справи, повинен здійснити порівняльний аналіз та оцінити наявність чи відсутність акту суспільно небезпечного посягання й акту захисту, встановити їх співвідношення, відповідність чи невідповідність захисту небезпечності посягання.

Судам слід мати на увазі, що стан необхідної оборони виникає не лише в момент вчинення суспільно небезпечного посягання, а й у разі створення реальної загрози заподіяння шкоди. При з`ясуванні наявності такої загрози необхідно враховувати поведінку нападника, зокрема спрямованість умислу, інтенсивність і характер його дій, що дають особі, яка захищається, підстави сприймати загрозу як реальну. Перехід використовуваних при нападі знарядь або інших предметів від нападника до особи, яка захищається, не завжди свідчить про закінчення посягання.

При розгляді справ даної категорії суди повинні з`ясовувати, чи мала особа, яка захищалася, реальну можливість ефективно відбити суспільно небезпечне посягання іншими засобами із заподіянням нападникові шкоди, необхідної і достатньої в конкретній обстановці для негайного відвернення чи припинення посягання.

Доводи сторони захисту з приводу того, що для припинення протиправної поведінки потерпілого ОСОБА_5 . ОСОБА_2 був вимушений захищатися, а отже, діяв у стані необхідної оборони, спростовуються наявними в матеріалах кримінального провадження доказами.

Враховуючи встановлені судом обставини, ОСОБА_2 після словесної перепалки з ОСОБА_5 , побачив, що останній на велосипеді їде за ним, узяв дерев`яний кілок і вчинив дії, що за своїми ознаками не становлять необхідної оборони, оскільки із показань свідків, потерпілого вбачається, що у момент завдання першого удару в голову та безпосередньо перед цим потерпілий знаходився на велосипеді у русі, руки тримав на кермі і вся його увага була зосереджена на ньому, та не вчиняв жодних дій щодо останнього, у ОСОБА_5 не було жодної зброї чи інших предметів у руках, він не висловлював будь-яких погроз ОСОБА_2 і не вчиняв активних дій для спричинення ОСОБА_2 тілесних ушкоджень, які би явно свідчили про реальну загрозу життю та здоров`ю останньому.

Також, в матеріалах справи відсутні інші дані, зокрема висновки експертиз, які б підтверджували, що обвинувачений захищався, а тому виникла необхідність негайного захисту останнім свого життя та здоров`я.

Крім того, суд встановив, що ОСОБА_2 , який цілеспрямовано та акцентовано завдавав удари по голові, тулубу, кінцівках потерпілого, безсумнівно повинен був і міг передбачити можливість настання суспільно небезпечних наслідків свого діяння.

Характер і ступінь тяжкості виявлених тілесних ушкоджень у ОСОБА_5 , заподіяна останньому шкода вочевидь не може бути визнана співрозмірною не тільки з небезпечністю посягання на обвинуваченого, а й з обстановкою захисту. Посилання сторони захисту на наявність тривалого конфлікту між обвинуваченим, членами його сім`ї та потерпілим, у зв`язку з чим обвинувачений побоювався за своє життя та здоров`я, суд вважає безпідставним, оскільки для необхідної оборони характерним є вчинення дій з метою захисту особи від суспільно небезпечного посягання саме в даній конкретній обстановці.

Під час судового розгляду також було відтворено відеофайли, які містяться на СD-R диску, доданому до протоколу перегляду відеозапису від 17 липня 2022 року, який був наданий ОСОБА_2 .. На диску містяться фрагменти відеозапису, на якому зафіксовано місце розташування велосипеда та бідонів із соком потерпілого, а також розповідь ОСОБА_22 про події, очевидцем яких вона була 02 квітня 2022 року. Повідомлені нею факти щодо розвитку подій та механізму завдання ОСОБА_2 тілесних ушкоджень потерпілому узгоджуються з її показаннями, наданими в судовому засіданні. Однак, висловлювання ОСОБА_22 про те, що коли ОСОБА_5 наблизився до ОСОБА_2 , то останній схопив кілок та став ним оборонятися, не можуть свідчити про наявність необхідної оборони у діях ОСОБА_2 , оскільки вона не змогла пояснити від чого саме він оборонявся та, окрім того, під час безпосереднього допиту в судовому засіданні, пояснила, що вона не чула, щоб ОСОБА_5 погрожував ОСОБА_2 , у нього в руках нічого не було, він їхав на велосипеді і руками тримався за кермо велосипеда, зазначила, що ОСОБА_2 мав можливість добігти і сховатися на своєму подвір`ї.

Проаналізувавши наявні у справі докази в їх сукупності, суд дійшов висновку, що обвинувачений не перебував у стані необхідної оборони, оскільки було відсутнє суспільно небезпечне посягання зі сторони потерпілого, яке би за об`єктивними ознаками могло бути реальною та безпосередньою загрозою заподіяння шкоди для ОСОБА_2 , що у свою чергу могло викликати в останнього невідкладну необхідність заподіяти шкоду потерпілому.

У разі, коли визначальним у поведінці особи було не відвернення нападу та захист, а бажання спричинити шкоду потерпілому (розправитися), такі дії за своїми ознаками не становлять необхідної оборони, вони набувають протиправного характеру і мають розцінюватись на загальних підставах.

Винуватість ОСОБА_2 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 125 КК України, підтверджується безпосередньо дослідженими та оціненими доказами.

Зокрема, показання потерпілого є послідовними та узгоджуються з показаннями свідків ОСОБА_11 та ОСОБА_14 , які були очевидцями обставин вчинення кримінального правопорушення. До того ж, показання вказаних свідків та самого потерпілого були перевірені під час слідчих експериментів та вони відповідають об`єктивним даним судово-медичної експертизи потерпілого.

Також показання потерпілого та згаданих свідків не містять жодних суперечностей щодо місця вчинення кримінального правопорушення та механізму завдання потерпілому тілесних ушкоджень.

Крім того, узгодженість показань потерпілого та свідків щодо обставин заподіяння тілесних ушкоджень обвинуваченим ОСОБА_2 , наявність видимих тілесних ушкоджень у ОСОБА_5 після конфлікту, його звернення за медичною допомогою після вчинення кримінального правопорушення, спростовують доводи сторони захисту про невинуватість ОСОБА_2 та неправильне встановлення обставин отримання потерпілим тілесних ушкоджень.

Окрім того, позиція сторони захисту ґрунтується на твердженнях про необхідність визнання недопустимими докази, зокрема висновки судово-медичних експертиз, через процесуальні порушення, не оспорюючи їх зміст.

Зокрема, захисник просить визнати недопустимими доказами висновки судово-медичних експертиз щодо тілесних ушкоджень потерпілого, оскільки вважає, що медична документація отримана у непередбачений законом спосіб.

Відповідно до ст. 93 КПК України збирання доказів здійснюється сторонами кримінального провадження, потерпілим.

Сторона обвинувачення здійснює збирання доказів шляхом проведення слідчих (розшукових) дій, у тому числі, шляхом витребування та одержання від органів державної влади, органів місцевого самоврядування, підприємств, установ та організацій, службових та фізичних осіб речей, відомостей, висновків експертів тощо.

Отже, виходячи із законодавчих норм, сторона обвинувачення наділена правом витребування та одержання від певних осіб документів на підтвердження фактів, які стосуються даного кримінального провадження. Якщо ж особа, яка має в своєму розпорядженні зазначені документи, не згодна надати їх, для отримання дозволу на тимчасовий доступ до них слідчий, застосовуючи заходи забезпечення кримінального провадження, звертається до суду за правилами глави 15 розділу II КПК України.

Відповідно до ст. 56 КПК України протягом кримінального провадження потерпілий має право подавати докази слідчому, прокурору, слідчому судді, суду.

Виходячи із законодавчих норм, потерпілий наділений правом безпосередньо надавати слідчому медичні документи на підтвердження фактів, які стосуються завданої кримінальним правопорушенням шкоди його здоров`ю, а слідчий зобов`язаний прийняти ці документи для виконання завдань кримінального провадження та з`ясування всіх обставин, що згідно зі ст. 91 КПК України належать до предмета доказування, у тому числі шляхом призначення судово-медичної експертизи за медичною документацією. У такому випадку разом із відповідною постановою слідчий скеровує до експертної установи медичні документи, які є об`єктом експертного дослідження

Із матеріалів провадження вбачається, що висновок експерта №13 від 30 травня 2022 року був складений на підставі постанови дізнавача і для проведення цієї експертизи було надано медичну документацію на ім`я ОСОБА_5 .. Будь-яких заперечень з приводу надання медичної документації для проведення експертизи потерпілий на стадії досудового розслідування не висловлював.

Судом було допитано експерта ОСОБА_23 , який в ході допиту підтвердив викладені ним висновки та надав відповіді на запитання учасників кримінального провадження.

Під час судового розгляду сторона захисту поставила під сумнів медичну документацію, на підставі якої проводилася судово-медична експертиза щодо встановлення ступеня тяжкості тілесних ушкоджень отриманих ОСОБА_5 02 квітня 2022 року, щодо законності її отримання, обвинувачений заперечував факт госпіталізації та перебування на лікуванні потерпілого, в свою чергу потерпілий зазначив, що він надавав дозвіл дізнавачу на тримання медичних документів, проте йому невідомо, яку саме медичну документацію дізнавач надавала експерту для проведення експертизи, в який спосіб її отримувала, у зв`язку з чим прокурором були заявлені клопотання про надання тимчасового доступу до оригіналів медичних документів ОСОБА_5 , які знаходяться у володінні КНП «Сосницька лікарня» Сосницької селищної ради, та після їх отримання про призначення повторної судово-медичної експертизи.

Суд не бере до уваги доводів сторони захисту щодо визнання висновку експерта №13 від 30 травня 2022 року недопустим доказом у зв`язку з тим, що надані для проведення експертизи відповідні медичні документи були отримані органом досудового розслідування без надання слідчим суддею відповідного дозволу у порядку ст. 163 КПК України, оскільки отримання дізнавачем цих медичних документів щодо потерпілого ОСОБА_5 відбулося в порядку ст. 93 КПК України, при цьому жодним чином не зачіпаючи, внаслідок таких дій, прав та інтересів обвинуваченого і за відсутності з цього приводу жодних заперечень у потерпілого, суд не вважає такі дії порушенням кримінальнопроцесуального законодавства.

Окрім того, під час судового розгляду з метою усунення будь-яких сумнівів у правильності висновку експерта та медичної документації, на підставі якої проводилася експертиза, було вирішено питання про надання тимчасового доступу до оригіналів медичних документів ОСОБА_5 , які знаходяться у володінні КНП «Сосницька лікарня» Сосницької селищної ради, та після їх отримання про призначення повторної судово-медичної експертизи.

Матеріалами справи та медичною картою стаціонарного хворого №650/413 підтверджено, що ОСОБА_5 знаходився на лікуванні в КНП «Сосницька лікарня» у період з 02 квітня до 18 квітня 2022 року з тілесними ушкодженнями отриманими внаслідок побиття, інша медична документація за вказаний період у лікувальному закладі відсутня.

Будь-які порушення норм КПК щодо призначення та проведення експертиз, відсутні, як і підстав для визнання їх висновків недопустимими доказами відповідно до положень ст. 89 КПК України.

Дослідивши безпосередньо під час судового розгляду докази по справі в їх сукупності, суд дійшов висновку, що показання обвинуваченого висловлені з метою перешкодити встановленню фактичних обставин кримінального провадження, покращити своє становище та уникнути належного покарання за вчиненене кримінальне правопорушення, так як ОСОБА_2 усвідомлює, яке може понести покарання за вчинене, та розцінює їх як метод обраного обвинуваченим захисту.

Обставини, які пом`якшують або обтяжують покарання.

В обвинувальному акті зазначено, що обставин, які пом`якшують та обтяжують покарання обвинуваченого ОСОБА_2 не встановлено, з чим погоджується і суд.

Мотиви призначення покарання.

Відповідно до ч.2 ст.50 КК України метою покарання є не тільки кара, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень як засудженими, так і іншими особами.

Виходячи з положень ст.65 КК України особі, яка вчинила кримінальне правопорушення, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових кримінальних правопорушень. Це покарання має відповідати принципам справедливості, співмірності, індивідуалізації. Для вибору такого покарання суд повинен урахувати ступінь тяжкості кримінального правопорушення, конкретні обставини його вчинення, форму вини, наслідки цього діяння, дані про особу, обставини, що впливають на покарання, ставлення до своїх дій, інші обставини кримінального провадження, які впливають на забезпечення відповідності покарання характеру та тяжкості вчиненого кримінального правопорушення.

Статті 65-73 КК є кримінально-правовими нормами, які визначають загальні засади та правила призначення покарання.

Питання призначення покарання визначає форму реалізації кримінальної відповідальності в кожному конкретному випадку з огляду на суспільну небезпечність і характер кримінального правопорушення, обставини справи, особу винного, а також обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання, тощо.

Вирішення цих питань належить до дискреційних повноважень суду, що розглядає кримінальне провадження по суті, який і повинен з урахуванням усіх перелічених вище обставин визначити вид і розмір покарання та ухвалити рішення.

Обвинувачений ОСОБА_2 вчинив кримінальне правопорушення, яке відповідно до статті 12 КК України є кримінальним проступком, раніше несудимий, до адміністративної відповідальності не притягувався, на обліку у лікаря-нарколога та у лікарня-психіатра не перебуває, неодружений, немає на утриманні неповнолітніх дітей та інших утриманців, працевлаштований, військовозобов`язаний, скарг на нього від жителів села в старостинський округ за місцем реєстрації не надходило, характеристика за фактичним місцем проживання відсутня, відомості щодо стану здоров`я сторонами не надані.

Враховуючи особу обвинуваченого, конкретні обставини вчинення ним кримінального проступку, наслідки, які настали від кримінального проступку, відсутність обставин, які пом`якшують та обтяжують покарання, посткримінальну поведінку обвинуваченого, яка не свідчить про засудження ним своєї поведінки та про наявність співчуття потерпілому, оскільки обвинувачений намагається виправдатися протиправною поведінкою потерпілого стосовно нього та членів його сім`ї, з урахуванням позиції сторін кримінального провадження, в тому числі і думки потерпілого щодо призначення обвинуваченому покарання, а також використовуючи дискреційні повноваження та виходячи із принципів законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання, суд дійшов висновку призначити ОСОБА_2 покарання у виді штрафу, у межах, передбачених санкцією частини 2 статті 125 КК України.

При цьому, суд також враховує і поведінку потерпілого ОСОБА_5 , який після словесного конфлікту з ОСОБА_2 не залишив його, а вирішив наздогнати його для з`ясування стосунків і такі його дії так чи інакше провокують заподіяти яку-небудь шкоду.

Мотиви ухвалення рішення щодо заходів забезпечення кримінального провадження, в тому числі рішення про запобіжний захід до набрання вироком законної сили.

Під час досудового розслідування та судового розгляду у даному кримінальному провадженні стосовно обвинуваченого ОСОБА_2 не застосовувалися заходи забезпечення кримінального провадження, в тому числі і запобіжні заходи, суд також вважає можливим їх не застосовувати до набрання вироком законної сили.

Мотиви ухвалення рішення щодо речових доказів і документів, щодо процесуальних витрат.

Речові докази: оптичний диск CD-R розміром 700 МВ, 80 min, 52Х CDR UG 80 Е 07041814, долучений до матеріалів кримінального провадження залишити в матеріалах кримінального провадження протягом усього часу їх зберігання.

Процесуальні витрати у кримінальному провадженні відсутні.

Цивільний позов у даному кримінальному провадженні потерпілим не заявлений.

На підставі викладеного, керуючись статтями 373-374 КПК України, суд

У Х В А Л И В :

ОСОБА_2 визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого частиною 2 статті 125 КК України, та призначити йому покарання у виді штрафу у розмірі ста неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 1700 гривень.

Речові докази: оптичний диск CD-R розміром 700 МВ, 80 min, 52Х CDR UG 80 Е 07041814, долучений до матеріалів кримінального провадження залишити в матеріалах кримінального провадження протягом усього часу їх зберігання.

Вирок суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано, а в разі подання апеляційної скарги після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції, якщо вирок суду не скасований.

На вирок може бути подана апеляційна скарга до Чернігівського апеляційного суду протягом 30 днів з дня його проголошення.

Копію вироку після його проголошення негайно вручити обвинуваченому та прокурору.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку суду.

Суддя ОСОБА_1