Справа № 303/305/18 Головуючий у 1 інстанції: ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/811/802/22 Доповідач: ОСОБА_2
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 грудня 2022 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Львівського апеляційного суду в складі:

головуючого-судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

при секретарі ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Львові у режимі відеоконференції апеляційну скаргу заступника начальника відділу процесуального керівництва у кримінальних провадженнях слідчих територіального управління Державного бюро розслідувань Закарпатської обласної прокуратури ОСОБА_6 на вирок Мукачівського міськрайонного суду Закарпатської області від 31 серпня 2021 року щодо ОСОБА_7 ,

з участю: прокурора ОСОБА_8

обвинуваченого ОСОБА_7

захисника ОСОБА_9

в с т а н о в и л а:

вироком Мукачівського міськрайонного суду Закарпатської області від 31 серпня 2021 року ОСОБА_7 визнано невинуватим у пред`явленому обвинуваченні за ч.2 ст.369-2 КК України та виправдано через недоведеність вчинення обвинуваченим кримінального правопорушення.

За вироком суду, відповідно до обвинувального акту, органом досудового розслідування ОСОБА_7 обвинувачується в тому, що він в серпні 2017 року вчинив умисний, корупційний злочин у сфері службової діяльності, при наступних обставинах.

Так, відповідно до п. 24 ч. 1 ст. 7 Закону України «Про ліцензування видів господарської діяльності», зі змінами та доповненнями, перевезення пасажирів автомобільним транспортом відноситься до Переліку видів господарської діяльності, що підлягають ліцензуванню. Згідно п. 21 Переліку органів ліцензування, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 05.08.2015 №609 «Про затвердження переліку органів ліцензування та визнання такими, що втратили чинність, деяких постанов Кабінету Міністрів України», із змінами та доповненнями, Укртрансбезпека є органом ліцензування таких видів господарської діяльності, як перевезення пасажирів, небезпечних вантажів та небезпечних відходів річковим, морським, автомобільним, залізничним транспортом, міжнародні перевезення пасажирів та вантажів автомобільним транспортом. ідповідно до п. 1 Положення про Державну службу України з безпеки на транспорті, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 11.02.2015 №103 (далі Положення), Державна служба України з безпеки на транспорті (Укртрансбезпека), є центральним органом виконавчої влади, діяльність якого спрямовується і координується Кабінетом Міністрів України через Міністра інфраструктури і який реалізовує державну політику з питань безпеки на наземному транспорті та у сфері безпеки на морському, та річковому транспорті (крім сфери безпеки мореплавства суден флоту рибного господарства). Згідно підпункту 4 п. 5 Положення Укртрансбезпека здійснює ліцензування господарської діяльності з надання послуг з перевезення пасажирів, небезпечних вантажів, багажу автомобільним, залізничним, морським та річковим транспортом. Державна служба України з безпеки на транспорті (Укртрансбезпека) розташована за адресою: 01135, м. Київ, пр. Перемоги, 14. Безпосереднє оформлення та видача ліцензій на перевезення пасажирів автомобільним транспортом входить до компетенції відділу ліцензування наземного транспорту Управління надання послуг на наземному транспорті Державної служби України з безпеки на транспорті (Укртрансбезпеки). 23.08.2017 наказом Голови Державної служби України з безпеки на транспорті (Укртрансбезпеки) від 23.08.2017 №1662-к ОСОБА_7 звільнений з посади головного спеціаліста відділу державного контролю та нагляду за безпекою на транспорті Управління Укртрансбезпеки у Закарпатській області, яке є територіальним органом Державної служби України з безпеки на транспорті (Укртрансбезпеки). Після цього, 24.08.2017 о 11.40 год. ОСОБА_7 , до якого звернувся ОСОБА_10 з тим, щоб вирішити питання про оформлення ліцензії на внутрішні перевезення пасажирів на таксі та ліцензії на внутрішні перевезення пасажирів легковими автомобілями на замовлення, так як знав ОСОБА_7 як працівника Управління Укртрансбезпеки у Закарпатській області, вирішив використати дану ситуацію у корисливих цілях, з метою особистого збагачення. Реалізовуючи свій злочинний намір ОСОБА_7 , в ході вказаної зустрічі, яка відбувалася на газовій АЗС «Надежда», по вул.. Пряшівській, в м.Мукачево, діючи умисно, з корисливих мотивів, які полягали в його особистому протиправному збагаченні, переконав ОСОБА_10 в тому, що останній самостійно не зможе оформити в Державній службі України з безпеки на транспорті (Укртрансбезпеці) ліцензії на внутрішні перевезення пасажирів на таксі та ліцензії на внутрішні перевезення пасажирів легковими автомобілями на замовлення. При цьому, ОСОБА_7 , в ході вказаної розмови, пообіцяв ОСОБА_10 , що за грошові кошти в сумі 6000 грн. він, з використанням своїх зв`язків, вплине на службових осіб Державної служби України з безпеки на транспорті (Укртрансбезпеки), які уповноважені на виконання функцій держави у сфері ліцензування господарської діяльності з надання послуг з перевезення пасажирів, небезпечних вантажів, багажу автомобільним, залізничним, морським та річковим транспортом, при прийнятті ними позитивного рішення на його користь щодо оформлення ліцензій на внутрішні перевезення пасажирів на таксі та на внутрішні перевезення пасажирів легковими автомобілями на замовлення, на що ОСОБА_10 погодився. Далі, 26.08.2017 о 16.20 год. ОСОБА_7 , діючи умисно, з метою особистого протиправного збагачення, доводячи до кінця свій злочинний намір, знаходячись в салоні мікроавтобуса марки «Renault Master 2.5 DCI», номерний реєстраційний знак НОМЕР_1 , по вул. Підгорянська в м.Мукачево, одержав від ОСОБА_10 частину обумовленої раніше суми неправомірної вигоди в розмірі 5000 грн. за обіцянку здійснити вплив на службових осіб Державної служби України з безпеки на транспорті (Укртрансбезпеки) при прийнятті ними позитивного рішення на користь ОСОБА_10 щодо оформлення ліцензій на внутрішні перевезення пасажирів на таксі та на внутрішні перевезення пасажирів легковими автомобілями на замовлення, після чого, був викритий співробітниками УСБУ в Закарпатській області на місці вчинення злочину.

На вказаний вирок суду заступник начальника відділу процесуального керівництва у кримінальних провадженнях слідчих територіального управління Державного бюро розслідувань Закарпатської обласної прокуратури ОСОБА_6 подав апеляційну скаргу, в якій просить оскаржуваний вирок щодо ОСОБА_7 скасувати у зв`язку з невідповідністю висновків суду фактичним обставинам кримінального провадження, неправильного застосування закону про кримінальну відповідальність та істотного порушення вимог кримінального процесуального закону та ухвалити новий вирок, яким ОСОБА_7 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.369-2 КК України та призначити йому покарання у вигляді штрафу в розмірі 1 500 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Вважає, що виправдовуючи ОСОБА_7 суд не дотримався вимог закону, зокрема суд обмежився перераховуванням наданих прокурором доказів, не надавши кожному з них оцінку, при цьому в порушення ст.374 КПК України відкинув їх безпідставно, не мотивуючи це у вироку.

На його переконання, посилання суду на недопустимість доказів, отриманих в межах оперативної розшукової справи №132 «Терпіли» відносно ОСОБА_7 суперечить нормам закону, і тому визнання їх недопустимими є безпідставним.

Також, в обґрунтування вимог апеляційної скарги зазначає, що стороною обвинувачення не порушено прав обвинуваченого у ході проведення оперативно-розшукових заходів та негласних слідчих розшукових дій, оскільки такі проводились на підставі дозволу суду(який суд мав змогу перевірити у ході розгляду справи внаслідок надання прокурором розсекречених ухвал), що свідчить про дотримання ст.14 КПК України, яка визначає засаду таємниці спілкування.Суд першої інстанції вказане до уваги не взяв, що фактично знівелювало проведену роботу у частині негласних слідчих розшукових дій з викриття корупційного злочину.

Звертає увагу на те, що судом взагалі не надано жодної оцінки доказам, які були безпосередньо досліджені у судових засіданнях, які в сукупності повністю вказують на наявність в діях ОСОБА_7 складу злочину, передбаченого ч.2 ст.369-2 КК України.

Також просить дослідити в судовому засіданні наступні докази: протокол прийняття заяви про вчинення кримінального правопорушення від ОСОБА_10 від 24.08.2017; протокол огляду від 27.08.2017; письмову згоду Печора_Дешко на проведення огляду від 27.08.2017; протокол про результати отримання грошових коштів від 25.08.2017; протокол про ідентифікацію грошових коштів від 25.08.2017; протокол затримання особи від 26.08.2017; постанову про освідування особи від 26.08.2017; доручення на проведення негласних слідчих розшукових дій від 15.08.2017; постанову про проведення контролю за вчиненням злочину від 25.08.2017; клопотання про надання дозволу на проведення НСРД від 26.08.2017; ухвалу слідчого судді апеляційного суду Закарпатської області від 28.08.2017 №02231 про надання дозволу на проведення НСРД; протокол про результати аудіо-відео контролю особи від 26.08.2017 з додатком диском з відеозаписом; диск DVD- R№58/14-145 від 26.08.2017,; диск CD-R №58/14-147 від 04.09.2017; протокол за результатами проведення аудіо-контролю особи №58/14-4084 від 26.08.2017; протокол за результатами зняття інформації з транспортних телекомунікаційних мереж №58/14-4089 від 04.09.2017; протокол за результатами зняття інформації з транспортних телекомунікаційних мереж №58/14-4085 від 04.09.2017.

В апеляційному суді прокурор уточнив апеляційні вимоги, зокрема просив скасувати оскаржуваний вирок та ухвалити новий вирок, яким ОСОБА_7 визнати винуватими у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення, призначити йому покарання у вигляді штрафу в розмірі 1 500 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян та звільнити останнього від призначеного покарання у зв`язку із закінченням строків давності.

У судовому засіданні в суді апеляційної інстанції прокурор підтримав апеляційну скаргу, з наведених у ній мотивів, та просив таку задоволити.

ОСОБА_7 та його захисник заперечили апеляційні вимоги сторони обвинувачення, з огляду на безпідставність таких, та просили залишити без змін оскаржуваний вирок суду.

Колегія суддів, заслухавши доповідача про обставини справи і зміст апеляційної скарги, пояснення присутніх учасників судового провадження, вивчивши матеріали провадження, дослідивши доводи апеляційної скарги, встановила таке.

Відповідно до ст. 401 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

За змістом ч. 3 ст. 62 Конституції України обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях.

Положеннями ст. 17 КПК визначено, що особа вважається невинуватою у вчиненні кримінального правопорушення і не може бути піддана кримінальному покаранню, доки її винуватість не буде доведено у порядку, передбаченому цим Кодексом, і встановлено обвинувальним вироком суду, що набрав законної сили. Ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчиненні кримінального правопорушення і має бути виправданим, якщо сторона обвинувачення не доведе винуватості особи поза розумним сумнівом.

Як регламентовано ст. 91 КПК, доказуванню у кримінальному провадженні підлягають, зокрема, подія кримінального правопорушення (час, місце, спосіб та інші обставини вчинення кримінального правопорушення), а також винуватість обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення.

Обов`язок доказування зазначених обставин покладається на слідчого, прокурора та в установлених КПК випадках на потерпілого.

Обвинувальний вирок може бути постановлено судом лише в тому випадку, коли винуватість обвинуваченої особи доведено поза розумним сумнівом.

Тобто, дотримуючись засади змагальності та виконуючи свій професійний обов`язок, передбачений ст. 92 КПК, обвинувачення має довести перед судом за допомогою належних, допустимих та достовірних доказів, що існує єдина версія, якою розумна та безстороння людина може пояснити факти, встановлені в суді, а саме винуватість особи у вчиненні кримінального правопорушення, щодо якого їй пред`явлено обвинувачення.

Стандарт доведення поза розумним сумнівом означає, що сукупність обставин справи, встановлена під час судового розгляду, виключає будь-яке інше розумне пояснення події, що є предметом судового розгляду, крім того, що інкриміноване кримінальне правопорушення було вчинено і обвинувачений є винуватим у вчиненні цього кримінального правопорушення.

У відповідності до положень ст.124 Конституції України забезпечення доведеності вини належить до основних засад судочинства.

З матеріалів кримінального провадження вбачається, що на підтвердження висунутого ОСОБА_7 обвинувачення орган досудового розслідування посилався на показання потерпілого ОСОБА_10 свідків, протоколи, складені за результатом слідчих і негласних слідчих (розшукових) дій, та інші документи, детальний зміст яких відображено у вироку.

За наслідками всебічного, повного й неупередженого дослідження всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінивши кожний доказ із точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів із точки зору достатності та взаємозв`язку, місцевий суд дійшов висновку, про виправдання ОСОБА_7 на підставі п.2 ч.1 ст.373 КПК України.

Частина 2 ст. 369-2 КК України передбачає кримінальну відповідальність за прийняття пропозиції, обіцянки або одержання неправомірної вигоди для себе чи третьої особи за вплив на прийняття рішення особою, уповноваженою на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, або пропозиція чи обіцянка здійснити вплив за надання такої вигоди.

Згідно примітки до ст. 45 КК України, кримінальне правопорушення, передбачене ч.2 ст. 369-2 КК України, є корупційним кримінальним правопорушенням.

Відповідно до ст. 1 Закону України «Про запобігання корупції» неправомірна вигода - грошові кошти або інше майно, переваги, пільги, послуги, нематеріальні активи, будь-які інші вигоди нематеріального чи негрошового характеру, які обіцяють, пропонують, надають або одержують без законних на те підстав.

Так, органом досудового розслідування ОСОБА_7 обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.369 -2 КК України, вчиненого при наступних обставинах, 24.08.2017 о 11.40 год. ОСОБА_7 , до якого звернувся ОСОБА_10 з тим, щоб вирішити питання про оформлення ліцензії на внутрішні перевезення пасажирів на таксі та ліцензії на внутрішні перевезення пасажирів легковими автомобілями на замовлення, так як знав ОСОБА_7 як працівника Управління Укртрансбезпеки у Закарпатській області, вирішив використати дану ситуацію у корисливих цілях, з метою особистого збагачення. Реалізовуючи свій злочинний намір ОСОБА_7 , в ході вказаної зустрічі, яка відбувалася на газовій АЗС «Надежда», по вул.. Пряшівській, в м.Мукачево, діючи умисно, з корисливих мотивів, які полягали в його особистому протиправному збагаченні, переконав ОСОБА_10 в тому, що останній самостійно не зможе оформити в Державній службі України з безпеки на транспорті (Укртрансбезпеці) ліцензії на внутрішні перевезення пасажирів на таксі та ліцензії на внутрішні перевезення пасажирів легковими автомобілями на замовлення. При цьому, ОСОБА_7 , в ході вказаної розмови, пообіцяв ОСОБА_10 , що за грошові кошти в сумі 6000 грн. він, з використанням своїх зв`язків, вплине на службових осіб Державної служби України з безпеки на транспорті (Укртрансбезпеки), які уповноважені на виконання функцій держави у сфері ліцензування господарської діяльності з надання послуг з перевезення пасажирів, небезпечних вантажів, багажу автомобільним, залізничним, морським та річковим транспортом, при прийнятті ними позитивного рішення на його користь щодо оформлення ліцензій на внутрішні перевезення пасажирів на таксі та на внутрішні перевезення пасажирів легковими автомобілями на замовлення, на що ОСОБА_10 погодився. Далі, 26.08.2017 о 16.20 год. ОСОБА_7 , діючи умисно, з метою особистого протиправного збагачення, доводячи до кінця свій злочинний намір, знаходячись в салоні мікроавтобуса марки «Renault Master 2.5 DCI», номерний реєстраційний знак НОМЕР_1 , по вул. Підгорянська в м.Мукачево, одержав від ОСОБА_10 частину обумовленої раніше суми неправомірної вигоди в розмірі 5000 грн. за обіцянку здійснити вплив на службових осіб Державної служби України з безпеки на транспорті (Укртрансбезпеки) при прийнятті ними позитивного рішення на користь ОСОБА_10 щодо оформлення ліцензій на внутрішні перевезення пасажирів на таксі та на внутрішні перевезення пасажирів легковими автомобілями на замовлення, після чого, був викритий співробітниками УСБУ в Закарпатській області на місці вчинення злочину.

Водночас, допитані в судовому засіданні першої інстанції обвинувачений ОСОБА_7 , потерпілий ОСОБА_10 та свідки ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 Кейс ОСОБА_15 , не підтвердили викладені в обвинуваченні обставини, зокрема те, що ОСОБА_7 переконав ОСОБА_10 в тому, що останній самостійно не зможе оформити в Державній службі України з безпеки на транспорті ліцензії на внутрішні перевезення пасажирів на ліцензії на внутрішні перевезення пасажирів легковим автомобілями на замовлення.

Також, як вірно встановлено судом першої інстанції, у заяві ОСОБА_10 , викладеної у протоколі прийняття заяви про вчинене кримінальне правопорушення від 24.08.2017, яка надійшла до прокуратури Закарпатської області 24.08.2017 року, змісті заяви ОСОБА_10 від 24.08.2017, яку подано УСБУ по Закарпатській області 24.08.2017, показаннях ОСОБА_10 , інших письмових доказах, досліджених судом безпосередньо, відсутні відомості про те, що ОСОБА_7 переконав ОСОБА_10 в тому, що останній самостійно не зможе оформити в Державній службі України з безпеки на транспорті ліцензії на внутрішні перевезення пасажирів на ліцензії на внутрішні перевезення пасажирів легковим автомобілями на замовлення.

Відтак, колегія суддів погоджується із висновком місцевого суду про те, що органом досудового розслідування не надано суду доказів на підтвердження обставин, викладених у обвинувальному акті, а саме: що ОСОБА_7 з корисливих мотивів, які полягали в його особистому протиправному збагаченні, переконав Печору- ОСОБА_16 в тому, що останній самостійно не зможе оформити в Державній службі України з безпеки на транспорті ліцензії на внутрішні перевезення пасажирів на таксі та ліцензії на внутрішні перевезення пасажирів легковим автомобілями на замовлення та пообіцяв останньому, що за грошові кошти в сумі 6000,00 грн. він, з використанням своїх зв`язків, вплине на службових осіб Державної служби України з безпеки на транспорті, які уповноважені на виконання послуг з перевезення пасажирів, небезпечних вантажів, багажу автомобільним, залізничним, морським та річковим транспортом, при прийнятті ними позитивного рішення на його користь, а саме: щодо оформлення ліцензій на внутрішні перевезення пасажирів на таксі та на внутрішні перевезення пасажирів легковими автомобілями на замовлення.

Зазначені обставини стороною обвинувачення при апеляційному розгляді не спростовані.

Також, згідно апеляційної скарги прокурора, останній не згідний із визнанням судом першої інстанції недопустимими доказами отриманих в межах оперативної розшукової справи №132 «Терпіли» , заведеної 13.03.2017.

Разом з тим, відповідно до п. 5 ч. 1 ст. 3 КПК України досудове розслідування - стадія кримінального провадження, яка починається з моменту внесення відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань і закінчується закриттям кримінального провадження або направленням до суду обвинувального акта, клопотання про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру, клопотання про звільнення особи від кримінальної відповідальності.

Частинами 1, 2 ст. 214 КПК України встановлено, що слідчий, дізнавач, прокурор невідкладно, але не пізніше 24 годин після подання заяви, повідомлення про вчинене кримінальне правопорушення або після самостійного виявлення ним з будь-якого джерела обставин, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення, зобов`язаний внести відповідні відомості до Єдиного реєстру досудових розслідувань, розпочати розслідування та через 24 години з моменту внесення таких відомостей надати заявнику витяг з Єдиного реєстру досудових розслідувань. Досудове розслідування розпочинається з моменту внесення відомостей до Єдиного реєстру досудових розслідувань.

Відповідно до ч. 3 ст. 214 КПК України здійснення досудового розслідування, крім випадків, передбачених цією частиною, до внесення відомостей до реєстру або без такого внесення не допускається і тягне за собою відповідальність, встановлену законом. У невідкладних випадках до внесення відомостей до Єдиного реєстру досудових розслідувань може бути проведений огляд місця події (відомості вносяться невідкладно після завершення огляду).

Згідно з пунктом 4.3.1 Інструкції про організацію проведення негласних слідчих (розшукових) дій та використання їх результатів у кримінальному провадженні, затвердженої наказом Генеральної прокуратури України, Міністерства внутрішніх

справ України, Служби безпеки України, Адміністрації Державної прикордонної служби України, Міністерства фінансів України, Міністерства юстиції України від 16 листопада 2012 року № 114/1042/516/1199/936/1687/5 (далі Інструкція), якщо в результаті проведення негласної слідчої (розшукової) дії виявлено ознаки кримінального правопорушення, яке не розслідується в даному кримінальному провадженні, слідчим або уповноваженим оперативним підрозділом невідкладно складається протокол, що не пізніше 24 годин з моменту виявлення ознак зазначеного кримінального правопорушення надається прокурору, який здійснює нагляд за додержанням законів під час проведення досудового розслідування у формі процесуального керівництва.

Як вбачається з матеріалів кримінального провадження, датою внесення відомостей до ЄРДР за № 0000308 є 24.08.2017.

Відтак, як вірно зазначив суд першої інстанції саме з цієї дати могло бути розпочате досудове розслідування по кримінальному провадженню відносно ОСОБА_7 за ст. ч.3 ст. 368 КК України, вчинятися будь-які слідчі чи процесуальні дії, збиратися докази, прийматися процесуальні рішення, оскільки відповідно до ч. 3 ст. 214 КПК України, здійснення досудового розслідування до внесення відомостей до реєстру або без такого внесення не допускається і тягне за собою відповідальність, встановлену законом.

Також, як вбачається із супровідного листа начальника ВБКОЗ УСБУ в Закарпатській області ОСОБА_17 №58/14-3160 від 18.09.2017, СВ СУ прокуратури Закарпатської області скеровано матеріали оперативно-розшукових заходів, які проводилися в рамках ОРС № 132, з метою приєднання їх як доказів у кримінальному провадженні № 0000308, внесеному до ЄРДР 24.08.2017, зокрема диск DVD- R №58/14-145 від 26.08.2017; диск CD-R №58/14-147 від 04.09.2017, протокол за результатами проведення аудіо контролю особи №58/14-4084 від 26.08.2018, протокол за результатами зняття інформації з транспортних телекомунікаційних мереж №58/14-4086 від 04.09.2017 на 36 арк., протокол за результатами зняття інформації з транспортних телекомунікаційних мереж №58/14-4085 від 04.09.2017 (т.2 а.с. 49).

При цьому, як встановлено судом першої інстанції прокурором не надано відповідної ухвали слідчого судді, яка постановляється за клопотанням прокурора відповідно до вимог статті 257 КПК України, щоб отримана інформація в рамках оперативно-розшукової справи «Терпіли» № 132, заведена 13.03.2017 (тобто до внесення відомостей в ЄРДР у кримінальному провадженні № 0000308 від 24.08.2017) з класифікацією «прийняття пропозиції, обіцянки або одержання неправомірної вигоди за попередньою змовою групою осіб» (ч.3 ст. 368 КК України), могла бути використана в даному кримінальному провадженні, внаслідок чого надані стороною обвинувачення докази, зібрані в результаті негласних слідчих (розшукових) дій в межах оперативно-розшукової справи «Терпіли» № 132 відносно ОСОБА_7 (диск DVD-R № 58/14-145 від 26.08.2017, диск CD-R № 58/14-147 від 04.09.2017, протокол за результатами проведення аудіоконтролю особи № 58/14-4084 від 26.08.2017, протокол за результатами зняття інформації з транспортних телекомунікаційних мереж № 58/14-4089 від 04.09.2017; протокол за результатами зняття інформації з транспортних телекомунікаційних мереж № 58/14-4085 від 04.09.2017) не є допустимими в даному кримінальному провадженні на підставі п.1 ч.2 ст. 87 КПК України.

На переконання колегії суддів апеляційного суду, усупереч доводам апеляційної скарги, судом першої інстанції надано оцінку доказам сторони обвинувачення.

Щодо клопотання прокурора про дослідження доказів, зазначених ним в апеляційній скарзі, то таке є безпідставним, з огляду на те, що судом першої інстанції були досліджені докази сторони обвинувачення в повному обсязі, в тому числі докази, на які посилається прокурор.

Таким чином, колегія суддів приходить до переконання, що місцевий суд ретельно перевірив наявні у кримінальному провадженні докази, на підставі яких ОСОБА_7 було висунуто обвинувачення, з дотриманням вимог ст. 94 КПК України оцінив кожний доказ із точки зору належності, допустимості, достовірності та достатності, вірно встановив фактичні обставини справи та дійшов правильного висновку про недоведеність стороною обвинувачення належними та допустимими доказами вини ОСОБА_7 в інкримінованому йому кримінальному правопорушенні, ухваливши виправдувальних вирок.

Інші доводи поданої апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції та не є підставою для скасування оскаржуваного вироку.

Апеляційний суд приходить до висновку, що місцевий суд при розгляді даної справи не допустив таких порушень вимог кримінального процесуального законодавства України, які перешкодили чи могли перешкодити суду повно та всебічно розглянути справу і постановити законний, обґрунтований та справедливий вирок.

Ураховуючи наведене вище, рішення місцевого суду щодо ОСОБА_7 , колегією суддів визнається законним, обґрунтованим та вмотивованим. В оскаржуваному вироку наведено належні та достатні мотиви і підстави для його ухвалення.

З огляду на викладене, колегія суддів визнає апеляційну скаргу прокурора необґрунтованою. Вирок суду ухвалений з дотриманням вимог глави 29 КПК України, є законним, обґрунтованим та вмотивованим, і підстав для його скасування немає.

Керуючись ст.ст. 404, 405, 407,419 КПК України, колегія суддів

п о с т а н о в и л а:

апеляційну скаргу заступника начальника відділу процесуального керівництва у кримінальних провадженнях слідчих територіального управління Державного бюро розслідувань Закарпатської обласної прокуратури ОСОБА_6 , залишити без задоволення, а вирок Мукачівського міськрайонного суду Закарпатської області від 31 серпня 2021 року щодо ОСОБА_7 , без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту постановлення та може бути оскаржена в касаційному порядку протягом трьох місяців з дня її проголошення.

Головуючий

Судді