Дата документу 14.02.2023 Справа № 315/97/22
ЗАПОРІЗЬКИЙ Апеляційний суд
Провадження №11-кп/807/670/23Головуючий у 1-й інстанції ОСОБА_1
Єдиний унікальний №315/97/22Суддя-доповідач в 2-й інстанції ОСОБА_2
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 лютого 2023 року м.Запоріжжя

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Запорізького апеляційного суду в складі

головуючого ОСОБА_2

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4

за участі секретаря ОСОБА_5

прокурора ОСОБА_6 (в режимі відеоконференції)

захисника ОСОБА_7 (в режимі відеоконференції)

обвинуваченого ОСОБА_8 (в режимі відеоконференції),

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_8 на ухвалу Заводського районного суду м.Запоріжжя від 28 грудня 2022 року про продовження строку тримання під вартою

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця смт Пісківка Бороднянського району Київської області, зареєстрований в АДРЕСА_1 , проживає у АДРЕСА_2 ,

обвинуваченого у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.185, ч.2 ст. 186 КК України,

ВСТАНОВИЛА

Вказаною ухвалою районного суду до 26.02.2023 року включно продовжено строк тримання під вартою обвинуваченого ОСОБА_8 .

В апеляційній скарзі обвинувачений просив ухвалу суду скасувати, ухвалити нову ухвалу, якою застосувати до нього більш м`який запобіжний захід. Свої вимоги мотивував тим, що він незаконно утримується під вартою, оскільки матеріали кримінального провадження відсутні. Обвинувачений перебуває під вартою протягом одного року, за цей час не відбулося жодного засідання по суті. Вказує, що зареєстрований в смт Пісківка Бороднянського району Київської області і проживав там з дитинства. Звертає увагу про наявність поручителів ОСОБА_9 та ОСОБА_10 .

Заслухавши доповідь судді про сутність судового рішення та аргументи скарги; з`ясувавши позицію обвинуваченого та його захисника, які повністю підтримали доводи та вимоги апеляційної скарги та наполягали на її задоволенні; прокурора, яка заперечила проти апеляційної скарги та просила ухвалу суду залишити без змін; перевіривши матеріали провадження і обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з огляду на наступне.

В провадженні Гуляйпільського районного суду Запорізької області перебувало кримінальне провадження за обвинуваченням ОСОБА_8 у вчиненні передбачених ч.2 ст.185, ч.2 ст.186 КК кримінальних правопорушень.

Розпорядженням голови Верховного Суду територіальна підсудність судових справ Гуляйпільського районного суду Запорізької області визначена за Заводським районним судом м.Запоріжжя.

Прокурор звернулась до суду з клопотанням про продовження обвинуваченому ОСОБА_8 строку тримання під вартою.

Суд першої інстанції, продовжуючи строк тримання під вартою обвинуваченого, виходив з того, що у справі існують ризики того, що обвинувачений, перебуваючи на волі, може переховуватися від суду, незаконно впливати на потерпілих, свідків, а також вчинити інше кримінальне правопорушення, тому необхідно продовжити строк тримання під вартою обвинуваченого, оскільки заявлені ризики не зменшились та продовжують існувати.

Колегія суддів погоджується із таким рішенням суду першої інстанції виходячи з такого.

Відповідно до вимог ст.177 КПК підставою для застосування до обвинуваченого запобіжного заходу є наявність ризиків, які дають достатні підстави суду вважати, що обвинувачений може переховуватися від суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому він обвинувачується.

Відповідно до ч.1 ст.183 КПК тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти передбаченим ст.177 КПК ризикам.

За змістом ст.199 КПК, розглядаючи клопотання про продовження строку тримання під вартою, для прийняття законного та обґрунтованого рішення, суд має з`ясувати всі обставини, які передбачають підстави для застосування цього запобіжного заходу та умови, за яких таке продовження можливе.

При вирішенні питання про продовження запобіжного заходу у виді тримання під вартою суд, крім наявності зазначених у ст.177 КПК ризиків, зобов`язаний оцінити та врахувати й передбачені ст.178 КПК обставини, зокрема тяжкість покарання, що загрожує обвинуваченому в разі визнання його винуватим у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого він обвинувачується, міцність його соціальних зв`язків, наявність у обвинуваченого постійного місця роботи та дані, які його характеризують.

На переконання колегії суддів, рішення суду про продовження запобіжного заходу у виді тримання під вартою обвинуваченого ОСОБА_8 ґрунтується на зазначених вимогах процесуального закону.

Перевіряючи доводи клопотання прокурора на предмет наявності передбачених ст.177 КПК ризиків, суд першої інстанції правильно встановив, що заявлені ризики переховування від суду, незаконного впливу на потерпілих, свідків та вчинення іншого кримінального правопорушення об`єктивно існують і для їх запобігання необхідно продовжити строк тримання під вартою ОСОБА_8 .

На підтвердження вказаних ризиків свідчить те, що ОСОБА_8 обвинувачується у вчиненні злочинів проти власності, один з яких відноситься до категорії тяжких, і за його вчинення передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк від 4 до 6 років.

Наведені обставини дають достатні підстави для висновку, що обвинувачений, будучи обізнаним про суворість покарання, яке може бути йому призначено у разі визнання його винуватим, опинившись на волі, потенційно може переховуватися від суду з метою уникнення кримінальної відповідальності за інкриміновані кримінальні правопорушення.

Також встановлено, що судовий розгляд кримінального провадження щодо ОСОБА_8 наразі не завершено, а тому, з огляду на обставини вчинення інкримінованих злочинів, які поставлено у провину обвинуваченому, існують достатні підстави стверджувати про існування ризику незаконного впливу на потерпілих та свідків, анкетні дані та адреси проживання яких відомі.

Згідно наявних матеріалів провадження встановлено, що ОСОБА_8 неодружений, стійкі соціальні зв`язки відсутні. Обвинувачений офіційно не працевлаштований, постійного щомісячного доходу не має.

Крім того, колегією суддів встановлено, що ОСОБА_8 раніше неодноразово притягався до кримінальної відповідальності, в тому числі за вчинення корисливих злочинів. Вчинив інкриміновані злочини через півтора місяці після звільнення з місця позбавлення волі.

Такі обставини, на переконання колегії суддів, дають достатні підстави для висновку, що обвинувачений на шлях виправлення та перевиховання не став, за відсутності стримуючих факторів його належної процесуальної поведінки та законних джерел доходу, опинившись на волі, потенційно з великою вірогідністю може продовжувати займатись протиправною діяльністю, тобто вчинити інше кримінальне правопорушення.

Наявність у ОСОБА_8 зареєстрованого місця проживання, на що він посилається в апеляційній скарзі, не може бути беззаперечним стримуючим фактором подальшої належної процесуальної поведінки обвинуваченого. Крім того, навіть за наведених характеризуючих обставин ОСОБА_8 стійких соціальних зв`язків та законного джерела доходу не має.

Відтак, з урахуванням конкретних обставин даного кримінального провадження, колегія суддів, усупереч доводам апеляційної скарги обвинуваченого, вважає, що прокурором доведено обставини, які виправдовують подальше обмеження права ОСОБА_8 перебувати на волі за відсутності підстав для застосування до обвинуваченого більш м`якого запобіжного заходу.

Наведені вище обставини у їх сукупності дали суду достатні підстави для висновку щодо необхідності продовження строку тримання під вартою обвинуваченого, оскільки передбачені ст.177 КПК ризики на даний час не зменшились та продовжують існувати.

На переконання колегії суддів, рішення суду про продовження строку тримання ОСОБА_8 під вартою відповідає характеру і тяжкості інкримінованих діянь, даним про особу обвинуваченого та не надає можливості перешкоджання інтересам правосуддя, а також відповідає практиці Європейського Суду з прав людини, яка свідчить про те, що рішення суду повинно забезпечити не тільки права обвинуваченого, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів.

Даних, які би безумовно унеможливлювали подальше утримання ОСОБА_8 під вартою, надані матеріали провадження не містять.

Отже колегія суддів, виходячи з наведених в апеляційній скарзі обвинуваченого мотивів, не вбачає законних та обґрунтованих підстав для скасування оскаржуваної ухвали чи зміни запобіжного заходу обвинуваченому за наслідками апеляційного розгляду.

Істотних порушень кримінального процесуального закону, що тягнуть за собою безумовне скасування ухвали суду першої інстанції, під час апеляційного розгляді не встановлено.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.407, 418, 419 КПК України, колегія суддів

УХВАЛИЛА

Апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_8 залишити без задоволення.

Ухвалу Заводського районного суду м.Запоріжжя від 28 грудня 2022 року про продовження строку тримання під вартою ОСОБА_8 залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її оголошення та оскарженню не підлягає.

Головуючий суддяСуддяСуддя
ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4