13.02.2023
Справа № 331/1611/22
Провадження № 1-кп/331/196/2023
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 лютого 2023 року Колегія суддів Жовтневого районного суду м. Запоріжжя у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

при секретарі ОСОБА_4

за участі

прокурора ОСОБА_5 ,

захисника ОСОБА_6 ,

обвинуваченого ОСОБА_7

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду у м. Запоріжжі кримінальне провадження за обвинуваченням ОСОБА_7 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст. 258-3 КК України , -

в с т а н о в и л а:

В провадженні Жовтневого районного суду м. Запоріжжя перебуває кримінальне провадження за обвинуваченням ОСОБА_7 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст. 258-3 КК України.

Через адміністрацію ДУ «Запорізький слідчий ізолятор» від обвинуваченого ОСОБА_7 надійшла заява про відвід прокурора ОСОБА_5 по даному кримінальному провадженню. В обґрунтування вказаної заяви обвинувачений зазначає, що прокурор ОСОБА_5 в порушення законних вимог, передбачених ч.1 ст. 208 КПК України 27 лютого 2022 року прийняв незаконне рішення щодо його арешту строком на 30 днів. Крім того, обвинувачений посилається на те, що в судовому засіданні, яке було призначене на 21.10.2022 р. прокурор ОСОБА_5 надав суду завідомо неправдиві результати НСРД, які проводились на його думку незаконно, оскільки в матеріалах справи відсутнє відповідно рішення слідчого судді. Додатково зазначив, що в судовому засіданні яке було призначене на 09.01.2023 р. свідок сторони обвинувачення ОСОБА_8 повідомив про те, що слідчий СБУ його підкупив, через що ним були надані неправдиві покази, прокурор ОСОБА_5 знав про це та допустив порушення норм ст.366,384 КПК України. Крім того, зазначив, що прокурор ОСОБА_5 свідомо перешкоджає допиту свідків ОСОБА_9 та ОСОБА_10 , тим самим порушує норми ч.3 ст. 23 КПК України.

В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_7 підтримав свою заяву та просив її задовольнити.

Захисник ОСОБА_6 підтримав думку обвинуваченого.

Прокурор ОСОБА_5 проти задоволення відводу заперечив, зазначивши, що ним здійснювався нагляд за проведенням досудового розслідування відповідно до норм КПК України, усі докази, які можуть підтвердити провину обвинуваченого, ним надані колегії суддів, ті докази, які не мають значення, відповідно. і не подаються суду. просив відмовити у задоволенні заяви обвинуваченого.

Вислухавши думку учасників судового процесу, колегія суддів дійшла наступного.

Згідно ч. 1 ст. 77 КПК України, прокурор, слідчий, дізнавач не має права брати участь у кримінальному провадженні:

1) якщо він є заявником, потерпілим, цивільним позивачем, цивільним відповідачем, членом сім`ї або близьким родичем сторони, заявника, потерпілого, цивільного позивача або цивільного відповідача;

2) якщо він брав участь у цьому ж провадженні як слідчий суддя, суддя, захисник або представник, свідок, експерт, спеціаліст, представник персоналу органу пробації, перекладач;

3) якщо він особисто, його близькі родичі чи члени його сім`ї заінтересовані в результатах кримінального провадження або існують інші обставини, які викликають обґрунтовані сумніви в його неупередженості.

Відповідно до частини 5 ст. 80 КПК України, відвід повинен бути вмотивованим.

У судовому засіданні було встановлено, що обвинувачений ОСОБА_7 раніше звертався до суду із заявами про відвід прокурора, які були розглянуті по суті та у їх задоволенні було відмовлено. Станом на сьогодні як підставу для відводу ОСОБА_7 , знову вказує на незаконне обрання щодо нього запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою прокурором, а не слідчим суддею, а також незаконне проведення НСРД під час досудвого розслідування, які вже аналізувались колегією суддів, тому у цій частині суд вважає, що заява про відвід прокурору ОСОБА_5 має ознаки зловживання.

Також обвинувачений ОСОБА_7 зазначає, що прокурор надав суду неправдиві докази (зокрема, пояснення свідка ОСОБА_11 ), а також перешкоджає явки до суду інших свідків, що підтверджує упередженість прокурора ОСОБА_5 .

Колегія суддів вкотре зазначає, що відповідно до ст. 89 КПК України суд вирішує питання допустимості доказів під час їх оцінки в нарадчій кімнаті під час ухвалення судового рішення. У разі встановлення очевидної недопустимості доказу під час судового розгляду суд визнає цей доказ недопустимим, що тягне за собою неможливість дослідження такого доказу або припинення його дослідження в судовому засіданні, якщо таке дослідження було розпочате. Сторони кримінального провадження, потерпілий, представник юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, мають право під час судового розгляду подавати клопотання про визнання доказів недопустимими, а також наводити заперечення проти визнання доказів недопустимими.

Відповідно до ст. 94 КПК України слідчий, прокурор, слідчий суддя, суд за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінюють кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення. Жоден доказ не має наперед встановленої сили.

Таким чином, питання оцінки доказів на їх допустимість та належність, а також щодо дотримання прокурором процесуальних норм під час збору доказів є предметом розгляду суда у нарадчій кімнаті, та не може бути визнано підставою для відводу прокурора.

В той же час, стаття 92 КПК України обов`язок доказування обставин, передбачених статтею 91 цього Кодексу, за винятком випадків, передбачених частиною другою цієї статті, покладається на слідчого, прокурора та, в установлених цим Кодексом випадках, - на потерпілого. Обов`язок доказування належності та допустимості доказів, даних щодо розміру процесуальних витрат та обставин, які характеризують обвинуваченого, покладається на сторону, що їх подає.

Аналіз вказаної вище норми Закону свідчить про те, що доведення винуватості обвинуваченого є обов"язком прокурора, який в силу ст. 36 КПК України, здійснюючи свої повноваження відповідно до вимог цього Кодексу, є самостійним у своїй процесуальній діяльності, втручання в яку осіб, що не мають на те законних повноважень, забороняється. Органи державної влади, органи місцевого самоврядування, підприємства, установи та організації, службові та інші фізичні особи зобов`язані виконувати законні вимоги та процесуальні рішення прокурора.

Враховуючи наведене, коллегія суддів приходить до висновку, що відвід, заявлений обвинуваченим ОСОБА_7 прокурору Запорізької обласної прокуратури ОСОБА_5 , задоволенню не підлягає.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 75-83 КПК, колегія суддів,-

у х в а л и л а:

У задоволенні заяви обвинуваченого ОСОБА_7 про відвід прокурора ОСОБА_5 від участі у кримінальному провадженні № 1-кп/331/196/2023 за обвинуваченням ОСОБА_7 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст. 258-3 КК України, відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий суддя ОСОБА_1

Суддя ОСОБА_3

Суддя ОСОБА_2