Справа № 357/4952/20
У Х В А Л А

21.03.2023 м. Біла Церква

Білоцерківський міськрайонний суд Київської області в складі:

головуючого судді: ОСОБА_1 ,

за участю секретаря судового засідання: ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні в приміщенні суду м. Біла Церква, Київської області клопотання прокурора Білоцерківської окружної прокуратури Київської області ОСОБА_3 про надання дозволу на затримання обвинуваченого з метою його приводу для участі в розгляді клопотання про обрання/застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою у рамках кримінального провадження внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0001591 від 20.04.2020 за обвинуваченням ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 122 КК України,

сторони кримінального провадження та інші учасники судового провадження:

прокурор Білоцерківської окружної прокуратури Київської області: ОСОБА_3 ,

У С Т А Н О В И В :

Суть питання, що вирішується ухвалою, і за чиєю ініціативою воно розглядається.

В провадженні суду перебуває кримінальне провадження № 0001591 від 20.04.2020 за обвинуваченням ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 122 КК України, в ході якого прокурором заявлені клопотання про оголошення обвинуваченого в розшук із зупиненням провадження, дозвіл на затримання обвинуваченого з метою приводу та про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою, у зв`язку з таким розшуком, яке умотивоване тим, що наявні передумови, визначені ст. ст. 189, 335 КПК України, для здійснення таких дій, так як обвинувачений ухиляється від суду, обов`язки регламентовані ст. 42 наведеного Кодексу не виконує.

Позиція сторін

Прокурор у судовому засіданні зазначив, що з боку обвинуваченого ОСОБА_4 вбачається ризик, передбачений п. 1 ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме переховування обвинуваченого від суду, у зв`язку з чим просив оголосити ОСОБА_4 у розшук, а провадження по справі зупинити та надати дозвіл на затримання обвинуваченого з метою приводу, надавши суду клопотання про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою

В обґрунтування заявлених клопотання прокурор зазначив, що відносно ОСОБА_4 в суді перебуває на розгляді два кримінальних проваджень, які відповідно до вимоги ІТ про судимість останнього були вчиненні під час іспитового строку за попереднім вироком Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 11.04.2018.

Крім цього ухвалою суду від 22.09.2020 в рамках вказаного кримінального провадження обвинувачений ОСОБА_4 був оголошений у розшук, але за листом заступника начальника Білоцерківського районного управління поліції Головного управління Національної поліції в Київській області ОСОБА_5 , обвинувачений з розшуку був знятий у зв`язку з встановленням місця знаходження розшукуваного, однак обвинувачений ОСОБА_4 в суд доставлений не був, місце проживання також працівниками поліції не встановлено.

Також застосований ухвалою суду від 07.02.2023 привід відносно ОСОБА_4 залишився невиконаним працівниками поліції, тобто до суду надійшов рапорт оперуповноваженого СРЗПО ВКП Білоцерківського районного управління поліції Головного Управління Національної поліції України в Київській області, з якого вбачається, що ОСОБА_4 відсутній за місцем свого проживання, в ході спілкування з сусідами з`ясовано, що ОСОБА_4 в м. Узин, Білоцерківського району, Київської області не з`являється приблизно рік, місце проживання ОСОБА_4 на сьогоднішній день невідоме.

Таким чином прокурор вважає, що ризик, передбачений п. 1 ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме обвинувачений може переховуватись від суду з метою уникнення відповідальності є дійсним.

Мотиви, з яких суд виходить при постановленні ухвали, і положення закону, яким він керував.

Суд заслухавши думку прокурора, який клопотання підтримав та просив задовольнити з підстав, викладених у них, вивчивши матеріали судового провадження, приходить до наступного.

Згідно із обвинувальним актом, ОСОБА_4 обвинувачується за ч. 1 ст. 122 КК України, тобто в умисному середньої тяжкості тілесному ушкодженні, тобто умисному ушкодженні, яке не є небезпечним для життя і не потягло за собою наслідків, передбачених у статті 121 Кримінального кодексу України, але такому, що спричинило тривалий розлад здоров`я, вчиненому за наступних обставин.

19.04.2020 приблизно о 19.00 годин ОСОБА_4 перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, знаходячись всередині житлового будинку за адресою: АДРЕСА_1 , на ґрунті раптово виниклих неприязних відносин із ОСОБА_6 , діючи з метою заподіяння тілесних ушкоджень останньому, усвідомлюючи протиправність своїх дій, передбачаючи суспільно небезпечні наслідки та можливість спричинення шкоди здоров`ю потерпілого, умисно наніс один удар ногою в ліву частину тулубу потерпілого ОСОБА_6 , від якого останній впав на підлогу. Після чого ОСОБА_4 , взявши до рук дерев`яну колоду та усвідомлюючи суспільну небезпечність і незаконність своїх дій, а також бажаючи настання суспільно небезпечних наслідків у вигляді спричинення фізичного болю та нанесення тілесних ушкоджень ОСОБА_6 , умисно наніс приблизно двох ударів вказаною дерев`яною колодою по голові ОСОБА_6 .

Внаслідок умисних протиправних дій ОСОБА_4 потерпілому ОСОБА_6 спричинено наступні тілесні ушкодження: закриті переломи 6 та 7 ребер зліва та 6 ребра справа; струс головного мозку; рани в тім`яній області справа, в області правого вуха та на правій вушній раковині; синці на повіках обох очей.

Таким чином обвинуваченому ОСОБА_4 інкриміновані дії, передбачені ч. 1 ст. 122 КК України, які відповідно до ст. 12 КК України відносяться до нетяжких злочинів.

Згідно анкетних даних зазначених у обвинувальному акті, обвинувачений ОСОБА_4 зареєстрований за адресою: АДРЕСА_2 , проживає за адресою: АДРЕСА_3 .

Відповідно до матеріалів щодо виконання приводу, працівниками поліції встановлено, що обвинувачений ОСОБА_4 за вказаними в обвинувальному акті адресами не проживає.

Згідно зі ст. 188 КПК України прокурор має право звернутися із клопотанням про дозвіл на затримання обвинуваченого з метою його приводу для участі в розгляді клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Це клопотання може бути, зокрема, подане одночасно з поданням клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою або зміни іншого запобіжного заходу на тримання під вартою.

Прокурор додає до клопотання документи, які підтверджують зазначені у пунктах 1, 2 частини четвертої статті 189 цього Кодексу обставини, тобто що є наявність підстав для тримання під вартою обвинуваченого, а також є достатні підстави вважати, що: 1) обвинувачений переховується від органів досудового розслідування чи суду; 2) одержавши відомості про звернення прокурора до суду із клопотанням про застосування запобіжного заходу обвинувачений до початку розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу вчинить дії, які є підставою для застосування запобіжного заходу і зазначені у статті 177 цього Кодексу.

З аналізу правових норм щодо вирішення клопотання про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, суд вважає необхідним зазначити наступне, згідно зі ст. 186 КПК України, клопотання про застосування або зміну запобіжного заходу розглядається слідчим суддею, судом невідкладно, але не пізніше сімдесяти двох годин з моменту фактичного затримання підозрюваного, обвинуваченого або з моменту надходження до суду клопотання, якщо підозрюваний, обвинувачений перебуває на свободі, чи з моменту подання підозрюваним, обвинуваченим, його захисником до суду відповідного клопотання.

Відповідно до ч. 1 ст. 193 КПК України, розгляд клопотання про застосування запобіжного заходу здійснюється за участю прокурора, підозрюваного, обвинуваченого, його захисника, крім випадків, передбачених частиною шостою цієї статті.

Отже, розгляд клопотання, про застосування запобіжного заходу, без участі обвинуваченого не передбачений.

Крім цього відповідно до ч. 2 ст. 187 КПК України, якщо слідчий, прокурор подав разом із клопотанням про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою клопотання про дозвіл на затримання підозрюваного, обвинуваченого з метою його приводу, слідчий суддя, суд приймає рішення згідно зі статтею 189 цього Кодексу.

Згідно із ч. 3 ст. 189 КПК України, при вирішенні питання про надання дозволу на затримання обвинуваченого з метою його приводу, прокурор має довести, що зазначені у клопотанні про застосування запобіжного заходу обставини вказують на наявність підстав для тримання під вартою обвинуваченого, а також є достатні підстави вважати, що:

1) обвинувачений переховується від органів досудового розслідування чи суду;

2) одержавши відомості про звернення прокурора до суду із клопотанням про застосування запобіжного заходу, обвинувачений до початку розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу вчинить дії, які є підставою для застосування запобіжного заходу і зазначені у статті 177 цього Кодексу.

Згідно із ч. 2 ст. 177 КПК України, підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті.

Відповідно до ч. 1 ст. 177 КПК України, метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам:

1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду;

2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення;

3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні;

4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином;

5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Згідно із ч. 1 ст. 183 КПК України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених частиною п`ятою статті 176 цього Кодексу.

Відповідно до п. 4 ч. 3 ст. 183 КПК України, запобіжний захід у вигляді тримання під вартою не може бути застосований, окрім як: до раніше не судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад п`ять років.

Таким чином в судовому засіданні встановлено, що ОСОБА_4 раніше судимий 11.04.2018 Білоцерківським міськрайонним судом Київської області за ч. 3 ст. 15 ч. 3 ст. 185 КК України до позбавлення волі на строк чотири роки, на підставі ст. ст. 75, 76 КК України звільнений від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком на два роки.

Отже, згідно із п. 4 ч. 3 ст. 183 КПК України, ОСОБА_4 є особою, до якої може бути застосований запобіжний захід у виді тримання під вартою.

При вирішенні питання про застосування строку тримання обвинуваченого під вартою в суді на стадії судового провадження, значимим є вирішення питання про наявність ризиків, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України.

Це обумовлюється тим, що на цій стадії суд, не перевіряє обґрунтованість підозри, оскільки остання перестала існувати і на її заміну висунуте обвинувачення.

В свою чергу, обґрунтованість обвинувачення вирішується при ухваленні вироку, що визначено у ст. 368 КПК України.

В судовому засіданні прокурором ОСОБА_3 доведений ризик, передбачений п. 1 ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме переховування обвинуваченого від суду.

Так, обвинувачений ухвалою суду від 22.09.2020 був оголошений в розшук, але за листом заступника начальника Білоцерківського районного управління поліції Головного управління Національної поліції в Київській області ОСОБА_5 , обвинувачений з розшуку був знятий у зв`язку з встановленням місця знаходження розшукуваного, однак обвинувачений ОСОБА_4 в суд доставлений не був, місце проживання також працівниками поліції не встановлено.

На неодноразові виклики в судові засідання, які були призначені на 07.02.2023, на 21.03.2023 не з`явився, причини неявки суду не повідомив. Ухвала суду від 07.02.2023 про привід також залишилась невиконаною працівниками поліції, оскільки згідно з рапорту ОСОБА_4 за адресами, зазначеними в обвинувальному акті більш року не проживає.

Згідно рішення ЄСПЛ у справі "Смірнов проти України" від 08.11.2005, в силу вимог ч. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, обов`язок швидкого здійснення правосуддя покладається, в першу чергу, на відповідні державні судові органи. Розумність тривалості судового провадження оцінюється в залежності від обставин справи та з огляду на складність справи, поведінки сторін, предмету спору. Нездатність суду ефективно протидіяти недобросовісно створюваним учасниками справи перепонам для руху справи, є порушенням ч. 1 ст. 6 даної Конвенції. Крім того, в своїх рішеннях Європейський суд також наголошує, що сторона, яка задіяна в ході судового розгляду, зобов`язана з розумним інтервалом сама цікавитись провадженням у її справі, добросовісно користуватися належними їй процесуальними правами та неухильно виконувати процесуальні обов`язки.

В зв`язку із цим, суд вважає, що існує ризик, передбачений п. 1 ч. 1 ст. 177 КПК України, а досягнення мети запобіжного заходу визначеного у ч. 1 ст. 177 КПК України, з огляду на злісне ухилення ОСОБА_4 від явки до суду, відсутність у нього соціальних зв`язків, які заслуговують на довіру, адже він непрацюючий, неодружений, більш м`якими запобіжними заходами, аніж тримання під вартою, неможливе.

Таким чином, викладене, свідчить про те, що наявні підстави, передбачені ст. 189 КК України, для надання дозволу на затримання ОСОБА_4 з метою приводу.

Натомість, відповідно до ч. 3 ст. 190 КПК України, ухвала про дозвіл на затримання з метою приводу втрачає законну силу з моменту: приводу підозрюваного, обвинуваченого до суду; закінчення строку дії ухвали, зазначеного в ній, або закінчення шести місяців із дати постановлення ухвали, у якій не зазначено строку її дії; добровільного з`явлення підозрюваного до слідчого судді, а обвинуваченого до суду, про що слідчий суддя, суд повідомляє прокурора; відкликання ухвали прокурором.

Отже, ухвала суду про дозвіл на затримання з метою приводу обвинуваченого має обмежений строк дії, який перевищує строк розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою, яке без участі обвинуваченого не розглядається.

В зв`язку із цим, на даний час, підстав для розгляду питання щодо застосування до ОСОБА_4 запобіжного заходу у виді тримання під вартою, немає.

Разом з тим, відповідно до п. 1 ч. 7 ст. 42 КПК України, обвинувачений зобов`язаний з`являтися за судовим викликом.

В частині клопотання прокурора про оголошення обвинуваченого в розшук та зупинення провадження, суд вважає за необхідне зазначити наступне.

Відповідно до ст. 335 КПК України передбачено, що у разі якщо обвинувачений ухилився від суду, суд зупиняє судове провадження щодо цього обвинуваченого до його розшуку і продовжує судове провадження стосовно інших обвинувачених, якщо воно здійснюється щодо декількох осіб. Розшук обвинуваченого, який ухилився від суду, оголошується ухвалою суду, організація виконання якої доручається слідчому та/або прокурору.

Як наслідок, на переконання суду, є наявними передумови регламентовані нормами вищенаведеного діючого кримінального процесуального законодавства України, які в своїй сукупності, у світлі даних вказаних заявником у цьому клопотанні, обумовлюють доцільність оголошення у розшук обвинуваченого, а тому клопотання прокурора в частині оголошення обвинуваченого в розшук підлягає задоволенню, провадження у справі зупиненню.

При цьому, відповідно до ст. 335 КПК України організацію виконання ухвали в частині розшуку слід доручити прокурору, що здійснює процесуальне керівництво в даному кримінальному провадженні ОСОБА_3 .

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 1-29, 188-190, 369-372, 376 КПК України, суд

П О С Т А Н О В И В :

Клопотання прокурора Білоцерківської окружної прокуратури Київської області ОСОБА_3 про надання дозволу на затримання обвинуваченого ОСОБА_4 з метою його приводу для участі в розгляді клопотання про обрання/застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, - задовольнити.

Надати дозвіл на затримання обвинуваченого ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Біла Церква Київської області, громадянина України, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_2 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_3 , з метою його приводу для участі в розгляді клопотання про обрання/застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Оголосити в розшук обвинуваченого ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Біла Церква Київської області, громадянина України, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_2 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_3 .

В силу ч. 2 ст. 190 КПК України, вказати адресу прокурора Білоцерківської окружної прокуратури Київської області ОСОБА_3 - Київська область, м. Біла Церква, вул. Шолом Алейхема, 38-А, моб. тел.: НОМЕР_1 .

Судове провадження за № 1-кп/357/92/23 по справі № 357/4952/20 у кримінальному провадженню № 0001591 від 20.04.2020 відносно ОСОБА_4 по обвинуваченню за ч. 1 ст. 122 КК України - зупинити до розшуку обвинуваченого ОСОБА_4 .

Ухвала про дозвіл на затримання з метою приводу втрачає законну силу з моменту: 1) приводу обвинуваченого до суду; 2-1) добровільного з`явлення обвинуваченого до суду, про що, суд повідомляє прокурора; 3) відкликання ухвали прокурором.

Організацію виконання ухвали доручити слідчому відділу Білоцерківського районного управління поліції Головного Управління Національної поліції України в Київській області та прокурору Білоцерківської окружної прокуратури Київської області ОСОБА_3 .

Ухвала оскарженню не підлягає. Заперечення проти неї можуть бути включені до апеляційної скарги на судове рішення, передбачене частиною першою статті 392 Кримінального процесуального Кодексу України.

СуддяОСОБА_1