Єдиний унікальний номер 722/1457/22
Номер провадження 1-кп/722/96/22
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 грудня 2022 року Сокирянський районний суд Чернівецької області

в складі:

головуючого судді ОСОБА_1

секретаря судових засідань ОСОБА_2

з участю:

прокурора ОСОБА_3

та обвинуваченого ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Сокиряни кримінальне провадження відносно

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с.Копачени Лазовського району, Республіка Молдова, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , та фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , громадянина України, з повною загальною середньою освітою, вдівця, пенсіонера, не судимого

обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.185 КК України,-

ВСТАНОВИВ:

07 вересня 2022 року близько 07 години 30 хвилин ОСОБА_4 в період введеного на території України відповідно до Указу Президента України №64 від 24.02.2022 року та продовженого відповідно до Указу Президента України №573 від 12.08.2022 року воєнного стану, перебуваючи у приміщенні вбиральні КНП «Сокирянська лікарня», що знаходиться за адресою: м.Сокиряни, вул.Кобилянська,43 Дністровського району Чернівецької області, на умивальнику побачив жіночий гаманець чорного кольору, в якому знаходились грошові кошти в сумі 2200 грн., різними купюрами та номіналом. В подальшому, ОСОБА_4 , не вживаючи будь - яких заходів для повернення знайденого ним майна, усвідомлюючи те, що знайдені ним грошові кошти належать іншій особі, шляхом вільного доступу, умисно таємно викрав із зазначеного гаманця грошові кошти в сумі 2200 грн., після чого разом із викраденими грошовими коштами місце вчинення злочину залишив, спричинивши своїми діями ОСОБА_6 матеріальної шкоди на суму 2200 грн.

Обвинувачений ОСОБА_4 під час судового розгляду кримінального провадження свою винуватість у таємному викраденні майна, яке належить ОСОБА_6 , визнав в повному об`ємі та щиро розкаявся, підтвердивши викладені в обвинувальному акті обставини щодо часу, місця та способу вчинення ним кримінального правопорушення.

У відповідності до вимог ст.325 КПК України, судовий розгляд кримінального провадження проведено за відсутності потерпілої ОСОБА_6 , яка будучи належним чином повідомлена про дату, час і місце розгляду кримінального провадження, за викликом в судове засідання не прибула, однак подала до суду письмову заяву, у якій просила провести судовий розгляд кримінального провадження за її відсутності, претензій до обвинуваченого не має.

Крім повного визнання обвинуваченим ОСОБА_4 своєї винуватості у вчиненні крадіжки чужого майна, його вина у вчиненні даного кримінального правопорушення в повному об`ємі доведена наступними дослідженими судом письмовими доказами, а саме:

-протоколом про прийняття заяви про кримінальне правопорушення від 07.09.2022 року, згідно якого ОСОБА_6 повідомила, що в період часу з 17 год. 00 хв. 06.09.2022 року по 09 год. 00 хв. 07.09.2022 року невідома особа викрала грошові кошти в сумі близько 2200 грн. з гаманця, який вона залишила без нагляду у вбиральні КНП «Сокирянська лікарня»;

-протоколом добровільної видачі від 07.09.2022 року, згідно якого ОСОБА_4 добровільно в присутності понятих видав грошові кошти в сумі 2200 грн. номіналами по 200 грн. у кількості 11 штук, які він близько 08 год. 00 хв. 07.09.2022 року вийняв із гаманця, що знаходився на раковині в приміщенні вбиральні КНП «Сокирянська лікарня»;

-постановою про визнання речовими доказами та передачу їх на зберігання від 07.09.2022 року, згідно якого виявлені та вилучені під час добровільної видачі ОСОБА_4 грошові кошти в сумі 2200 грн., визнано речовими доказами та передано на відповідальне зберігання власниці ОСОБА_6 .

На підставі ч.3 ст.349 КПК України за згодою учасників процесу судом визнано недоцільним дослідження доказів стосовно тих фактичних обставин кримінального провадження, які ніким з учасників процесу не оспорюються.

При цьому, судом з`ясовано, що учасники процесу правильно розуміють зміст цих обставин, сумніву у добровільності та істинності їх позицій немає. Також судом роз`яснено, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку.

Таким чином, враховуючи в сукупності наведені вище досліджені в судовому засіданні докази, суд приходить до висновку, що винуватість обвинуваченого ОСОБА_4 у вчиненні злочину в ході судового розгляду кримінального провадження доведена в повному об`ємі.

Суд вважає, що кваліфікація дій обвинуваченого ОСОБА_4 за ч.4 ст.185 КК України є вірною, оскільки в судовому засіданні з достовірністю встановлено, що він вчинив таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинене в умовах воєнного стану.

Згідно ч.1 ст.65 КК України суд призначає покарання: 1) у межах, установлених у санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини цього Кодексу, що передбачає відповідальність за вчинене кримінальне правопорушення, за винятком випадків, передбачених частиною другою статті 53 цього Кодексу; 2) відповідно до положень Загальної частини цього Кодексу; 3) враховуючи ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

Особі, яка вчинила кримінальне правопорушення, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових кримінальних правопорушень. Більш суворий вид покарання з числа передбачених за вчинене кримінальне правопорушення призначається лише у разі, якщо менш суворий вид покарання буде недостатній для виправлення особи та попередження вчинення нею нових кримінальних правопорушень (ч.2 ст.65 КК України).

Призначаючи покарання обвинуваченому ОСОБА_4 суд враховує суспільну небезпеку вчиненого ним діяння, наслідки його вчинення, особу винного, а також обставини, що пом`якшують або обтяжують покарання.

При призначенні обвинуваченому ОСОБА_4 виду та міри покарання, суд враховує характер та ступінь суспільної небезпеки вчиненого ним злочину, який у відповідності до ч.5 ст.12 КК України, є тяжким злочином.

Суд враховує особу обвинуваченого ОСОБА_4 зокрема те, що він раніше не судимий, свою винуватість у вчиненні злочину визнав в повному об`ємі та щиро розкаявся, активно сприяв розкриттю злочину, повністю відшкодував потерпілій матеріальну шкоду, є особою пенсійного віку, має незадовільний стан здоров`я, має постійне зареєстроване місце проживання, за яким характеризується позитивно, на «Д» обліку у лікарів нарколога та психіатра не перебуває.

Обставини щодо визнання винуватості, щирого каяття, активного сприяння розкриттю злочину та відшкодування завданої злочином шкоди суд, у відповідності до ст.66 КК України, визнає такими, що пом`якшують покарання обвинуваченого ОСОБА_4 .

Обставин, які б відповідно до ст.67 КК України обтяжували покарання обвинуваченого ОСОБА_4 , судом не встановлено.

Суд враховує також висновки досудової доповіді, складеної органом пробації щодо обвинуваченого ОСОБА_4 , згідно якої, як ризик вчинення повторного кримінального правопорушення, так і ризик небезпеки для суспільства (у тому числі для окремих осіб) оцінені як середні.

Крім цього, як вбачається із висновків, викладених у досудовій доповіді, орган пробації, враховуючи інформацію, що характеризує особистість обвинуваченого, його спосіб життя, історію правопорушень, а також середню ймовірність вчинення повторного правопорушення, вважає, що виправлення ОСОБА_4 без позбавлення волі або обмеження волі на певний строк є можливим.

Враховуючи в сукупності всі обставини кримінального провадження, тяжкість вчиненого кримінального правопорушення, особу винного, суд приходить до висновку, що за вчинене кримінальне правопорушення, передбачене ч.4 ст.185 КК України обвинуваченому ОСОБА_7 необхідно призначити покарання у виді позбавлення волі.

При цьому, із урахуванням всіх наведених вище обставин, які пом`якшують покарання обвинуваченого ОСОБА_4 та істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого ним кримінального правопорушення, суд вважає за можливе застосувати відносно нього ст.69 КК України, призначивши йому покарання нижче від найнижчої межі, передбаченої санкцією ч.4 ст.185 КК України, у виді позбавлення волі на строк 3 роки.

З огляду на викладені вище встановлені судом обставини, а також із урахуванням особи винного, зокрема його віку, стану здоров?я та майнового стану, а також висновків досудової доповіді, складеної органом пробації, суд вважає, що виправлення та перевиховання обвинуваченого ОСОБА_4 можливе без ізоляції його від суспільства, а тому приходить до висновку про можливість застосування відносно нього ст.ст.75, 76 КК України та звільнення його від відбування призначеного покарання з випробуванням з іспитовим строком на 1 (один) рік.

Суд вважає, що саме такий вид та міра покарання є необхідними та достатніми для виправлення обвинуваченого ОСОБА_4 та попередження вчинення ним нових кримінальних правопорушень.

Речові докази у відповідності до вимог ст.100 КПК України підлягають залишенню у власності потерпілої.

Керуючись ст.ст.373, 374, 376 КПК України, суд,-

УХВАЛИВ:

ОСОБА_4 визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.185 КК України, і за його вчинення із застосуванням ст.69 КК України призначити йому покарання у виді позбавлення волі на строк 3 (три) роки.

На підставі ст.75 КК України звільнити ОСОБА_4 від відбування призначеного покарання з випробуванням, якщо він протягом однорічного іспитового строку не вчинить нового кримінального правопорушення і виконає покладені на нього обов`язки.

Відповідно до п.п.1,2 ч.1 ст.76 КК України зобов`язати ОСОБА_4 періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу та повідомляти уповноважений орган про зміну місця проживання.

Речові докази: одинадцять купюр номіналом 200 гривень серії УД 5081306, ВЖ 8845144, ГБ 5646242, ДГ 5024890, ВЖ 2460479, ГА 1216268, ДВ 6557569, ДЕ 3879205, ДБ 0913366, ДБ 6957704, ВЕ 4675480, які передані на відповідальне зберігання потерпілій ОСОБА_6 - залишити у її власності.

На вирок може бути подана апеляція до Чернівецького апеляційного суду протягом 30-ти днів з дня його проголошення шляхом подачі апеляції через Сокирянський районний суд Чернівецької області.

Суддя ОСОБА_8 ОСОБА_9