Дата документу 14.11.2022 Справа № 331/3491/22
ЗАПОРІЗЬКИЙ Апеляційний суд
Провадження №11-кп/807/1321/22Головуючий у 1-й інстанції ОСОБА_1
Єдиний унікальний №331/3491/22Суддя-доповідач в 2-й інстанції ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 листопада 2022 року м.Запоріжжя

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Запорізького апеляційного суду в складі

головуючого ОСОБА_2

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4

за участі секретаря ОСОБА_5

обвинуваченого ОСОБА_6 (в режимі відеоконференції),

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_6 на ухвалу Жовтневого районного суду м.Запоріжжя від 13 жовтня 2022 року про продовження строку тримання під вартою

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м.Бердянськ Запорізької області, зареєстрований і проживає в АДРЕСА_1 ,

обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.185 КК України,
ВСТАНОВИЛА
Вказаною ухвалою районного суду до 12.12.2022 року включно продовжено строк тримання під вартою обвинуваченого ОСОБА_6 .

В апеляційній скарзі обвинувачений просив ухвалу суду скасувати та застосувати щодо нього запобіжний захід у виді особистого зобов`язання. Свої вимоги мотивував тим, що ухвала суду є незаконною, необґрунтованою, такою, що винесена з грубим порушенням його процесуальних прав, тому підлягає безумовному скасуванню. Він не винуватий у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення, що підтверджується показаннями допитаних свідків. Посилався на відсутність доказів його винуватості у вчиненні інкримінованого кримінального правопорушення. Зазначив, що ризики, на які посилався прокурор, є непереконливими та неналежними, клопотання про продовження строку тримання під вартою обвинуваченому не було надано. Підкреслює, що перебуває під вартою протягом тривалого часу. Крім того, обвинувачений ОСОБА_6 має місце проживання у АДРЕСА_2 ).

Заслухавши доповідь судді про сутність судового рішення та аргументи скарги; з`ясувавши позицію обвинуваченого, який повністю підтримав доводи та вимоги апеляційної скарги та наполягав на її задоволенні; перевіривши матеріали провадження і обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з огляду на наступне.

В провадженні Бердянського міськрайонного суду Запорізької області перебувало кримінальне провадження за обвинуваченням ОСОБА_6 у вчиненні передбаченого ч.3 ст.185 КК кримінального правопорушення.

Розпорядженням Верховного Суду територіальна підсудність судових справ Бердянського міськрайонного суду Запорізької області на час воєнного стану визначена за Жовтневим районним судом м.Запоріжжя.

Прокурор звернулась до суду з клопотанням про продовження обвинуваченому ОСОБА_6 строку тримання під вартою.

Суд першої інстанції, продовжуючи строк тримання під вартою обвинуваченого, виходив з того, що у даному провадженні продовжують існувати ризики того, що ОСОБА_6 , перебуваючи на волі, може переховуватися від суду, а також вчинити інше кримінальне правопорушення, а тому для запобігання зазначених ризиків необхідно продовжити строк тримання обвинуваченого під вартою. При цьому інші більш м`які запобіжні заходи не зможуть запобігти даним ризикам.
Проте колегія суддів не може погодитись із таким рішенням суду виходячи з такого.

Відповідно до вимог ст.177 КПК підставою для застосування до обвинуваченого запобіжного заходу є наявність ризиків, які дають достатні підстави суду вважати, що обвинувачений може переховуватися від суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому він обвинувачується.

Відповідно до ч.1 ст.183 КПК тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу.

За змістом ст.199 КПК, розглядаючи клопотання про продовження строку тримання під вартою, для прийняття законного та обґрунтованого рішення, суд має з`ясувати всі обставини, які передбачають підстави для застосування цього запобіжного заходу та умови, за яких таке продовження можливе.

При вирішенні питання про продовження запобіжного заходу у виді тримання під вартою суд, крім наявності зазначених у ст.177 КПК ризиків, зобов`язаний оцінити та врахувати й передбачені ст.178 КПК обставини, зокрема тяжкість покарання, що загрожує обвинуваченому в разі визнання його винуватим у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого він обвинувачується, міцність його соціальних зв`язків, наявність у обвинуваченого постійного місця роботи та дані, які його характеризують.

Проте, на переконання колегії суддів, рішення суду про продовження строку тримання під вартою ОСОБА_6 не ґрунтується на даних вимогах закону.

Колегія суддів відзначає, що право на свободу та особисту недоторканість може бути обмежене, однак таке обмеження має здійснюватися з дотриманням конституційних гарантій захисту прав і свобод людини і громадянина, принципів справедливості, рівності та пропорційності, із забезпеченням балансу інтересів особи та суспільства, на підставі та в порядку, визначених чинним законодавством, з урахуванням актів міжнародного права, позицій Європейського суду з прав людини за вмотивованим рішенням суду.

З матеріалів провадження вбачається, що обвинувальний акт у кримінальному провадженні щодо ОСОБА_6 вже досить тривалий час перебуває на розгляді суду, що істотно впливає на оперативність розгляду справи та негативно відображається на правах обвинуваченого. Будь-яких даних, які б свідчили про поважність причин тривалого нерозгляду кримінального провадження щодо обвинуваченого, надані матеріали провадження у собі не містять.
Також встановлено, що обвинувачений тримається під вартою майже протягом двох років. Разом з тим ОСОБА_6 обвинувачується у вчиненні не пов`язаного із застосуванням будь-якого насильства злочину, цивільні позови не заявлено.
Відтак, на переконання колегії суддів, ні оскаржувана ухвала, ні надані апеляційному суду матеріали справи не містять достатнього обґрунтування поважності і доцільності такого тривалого строку перебування обвинуваченого ОСОБА_6 під вартою.

Крім того, суд першої інстанції не врахував, що обвинувачений дійсно має місце проживання у АДРЕСА_2 ), на підтвердження чого суду надано письмові докаи.
За таких обставин, колегія суддів вважає, що подальше тримання ОСОБА_6 під вартою є невиправданим, оскільки прокурором не доведено, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе забезпечити належну процесуальну поведінку обвинуваченого та запобігти встановленим у даній справі ризикам. У зв`язку з чим ухвалу суду не можна визнати законною та обґрунтованою, оскільки вона ухвалена без врахування всіх обставин, що мають значення для правильного вирішення клопотання, а тому вона підлягає скасуванню з ухваленням апеляційним судом нової ухвали.

При цьому колегія суддів вважає за доцільне застосувати до обвинуваченого ОСОБА_6 запобіжний захід у виді особистого зобов`язання з покладенням на нього обов`язків відповідно до ч.5 ст.194 КПК, оскільки такий запобіжний захід є співмірним і доцільним для забезпечення дієвості даного кримінального провадження та він зможе повною мірою забезпечити належну процесуальну поведінку обвинуваченого.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.407, 418, 419 КПК України, колегія суддів

УХВАЛИЛА
Апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_6 задовольнити.
Ухвалу Жовтневого районного суду м.Запоріжжя від 13 жовтня 2022 року про продовження строку тримання під вартою про продовження строку тримання під вартою ОСОБА_6 скасувати.
Ухвалити нову ухвалу, якою застосувати до ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у виді особистого зобов`язання.
Звільнити ОСОБА_6 з-під варти.
Відповідно до ч.5 ст.194 КПК України покласти на ОСОБА_6 такі обов`язки:
1) не відлучатися із населеного пункту - м. Київ, в якому він проживає за адресою: АДРЕСА_2 , без дозволу суду;
2) прибувати за кожною вимогою до суду.
Роз`яснити обвинуваченому, що відповідно до ч.2 ст.179 КПК у випадку порушення покладених на обвинуваченого обов`язків, до нього може бути застосовано більш жорсткий запобіжний захід.
Копію ухвали надіслати начальнику ДУ «Кропивницький слідчий ізолятор» для виконання в частині звільнення ОСОБА_6 з-під варти.
Ухвала набирає законної сили з моменту її оголошення та оскарженню не підлягає.

Головуючий суддяСуддяСуддя
ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4