ПРИМОРСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД МІСТА ОДЕСИ1
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 січня 2023 року м. Одеса

Приморський районний суд м. Одеси у складі:

головуючого - судді ОСОБА_1 ,

за участю:

секретарів судового засідання - ОСОБА_2 , ОСОБА_3

прокурора - ОСОБА_4

захисника - ОСОБА_5

обвинуваченого - ОСОБА_6

розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження № 0000035 від 24.06.2021 року за обвинуваченням:

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Одеса, громадянина України, офіційно не працюючого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимого,

у вчиненні злочинів, передбачених ч. 2 ст.303 КК України, -

встановив:

У 2021 році, більш точної дати та часу встановити не представилось можливим у ОСОБА_6 , який офіційно не працює, виник злочинний намір спрямований на зайняття сутенерством, а саме на забезпечення зайняттям проституцією особами жіночої статі, з метою отримання грошових коштів від осіб, які замовляють інтимні послуги та від осіб які їх оказують.

Реалізуючи свій злочинний намір, ОСОБА_6 у невстановлений час та місці, познайомився з ОСОБА_7 та ОСОБА_8 , яким запропонував, що у разі встановлення ними чоловіків, які виявили бажання скористатися платними послугами сексуального характеру, то він їх забезпечить охорону та відвернення насильства чи обману збоку клієнтів, при цьому отримані грошові кошти від чоловіків за сексуальні послуги будуть ділити порівну.

23.01.2022 року о 18 годні 15 хвилин, до ОСОБА_6 зателефонував мешканець кімнати АДРЕСА_3, ОСОБА_9 та повідомив, що бажає замовити дівчат для вступу з ними у статевий акт.

Цього ж дня приблизно о 20 годині 30 хвилин ОСОБА_6 прибув до ОСОБА_9 у вказаний готельний комплекс, та маючи корисливий мотив, діючи умисно, порушуючи основні принципи і загальновизнані правила моральності в частині встановлення зв`язків між людьми для задоволення їх статевих потреб, виконуючи функції сутенера, отримав від останнього обумовлену раніше суму в розмірі 8800 грн. (еквівалент 300 доларів США) за забезпечення надання послуг інтимного характеру від ОСОБА_7 , кандидатуру якої заздалегідь ОСОБА_9 узгодив з ОСОБА_6 .

В подальшому, ОСОБА_7 , отримавши відповідну команду від ОСОБА_6 , приблизно о 21 годині 15 хвилин прибула до ОСОБА_10 у вищевказаний готель, залишилась вдвох із ОСОБА_9 та надала йому послуги інтимного характеру, за які в подальшому отримала від ОСОБА_6 4400 грн.

Крім того, 05.02.2022 року о 18 годні 50 хвилин, до ОСОБА_6 зателефонував мешканець кімнати АДРЕСА_3, ОСОБА_9 та повідомив, що бажає замовити дівчат для вступу з ними у статевий акт.

Цього ж дня приблизно о 21 годині 45 хвилин ОСОБА_6 прибув до ОСОБА_9 у вказаний готельний комплекс, та маючи корисливий мотив, діючи умисно, порушуючи основні принципи і загальновизнані правила моральності в частині встановлення зв`язків між людьми для задоволення їх статевих потреб, виконуючи функції сутенера, отримав від останнього обумовлену раніше суму в розмірі 9000 грн. (еквівалент 300 доларів США) за забезпечення надання послуг інтимного характеру від ОСОБА_8 , кандидатуру якої заздалегідь ОСОБА_9 узгодив з ОСОБА_6 .

В подальшому, ОСОБА_8 , отримавши відповідну команду від ОСОБА_6 , приблизно о 23 годині 15 хвилин прибула до ОСОБА_10 у згаданий готель, залишилась вдвох із ОСОБА_9 та надала йому послуги інтимного характеру, за які в подальшому отримала від ОСОБА_6 4500 грн.

У судовому засіданні обвинувачений свою вину у скоєнні інкримінованих злочинів визнав повністю, та щиро розкаявся у їх вчиненні, підтвердив обставини вчинення злочинів, не піддавши сумніву фактичні обставини справи, викладені в обвинувальному акті.

Приймаючи до уваги повне визнання обвинуваченим своєї вини в обсязі пред`явленого йому обвинувачення, а також те, що він не піддав сумніву фактичні обставини справи, викладені в обвинувальному акті, правильно розуміє зміст цих обставин, у суду не виникає сумнівів в добровільності позиції обвинуваченого, у суду також не виникає сумнівів в добровільності позиції інших учасників судового провадження.

У зв`язку з цим, згідно ч. 3 ст. 349 КПК України суд, за згодою учасників судового провадження, визнав недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються, та визнав можливим обмежити обсяг досліджуваних доказів допитом обвинуваченого ОСОБА_6 , дослідженням доказів, що стосуються особи обвинуваченого, а також документів та доказів щодо речових доказів та заходів забезпечення кримінального провадження. При цьому судом роз`яснено учасникам судового провадження, що вони будуть позбавлені права оспорювати ці обставини справи в апеляційному порядку.

Обвинувачений ОСОБА_6 дав суду показання про те, що у 2021 році до нього звернувся знайомий, який бажав замовити дівчат для вступу в статевий акт за гроші. З ОСОБА_7 та ОСОБА_8 він був знайомий та знав їх як таких, що надають інтимні послуги за гроші. У вказані в обвинувальному акті дати та час йому телефонував ОСОБА_9 , який мешкав в готельному комплексі « ІНФОРМАЦІЯ_2 », та попросив організувати йому дівчину для отримання від неї інтимних послуг за гроші. 23.01.2022 року на прохання ОСОБА_9 . ОСОБА_6 погодився і прибув до готельного комплексу, де зустрівся з ОСОБА_9 та отримав від нього грошові кошти за надання ОСОБА_7 останньому інтимних послуг, частину яких потім віддав ОСОБА_7 . Так само 05.02.2022 року йому зателефонував ОСОБА_9 і знов попросив організувати дівчину для отримання сексуальних послуг за гроші. Увечері ОСОБА_6 прибув до ОСОБА_9 та отримав від останнього обумовлену раніше суму грошей за забезпечення надання послуг інтимного характеру від ОСОБА_8 , частину яких потім віддав останній. Кандидатури дівчат з ОСОБА_9 узгоджувались шляхом надіслання йому фотографій дівчат і, клієнт їх вибирав. Так, 23.01.2022 року він обрав ОСОБА_7 , а 05.02.2022 року він обрав ОСОБА_8 . Після того, як ОСОБА_9 обирав дівчину, ОСОБА_6 телефонував дівчині і вона прибувала за вказаною ОСОБА_6 адресою, надавала сексуальні послуги і отримувала від ОСОБА_6 за це частину грошей. При цьому, обвинувачений зазначив, що розміри коштів, отриманих ним від ОСОБА_9 та переданих потім ОСОБА_7 та ОСОБА_8 в обвинувальному акті вказані вірно за обома епізодами. Крім того, обвинувачений запевнив суд, що припинив таку злочинну діяльність, зробив для себе позитивні висновки та влаштувався на роботу, але не офіційно.

Таким чином, допитавши обвинуваченого, дослідивши письмові докази, суд вважає, що зібрані докази є належними, допустимими та достовірними, і є достатніми для постановлення обвинувального вироку.

Кваліфікуючи дії обвинуваченого за кожним епізодом злочинної діяльності окремо, суд виходить з наступного.

Так, органом досудового розслідування дії ОСОБА_6 за першим епізодом від 23.01.2022 року кваліфіковані за ч.2 ст.303 КК України, як сутенерство, вчинене повторно.

Згідно правового висновку, викладеного в Постанові Об`єднаної палати Касаційного кримінального суду Верховного Суду від 14 вересня 2020 року у справі № 591/4366/18 (провадження № 51-1122кмо20), єдиною підставою для здійснення кримінально-правової кваліфікації дій особи за кваліфікуючою ознакою «повторно» без постановлення обвинувального вироку суду стосовно цієї особи за першим епізодом, який дає підстави для кваліфікації ознаки «повторно», є розгляд першого і наступних однорідних або тотожних злочинів в одному кримінальному провадженні. Таким чином, у ситуації, коли в одному кримінальному провадженні розглядаються два і більше епізоди вчинення тотожних чи однорідних злочинів, для повторності злочинів не має значення, була чи не була особа засуджена за раніше вчинений злочин. Проте у випадку розгляду різних кримінальних проваджень стосовно однієї особи така обставина має значення, а тому повторність має місце лише в разі постановлення щодо особи обвинувального вироку за тотожний чи однорідний злочині в іншому кримінальному провадженні.

Тобто у різних кримінальних провадженнях стосовно однієї і тієї ж особи підставою для кваліфікації дій особи за ознакою повторно є не факт обвинувачення її у вчиненні злочину за першим епізодом (без постановлення обвинувального вироку), а саме факт постановлення стосовно неї обвинувального вироку у іншому кримінальному провадженні за епізодом, що дає підстави кваліфікувати її дії з урахуванням повторності.

Як убачається з матеріалів кримінального провадження, на час ухвалення вироку у цій справі інше кримінальне провадження про обвинувачення ОСОБА_6 за частинами першою та другою статті 303 КК України, органом досудового розслідування направлене з обвинувальним актом до Овідіопольського районного суду Одеської області 20.04.2018 року (дані вимоги про судимості). Згідно інформації, яка міститься на офіційному сайті «Судова влада» вказане кримінальне провадження на сьогоднішній день не розглянуто по суті й обвинувального вироку не було постановлено, його судовий розгляд призначений на 09.02.2023 року. Тобто діяння ОСОБА_6 кваліфіковані органом досудового слідства за ч.1 ст.303, ч.2 ст.302 КК України у вказаному кримінальному провадженні, не одержали з боку інших судів правової оцінки, яка б дозволяла розглядати їх як елементи повторності разом із тим діянням, якому надає правову оцінку суд у цьому кримінальному провадженні.

Тому, з урахуванням конституційного принципу презумпції невинуватості, суд не має підстав для визнання ОСОБА_6 , особою, яка раніше вчинила кримінальні правопорушення, передбачені ст. 303 КК України, і кваліфікувати його дії за ч.2 ст.303 КК України за першим епізодом від 23.01.2022 року, саме за ознакою повторності.

За таких обставин відповідно до вимог ч.3 ст.337 КПК України суд вважає за необхідне перекваліфікувати скоєний обвинуваченим злочин 23.01.2022 року на ч.1 ст.303 КК України та кваліфікує його злочинні дії за цим епізодом за ч.1 ст.303 КК України як сутенерство, оскільки ОСОБА_6 , хоча і притягується до кримінальної відповідальності, але на день ухвалення вироку у цій справі є таким, що не судимий, а отже ознака повторності злочинів у першому епізоді відсутня.

Водночас, суд вважає доведеною винність ОСОБА_6 у вчиненні ним злочину (за епізодом 05.02.2022 року) та кваліфікує його за ч.2 ст. 303 КК України як сутенерство, вчинене повторно.

При призначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_6 , суд у відповідності до ст.65 КК України враховує ступінь тяжкості вчинених злочинів, особу обвинуваченого, а також обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

Обвинувачений ОСОБА_6 вчинив злочини, які у відповідності до положень ст.12 КК України відносяться до категорії нетяжкого та тяжкого злочинів.

ОСОБА_6 має постійні місце реєстрації та проживання, на обліку у лікаря нарколога не перебуває; раніше не судимий.

До обставин, які відповідно до ст. 66 КК України пом`якшують покарання ОСОБА_6 , суд відносить щире каяття.

Обставин, які згідно ст. 67 КК України обтяжують покарання ОСОБА_6 судом не встановлено.

З урахуванням вказаних обставин, суд у відповідності до вимог закону України про кримінальну відповідальність та передбачених цим законом санкцій вважає, що ОСОБА_6 необхідно для його виправлення та запобігання нових злочинів призначити покарання за вчинені ним злочини, у виді позбавлення волі у межах мінімального строку покарання, передбаченого санкцією частин статтей, за якими він визнається винуватим, з призначенням остаточного покарання на підставі ч.1 ст.70 КК України із застосуванням принципу поглинення менш суворого покарання більш суворим.

В даному випадку, за переконанням суду, покарання у виді позбавлення волі у мінімальних межах санкції частини статті повністю досягне мети його призначення та призведе до позитивних змін в особистості обвинуваченого, які створять у нього готовність до самокерованої правослухняної поведінки, у зв`язку з чим суд не вбачає необхідності призначати більш суворе покарання винному.

Водночас, вирішуючи питання про необхідність реального відбування обвинуваченим покарання у виді позбавлення волі за вчинені злочини, судом враховується практика Європейського суду з прав людини як джерело права.

Так, у справі «Ізмайлов проти Росії» (п. 38 рішення від 16 жовтня 2008 року), Європейський Суд вказав, що при призначенні покарання «для того, щоб втручання вважалося пропорційним, воно має відповідати тяжкості правопорушення і не становити «особистий надмірний тягар для особи».

При цьому суд також враховує правову позицію Другої судової палати Касаційного кримінального суду Верховного Суду, висловлену Постанові від 28.05.2020 року (справа № 753/13972/17; провадження № 51-986км20), згідно якої Верховний суд зазначив, що законодавцем саме суду надано дискреційні повноваження щодо визначення виду та міри покарання за вчинення того чи іншого злочину.

Суд враховує тяжкість вчинених ОСОБА_6 злочинів, усвідомлення останнім протиправності своєї злочинної поведінки, його поведінку після вчинення злочинів, який заявив суду, що покінчив з протизаконною діяльністю, зробив для себе позитивні висновки, за його твердженням хоча не офіційно, але працевлаштувався, що виглядало перед судом достатньо переконливо. Суд також враховує, що вчинені обвинуваченим дії не потягли негативних наслідків, при цьому він як на стадії досудового розслідування так і в суді визнав свою вину, щиро покаявся, надавав послідовні зізнавальні покази, які узгоджуються з обвинуваченням. Поряд із зазначеним, суд враховує й щире каяття, дані про особу винного, який має постійне місце реєстрації та проживання, раніше не судимий.

За таких обставин, суд вважає, що виправлення та перевиховання обвинуваченого ОСОБА_6 можливе без ізоляції від суспільства, у зв`язку з чим суд на підставі ст. 75 КК України вважає за можливе звільнити ОСОБА_6 від відбування покарання з випробуванням.

Саме таке покарання суд вважає пропорційним, необхідним, достатнім і справедливим для виправлення винного та запобігання вчиненню ним нових злочинів і, в даному випадку мета застосування кримінального покарання буде досягнута при призначенні ОСОБА_6 саме такого виду покарання.

В силу положень ч.1 ст.76 КК України, суд звільняючи ОСОБА_6 від відбування покарання з випробуванням, покладає на нього обов`язки, передбачені п.п. 1, 2 ч. 1 ст. 76 КК України.

При цьому, суд не вбачає підстав до набрання вироком законної сили змінювати або скасовувати застосований до обвинуваченого запобіжний захід у виді застави, враховуючи також те, що сторони кримінального провадження не клопотали про це перед судом.

З огляду на приписи ч.11 ст.182 КПК України, застава, яка була внесена відповідно до ухвали слідчого судді Малиновського районного суду м. Одеси від 26.05.2022 року, після набрання вироком чинності, має бути повернута заставодавцю.

В силу ч.4 ст.174 КПК України, з набранням вироком законної сили слід скасувати накладені арешти на підставі ухвал слідчих суддів Малиновського районного суду м. Одеси від 27.05.2022 р. (справа № 521/7016/22, провадження № 1-кс/521/1820/22), 30.06.2022 р. (справа № 521/7015/22, провадження № 1-кс/521/1819/22).

Долю речових доказів суд вирішує у відповідності до ст.100 КПК, тому речові докази, визнані такими та долучені до матеріалів провадження постановами слідчих у кримінальних провадженнях, а саме: банківські картки «Альфа Банк», видані на ім`я ОСОБА_11 НОМЕР_10, НОМЕР_2 , НОМЕР_3 ; мобільний телефон марки «Iphone», моделі «Х», в прозорому силіконовому чохлі срібного кольору, імеі НОМЕР_4 , в якому міститься сім картка оператора «lifecell» з абонентським номером телефону НОМЕР_5 ; мобільний телефон марки «Iphone», моделі «6», в прозорому силіконовому чохлі срібного кольору, імеі НОМЕР_6 , в якому міститься сім картка оператора «lifecell» з абонентським номером телефону НОМЕР_7 ; сім картка мобільного оператора «Київстар», на якій є маркування « НОМЕР_8 », яка закріплена за абонентським номером НОМЕР_9 ; два блокноти чорного кольору з чорновими записами; аркуш паперу з друкованим текстом та чорновими записами; грошові кошти в сумі 700 доларів США, а саме 7 банкнот номіналом по 100 доларів США (серії та номери: DH35277933A, FE36680550A, KB91991995I, HB35816440I, HB46803567A, HB54940393M, HC50346115A), - слід повернути їх законному володільцю.

Судом не вирішується питання процесуальних витрат у даному кримінальному провадженні оскільки прокурором суду не надавались документально підтверджені витрати на залучення експерта у кримінальному проваджені.

Керуючись ст. ст. 369 - 371, 373 - 375 КПК, суд -

ухвалив:

ОСОБА_6 визнати винним у вчиненні злочинів, передбачених ч.1 ст.303, ч.2 ст.303 КК України та призначити йому покарання:

- за ч.1 ст. 303 КК України у виді позбавлення волі строком на 3 (три) роки;

- за ч.2 ст. 303 КК України у виді позбавлення волі строком на 4 (чотири) роки.

На підставі ч.1 ст.70 КК України шляхом поглинання менш суворого покарання більш суворим, остаточно призначити ОСОБА_6 покарання у виді позбавлення волі строком на 4 (чотири) роки.

На підставі ст.75 КК України ОСОБА_6 звільнити від відбування покарання у виді позбавлення волі із випробуванням, встановивши іспитовий строк на 1 (один) рік 6 (шість) місяців.

На підставі ч.1 ст.76 КК України, покласти на ОСОБА_6 наступні обов`язки:

1) періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації;

2) повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи.

В силу ч.11 ст.182 КПК України, заставу, яка була внесена відповідно до ухвали слідчого судді Малиновського районного суду м. Одеси від 26.05.2022 року, після набрання вироком законної сили, - повернути заставодавцю.

З набранням вироком законної сили арешти, накладені на підставі ухвал слідчих суддів Малиновського районного суду м. Одеси від 27.05.2022 р. (справа № 521/7016/22, провадження № 1-кс/521/1820/22), 30.06.2022 р. (справа № 521/7015/22, провадження № 1-кс/521/1819/22), - скасувати.

Речові докази по справі: банківські картки «Альфа Банк», видані на ім`я ОСОБА_11 НОМЕР_10, НОМЕР_2 , НОМЕР_3 ; мобільний телефон марки «Iphone», моделі «Х», в прозорому силіконовому чохлі срібного кольору, імеі НОМЕР_4 , в якому міститься сім картка оператора «lifecell» з абонентським номером телефону НОМЕР_5 ; мобільний телефон марки «Iphone», моделі «6», в прозорому силіконовому чохлі срібного кольору, імеі НОМЕР_6 , в якому міститься сім картка оператора «lifecell» з абонентським номером телефону НОМЕР_7 ; сім картка мобільного оператора «Київстар», на якій є маркування « НОМЕР_8 », яка закріплена за абонентським номером НОМЕР_9 ; два блокноти чорного кольору з чорновими записами; аркуш паперу з друкованим текстом та чорновими записами; грошові кошти в сумі 700 доларів США, а саме 7 банкнот номіналом по 100 доларів США (серії та номери: DH35277933A, FE36680550A, KB91991995I, HB35816440I, HB46803567A, HB54940393M, HC50346115A), - повернути їх законному володільцю.

Вирок може бути оскаржений в апеляційному порядку до Одеського апеляційного суду через Приморський районний суд м. Одеси протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не буде скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення Одеським апеляційним судом.

Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору. Не пізніше наступного дня після ухвалення вироку надсилати його копію учасникам судового провадження, які не були присутніми в судовому засіданні. Учасники судового провадження мають право отримати копію вироку в суді.

Суддя

Приморського районного суду м. Одеси ОСОБА_1

11.01.2023

Єдиний унікальний номер справи: №522/9035/22

Номер провадження № 1-кп/522/141/23

Головуючий суддя - ОСОБА_1