Справа №320/6160/17
Провадження №1-і/333/40/23
УХВАЛА

Іменем України

16 лютого 2023 року м.Запоріжжя

Комунарський районний суд м.Запоріжжя у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

захисника обвинуваченого адвоката ОСОБА_4 ,

обвинуваченого ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі Комунарського районного суду м.Запоріжжя, кримінальне провадження №0002335 від 17.05.2017 року відносно:

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м.Фрунзівка Одеської області, українця, громадянина України, який має середню освіту, не одруженого, офіційно не працевлаштованого, дітей на утриманні не має, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 ,

за обвинуваченням в скоєнні кримінальних правопорушень, передбачених ч.3 ст.15 ч.3 ст.185, п.9.ч.2 ст.115, ч.2 ст.185 КК України,

В С Т А Н О В И В:

В провадженні Мелітопольського міськрайонного суду Запорізької області знаходиться кримінальне провадження №0002335 від 17.05.2017 року за обвинуваченням ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.3 ст.15 ч.3 ст.185, п.9.ч.2 ст.115, ч.2 ст.185 КК України.

14.02.2023 року до Комунарського районного суду м.Запоріжжя надійшло клопотання прокурора Мелітопольської окружної прокуратури ОСОБА_6 про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_5 .

Відповідно до розпорядження Голови Верховного Суду від 14 вересня 2022 року №49/0/9-22 «Про зміну територіальної підсудності судових справ в умовах воєнного стану судів Запорізької області», визначено територіальну підсудність Мелітопольського міськрайонного суду Запорізької області за Комунарським районним судом м.Запоріжжя.

В межах своєї компетенції Комунарський районний суд м.Запоріжжя має повноваження на прийняття та розгляд судових справ за територіальною підсудністю Мелітопольського міськрайонного суду Запорізької області, а у справах, по яких Мелітопольським міськрайонним судом Запорізької області ухвалене судове рішення, яке набрало законної сили вирішувати питання стосовно видачі копії судового рішення; видачі виконавчого документа; а також питання пов`язані із виконанням судового рішення, та інші питання, згідно з процесуальними нормами.

У судовому засіданні прокурор підтримала клопотання про продовження строку тримання під вартою відносно обвинуваченого ОСОБА_5 . Додатково зазначила, що вжиття більш м`яких запобіжних заходів, що передбачені КПК України, є недостатньою мірою з огляду на обставини скоєного та ризики, які існують.

У судовому засіданні обвинувачений і його захисник просили суд відмовити прокурору у задоволенні її клопотання, посилаючись на відсутність підстав вважати, що обвинувачений може здійснити дії, перераховані ч.1 ст.177 КПК України, та просили суд обрати запобіжний захід не пов`язаний з обмеженням волі.

Згідно з ч.3 ст.331 КПК України незалежно від наявності клопотань суд зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою до спливу двомісячного строку з дня надходження до суду обвинувального акту, клопотання про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру чи з дня застосування судом до обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. За наслідками розгляду питання суд своєю вмотивованою ухвалою скасовує, змінює запобіжний захід у вигляді тримання під вартою або продовжує його дію на строк, що не може перевищувати двох місяців. Копія ухвали вручається обвинуваченому, прокурору та направляється уповноваженій службовій особі місця ув`язнення.

Згідно ст.29 Конституції України ніхто не може триматися під вартою інакше, як на підставах та в порядку, встановленому законом.

З поданих матеріалів суд вбачає, що 21.12.2022 року згідно ухвали Комунарського районного суду м.Запоріжжя строк тримання під вартою обвинуваченого ОСОБА_5 продовжено на 60 днів, до 19.02.2023 року включно.

До спливу продовженого строку суд зобов`язаний повторно розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою, якщо судове провадження не було завершене до його спливу.

Заслухавши клопотання прокурора про необхідність продовження обраного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, суд приходить до висновку, що обраний обвинуваченому запобіжний захід у вигляді тримання під вартою необхідно продовжити виходячи з наступного.

Судом встановлено, що 17.05.2017 року до Єдиного реєстру досудових розслідувань були внесені відомості про вчинення кримінальних правопорушень, передбачених ч.3 ст.15 ч.3 ст.185, п.9.ч.2 ст.115, ч.2 ст.185 КК України (кримінальне провадження №0002335).

Відповідно ч.1 ст.177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується. Згідно ч.2 ст.177 КПК України підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті. Слідчий, прокурор не мають права ініціювати застосування запобіжного заходу без наявності для цього підстав, передбачених цим Кодексом.

У рішенні по справі «Феррарі-Браво проти Італії» Європейський суд з прав людини вказує, що затримання і тримання особи під вартою допустимі не лише у випадку доведеності факту скоєння злочину та його характеру, оскільки така доведеність сама по собі і є метою попереднього розслідування, досягненню мети якого і є тримання під вартою. Факти, що викликають підозру, не обов`язково повинні бути встановлені до ступеню, необхідного для засудження або навіть пред`явлення обвинувачення, що являється завданням наступних етапів кримінального процесу.

Відповідно до пункту 175 рішення Європейського суду з прав людини від 21 квітня 2011 року у справі «Нечипорук і Йонкало проти України» термін «обґрунтована підозра» означає, що існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення (рішення у справі «Фокс, Кемпбелл і Гартлі проти Сполученого Королівства» від 30 серпня 1990 року, п.32, Series A, №182).

Згідно з п.1 ч.1 ст.178 КПК України слідчий суддя при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу зобов`язаний оцінити вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним кримінального правопорушення.

Наявність обґрунтованої підозри у вчиненні обвинуваченим кримінальних правопорушень, передбачених ч.3 ст.15 ч.3 ст.185, п.9.ч.2 ст.115, ч.2 ст.185 КК України, підтверджується доказами, які перелічені у клопотанні. Наявність умислу на вчинення крадіжок підтвердив і обвинувачений у судовому засіданні. Інкриміновані обвинуваченому кримінальні правопорушення відносяться до категорій тяжких і особливо тяжких злочинів.

При застосуванні запобіжного заходу щодо ОСОБА_5 суд оцінює в сукупності такі обставини: міцність соціальних зв`язків обвинуваченого в місці проживання родини немає, постійне місце проживання обвинуваченого знаходиться на тимчасово окупованій території, на обліку у психіатра не перебуває, раніше притягався до кримінальної відповідальності, обвинувачується у вчиненні злочинів у період умовно-дострокового звільнення. Крім того, суд приймає до уваги, що незважаючи на молодий вік, до моменту висунення підозри по даному кримінальному провадженню у 2017 році обвинувачений вже дві вчиняв кримінальні правопорушення, за що був засуджений, що свідчить про кримінальну спрямованість поведінки обвинуваченого і підтверджує ризик вчинення іншого кримінального правопорушення. Також судом встановлено, що в обвинуваченого немає близьких родичів в м.Запоріжжя, він офіційно не був працевлаштований, та немає місця проживання на підконтрольній території Україні.

На думку судді, тяжкість покарання, зокрема можливість призначення покарання у виді довічного позбавлення волі, що загрожує ОСОБА_5 у разі визнання його винуватим у кримінальних правопорушень, у вчиненні яких він обвинувачується, дані про особу обвинуваченого, а саме те, що останній офіційно не працює, осіб на утриманні не має, раніше притягався до відповідальності за вчинення кримінальних правопорушень, у тому числі злочинів проти власності, що характеризує його як особу схильну до вчинення корисливих злочинів, конкретні обставини вчинення інкримінованих обвинуваченому кримінальних правопорушення, зокрема, свідчить про існування з боку обвинуваченого особи наступних ризиків: переховуватися від органів досудового розслідування або суду, вчинити інше кримінальне правопорушення.

При розгляді клопотання про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою обов`язково має бути розглянута можливість застосування інших (альтернативних) запобіжних заходів (п.80 рішення Європейського суду з прав людини від 10 лютого 2011 року у справі «Харченко проти України», п.29 рішення Європейського суду з прав людини від 11.10.2010 року у справі «Хайредінов проти України»).

Згідно з положеннями Конституції України ніхто не може бути заарештований або триматися під вартою інакше, як за вмотивованим рішенням суду і тільки на підставах та в порядку, встановлених законом.

Частиною 1 статті 183 КПК України передбачено, що тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 КПК України.

Вирішуючи питання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою слідчий суддя враховує вимоги п.п.3, 4 ст. 5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини, згідно з якими обмеження права особи на свободу і особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою. При цьому, ризик переховування обвинуваченого від правосуддя не може оцінюватися виключно на підставі суворості можливого судового рішення, а це слід робити з урахуванням низки відповідних фактів, які можуть підтверджувати існування такого ризику, або свідчити про такий його незначний ступінь, який не може служити підставою для запобіжного ув`язнення.

Таким чином, враховуючи обставини, перераховані у ст.178 КПК України, а також доведеність прокурором під час розгляду клопотання, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів, передбачених ч.1 ст.176 КПК України, не може запобігти наведеним під час розгляду клопотання ризикам, оцінюючи ступінь порушення цінностей суспільства у даних кримінальних провадженнях, намагаючись забезпечити високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів, суд вбачає, що клопотання прокурора про продовження ОСОБА_5 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою необхідно задовольнити і застосувати до останнього запобіжний захід тримання під вартою.

Враховуючи ненадання стороною захисту доказів на підтвердження стійкості соціальних зв`язків, місця можливого перебування у разі застосування домашнього арешту, офіційного працевлаштування обвинуваченого і даних про осіб, що можуть виступати поручителями або заставодавцями, суд не знаходить можливим застосування до обвинуваченого менш суворих запобіжних заходів, зокрема, у вигляді домашнього арешту, особистої поруки або як альтернативного запобіжного заходу до тримання під вартою застави.

Керуючись ст.ст.177, 178, 183, 199, 331 КПК України, суд, -

У Х В А Л И В:

Клопотання прокурора про продовження запобіжного заходу відносно обвинуваченого ОСОБА_5 задовольнити.

Продовжити відносно обвинуваченого ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком з 16 лютого 2023 року до 16 квітня 2023 року включно.

Ухвала підлягає негайному виконанню після її проголошення.

Виконання ухвали доручити начальнику Державної установи «Запорізький слідчий ізолятор».

Копію ухвали вручити обвинуваченому, прокурору і направити начальнику Державної установи «Запорізький слідчий ізолятор» для виконання.

Ухвала може бути оскаржена до Запорізького апеляційного суду через Комунарський районний суд м. Запоріжжя протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Суддя Комунарського районного суду

м.Запоріжжя ОСОБА_1