Єдиний унікальний № 744/199/18
Провадження № 1-кс/744/7/2023
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

20 лютого 2023 року Семенівський районний суд Чернігівської області у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

при секретарі судового засідання ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Семенівка Новгород-Сіверського району Чернігівської області письмову заяву судді Семенівського районного суду Чернігівської області ОСОБА_3 про самовідвід від 09 лютого 2023 року у провадженні № 1-в/744/19/2022 (єдиний унікальний № 744/199/18) за клопотанням засудженого ОСОБА_4 про тимчасове залишення його у слідчому ізоляторі на час ознайомлення з матеріалами кримінального провадження під час виконання вироку в об`єднаному кримінальному провадженні, відомості щодо якого внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000268 за обвинуваченням ОСОБА_4 , у вчиненні злочинів, передбачених ч. 2 ст. 185, ч. 2 ст. 289 Кримінального кодексу України, -

В С Т А Н О В И В:

До Семенівського районного суду Чернігівської області надійшла третя письмова заява судді Семенівського районного суду Чернігівської області ОСОБА_3 про самовідвід від 09 лютого 2023 року у провадженні № 1-в/744/19/2022 (єдиний унікальний № 744/199/18) за клопотанням засудженого ОСОБА_4 про тимчасове залишення його у слідчому ізоляторі на час ознайомлення з матеріалами кримінального провадження під час виконання вироку в об`єднаному кримінальному провадженні, відомості щодо якого внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000268 за обвинуваченням ОСОБА_4 , у вчиненні злочинів, передбачених ч. 2 ст. 185, ч. 2. ст. 289 Кримінального кодексу України.

У вказаній заяві про самовідвід суддя зазначає ті ж саме підстави для самовідводу, на які він посилався у попередніх заявах про самовідвід.

Заява про самовідвід обґрунтовується тим, що суддя вважає, що він не вправі розглядати заяву засудженого ОСОБА_4 про тимчасове залишення його у слідчому ізоляторі на час ознайомлення з матеріалами кримінального провадження, тому що в межах даного кримінального провадження під головуванням судді ОСОБА_3 16 листопада 2021 року було ухвалено вирок, згідно з яким попередній вирок Семенівського районного суду Чернігівської області від 23 травня 2018 року відносно ОСОБА_4 внаслідок перегляду судового рішення за нововиявленими обставинами було скасовано повністю. 10 лютого 2022 року ухвалою Чернігівського апеляційного суду вирок суду від 16 листопада 2021 року скасовано із призначенням нового судового розгляду в суді першої інстанції.

Суддя ОСОБА_3 вважає, що він не має права брати участь в усіх подальших нових судових провадженнях у кримінальному провадженні (в тому числі й поєднаних), в межах якого скасовано вирок, виходячи з положень ч. 2 ст. 76 Кримінального процесуального кодексу України, згідно якої суддя, який брав участь у кримінальному провадженні в суді першої інстанції, не має права брати участі у цьому ж провадженні в судах апеляційної і касаційної інстанцій, а також у новому провадженні після скасування вироку або ухвали суду першої інстанції.

Також суддя стверджує, що згідно із його внутрішнім переконанням і це є його правовою позицією, він до цього часу глибоко переконаний, що належні і допустимі докази вини ОСОБА_4 за ч. 2 ст. 289 Кримінального кодексу України не здобуто, а тому він не може бути винуватим й відбувати покарання за вказаною частиною статті кримінального закону.

Крім того, суддя вважає, що вищевказану заяву засудженого неправильно й всупереч закону передано в його провадження без здійснення автоматизованого розподілу судової справи між суддями, чим працівниками апарату Семенівського районного суду Чернігівської області допущене грубе порушення вимог ч. 3 ст. 35 Кримінального процесуального кодексу України.

Суддя ОСОБА_3 у заяві про самовідвід зазначив, що він не бажає давати пояснення у судовому засіданні на основі ч. 1 ст. 63 Конституції України.

Дослідивши заяву судді ОСОБА_3 про самовідвід, матеріали справи, суд приходить до висновку, що вказана заява судді про самовідвід підлягає залишенню без розгляду з наступних підстав.

Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 129-1 Конституції України суд ухвалює рішення іменем України; судове рішення є обов`язковим до виконання; держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку.

Згідно положень ч. 1 ст. 392 Кримінального процесуального кодексу України (далі - КПК України) в апеляційному порядку можуть бути оскаржені вироки, крім випадків, передбачених статтею 394 цього Кодексу; ухвали про застосування чи відмову у застосуванні примусових заходів медичного або виховного характеру; інші ухвали у випадках передбачених цим Кодексом.

Чинним Кримінальним процесуальним кодексом України не передбачено оскарження ухвал суду за результатами розгляду заяв про відвід (самовідвід), тому такі судові рішення набирають законної сили з моменту їх оголошення.

Ухвалами Семенівського районного суду Чернігівської області від 11 січня 2023 року та від 01 лютого 2023 року відмовлено у задоволенні заяв судді Семенівського районного суду Чернігівської області ОСОБА_3 про самовідвід у провадженні № 1-в/744/19/2022 (єдиний унікальний № 744/199/18) за клопотанням засудженого ОСОБА_4 про тимчасове залишення його у слідчому ізоляторі на час ознайомлення з матеріалами кримінального провадження під час виконання вироку в об`єднаному кримінальному провадженні, відомості щодо якого внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000268 за обвинуваченням ОСОБА_4 , у вчиненні злочинів, передбачених ч. 2 ст. 185, ч. 2. ст. 289 Кримінального кодексу України, які подавалися до суду із зазначенням таких самих підстав для самовідводу судді, які зазначено у заяві від 09 лютого 2023 року.

Дані ухвали набрали законної сили та відповідно до положень ч. 1 ст. 129-1 Конституції України є обов`язковими для виконання.

Згідно ч. 2 ст. 129-1 Конституції України держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку.

У відповідності до ч. 2 ст. 21 КПК України вирок та ухвала суду, що набрали законної сили в порядку, визначеному цим Кодексом, є обов`язковими і підлягають безумовному виконанню на всій території України.

Відповідно до ч. 4 ст. 81 КПК України якщо повторно заявлений відвід має ознаки зловживання правом на відвід з метою затягування кримінального провадження, суд, який здійснює провадження, має право залишити таку заяву без розгляду.

Оскільки у вищевказаному провадженні за клопотанням засудженого про тимчасове залишення його у слідчому ізоляторі головуючим суддею ОСОБА_3 вже було двічі заявлено самовідвід з одних і тих самих підстав, то подану ним нову заяву про самовідвід у цьому ж провадженні, слід вважати повторно заявленим відводом, у тому значенні, яке випливає з положень ч. 4 ст. 81 КПК України.

Розв`язуючи питання про те, чи має зазначений самовідвід ознаки зловживання правом, суд зазначає про таке.

КПК України не містить окремого положення, яке б містило визначення зловживання процесуальними правами. Водночас, як неодноразово наголошував у своїх рішеннях Верховний Суд, заборона зловживання процесуальними правами є загальноправовим принципом і поширюється на всі види судочинства (ухвали від 07 лютого 2022 у справі № 266/108/22, від 07 листопада 2022 у справі № 757/9655/22-к та ін.).

Заборона зловживання правами закріплена у ст. 17 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі - Конвенція). У розвиток цієї загальної заборони у ст. 35 Конвенції наводяться критерії прийнятності, серед яких зловживання правом на подання заяви до Європейського суду з прав людини (далі ЄСПЛ) є самостійною підставою для визнання неприйнятною індивідуальної заяви. Як наслідок - позбавлення суб`єктивного права на звернення до ЄСПЛ, що певним чином є заходом відповідальності заявника. У свою чергу, критерії зловживання правом визначаються не в Конвенції, а в рішеннях ЄСПЛ. Встановлення наявності зловживання правом ЄСПЛ в кожному конкретному випадку вирішує виходячи із прецедентів, які загалом сформували систему випадків зловживання правом.

З урахуванням можливості використання практики ЄСПЛ як джерела права в Україні, суд вважає, що такі підходи у питанні протидії процесуальним зловживанням мають бути сприйняті і у судовій практиці України.

Як свідчить відповідна судова практика, серед найпоширеніших видів зловживань процесуальними правами є дії, що полягають у повторному поданні заяви про відвід за відсутності інших підстав або нових обставин чи доказів щодо упередженості судді (постанови Верховного Суду від 06 грудня 2021 року у справі № 756/4855/17 та від 14 грудня 2022 року у справі № 127/9564/17).

У третій заяві про самовідвід, поданій суддею ОСОБА_3 , зазначені, на переконання суду, такі ж самі підстави та обставини для самовідводу, про які суддя вказував у двох попередніх заявах.

За таких обставин, заявлений втретє суддею ОСОБА_3 самовідвід має ознаки зловживання правом на самовідвід з метою затягування кримінального провадження.

Оскільки зловживання правом не становить собою правопорушення, його наслідком повинно бути переважно не застосування відповідних санкцій судом, а відмова у захисті права, яке спрямоване на зловживання.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 17, 35 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ст. 129-1 Конституції України, ч. 1 ст. 21, ч. 4 ст. 81, ст. ст. 370, 371, 372 Кримінального процесуального кодексу України, суд, -

У Х В А Л И В:

Заяву судді Семенівського районного суду Чернігівської області ОСОБА_3 про самовідвід від 09 лютого 2023 року у провадженні № 1-в/744/19/2022 (єдиний унікальний № 744/199/18) за клопотанням засудженого ОСОБА_4 про тимчасове залишення його у слідчому ізоляторі на час ознайомлення з матеріалами кримінального провадження під час виконання вироку в об`єднаному кримінальному провадженні, відомості щодо якого внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000268 за обвинуваченням ОСОБА_4 , у вчиненні злочинів, передбачених ч. 2 ст. 185, ч. 2 ст. 289 Кримінального кодексу України, - залишити без розгляду.

Ухвала набирає законної сили з моменту її оголошення та оскарженню не підлягає.

Суддя: ОСОБА_1