Дата документу 27.10.2022 Справа № 311/693/22
ЗАПОРІЗЬКИЙ Апеляційний суд
Провадження №11-кп/807/1299/22Головуючий у 1-й інстанції ОСОБА_1
Єдиний унікальний №311/693/22Суддя-доповідач в 2-й інстанції ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 жовтня 2022 року м.Запоріжжя

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Запорізького апеляційного суду в складі

головуючого ОСОБА_2

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4

за участі секретаря ОСОБА_5

обвинуваченого ОСОБА_6 (в режимі відеоконференції),

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_6 на ухвалу Заводського районного суду м.Запоріжжя від 30 вересня 2022 року про продовження строку тримання під вартою

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м.Сміла Черкаської області, є в АДРЕСА_1 ,

обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.185 КК України,

ВСТАНОВИЛА
Вказаною ухвалою районного суду продовжено строк тримання під вартою ОСОБА_6 на 60 днів до 28.11.2022 року включно з одночасним визначенням застави в сумі 24 810 грн. та покладенням обов`язків в разі її внесення.

В апеляційній скарзі обвинувачений просив ухвалу суду скасувати та застосувати до нього більш м`який запобіжний захід. Свої вимоги мотивував тим, що суд, продовжуючи строк тримання під вартою посилається на одні й ті ж самі ризики та на тяжкість кримінального правопорушення, що є порушенням чинного законодавства. При цьому суд діє упереджено, оскільки задовольняє необґрунтовані клопотання прокурора. Докази, на які посилається прокурор, є недостатніми для продовження строку тримання під вартою. Таке незаконне та безпідставне продовження строків тримання під вартою позбавляє його права на повноцінне лікування від хвороби. Крім того, суд намагався позбавити його права на оскарження ухвали про продовження строку тримання під вартою.

Заслухавши доповідь судді про сутність судового рішення та аргументи скарги; з`ясувавши позицію обвинуваченого, який підтримав апеляційну скаргу та наполягав на її задоволенні; перевіривши матеріали провадження і обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з огляду на наступне.

За змістом ухвали, в провадженні Василівського районного суду Запорізької області перебувало кримінальне провадження щодо ОСОБА_6 , обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.185 КК.

На підставі розпорядження Верховного Суду територіальну підсудність судових справ Василівського районного суду Запорізької області змінено та визначено за Заводським районним судом м.Запоріжжя.

Прокурор звернулася до суду з клопотанням про продовження строку тримання під вартою ОСОБА_6 .

Суд першої інстанції, задовольняючи зазначене клопотання, виходив з того, що у даному провадженні продовжують існувати ризики того, що обвинувачений, перебуваючи на волі, може ухилитися від суду, незаконно впливати на свідків, а також вчинити інше кримінальне правопорушення, а тому для запобігання зазначених ризиків необхідно продовжити строк тримання обвинуваченого під вартою. При цьому інші більш м`які запобіжні заходи не зможуть запобігти даним ризикам.

Колегія суддів погоджується із таким рішенням суду першої інстанції виходячи з такого.

Відповідно до ч.1 ст.177 КПК метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам:

1) переховуватися від суду; 2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; 3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; 4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; 5) вчинити інше кримінальне правопорушення.

Відповідно до ч.1 ст.183 КПК тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу.

За змістом ст.199 КПК, розглядаючи клопотання про продовження строку тримання під вартою, для прийняття законного та обґрунтованого рішення, суд має з`ясувати всі обставини, які передбачають підстави для застосування цього запобіжного заходу та умови, за яких таке продовження можливе.

При вирішенні питання про продовження запобіжного заходу у виді тримання під вартою суд, крім наявності ризиків зазначених у ст.177 КПК, зобов`язаний оцінити та врахувати обставини, передбачені ст.178 КПК, зокрема тяжкість покарання, що загрожує обвинуваченому в разі визнання його винуватим у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого він обвинувачується, міцність його соціальних зв`язків, та дані, які його характеризують.

На переконання колегії суддів рішення суду про продовження строку тримання обвинуваченого ОСОБА_6 під вартою ґрунтується на зазначених вимогах процесуального закону.

Перевіряючи доводи клопотання прокурора на предмет наявності ризиків, передбачених ст.177 КПК, суд першої інстанції правильно встановив, що заявлені ризики того, що обвинувачений, перебуваючи на волі, може переховуватися від суду, вчинити інше кримінальне правопорушення, незаконно впливати на свідків, об`єктивно існують і для їх запобігання необхідно продовжити строк тримання під вартою обвинуваченого ОСОБА_6 .

Так, з наданих матеріалів провадження вбачається, що обвинувачений ОСОБА_6 раніше вісім разів притягався до кримінальної відповідальності, в тому числі і за вчинення умисних злочинів проти власності. Проте, будучи звільненим з місць позбавлення волі ОСОБА_6 знову обвинувачується у вчиненні умисного корисливого злочину. Тобто обвинувачений на шлях виправлення не став та продовжив злочинну діяльність.

Крім того, обвинувачений офіційно не працевлаштований, не має постійного джерела доходу, неодружений, що свідчить про відсутність соціальних чинників стримуючого характеру.

Наведені обставини дають достатні підстави для висновку, що ОСОБА_6 , будучи обізнаним про суворість покарання, яке може бути йому призначено у разі визнання його винуватим, опинившись на волі, потенційно може ухилитися від суду шляхом переховування з метою уникнення кримінальної відповідальності за інкриміноване йому кримінальне правопорушення та вчинити інше кримінальне правопорушення.
З наявних матеріалів провадження вбачається, що обвинуваченому ОСОБА_6 відомі дані свідків за вказаним кримінальним провадженням, в тому числі їх адреси проживання, тобто є достатні підстави стверджувати про існування ризику незаконного впливу на них.
Відомості про стан здоров`я обвинуваченого були предметом перевірки суду першої інстанції, який, виходячи з наявних матеріалів провадження, дійшов висновку про відсутність даних, які би безумовно унеможливлювали подальше тримання обвинуваченого ОСОБА_6 під вартою. Такі висновки суду в апеляційній скарзі обвинуваченого та під час апеляційного розгляду будь-якими доказами не спростовано.

Відтак, з урахуванням конкретних обставин даного кримінального провадження, колегія суддів, усупереч доводам апеляційної скарги обвинуваченого, вважає, що прокурором доведено обставини, які виправдовують подальше обмеження права обвинуваченого ОСОБА_6 перебувати на волі, оскільки застосування більш м`яких запобіжних заходів не буде достатнім для запобігання зазначених вище ризиків.

На переконання колегії суддів, рішення суду про продовження строку тримання обвинуваченого ОСОБА_6 під вартою відповідає характеру та тяжкості діяння, яке йому інкримінується та не надає можливості перешкоджання інтересам правосуддя, а також відповідає практиці Європейського Суду з прав людини, яка свідчить про те, що рішення суду повинно забезпечити не тільки права обвинуваченого, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів.

За результатами розгляду суд першої інстанції дійшов висновку про обґрунтованість клопотання прокурора про продовження строку тримання під вартою обвинуваченого, що виключає можливість задоволення клопотання сторони захисту про зміну запобіжного заходу.

Даних, які би безумовно унеможливлювали подальше тримання обвинуваченого ОСОБА_6 під вартою, надані матеріали провадження не містять.

Отже колегія суддів, виходячи з наведених в апеляційній скарзі обвинуваченого мотивів, не знаходить законних та обґрунтованих підстав для скасування оскаржуваної ухвали чи зміни запобіжного заходу обвинуваченому за наслідками апеляційного розгляду.

Істотних порушень кримінального процесуального закону, що тягнуть за собою безумовне скасування ухвали суду першої інстанції, при апеляційному розгляді не встановлено.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.407, 418, 419 КПК України, колегія суддів

УХВАЛИЛА
Апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_6 залишити без задоволення.

Ухвалу Заводського районного суду м.Запоріжжя від 30 вересня 2022 року про продовження строку тримання під вартою ОСОБА_6 залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її оголошення та оскарженню не підлягає.

Головуючий суддяСуддяСуддя
ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4