Провадження № 1-кп/161/16/23
ЛУЦЬКИЙ МІСЬКРАЙОННИЙ СУД ВОЛИНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

м. Луцьк 10 квітня 2023 року

Луцький міськрайонний суд Волинської області під головуванням

головуючого - судді ОСОБА_1 ,

за участю секретаря ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

потерпілого ОСОБА_4 ,

представника потерпілого ОСОБА_5 ,

захисника ОСОБА_6 ,

обвинуваченого ОСОБА_7 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0002410 від 03 жовтня 2021 року про обвинувачення ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця Республіка Польща, м. Люблін, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , громадянина України, українця, з середньою освітою, студента IIІ курсу Національного юридичного університету ім. Ярослава Мудрого, раніше не судимого,

- у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України,-

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_7 обвинувачується в тому, що він, 02 жовтня 2021 року о 18 годині 59 хвилин, в світлу пору доби, керуючи технічно справним автомобілем марки «AUDI А-4» реєстраційний номерний знак НОМЕР_1 , рухаючись ним у крайній лівій смузі руху по проспекту Перемоги в напрямку проспекту Соборності, зі сторони вулиці Шопена в місті Луцьку, зі швидкістю приблизно 50 км/год., всупереч вимогам п. п. б), д) п.2.3 Правил Дорожнього руху України, затверджених постановою КМ України №1306 від 10 жовтня 2001 року (далі Правил) не уважно стежив за дорожньою обстановкою та відповідно не відреагував на її зміну, всупереч вимогам п. п. 12.3, та 13.1 Правил, проявив безпечність та неуважність, неправильно оцінив дорожню обстановку, не вибрав безпечної швидкості для руху, не вжив негайних заходів для її зменшення, не вжив заходів для безпечного для інших учасників руху об`їзду перешкоди у вигляді попутного автомобіля марки «DAEWOO FSO LANOS TF69Y» реєстраційний номерний знак НОМЕР_2 , який зупинився в крайньому лівому положенні попутного напрямку для здійснення маневру повороту ліворуч поблизу будинку №3 проспекту Перемоги, внаслідок чого допустив зіткнення в задню частину даного автомобіля, після чого перетнувши подвійну суцільну лінію горизонтальної розмітки, виїхав на зустрічну смугу руху, де скоїв зіткнення з автомобілем марки «CHEVROLET AVEO» реєстраційний номерний знак НОМЕР_3 під керуванням ОСОБА_8 , що рухався у зустрічному напрямку. Внаслідок вказаної дорожньо-транспортної пригоди вище вказані транспортні засоби отримали механічні пошкодження, а пасажир автомобіля марки «CHEVROLET AVEO» реєстраційний номерний знак НОМЕР_3 ОСОБА_4 , 1984 р.н., отримав тілесні ушкодження.

Внаслідок вищевказаних грубих порушень Правил дорожнього руху України водій ОСОБА_7 , своїми необережними протиправними діями, які знаходяться в прямому причинному зв`язку із виникненням даної дорожньо-транспортної пригоди, спричинив пасажиру автомобіля марки «CHEVROLET AVEO» реєстраційний номерний знак НОМЕР_3 ОСОБА_4 , 1984 р.н., згідно висновку судово-медичної експертизи № 837 від 01.11.2021, тілесні ушкодження у вигляді закритого внутрішньо-суглобового перелому верхньої третини лівої великогомілкової кістки зі зміщенням; забійну рану надбрівної дуги зліва, садно чола зліва, що за ступенем тяжкості відносяться до тілесних ушкоджень середнього ступеня тяжкості за ознакою тривалого розладу здоров`я, по скільки для їх загоєння необхідний час більше 21-ї доби.

Таким чином, у прямому причинному зв`язку із даною дорожньо-транспортною пригодою та її наслідками є грубі порушення водієм ОСОБА_7 , «Правил дорожнього руху України», затверджених постановою Кабінету Міністрів України № 1306 від 10.10.2001, а саме: п. п..2.3 б), д), 12.3, 13.1 Правил дорожнього руху України:

- п.2.3(б) для забезпечення безпеки дорожнього руху водій зобов`язаний: бути уважним, стежити за дорожньою обстановкою, відповідно реагувати на її зміну…;

(д) не створювати своїми діями загрози безпеці дорожнього руху;

- п. 12.3 у разі виникнення небезпеки для руху або перешкоди, яку водій об`єктивно спроможний виявити, він повинен негайно вжити заходів для зменшення швидкості аж до зупинки транспортного засобу або безпечного для інших учасників руху об`їзду перешкоди;

- п. 13.1 водій залежно від швидкості руху, дорожньої обстановки, особливостей вантажу, що перевозиться, і стану транспортного засобу повинен дотримувати безпечної дистанції та безпечного інтервалу.

Таким чином, обвинувачений ОСОБА_7 своїми необережними діями, котрі виразились у порушенні правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, що спричинило потерпілому середньої тяжкості тілесне ушкодження, обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.286 КК України.

09.02.2023 на адресу суду надійшло клопотання трудового колективу ПП «СВІТОГОР» про звільнення від кримінальної відповідальності обвинуваченого ОСОБА_7 , у зв`язку з передачею його на поруки колективу вказаного підприємства. Клопотання мотивоване тим, що ОСОБА_7 працює на посаді помічника юриста ПП «СВІТОГОР», на зборах трудового колективу підприємства вирішено взяти ОСОБА_7 на поруки колективу ПП «СВІТОГОР», при цьому, взявши на себе обов`язок здійснювати щодо ОСОБА_7 заходи виховного характеру спрямовані на забезпечення належної поведінки, здійснювати посилений контроль за ОСОБА_7 , максимально можливо задіювати у роботі підприємства.

Окрім того, 13.03.2023 у судовому засіданні захисником обвинуваченого було подано аналогічне за змістом клопотання про звільнення обвинуваченого ОСОБА_7 від кримінальної відповідальності за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.286 КК України на підставі ч.1 ст.47 КК України, у зв`язку з передачею його на поруки колективу ПП «СВІТОГОР».

У судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_7 беззаперечно визнав себе винним у вчиненні інкримінованого кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.286 КК України та повністю підтвердив фактичні обставини справи, у вчиненому розкаявся. Крім того, обвинувачений ОСОБА_7 клопотання трудового колективу ПП «СВІТОГОР» та його захиснка про передачу його на поруки підтримав, просив звільнити його від кримінальної відповідальності, на підставі ст. 47 КК України, та закрити кримінальне провадження.

Допитаний у судовому засіданні потерпілий ОСОБА_4 підтвердив показання обвинуваченого щодо фактичних обставин справи. Підтвердив факт відшкодування йому стороною захисту шкоди у сумі 2000 долларів США, у ході досудового розслідування. Щодо звільнення обвинуваченого ОСОБА_7 від кримінальної відповідальності заперечив, та наполягав на суворому покаранні обвинуваченого.

Захисник обвинуваченого ОСОБА_7 адвокат ОСОБА_6 клопотання про передачу ОСОБА_7 на поруки колективу ПП «СВІТОГОР» підтримав, просив його задовольнити та звільнити обвинуваченого, на підставі ст. 47 КК України, від кримінальної відповідальності.

Прокурор клопотання сторони захисту заперечила, та вказала на відсутність обов`язкової передумови для звільнення обвинуваченого від кримінальної відповідальності на підставі ч.1 ст.47 КК України, а саме щирого каяття.

Заслухавши думку учасників судового провадження, дослідивши матеріали кримінального провадження, суд дійшов наступного висновку.

Згідно п. 1 ч. 2 ст. 284 КПК України кримінальне провадження закривається судом у зв`язку зі звільненням особи від кримінальної відповідальності.

Відповідно до ч. 1 ст. 285 КПК України передбачено, що особа звільняється від кримінальної відповідальності у випадках, передбачених законом України про кримінальну відповідальність.

На підставі вимог ч. 1 ст. 286 КПК України звільнення від кримінальної відповідальності за вчинення кримінального правопорушення здійснюється судом. Частиною 4 ст. 286 КПК України визначено, що якщо під час здійснення судового провадження щодо провадження, яке надійшло до суду з обвинувальним актом, сторона кримінального провадження звернеться до суду з клопотанням про звільнення від кримінальної відповідальності обвинуваченого, суд має невідкладно розглянути таке клопотання.

Відповідно до ч. 3 ст. 288 КПК України, суд своєю ухвалою закриває кримінальне провадження та звільняє обвинуваченого від кримінальної відповідальності у випадку встановлення підстав, передбачених законом України про кримінальну відповідальність.

Статтею 47 КК України визначено, що особу, яка вперше вчинила кримінальний проступок або нетяжкий злочин, крім корупційних кримінальних правопорушень, кримінальних правопорушень, пов`язаних з корупцією, порушень правил безпеки дорожнього руху або експлуатації транспорту особами, які керували транспортними засобами у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебували під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, та щиро покаялася, може бути звільнено від кримінальної відповідальності з передачею її на поруки колективу підприємства, установи чи організації за їхнім клопотанням за умови, що вона протягом року з дня передачі її на поруки виправдає довіру колективу, не ухилятиметься від заходів виховного характеру та не порушуватиме громадського порядку. У разі порушення умов передачі на поруки особа притягається до кримінальної відповідальності за вчинене нею кримінальне правопорушення.

Згідно з з правовим висновком Верховного Суду, викладеним у постанові від 18 вересня 2019 року (провадження № 51-3392км19), щире каяття передбачає, окрім визнання особою факту вчинення злочину, ще й дійсне, відверте, а не уявне визнання своєї провини у вчиненому злочині, щирий жаль з приводу цього та осуд своєї поведінки, що насамперед повинно виражатися в намаганні особи відшкодувати завдані злочином збитки, бажанні виправити наслідки вчиненого та готовність нести покарання. Факт щирого каяття особи у вчиненні злочину повинен знайти своє відображення в матеріалах кримінального провадження, та має існувати безпосередньо із моменту вчинення злочину, а не виникати внаслідок тягаря зібраних доказів та невідворотності покарання.

Досліджуючи питання про наявність такої обставини як щире каяття в діях обвинуваченого ОСОБА_7 , суд, з урахуванням вказівок висловлених в ухвалі Волинського апеляційного суду від 24.05.2022 у цій справі, виходить із наступного.

В обвинувальному акті про обвинувачення ОСОБА_7 за ч.1 ст.286 КК України прокурором зазначено, що обставиною, що пом`якшує покарання обвинуваченого є щире каяття (т.1 а.к.п. 4).

Із досліджених судом матеріалів кримінального провадження № 0002410 встановлено, що у ході досудового розслідування потерпілому ОСОБА_4 стороною захисту у добровільному порядку було відшкодовано матеріальну та моральну шкоду у сумі 2 000 доларів США, що не заперечується сторонами кримінального провадження. Окрім того, в матеріалах наявна розписка потерпілого про відсутність будь-яких претензій до обвинуваченого, у зв`язку із вчиненням останнім ДТП, при обставинах зазначених в обвинувальному акті (т.1 а.к.п.47).

Окрім того, в матеріалах даного кримінального провадження наявна квитанція від 22.11.2021 про відшкодування обвинуваченим ОСОБА_7 витрат, понесених лікарняним закладом на лікування потерпілого ОСОБА_4 у сумі 4 291 грн. 61 коп. (т.1 а.к.п.48-49). Суд звертає увагу на те, що такі витрати були оплачені обвинуваченим ОСОБА_7 добровільно, на стадії досудового розслідування даного кримінального провадження.

Ухвалою Луцького міськрайонного суду Волинської області від 24.01.2023 цивільний позов потерпілого ОСОБА_4 до обвинуваченого ОСОБА_7 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди у даному кримінальному провадженні було залишено без розгляду, з підстав неприбуття цивільного позивача у судове засідання у даній справі, згідно вимог ч.1 ст.326 КПК України.

Судом також були досліджені матеріали кримінального провадження № 0002410 із яких вбачається, що обвинувачений ОСОБА_7 , окрім повного визнання своєї вини в ході судового розгляду, також визнавав свою вину у повному обсязі і в ході досудового розслідування, не оспорюючи фактичні обставини даної справи.

У ході проведення допиту обвинувачений ОСОБА_7 також висловив щирий жаль з приводу вчиненого, вказав, що шкодує про скоєне, окрім того, зазначив, що вибачався перед потерпілим, однак останній вимагав аби він став перед ним на коліна, на що він відмовився.

Таким чином, суд вважає, що в матеріалах даного кримінального провадження знайшов своє підтвердження факт щирого каяття обвинуваченого ОСОБА_7 , про що вірно зазначеного і в самому обвинувальному акті, оскільки останній, окрім повного визнання своєї вини в інкримінованому кримінальному правопорушенні, вибачився перед потерпілим, добровільно, без будь-якого примусу, в ході досудового розслідування відшкодував потерпілому ОСОБА_4 матеріальну та моральну шкоду у сумі 2 тис. долларів США, яка, як встановлено судом, була визначена самим потерпілим, а також витрати на лікування останнього у лікарняному закладі, що об`єктивно вказує на бажання обвинуваченого виправити наслідки вчиненого кримінального правопорушення, що є однією із складових умов щирого каяття, згідно із правовим висновком Верховного Суду, викладеним у постанові від 18 вересня 2019 року (провадження № 51-3392км19).

Щодо відшкодування матеріальної та моральної шкоди потерпілому ОСОБА_4 суд звертає увагу, що цивільний позов останнього був залишений судом без розгляду, на підставі вимог ч.1 ст.326 КПК України, тобто формальні вимоги про стягнення з обвинуваченого на користь потерпілого будь-яких сум грошового відшкодування у даному кримінальному провадженні відсутні.

Суд також звертає увагу на суперечливість самої позиції потерпілого ОСОБА_4 , висловленої ним в ході допиту, оскільки останній спочатку вказав на наявність у нього матеріальних та моральних претензій до обвинуваченого, а згодом зазначив, що будь-яких коштів від обвинуваченого не потребує та наполягає на суворому покаранні останнього.

При цьому, суд відхиляє доводи потерпілого ОСОБА_4 про відсутність в обвинуваченого ОСОБА_7 ознак щирого каяття, оскільки така думка потерпілого суперечить конкретним доказам, наявним у матеріалах даного кримінального провадження, що наведені вище та оцінені судом.

Окрім вищенаведеного, суд переконався, що діяння, яке інкримінується обвинуваченому ОСОБА_7 , дійсно мало місце, воно містить склад нетяжкого злочину, згідно ст. 12 КК України, та не відноситься до корупційних кримінальних правопорушень, кримінальних правопорушень, пов`язаних з корупцією, порушень правил безпеки дорожнього руху або експлуатації транспорту особами, які керували транспортними засобами у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебували під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, обвинувачений ОСОБА_7 свою вину у його вчиненні визнав та щиро розкаюється у вчиненому, кримінальне правопорушення вчинив вперше, працює на посаді помічника юриста ПП «СВІТОГОР», згоден на закриття кримінального провадження на підставі ст. 47 КК України.

Таким чином, оскільки визначені кримінальним законом умови звільнення від кримінальної відповідальності у зв`язку з передачею особи на поруки виконано, суду не надано доказів того, що обвинувачений ОСОБА_7 раніше притягався до адміністративної відповідальності за порушення правил дорожнього руху, а тому у даному конкретному випадку з урахуванням наведених обставин, підтверджених доказами, суд вважає, що виправлення обвинуваченого ОСОБА_7 є можливим без фактичного застосування до нього заходів кримінально-правової репресії.

При цьому, сам по собі факт заперечення потерпілого щодо звільнення обвинуваченого ОСОБА_7 від кримінальної відповідальності, на думку суду, не спростовує наявності всіх підстав, із якими чинний кримінальний процесуальний закон, зокрема ст.ст.284-286, 288 КПК України, ч.1 ст.47 КК України, пов`язує можливість звільнення обвинуваченого від кримінальної відповідальності.

Із врахуванням зазначеного, клопотання трудового колективу ПП «СВІТОГОР», а також захисника слід задовольнити та звільнити обвинуваченого ОСОБА_7 від кримінальної відповідальності за вчинення злочину, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України, на підставі ст. 47 КК України, у зв`язку з передачею його на поруки колективу ПП «СВІТОГОР», якщо він протягом року з дня передачі на поруки виправдає довіру колективу, не ухилятиметься від заходів виховного характеру та не порушуватиме громадського порядку, а дане кримінальне провадження закрити.

Згідно ст. ст.100 ч.9, 174 ч.4 КПК України суд вирішує долю речових доказів та арештованого майна.

Керуючись ст.ст. 284, 285, 286, 288 КПК України, на підставі ст. 47 КК України, суд,

П О С Т А Н О В И В :

Клопотання трудового колективу ПП «СВІТОГОР» в особі Директора ОСОБА_9 , а також клопотання захисника ОСОБА_6 задовольнити.

Звільнити обвинуваченого ОСОБА_7 від кримінальної відповідальності за вчинення злочину, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України, на підставі ч.1 ст. 47 КК України, у зв`язку з передачею його на поруки колективу ПП «СВІТОГОР», якщо він протягом року з дня передачі на поруки виправдає довіру колективу, не ухилятиметься від заходів виховного характеру та не порушуватиме громадського порядку.

Кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0002410 від 03 жовтня 2021 року про обвинувачення ОСОБА_7 , у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України - закрити, у зв`язку із його звільненням від кримінальної відповідальності, на підставі п. 1 ч. 2 ст. 284 КПК України.

Речові докази: транспортний засіб марки «CHEVROLET AVEO» реєстраційний номерний знак НОМЕР_3 залишити за належністю ОСОБА_8 , автомобіль марки «AUDI А-4» реєстраційний номерний знак НОМЕР_1 залишити за належністю ОСОБА_7 , DVD-R диск залишити при матеріалах кримінального провадження.

Арешт, накладений на майно, згідно ухвали слідчого судді від 06 жовтня 2021 року скасувати.

Копію ухвали вручити учасникам судового провадження.

На ухвалу може бути подана апеляційна скарга до Волинського апеляційного суду протягом семи днів з дня її проголошення через Луцький міськрайонний суд Волинської області.

Ухвала набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги ухвала, якщо її не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Головуючий