Справа № 946/7652/22
Провадження № 1-кс/946/2585/22
УХВАЛА
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

07 листопада 2022 року слідчий суддя Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області ОСОБА_1 , за участі секретаря ОСОБА_2 ,

за участю: слідчого ОСОБА_3 , прокурора ОСОБА_4 , підозрюваного ОСОБА_5 , захисника ОСОБА_6 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні клопотання старшого слідчого СВ Ізмаїльського РВП ГУНП в Одеській області ОСОБА_3 , погоджене з прокурором Ізмаїльської окружної прокуратури Одеської області, про застосування запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту відносно:
ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Ізмаїл Одеської області, громадянина України, українця, з середньою освітою, не працюючого, не одруженого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , раніше судимого:
- 23.06.2011 Ізмаїльським міськрайонним судом Одеської області за ч. 2 ст. 185, ч. 3 ст. 185, ч. 2 ст.187, ст. 70 КК України до позбавлення волі на строк 8 років з конфіскацією майна;
- 08.11.2011 апеляційним судом Одеської області вирок Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області від 23.06.2011 змінено, та засуджено за ч. 2 ст. 185, ч. 3 ст. 185, ч. 2 ст. 187, 70 КК України до 8 років позбавлення волі з конфіскацією майна;
- 17.01.2013 Ізмаїльським міськрайонним судом Одеської області за ч. 2 ст. 187 КК України до 7 років позбавлення волі, з конфіскацією Ѕ майна.
Звільнено 06.01.2016 на підставі ухвали Арбузинського районного суду Миколаївський області від 29.12.2015 умовно достроково. Невідбутий строк: 1 рік 1 місяць 8 днів;
- 03.02.2017 Ізмаїльським міськрайонним судом Одеської області за ч. 2 ст. 185, ч. 1 ст. 125, ст. 70 КК України до 3 років позбавлення волі. На підставі ст. 71 КК України приєднано невідбуту частину покарання за вироком Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області від 17.01.2013 та остаточно призначено покарання у вигляді 3 років та 6 місяців позбавлення волі;
- 24.05.2018 Ізмаїльським міськрайонним судом Одеської області за ч. 3 ст. 185 КК України до 3 років позбавлення волі. На підставі ч. 4 ст. 70 КК України остаточно призначено покарання у вигляді 3 років та 7 місяців позбавлення волі;
- 21.02.2022 Ізмаїльським міськрайонним судом Одеської області за ст. 395 КК України до арешту на строк 3 місяці,
підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 190 КК України, -

В С Т А Н О В И В:

В провадженні СВ Ізмаїльського РВП ГУНП в Одеській області знаходяться матеріали кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000933 від 03.10.2022 року, за ознаками злочину, передбаченого ч.2 ст.190 КК України.

В ході досудового розслідування встановлено, що 26.09.2022 близько 07 години 24 хвилини, ОСОБА_5 знаходився на території оптового Центрального ринку, розташованого за адресою: м. Ізмаїл, вул. Осипенко кут вул.Чкалова, де працював малознайомий йому ОСОБА_7 , знаючи про те, що останній підробляє вантажником у ОСОБА_8 та в нього в користуванні мається металева вантажна тачка, якою вирішив надалі заволодіти шляхом зловживання довірою.

В подальшому, у ОСОБА_5 виник злочинний умисел, направлений на заволодіння шляхом зловживання довірою металевої тачкою, що належить ОСОБА_8 . Доводячи до логічного завершення свій злочинний умисел, спрямований на заволодіння чужим майном, ОСОБА_5 , усвідомлюючи злочинний характер своїх дій, діючи умисно, повторно, з корисливих мотивів, завідомо знаючи про те, що він не збирається повертати вантажну металеву тачку ОСОБА_7 , звернувся з проханням до останнього надати йому для перевезення товару з метою заробітку вантажну металеву тачку.

У свою чергу ОСОБА_7 , знаючи ОСОБА_5 та підтримуючи з останнім дружні стосунки, добровільно передав останньому металеву вантажну тачку для здійснення перевезення товарів з метою заробітку.

В подальшому, ОСОБА_5 , отримавши від ОСОБА_7 металеву вантажну тачку, шляхом зловживання довірою, під приводом здійснення перевезення товарів з метою заробітку, відійшов від місця роботи ОСОБА_7 , не маючи наміру у майбутньому повертати вищевказану металеву вантажну тачку, що належить ОСОБА_8 , покинув місце вчинення кримінального правопорушення у невідомому напрямку, в наслідок чого незаконно заволодів металевою вантажною тачкою вартістю 999 гривень 66 копійок, якою надалі розпорядився на власний розсуд, чим спричинив потерпілій ОСОБА_8 матеріальну шкоду на загальну суму 999 гривень, 66 копійок.

Тим самим, встановлена достатність доказів для повідомлення про підозру ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.190 КК України, за ознаками заволодіння чужим майном шляхом зловживання довірою (шахрайство), вчинене повторно.

04 листопада 2022 року ОСОБА_5 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 190 КК України.

У зв`язку із наявністю ризиків, визначених ст. 177 КПК України, слідчий та прокурор просять застосувати до підозрюваного запобіжний захід у вигляді домашнього арешту строком на 2 місяці в період часу з 21 години 00 хвилин до 06 години 00 хвилин наступної доби.

У судовому засіданні слідчий підтримав заявлене клопотання, просив його задовольнити. Прокурор в судовому засіданні просив задовольнити клопотання слідчого. Зазначили, що наявні всі підстави для застосування до підозрюваного запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту, у зв`язку із обґрунтованістю підозри та підтвердженням наявності ризиків, передбачених п.п. 1, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України. Зазначили, що на даний момент підозра є обґрунтованою.

Підозрюваний в судовому засіданні вину визнав, не заперечував щодо задоволення клопотання.

Захисник у судовому засіданні просила застосувати відносно підозрюваного запобіжний захід у вигляді особистого зобов`язання.

Вислухавши слідчого, прокурора, підозрюваного, захисника, дослідивши матеріали кримінального провадження, слідчий суддя приходить до висновку, що клопотання слідчого про застосування запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту необхідно задовольнити з наступних обставин.

В судовому засіданні встановлено, що в провадженні СВ Ізмаїльського РВП ГУНП в Одеській області знаходяться матеріали кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000933 від 03.10.2022 року, за ознаками злочину, передбаченого ч. 2 ст. 190 КК України.

04 листопада 2022 року ОСОБА_5 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 190 КК України.

Обґрунтованість підозри ОСОБА_5 , у інкримінуємому йому діянні підтверджується зібраними на даний час в кримінальному провадженні доказами, а саме: протоколом прийняття заяви про вчинене кримінальне правопорушення, протоколом огляду місця події, протоколом допиту потерпілого ОСОБА_8 , протоколом огляду предмету, протоколом допиту свідка ОСОБА_9 , протоколом допиту свідка ОСОБА_7 , протокол пред`явлення для впізнання речей, протоколом огляду відеозапису, протоколом допиту свідка ОСОБА_10 , та іншими доказами в сукупності.

Відповідно до п. 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, метою та підставою застосування запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту до підозрюваного ОСОБА_5 є забезпечення виконання підозрюваним, покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: вчинити інше кримінальне правопорушення.

Так, ризик вчинити нове кримінальне правопорушення обґрунтовується тим, що ОСОБА_5 обґрунтовано підозрюється у вчиненні нетяжкого злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавленням волі на строк до трьох років.

Також, при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, суд оцінює в сукупності всі обставини, передбачені ч.1 ст.178 КПК України, а саме: 1) вагомість наявних доказів у матеріалах кримінального провадження, що вказують на причетність до вчинення підозрюваним кримінального правопорушення; 2) тяжкість покарання, що загрожує відповідній особі у разі визнання підозрюваного, винуватим у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого він підозрюється, а саме покарання у вигляді позбавлення волі строком від п`яти до восьми років; 3) відсутність у підозрюваного постійного місця роботи; 4) наявність судимостей у підозрюваного.

Відповідно до ст.177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілу та свідків у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Підставою для застосування до підозрюваного запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 190, а також наявність ризиків, що підозрюваний може здійснити дії, передбачені п.5 ч.1 ст.177 КПК України, і в обґрунтування застосування запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту до підозрюваного ОСОБА_5 є забезпечення виконання підозрюваним, покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам вчинення ним іншого кримінального правопорушення.

Відповідно до ч.ч.1, 2 ст.194 КПК України, під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: 1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; 2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; 3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні. Слідчий суддя, суд зобов`язаний постановити ухвалу про відмову в застосуванні запобіжного заходу, якщо під час розгляду клопотання прокурор не доведе наявність всіх обставин, передбачених частиною першою цієї статті.

В свою чергу, відповідно до вимог ст. 178 УПК України, при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у статті 177 цього Кодексу, слідчий суддя, суд на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини, у тому числі: 1) вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; 2) тяжкість покарання, що загрожує відповідній особі у разі визнання підозрюваного, обвинуваченого винуватим у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого він підозрюється, обвинувачується; 3) вік та стан здоров`я підозрюваного, обвинуваченого; 4) міцність соціальних зв`язків підозрюваного, обвинуваченого в місці його постійного проживання, у тому числі наявність в нього родини й утриманців; 5) наявність у підозрюваного, обвинуваченого постійного місця роботи або навчання; 6) репутацію підозрюваного, обвинуваченого; 7) майновий стан підозрюваного, обвинуваченого; 8) наявність судимостей у підозрюваного, обвинуваченого; 9) дотримання підозрюваним, обвинуваченим умов застосованих запобіжних заходів, якщо вони застосовувалися до нього раніше; 10) наявність повідомлення особі про підозру у вчиненні іншого кримінального правопорушення; 11) розмір майнової шкоди, у завданні якої підозрюється, обвинувачується особа, або розмір доходу, в отриманні якого внаслідок вчинення кримінального правопорушення підозрюється, обвинувачується особа, а також вагомість наявних доказів, якими обґрунтовуються відповідні обставини.

Аналіз представлених доказів об`єктивно зв`язують підозрюваного з певним злочином, на даному етапі хоча і не можна стверджувати про їх достатність для негайного засудження, проте можна дійти висновку про виправданість подальшого розслідування або висунення звинувачення (рішення у справі «Джон Мюррей проти Сполученого Королівства» від 28 жовтня 1994 року, «Фокс, Кемпбелл і Гартлі проти Сполученого Королівства» від 30 серпня 1990 року).

Відтак, у даному кримінальному провадженні наявні обставини, з якими закон пов`язує можливість обрання особі одного із запобіжних заходів, передбачених ст.176 КПК України.

Вищим спеціалізованим судом України з розгляду цивільних і кримінальних справ, висловлено позицію, викладену у п.1 листа за №511-550/0/4-13 від 04.04.2013 року, згідно якої, вирішуючи питання про застосування, продовження, зміну або скасування запобіжного заходу при розгляді відповідних клопотань, слідчий суддя, суд щоразу зобов`язаний: здійснювати повноваження із судового контролю за дотриманням прав свобод та інтересів осіб у кримінальному провадженні під час досудового розслідування і судового розгляду, діяти відповідно до вимог кримінального процесуального закону; враховувати, що запобіжні заходи у кримінальному провадженні обмежують права особи на свободу та особисту недоторканість, гарантовані ст.5 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод 1950 року (Конвенція), а тому можуть бути застосовані тільки за наявності законної мети та підстав, визначених КПК, з урахуванням відповідної практики Європейського суду з прав людини (ЄСПЛ); при розгляді клопотання про обрання або ж продовження застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою обов`язково має бути розглянуто можливість застосування інших (альтернативних) запобіжних заходів (правова позиція, викладена у п.80 рішення ЄСПЛ від 10.02.2011 року у справі «Харченко проти України») тощо.

Згідно з вимогами п.п.3 і 4 ст.5 Конвенції та практики ЄСПЛ (рішення від 25.03.1999 року у справі «Ніколова проти Болгарії», рішення від 06.11.2008 року у справі «Єлоєв проти України»), обмеження права особи на свободу і особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою. При цьому, ризик переховування обвинуваченого від правосуддя не може оцінюватися виключно на підставі суворості можливого судового рішення, а це слід робити з урахуванням низки відповідних фактів, які можуть підтверджувати існування такого ризику, або свідчити про такий його незначний ступінь, який не може служити підставою для запобіжного ув`язнення.

При вирішенні питання про обрання (продовження) запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у статті 177 цього Кодексу, слідчий суддя, суд на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини, передбачені ст.178 КПК України.

В ході судового засідання слідчий та прокурор зазначили про наявність ризиків передбачених п. 5 ч.1 ст.177 КПК України і в обґрунтування застосування запобіжного заходу щодо ОСОБА_5 зазначили на необхідності запобігти спробам вчинення ним іншого кримінального правопорушення.

Ризик, на наявності якого наголошує слідчий та прокурор на даний момент підтверджуються наступним.

Так, підозрюваний ОСОБА_5 вчинив нетяжке кримінальне правопорушення, яке відповідно ч. 2 ст. 190 КК України карається позбавленням волі на строк до трьох років.

Відповідно до вимог п. 4 ч. 1 ст. 184 КПК України під час досудового розслідування встановлено наявність ризику, передбаченого п. 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, і в обґрунтування застосування запобіжного заходу щодо ОСОБА_5 покладається необхідність запобігання спробам вчинити інше кримінальне правопорушення. Наявний ризик вчинити нове кримінальне правопорушення обґрунтовується тим, що ОСОБА_5 обґрунтовано підозрюється у скоєнні кримінального правопорушення проти власності, вчиненого повторно, в умовах воєнного стану.

Більш м`який запобіжний захід не забезпечить виконання підозрюваним покладених на нього обов`язків.

Відповідно до практики Європейського суду з прав людини «розумна підозра у вчиненні кримінального злочину», про яку йдеться у ст. 5 параграфу 1(с) Конвенції про захист прав і основоположних свобод людини, передбачає «наявність обставин або відомостей, які переконали б неупередженого спостерігача, що ця особа, можливо, вчинила злочин» (див. рішення O'Hara v. United Kingdom of 16 October 2001, § 34). Розумна підозра, згадана в ст. 5 § 1(с) Конвенції, не означає, що винуватість підозрюваного має бути встановлена на цій стадії. Саме у чіткому доведенні як події, так і характеру того злочину, у якому підозрюється особа, і полягає мета розслідування (див. рішення N.C. v. Italy of 11 January 2001, §45).

Ризиком у контексті кримінального провадження є певна ступінь можливості, що особа вдасться до вчинків, які будуть перешкоджати досудовому розслідуванню та судовому розгляду або ж створіть загрозу суспільству. При визначенні ризиків закон не вимагає неспростовних доказів того, що підозрюваний однозначно, поза всяким сумнівом, здійснюватиме відповідні дії, однак вимагає обґрунтування, що він має реальну можливість їх здійснити під час вирішення питання про застосування запобіжного заходу або в майбутньому. Отже ризики, які дають достатні підстави слідчому судді вважати, що підозрюваний може здійснити спробу протидії кримінальному провадженню у формах, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК, слід вважати наявними за умови достатньої вірогідності їх здійснення.

Як обов`язковий критерій застосування запобіжного заходу ризик кримінального провадження має прогностичний характер, його визначення у конкретний проміжок часу спрямоване на усунення негативного впливу на кримінальне провадження в майбутньому. Безумовно, наявність заявлених ризиків має обґрунтовуватися. Однак в переважній більшості випадків, враховуючи їх вірогідний характер, класичні категорії доказування, притаманні судовому процесу, при їх обґрунтуванні не застосовуються. При встановленні ризиків кримінального провадження слідчий суддя застосовує стандарт достатності підстав вважати, що підозрюваний може вдатися до дій на шкоду кримінальному провадженню. Оцінюючи вірогідність такої поведінки підозрюваного, слідчий суддя має дійти обґрунтованого висновку про високу ступінь ймовірності поза процесуальних дій зазначеної особи.

Отже, прокурором під час розгляду клопотання надано достатньо матеріалів (доказів), які є достатніми для переконання, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів, не може запобігти доведеним під час розгляду ризикам.

Слідчий суддя зазначає, що при вирішенні клопотання про обрання запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту щодо підозрюваного ОСОБА_5 враховано вагомість наявних доказів у матеріалах кримінального провадження, що вказують на причетність до вчинення підозрюваним кримінального правопорушення, тяжкість покарання, що загрожує відповідній особі у разі визнання підозрюваного винуватим у кримінального правопорушення, у вчиненні якого він підозрюється, особистість підозрюваного, а також те, що ОСОБА_5 винним визнав себе, розкаюється, слідству допомагає, від органів досудового розслідування не переховувався, на думку слідчого судді, достатнім буде застосування домашнього арешту з забороною йому залишати своє місце постійного проживання за адресою: АДРЕСА_2 , без дозволу слідчого, прокурора, або суду з 21:00 години до 06:00 години наступної доби строком до 02 січня 2023 року.

Строки запобіжного заходу не можуть перевищувати 60 днів, а також строків досудового слідства, у зв`язку з чим запобіжні заходи можуть бути застосовані відповідно до строку закінчення досудового слідства та на строк, що не перевищує 60 діб.

Керуючись ст. ст. 176-178, 181, 184, 193, 194, 196 КПК України, -

У Х В А Л И В:

Клопотання старшого слідчого СВ Ізмаїльського РВП ГУНП в Одеській області ОСОБА_3 , погоджене з прокурором Ізмаїльської окружної прокуратури Одеської області, про застосування запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту відносно ОСОБА_5 задовольнити.

Застосувати до підозрюваного ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді домашнього арешту з забороною йому залишати своє місце постійного проживання за адресою: АДРЕСА_2 , без дозволу слідчого, прокурора, або суду з 21:00 години до 06:00 години наступної доби строком до 02 січня 2023 року.

Покласти на підозрюваного ОСОБА_5 такі обов`язки:

- не залишати місце постійного проживання за адресою: АДРЕСА_2 , без дозволу слідчого, прокурора, або суду з 21:00 години до 06:00 години наступної доби;

- прибувати до місця здійснення кримінального провадження за першою вимогою слідчого, прокурора або суду в залежності від стадії кримінального провадження, якщо в цьому виникне необхідність, пов`язана із здійсненням кримінального провадження;

- повідомляти слідчого, прокурора або суд, в залежності від стадії кримінального провадження, про зміну свого місця проживання.

Ухвала слідчого судді про застосування запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту припиняє свою дію 02 січня 2023 року.

Ухвала слідчого судді щодо застосування запобіжного заходу підлягає негайному виконанню після її оголошення.

Апеляційна скарга, на ухвалу слідчого судді, може бути подана протягом п`яти днів з дня її оголошення. Для особи, яка перебуває під вартою, строк подачі апеляційної скарги обчислюється з моменту вручення їй копії судового рішення.

Подання апеляційної скарги на ухвалу слідчого судді зупиняє набрання нею законної сили, але не зупиняє її виконання.

Повний текст ухвали проголошено 09.11.2022р. о 09:30 год.

Слідчий суддя: ОСОБА_1