Справа № 642/1613/23
Провадження № 1-кп-/642/198/23
В И Р О К

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 квітня 2023 року Ленінський районний суд м. Харкова у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участю секретаря ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Харкові кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000053 від 06.01.2023 року за обвинуваченням:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця смт. Кірова Дніпропетровського району, Дніпропетровської області, громадянина України, українця, із середньою спеціальною освітою, офіційно не працюючого, не одруженого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , раніше в силу ст.. 89 КК України не судимий

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 15, ч.4ст.185 КК України,

встановив:

31.12.2022р. в денний час, не пізніше 15 год. 15 хв., ОСОБА_4 знаходився за адресою: м. Харків, вул.. Залізнична, 22-Б, в районі 27-ї станційної колії по станції Харків-Сортувальний, Харків-Пасажирський, де побачив на станційній колії контактний дріт МФ-100, що належить виробничому підрозділу «Харківська дистанція електропостачання» регіональної філії «Південна залізниця» АТ «Укрзалізниця». Саме в той час, у ОСОБА_4 виник умисел, направлений на таємне викрадення чужого майна, в умовах воєнного стану, та будучи достеменно обізнаним про введення військового стану починаючи з 05 год. 30 хв. 24.02.2022 р., строк дії якого в подальшому продовжувався, у зв`язку із військовою агресією РФ проти України, на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України, відповідно до п.20 частини першої статті 106 Конституції України, Закону України «Про правовий режим воєнного стану» від 12.05.2015, реалізуючи свій прямий умисел, направлений на таємне викрадення чужого майна, в умовах воєнного стану, ОСОБА_4 діючи умисно з корисливих мотивів, з метою незаконного збагачення, усвідомлюючи свій противоправний характер своїх дій, передбачаючи їх суспільно небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, підійшов до станційних колій та переконавшись, що за його діями ніхто не спостерігає, за допомогою пилки по металу, яка була при ньому, та яку він використовував в якості знаряддя злочину, з станційних колій зрізав контактний дріт МФ-100 довжиною 2 метри, вартістю 629,23 грн., що підтверджено висновком судово-товарознавчої експертизи №62М від 20.01.2023, що належить виробничому підрозділу «Харківська дистанція електропостачання» регіональної філії «Південна залізниця «АТ Укрзалізниця».

Після чого, ОСОБА_4 із викраденим майном, намагався зникнути з місця події, однак не довів свій злочинний намір до кінця з причин, які не залежали від його волі, оскільки виконавши усі дії, які він вважав необхідними для доведення злочину до кінця, злочин не було закінчено, оскільки був зупинений співробітниками Харківського загону воєнізованої охорони регіональної філії «Південна залізниця» АТ «Укрзалізниця», які в цей час здійснювали обхід території.

Своїми навмисними, противоправними діями ОСОБА_4 намагався спричинити виробничому підрозділу «Харківська дистанція електропостачання» регіональної філії «Південна залізниця» АТ «Укрзалізниця» матеріальні збитки на суму 629 грн. 23 коп., що підтверджено висновком судово-товарознавчої експертизи №62М від 20.01.2023.

У судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 свою вину у скоєнні злочину, передбаченого ч.2 ст. 15 ст. 185 ч. 4 КК України визнав повністю.

Представник потерпілого ОСОБА_5 до суду не з`явився, надав заяву про розгляд справи без його участі. Проти розгляду кримінального провадження в порядку ст.349 КПК України не заперечує. Під час розгляду справи потерпілий цивільного позову не заявляв.

Оскільки обвинувачений ОСОБА_4 та інші учасники судового провадження не оспорювали вказані вище фактичні обставини справи, суд відповідно до вимог ч. 3 ст. 349 КПК України визнав недоцільним в повному обсязі дослідження доказів щодо цих обставин, які ніким не оспорюються, визнавши необхідним у судовому засіданні дослідити висновок судово-товарознавчої експертизи та дані, які характеризують особу обвинуваченого ОСОБА_4 .

Аналізуючи вищевикладені докази суд вважає, що дії обвинуваченого ОСОБА_4 за ч.2 ст.15 ст. 185 ч. 4 КК України кваліфіковані вірно, оскільки він своїми умисними діями вчинив закінчений замах на таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинена в умовах воєнного стану.

При визначенні обвинуваченому ОСОБА_4 виду та розміру покарання суд враховує суспільну небезпечність та тяжкість вчиненого кримінального правопорушення, данні про його особу.

Обставини, які відповідно до ч. 1 ст. 66 КК України пом`якшують покарання ОСОБА_4 - є щире каяття, активне сприяння розкриттю злочину.

Обставин, які відповідно до ч. 1 ст. 67 КК України обтяжують покарання судом- не встановлено.

На підставі викладеного, суд приходить до висновку про необхідність призначити ОСОБА_4 покарання, у межах санкції інкримінованої статті, а саме у виді позбавлення волі.

Однак, враховуючи приписи ст. 50 КК України, згідно яких покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень як засудженими, так і іншими особами, приймаючи до уваги вищезазначені обставини, дані які характеризують особу обвинуваченої, наявність обставин, які пом`якшують покарання та відсутність обставин, які обтяжують покарання ОСОБА_4 , відношення до скоєного злочину, щире каяття, активне сприяння розкриттю кримінального правопорушення, обставини які є причиною вчинення злочину та наслідки протиправної діяльності, враховуючи, відсутність з боку потерпілого будь - яких претензій матеріального та морального характеру не має, цивільний позов не заявляє, обставини вчинення вказаного кримінального правопорушення, вартість викраденого підсудними майна та його значимість для потерпілого, а також те, що в результаті протиправних дій обвинуваченої тяжких наслідків не настало, суд вважає що виправлення та перевиховання обвинуваченого ОСОБА_4 можливо без ізоляції від суспільства, із застосуванням до неї положень ст. 75 КК України, звільнивши його від відбування покарання з випробуванням та покладанням відповідних обов`язків, передбачених ст. 76 КК України.

Запобіжний захід у відношенні ОСОБА_4 на час судового провадження обирався у вигляді особистого зобов`язання.

Цивільний позов по кримінальному провадженню не заявлений.

Витрати по кримінальному провадженню на залучення експерта складають 566 грн.

Питання про речові докази суд вирішить відповідно до ст.100 КПК України.

Керуючись ст. ст. 337, 370, 371, 374 КПК України, суд,-

ухвалив:

ОСОБА_4 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 15, ч. 4 ст. 185 КК України, та призначити йому покарання у виді позбавлення волі на строк 5 (п`ять) років.

На підставі ст.75 КК України звільнити ОСОБА_4 від відбування покарання з випробуванням із встановленням іспитового строку тривалістю 3 (три) роки.

Відповідно до ст.76 КК України покласти на ОСОБА_4 обов`язки протягом іспитового строку:

- періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації;

- повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання;

- не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.

Речові докази у справі: контактний дріт-МФ-100, довжиною 2 метри, що знаходяться на зберіганні в кімнаті речових доказів ВП №2 ХРУП №3 ГУНП в Харківській області повернути потерпілому як йому належні, ОСОБА_6 по металу звернути в дохід держави.

Стягнути з ОСОБА_4 на користь держави на відшкодування процесуальних витрат на залучення експерта в розмірі 566 грн.

Вирок може бути оскаржено до Харківського апеляційного суду через Ленінський районний суд м. Харкова протягом тридцяти днів з моменту його проголошення.

Згідно ч. 2 ст.394КПК України вирок не може бути оскаржений в апеляційному порядку з підстав заперечення обставин, які ніким не оспорювалися під час судового розгляду і дослідження яких було визнано судом недоцільним відповідно до положень ч. 3 ст. 349 КПК України.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано,набирає законної сили після прийняття рішення судом апеляційної інстанції.

Копія вироку негайно після його проголошення вручається засудженому та прокурору.

Головуючий: