ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
Провадження №: 11-кп/818/1526/22 Головуючий апеляційної інстанції: ОСОБА_2
Категорія: ч.3 ст. 185 КК України
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
03 листопада 2022 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Харківського апеляційного суду у складі: головуючого судді ОСОБА_2 , суддів ОСОБА_3 та ОСОБА_4 , при секретареві ОСОБА_5 , з участю прокурора ОСОБА_6 , без участі обвинуваченого ОСОБА_7 та його захисника ОСОБА_8 , які апеляційних скарг не подавали, без участі обвинуваченого ОСОБА_9 та його захисника ОСОБА_10 , які не наполягали на участі у справі, без участі всіх інших учасників по даній справі, а саме представника ТОВ «Фрезеніус» - ОСОБА_11 , належним чином повідомлених про розгляд справи, за умови, що заяв про відкладення розгляду справи ні від кого не надходило, розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Валках справу за апеляційною скаргою обвинуваченого ОСОБА_9 на вирок Дзержинського районного суду м. Харкова від 19 07 2022 року, -

В С Т А Н О В И Л А:

Короткий зміст рішення суду першої інстанції.

Вказаним вироком ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Куп`янськ, Харківської області, громадянина України, не одруженого, з вищою освітою, офіційно не працевлаштованого, без місця реєстрації, фактично мешкаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше неодноразово судимого, останній раз 02 11 2018 року Ленінським районним судом м. Харкова за ч.3 ст.185, ч.2 ст.185 КК України до 3 років позбавлення волі, 24 11 2020 року звільненого по відбуттю покарання,

визнано винним у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.3 ст.185 КК України з призначенням покарання у виді трьох років 1 місяця позбавлення волі.

ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженця м. Харків, громадянина України, українця, з неповною середньою освітою, не одруженого, офіційно не працевлаштованого, без місця реєстрації, фактично мешкаючого за адресою: АДРЕСА_2 , раніше неодноразово судимого, останній раз 15 12 2020 року Жовтневим районним судом м. Харкова за ч.1 ст.162 КК України до 1 року обмеження волі, відповідно до ст.75 КК України до 1 року іспитового строку,

визнано винним у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.3 ст.185 КК України, з призначенням йому покарання у виді 3 років 1 місяця позбавлення волі.

На підставі ст.71 КК України, шляхом часткового приєднання невідбутої частини вироку Жовтневого районного суду м. Харкова від 15 12 2020 року, призначено ОСОБА_9 остаточне покарання у виді 3 років 6 місяців позбавлення волі.

Долю речових доказів та процесуальних витрат вирішено відповідно до ст. 100, 126 КПК України.

Згідно вироку, 22 10 2021 року, приблизно о 19-10 годині, ОСОБА_7 разом із ОСОБА_9 , перебували біля медичного центру ТОВ «Фрезеніус Медикал Кер України» в м. Харкові , що розташований за адресою: м. Харків, вул. Клочківська, буд. 101-Д. В цей же час у ОСОБА_7 та ОСОБА_9 виник спільний злочинний умисел, спрямований на таємне викрадення чужого майна вказаного медичного центру.

Далі, ОСОБА_7 , реалізуючи свій злочинний умисел, спрямований на таємне викрадення чужого майна, переслідуючи корисливий мотив та мету незаконного збагачення за рахунок чужого майна, впевнившись в тому, що за його діями не спостерігають сторонні особи, відігнув невстановленим досудовим розслідуванням предметом фасадні двері медичного центру ТОВ «Фрезеніус Медикал Кер Україна» та проник всередину, в цей час ОСОБА_9 знаходився поблизу входу з зовнішньої сторони та спостерігав за тим, щоб дії ОСОБА_7 не були поміченими.

Перебуваючи всередині вказаного приміщення ОСОБА_7 оглянув приміщення та виявив майно, що мало матеріальну цінність. Після чого ОСОБА_7 вийшов з будівлі через фасадні двері та разом з ОСОБА_9 покинули територію медичного центру, з метою відшукування речей для вчинення крадіжки, а саме наплічного рюкзаку.

В подальшому, приблизно о 19-29 годині ОСОБА_7 та ОСОБА_9 повернулися до будівлі медичного центру ТОВ «Фрезеніус Медикал Кер Україна», де ОСОБА_7 , реалізуючи свій злочинний умисел, спрямований на таємне викрадення чужого майна, переслідуючи корисливий мотив та мету незаконного збагачення за рахунок чужого майна, впевнившись в тому, що за його діями не спостерігають сторонні особи, приблизно о 19-34 години, проник через фасадні двері, які до цього відчинив та вчинив крадіжку чужого майна, яке належить ТОВ «Фрезеніус Медикал Кер Україна». В цей час ОСОБА_9 знаходився поблизу входу з зовнішньої сторони та спостерігав за тим, щоб дії ОСОБА_7 , не були помічені.

В період часу з 19-10 години по 20-04 години ОСОБА_7 три рази проникав до приміщення вищевказаного медичного центру, під час чого частково виносив майно, яке належить ТОВ «Фрезеніус Медикал Кер Україна».

Під час перебування в зазначений період часу всередині вказаного приміщення, ОСОБА_7 вчинив крадіжку майна, яке належить ТОВ «Фрезеніус Медикал Кер Україна», а саме: прилад для визначення струму витоку та опору ізоляції «Revex plus 230V W BAD/W/O OPTION», вартість якого відповідно до висновку експерта за результатами товарознавчої експертизи №192 від 11 11 2021 року становить 5387 грн.; планшет для електронного підпису «SIGNATURE PAD», вартість якого відповідно висновку експерта за результатами товарознавчої експертизи №192 від 11 11 2021 року становить 7822 грн.; кондуктометр «Cond 3310 CASE SET», вартість якого відповідно висновку експерта за результатами товарознавчої експертизи №192 від 11 11 2021 року становить 18418 грн.; монітор HP P24vG4 в кількості 2 шт., вартість яких, відповідно висновку експертизи №192 від 11 11 2021 року, становить 4074 грн., загальною вартістю 8148 грн.; персональний комп`ютер «HP 260G4 Desktop Mini PC», вартість якого відповідно висновку експертизи №192 від 11 11 2021 року становить 13820 грн.; стаціонарний IP телефон внутрішнього зв`язку «GRANDSTREAM GXP 1625», вартість якого відповідно до експертизи №192 від 11 11 2021 року, становить 3449 грн.; зарядний пристрій до штабелеру напівелектричного «DYC15-30», вартість якого відповідно до експертизи №192 від 11 11 2021 року становить 22840 грн.

Після чого, ОСОБА_7 та ОСОБА_9 з місця вчинення кримінального правопорушення втекли, розпорядившись викраденим майном на власний розсуд, чим спричинили ТОВ «Фрезеніус Медикал Кер Україна» матеріальну шкоду на загальну суму 81526 грн.

Вказані дії обвинувачених кваліфіковані за ч.3 ст.185 КК України, як таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинене повторно, за попередньою змовою групою осіб, поєднане з проникненням у інше приміщення.

Вимоги апеляційної скарги та узагальнені доводи особи, яка її подала.

Не погодившись з вироком суду першої інстанції, обвинувачений ОСОБА_9 подав апеляційну скаргу, в якій просив оскаржуваний вирок скасувати та призначити новий судовий розгляд справи у суді першої інстанції, посилаючись на відсутність у його діях складу інкримінованого кримінального правопорушення, оскільки він не здійснював проникнення у приміщення та крадіжку майна. Також вказав, що надавав суду довідки щодо наявності у нього захворювань, що судом враховано не було.

Позиції учасників апеляційного провадження.

Прокурор заперечував проти задоволення апеляційної скарги, вважав вирок законним та обґрунтованим.

В судове засідання суду апеляційної інстанції обвинувачені ОСОБА_7 , ОСОБА_9 , та їх захисники, а також представник ТОВ «Фрезеніус» - ОСОБА_11 , будучи належним чином повідомленими про дату та час розгляду апеляційної скарги, не з`явилися. Будь-яких заяв, які б свідчили про неможливість розгляду справи, від останніх не надходило.

Мотиви прийняття рішення судом апеляційної інстанції.

Заслухавши доповідь судді, думку прокурора, перевіривши представлені матеріали кримінального провадження, дослідивши доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла наступних висновків.

Відповідно до ст.370 КПК України, судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.

Згідно ст.404 КПК України, суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Колегія суддів, дослідивши матеріали кримінального провадження і доводи апеляційної скарги обвинуваченого ОСОБА_9 встановила, що суд першої інстанції з достатньою повнотою, в межах визначеного судом обсягу, дослідив обставини вчинення, як обвинуваченим ОСОБА_7 так і обвинуваченим ОСОБА_9 інкримінованого їм кримінального правопорушення, дав належну правову оцінку, правильно кваліфікував їх дії та обґрунтовано дійшов висновку про винуватість обвинувачених ОСОБА_7 та ОСОБА_9 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.185 КК України, призначивши їм обом покарання, яке відповідає вимогам ст. 65 КК України.

З оскаржуваного вироку вбачається, що суд першої інстанції розглянув кримінальне провадження відносно ОСОБА_7 та ОСОБА_9 в порядку, передбаченому ч.3 ст.349 КПК України, обмеживши обсяг доказів, які підлягають дослідженню допитом обвинувачених та наявними в матеріалах справи письмовими доказами.

Як регламентовано частиною 3 статті 349 КПК України, суд має право, якщо проти цього не заперечують учасники судового провадження, визнати недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються. При цьому суд з`ясовує, чи правильно розуміють зазначені особи зміст цих обставин, чи немає сумнівів у добровільності їх позиції.

Відсутність заперечень розуміється як погодження сторін судового розгляду із недоцільністю дослідження доказів у провадженні через те, що ніхто не оспорює ці факти.

Визнання фактичних обставин істинними означає сприйняття їх такими, що відповідають реальній дійсності й достатніми для доведення винуватості обвинуваченого.

Суд зобов`язаний перевірити добровільність та істинність позиції сторін, які виявляються в особистому волевиявленні на основі внутрішнього переконання й відсутності психічного або фізичного впливу на учасників судового процесу, а також роз`яснити наслідки застосування скороченого судового розгляду.

З метою перевірки наявності у суду першої інстанції підстав для проведення судового розгляду в порядку ч.3 ст. 349 КПК України, було оглянуто журнал судового засідання та прослухано звукозапис судового засідання від 23 02 2022 року (а.с.128-131, 192 ) відповідно до якого встановлено, що після оголошення змісту обвинувального акту, встановлення осіб обвинувачених, вислухавши їх позицію, відповідно до якої суть пред`явленого їм обвинувачення зрозуміла та вину вони визнають повністю, суд першої інстанції поставив перед учасниками кримінального провадження питання щодо обсягу та порядку дослідження доказів, після чого прокурором було заявлено клопотання про здійснення кримінального провадження у скороченому порядку дослідження доказів.

Як обвинувачені, так і їх захисники, не заперечували проти розгляду справи в порядку ч.3 ст. 349 КПК України. Крім того, в судовому засіданні, 23 02 2022 року суд першої інстанції, встановивши позицію обвинуваченого ОСОБА_9 щодо визнання ним у повному обсязі своєї вини у вчиненому, у доступній, чіткій та конкретизованій формі роз`яснив йому суть норми, передбаченої ч.3 ст. 349 КПК України, виклавши при цьому її зміст. При цьому переконався, що учасники кримінального провадження правильно та точно розуміють зміст вказаної норми, її суть сприйнята правильно а позиції учасників є добровільними.

Як вбачається з висновку, викладеного у постанові Верховного Суду від 2 березня 2018 року в справі № 521/11693/16-к, відповідно до ч.3 ст.349 КПК України, суд має право, якщо проти цього не заперечують учасники судового провадження, визнати недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються. Однак, дана норма не звільняє суд від обов`язку встановити обставини, які підлягають доказуванню в кримінальному провадженні та визначені у ст.91 КПК України. Тобто, законодавець зобов`язує суд встановити усі обставини, що мають значення для кримінального провадження, а ст.349 КПК України лише визначає обсяг та порядок дослідження доказів на підтвердження цих обставин.

Незалежно від обсягу доказів, які досліджуватимуться судом, зокрема, внаслідок визнання недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються, допит обвинуваченого здійснюється обов`язково.

Як вбачається з матеріалів кримінального провадження, допит обвинуваченого ОСОБА_9 судом проводився. Підтвердженням цього є журнал судового засідання від 23 02 2022 року (а.с.128-131), аудіо та відео записи, якими було зафіксовано вказане судове засідання (а.с.192). Враховуючи викладене, колегія суддів приходить до висновку, що суд першої інстанції у повній мірі з`ясував правильність розуміння обвинуваченим ОСОБА_9 зазначених обставин. Крім того, в цьому ж судовому засіданні суд першої інстанції, встановивши позицію обвинуваченого ОСОБА_9 щодо визнання ним у повному обсязі своєї вини у вчиненому, у доступній, чіткій та конкретизованій формі роз`яснив йому суть норми, передбаченої ч.3 ст. 349 КПК України, виклавши при цьому її зміст та наслідки такого розгляду, переконавшись, що зміст вказаної норми, її суть сприйнята обвинуваченими правильно а позиції учасників є добровільними.

Перевіряючи доводи апеляційної скарги обвинуваченого ОСОБА_9 в частині його тверджень щодо невчинення ним крадіжки, колегія суддів дійшла висновку про відсутність підстав для їх врахування при апеляційному перегляді, враховуючи, що розгляд кримінального провадження було проведено в порядку ч.3 ст.349 КПК України. При цьому слід зауважити, що в судовому засіданні, під час запропонування прокурором скороченого порядку розгляду кримінального провадження, обвинувачені, в присутності своїх захисників не заперечували щодо такого розгляду. До того ж, судом було роз`яснено обвинуваченим наслідки такого розгляду, відповідно до вимог ч.3 ст. 349 КПК України.(а.с.129).

Однак, а своїй апеляційній скарзі ОСОБА_9 , не погоджуючись з вироком суду, вказує про те, що судом не прийнято до уваги його стан здоров`я, наявність хронічних захворювань, що підтверджується представленими медичними документами. В цій частині апеляційний суд приймає до уваги його доводи, як незгоду з вироком, так як обвинувачений вважає його занадто суворим.

Тому, колегія суддів переглядає справу саме за доводами обвинуваченого щодо призначення йому надто суворого покарання і вважає покарання таким, що наближено до мінімальних меж санкції Закону, за яким він звинувачується.

Колегія суддів приймає до уваги відомості щодо особи обвинуваченого ОСОБА_9 , зокрема те, що він був 4 рази засуджений, останній раз із застосуванням вимог ст. 75 КК України, і знов вчинив новий злочин.

З урахуванням наведеного, колегія суддів дійшла висновку, що судом першої інстанції обґрунтовано та належним чином мотивовано рішення про винуватість ОСОБА_9 у скоєнні інкримінованого йому кримінального правопорушення. Позиція останнього щодо повного визнання своєї вини у скоєному, була також врахована судом при призначенні йому покарання. В даному випадку обом обвинуваченим ОСОБА_7 та ОСОБА_9 судом призначено покарання, яке відповідає вимогам ст.ст.50,65 КК України, є справедливим, необхідним і достатнім для виправлення обвинувачених, зокрема ОСОБА_9 , і підстави для його пом`якшення відсутні.

Щодо частини апеляційних вимог обвинуваченого ОСОБА_9 щодо його часткову винуватість, то колегія суддів не приймає їх до уваги і не розглядає, так як справа судом було розглянута за ч. 3 ст..349 КПК України.

За таких обставин, на переконання колегії суддів, істотних порушень вимог кримінального процесуального закону, які б тягли за собою скасування оскаржуваного вироку як про це просить апелянт, колегією суддів не встановлено. Судове рішення є законним, обґрунтованим і вмотивованим, оскільки відповідає вимогам ст.370 КПК України, а тому підстав для задоволення апеляційної скарги обвинуваченого ОСОБА_9 колегія суддів не вбачає.

Керуючись ч.6 ст.9, ст.7, 392, 393, 404, 405, ч.1 ст.407, 418, 419, 423, 424-426 КПК України, колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А :

Вирок Дзержинського районного суду м. Харкова від 19 07 2022 року по справі щодо обвинувачених ОСОБА_7 та ОСОБА_9 , обох, як обвинувачених за ч.3 ст.185 КК України, - залишити без змін.

Апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_9 , - залишити без задоволення.

Ухвала набуває законної сили з моменту її проголошення.

Касаційна скарга на дане судове рішення, в порядку ч.1 ст.424 КПК України, може бути подана безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом трьох місяців з дня проголошення судового рішення судом апеляційної інстанції, а засудженим, який тримається під вартою, - в той самий строк з дня вручення йому копії судового рішення.

Судді:

____________ _____________ ____________
ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4