Справа № 344/1790/23
Провадження № 1-кс/344/796/23
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 лютого 2023 року м. Івано-Франківськ

Слідчий суддя Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю « Карпат-Полімер» на бездіяльність слідчого ОСОБА_3 . П`ятого слідчого відділу ( з дислокацією у м. Івано-Франківськ) ТУ ДБР, розташованого у місті Львові, зобов`язання до вчинення дій у кримінальному провадженні №00000101,-

ВСТАНОВИЛА :

01.02.2023 представник заявника ОСОБА_4 звернувся до слідчого судді із скаргою на бездіяльність слідчого ОСОБА_3 . П`ятого слідчого відділу ( з дислокацією у м. Івано-Франківськ) ТУ ДБР, розташованого у місті Львові, надати пам`ятку про права та обов`язки потерпілого представнику потерпілого ТОВ «Карпат Полімер» ОСОБА_4 ; зобов`язати слідчого ОСОБА_3 ознайомити потерпілого ТОВ «Карпат-Полімер» з матеріалами кримінального провадження №00000101 у встановлений КПК України строк.

В обґрунтування скарги зазначено, що 03.01.2023 представник потерпілого ТОВ «Карпат-Полімер» направив на адресу П`ятого слідчого відділу ( з дислокацією у м. Івано-Франківськ) ТУ ДБР, розташованого у місті Львові клопотання, у якому керуючись ст.ст. 55,56,58 КПК України та з метою отримання інформації про хід досудового розслідування, просив надати можливість ознайомитись із матеріалами кримінального провадження №00000101 від 15.12.2022, яке відповідно до трекінгу Укрпошти отримано за довіреністю.

Станом на 27.01.2023 потерпілий ТОВ «Карпат-Полімер» жодним чином не повідомлено про час та місце ознайомлення з матеріалами справи, що є порушенням прав та норм КПК України.

06.02.2023 від слідчого надійшла заява про відкладення розгляду справи.

Представник заявника - ОСОБА_4 скаргу підтримав просив її задоволити.

07.02.2023 від слідчого надійшло заперечення на скаргу. Зокрема зазначено, що лист від представника ТОВ « Карпат-Полімер» ОСОБА_4 , про ознайомлення із матеріалами кримінального провадження, розглянутий та надано, відповідь, що на даний час його процесуальний статус у даному кримінальному провадженні свідок, у зв`язку з чим він не уповноважений подавати клопотання у порядку ст. 220 КПК. Досудове розслідування триває та доказів для визнання потерпілим в межах кримінального провадження на даний час не вбачається.

Вивчивши доводи скарги, дослідивши надані до скарги докази, слідчий суддя встановила наступне.

Частиною 1 ст.303КПК України передбачений перелік рішень, дій, бездіяльності слідчого або прокурора, які підлягають оскарженню під час досудового розслідування, який є вичерпним.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст.303 КПК України на досудовому провадженні можуть бути оскаржені бездіяльність слідчого, дізнавача, прокурора, яка полягає у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань після отримання заяви чи повідомлення про кримінальне правопорушення, у неповерненні тимчасово вилученого майна згідно з вимогами статті 169 цього Кодексу, а також у нездійсненні інших процесуальних дій, які він зобов`язаний вчинити у визначений цим Кодексом строк, - заявником, потерпілим, його представником чи законним представником, підозрюваним, його захисником чи законним представником, представником юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, володільцем тимчасово вилученого майна, іншою особою, права чи законні інтереси якої обмежуються під час досудового розслідування.

Встановлено, що четвертим слідчим відділом ( з дислокацією у м. Івано-Франківську) Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Львові, проводиться досудове розслідування у кримінальному провадженні, що внесене до ЄРДР №00000101, від 15.12.2022 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 367 КК України.

Згідно з даних Єдиного реєстру досудових розслідувань 0000101, від 15.12.2022 підставою для відкриття кримінального провадження стала ухвала Личаківського районного суду міста Львова у справі №463/8244/22 від 21.11.2022 про внесення відомостей до ЖРДР за заявою директора ТОВ « Карпат-Полімер» ОСОБА_4

03.01.2023 представник ТОВ «Карпат-Полімер» ОСОБА_4 звернувся до п`ятого слідчого відділу ( з дислокацією у м. Івано-Франківську) ТУ ДБР, розташованого у м. Львові із клопотанням про вручення пам`ятки про права та обов`язки потерпілого на підставі ч.2 ст. 55 КПК України та ознайомлення з матеріалами кримінального провадження. Згідно даних про відстеження поштового відправлення «Укрпошта», таке отримано за довіреністю 11.01.2023.

Чинним КПК України, зокрема главою 26, передбачений порядок оскарження рішень, дій, бездіяльності слідчого, прокурора під час досудового розслідування.

Об`єктом оскарження на підставі глави 26КПК України можуть бути тільки рішення, дії, бездіяльність слідчого, дізнавача, прокурора при здійсненні своїх повноважень під час досудового розслідування.

Отже, законодавцем визначена наявність зв`язку між обов`язком слідчого, дізнавача чи прокурора вчинити визначені КПК України дії та строком, у межах якого зазначені особи зобов`язані їх вчинити.

Як зазначено в узагальненні ВССУ від 12.01.2017 року «Про практику розгляду скарг на рішення, дії чи бездіяльність органів досудового розслідування чи прокурора під час досудового розслідування», згідно з ч. 5 ст.40 КПК слідчий, здійснюючи свої повноваження, є самостійним у своїй процесуальній діяльності, втручання в яку забороняється. Таким чином, при розгляді скарг на відмову в задоволенні клопотань про проведення слідчих дій слідчим суддям необхідно співвідносити вимоги ст.220 КПК з іншими процесуальними вимогами щодо здійснення досудового розслідування у кримінальному провадження, зокрема встановленими ст. 40 КПК. Саме тому необхідно брати до уваги те, що процесуальне законодавство не передбачає обов`язку посадових осіб органів досудового розслідування вчиняти всі дії, які ініціюються учасниками кримінального провадження, оскільки такі дії в певних випадках можуть бути недоцільними, а інколи - передчасними або взагалі перешкоджати досягненню завдань кримінального провадження.

Слідчим суддям необхідно враховувати, що якщо особа звернулась із клопотанням про проведення слідчої (розшукової) дії, однак воно залишилось без реагування або без належного реагування (наприклад, не було розглянуте або було розглянуте в частині) слідчого, то в такому випадку правомірним є оскарження такої бездіяльності відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 303 КПК. Однак, якщо клопотання розглянуто, а в його задоволенні було відмовлено, то така відмова є предметом оскарження винятково відповідно до п. 7 ч. 1 ст. 303 КПК.

Водночас, слід зважати і на те, що бездіяльність стосовно відсутності належного реагування на відповідні клопотання про вчинення певних процесуальних, може бути предметом оскарження лише тоді, коли скаржник попередньо ініціював вчинення таких дій, звертаючись з відповідним клопотанням до слідчого.

Нормою статті 220 КПК України врегульовано порядок розгляду клопотань щодо конкретного переліку осіб у кримінальному провадженні, а саме: сторони захисту, потерпілого і його представника чи законного представника, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження.

Рішення слідчого, дізнавача, прокурора приймається у формі постанови. Постанова виноситься у випадках, передбачених цим Кодексом, а також коли слідчий, дізнавач, прокурор визнає це за необхідне, відповідно до ч.3 ст.110 КПК України.

Як зазначено у ч. 2 ст. 9 КПК України слідчий зобов`язаний всебічно, повно і неупереджено дослідити обставини кримінального провадження, надати їм належну правову оцінку та забезпечити прийняття законних і неупереджених процесуальних рішень.

Відповідно до ч. 5 ст. 110 КПК України постанова слідчого, прокурора складається з: 1) вступної частини, яка повинна містити відомості про: місце і час прийняття постанови; прізвище, ім`я, по батькові, посаду особи, яка прийняла постанову; 2) мотивувальної частини, яка повинна містити відомості про: зміст обставин, які є підставами для прийняття постанови; мотиви прийняття постанови, їх обґрунтування та посилання на положення цього Кодексу; 3) резолютивної частини, яка повинна містити відомості про: зміст прийнятого процесуального рішення; місце та час (строки) його виконання; особу, якій належить виконати постанову; можливість та порядок оскарження постанови.

Потерпілою у кримінальному провадженні відповідно до положень ст. 55 КПК України визнається фізична особа, якій кримінальним правопорушенням завдано моральної, фізичної або майнової шкоди. Особа визнається потерпілою незалежно від того, один чи декілька видів шкоди їй завдано. Також потерпілою може бути визнана юридична особа, якій кримінальним правопорушенням завдано майнової шкоди. Тобто підставами до визнання фізичної і юридичної особи потерпілими у кримінальному провадженні є шкода, яка їй завдана внаслідок здійснення дій, котрі кримінальним законом визнаються злочинними, або відмови від вчинення таких дій (бездіяльності) іншої особи.

Кримінальний процесуальний кодекс України також допускає можливість відмови у визнанні особи потерпілим. Умовою для цього є наявність очевидних та достатніх підстав вважати, що заява, повідомлення про кримінальне правопорушення або заява про залучення до провадження як потерпілого подана особою, якій не завдано шкоди зазначеної в ч. 1 ст. 55 КПК України. «Очевидність та достатність» таких підстав є оціночним поняттям, яке визначається у кожному конкретному випадку, виходячи із обставин кримінального провадження і внутрішнього переконання особи, уповноваженої на визнання потерпілим, і може полягати, зокрема, у такому: очевидна відсутність події або складу кримінального правопорушення; відсутність шкоди з боку особи, яка подала відповідну заяву; очевидна відсутність причинного зв`язку між кримінальним правопорушенням і заподіяною шкодою; наявність завданої кримінальним правопорушенням шкоди іншого виду, ніж передбачено ч. 1 ст. 55 КПК України; неможливість визнання потерпілим конкретної особи, виходячи з кримінально-правової характеристики кримінального правопорушення.

Відповідно до ст. 364 КК України (Примітка 3) істотною шкодою у статтях 364, 364-1, 365, 365-2, 367 вважається така шкода, яка в сто і більше разів перевищує неоподатковуваний мінімум доходів громадян.

Статтею 22 КПК України передбачено, що кримінальне провадження здійснюється на основі змагальності, що передбачає самостійне обстоювання стороною обвинувачення і стороною захисту їхніх правових позицій, прав, свобод і законних інтересів засобами, передбаченими цим Кодексом. Сторони кримінального провадження мають рівні права на збирання та подання до суду речей, документів, інших доказів, клопотань, скарг, а також на реалізацію інших процесуальних прав, передбачених цим Кодексом.

Відповідно до ч.3 ст.26 КПК України слідчий суддя, суд у кримінальному провадженні вирішують лише ті питання, що винесені на їх розгляд сторонами та віднесені до їх повноважень цим Кодексом.

За наявності очевидних та достатніх підстав вважати, що заява, повідомлення про кримінальне правопорушення або заява про залучення до провадження як потерпілого подана особою, якій не завдано шкоди, зазначеної у частині першій цієї статті, слідчий або прокурор виносить вмотивовану постанову про відмову у визнанні потерпілим, яка може бути оскаржена слідчому судді.

З аналізу наведених норм вбачається, що автономний статус потерпілого особа отримує одразу після внесення відомостей до Єдиного реєстру досудових розслідувань за її заявою, або після встановлення під час досудового розслідування достатніх відомостей про те, що певній особі завдано шкоди. При цьому розсуд (дискреція) щодо доведеності таких обставин, на думку суду, належить саме слідчому, який є незалежним при прийнятті процесуальних рішень, та керується при їх прийнятті положеннями ст. 84, 94 КПК України. Слідчий суддя звісно має право також на розсуд наявності підстав для визнання потерпілим, при оскарженні відмови слідчого. Однак цей розсуд повинен ґрунтуватися на зібраних під час досудового розслідування доказах та встановлених на їх підставі обставинах, тобто лише з підстав хибної оцінки доказів слідчим.

Разом з тим, на час розгляду скарги, слідчому судді не надано постанови про відмову у визнанні потерпілим, постанови про відмову у ознайомленні з матеріалами кримінального провадження, яка б той же час відповідала вимогам ст. 110 КПК України.

Таким чином, слідчий суддя, розглянувши скаргу в межах питань, які були винесені на її розгляд та перевіривши надані в обґрунтування цих питань докази, з урахуванням вищенаведеного, дійшла висновку, що скаргу слід задоволити частково - зобов`язати слідчого Четвертого слідчого відділу (з дислокацією у м. Івано-Франківську) Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Львові, розглянути клопотання Товариства з обмеженою відповідальністю « Карпат-Полімер» від 03.01.2023 у кримінальному провадженні № 00000101, в порядку та строки передбачені ст. 220 КПК України.

У частині 1 ст. 309 КПК України зазначено вичерпний перелік ухвал слідчого судді, які підлягають оскарженню під час досудового розслідування, перелік є вичерпним і розширеному тлумаченню не підлягає, а тому дана ухвала у відповідності до ч. 3 ст. 309 КПК України не може бути оскаржена.

На підставі викладеного, керуючись ч. 5 ст. 55, ч. 5 ст. 110, ст.ст. 303 - 309, 369, 371-372 КПК України, -

ПОСТАНОВИЛА:

Скаргу задоволити частково.

Зобов`язати слідчого Четвертого слідчого відділу (з дислокацією у м. Івано-Франківську) Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Львові, розглянути клопотання Товариства з обмеженою відповідальністю « Карпат-Полімер» від 03.01.2023 у кримінальному провадженні № 00000101в порядку та строки передбачені ст. 220 КПК України.

Повний текст ухвали складено 08 лютого 2023 року.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя

Івано-Франківського міського суду ОСОБА_1