Справа № 711/6348/22
Номер провадження 1-кп/711/542/22
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

08 грудня 2022 року м.Черкаси

Придніпровський районний суд м.Черкаси в складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участю секретаря ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

захисника ОСОБА_4 ,

обвинуваченого ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань Придніпровського районного суду м.Черкаси кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0001127 від 12.08.2022, у відношенні:

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с.Сахнівка Корсунь-Шевченківського району, громадянина України, українця, з середньою спеціальною освітою, розлученого, офіційно не працюючого, який має на утриманні малолітнього сина, ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , має другу групу інвалідності, у лікарів нарколога та псіхіатра на обліку не перебуває, не є учасником бойових дій, депутатом, зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , постійного місця проживання не має, раніше судимого 22.12.2021 Придніпровським районним судом м.Черкаси за ч.1 ст.309 КК України до одного року обмеження волі, на підставі ст.75 КК України, звільнений від відбування покарання з випробуванням на один рік,

обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення - злочину, передбаченого ч.2 ст.309 КК України,

ВСТАНОВИВ:

12.08.2022 ОСОБА_5 , не маючи на те спеціального дозволу, маючи умисел на незаконне придбання без мети збуту наркотичного засобу «амфетамін», діючи всупереч вимог Закону України «Про наркотичні засоби, психотропні речовини і прекурсори» від 15.02.1995, усвідомлюючи суспільну небезпеку свого діяння і бажаючи настання суспільно небезпечних наслідків, у невстановлений слідством період часу, перебуваючи поблизу будинку за адресою: м. Черкаси, бульвар Шевченка, будинок 474, умисно придбав, шляхом привласнення знайденого, згорток фольги з порошкоподібною речовиною білого кольору із вмістом психотропної речовини, обіг якої обмежено - амфетамін, яку помістив у коробку з-під сірників та поклав до спідньої білизни, у яку був одягнений.

У подальшому, ОСОБА_5 , перебуваючи поблизу вищевказаного будинку, продовжуючи свій злочинний намір, діючи протягом року після засудження за вчинення кримінального проступку, передбаченого ч. 1 ст. 309 КК України, усвідомлюючи суспільну небезпеку свого діяння та бажаючи настання суспільно небезпечних наслідків, маючи умисел на незаконне зберігання з метою подальшого особистого вживання психотропної речовини, обіг якої обмежено - амфетамін, яка знаходилась у згортку з фольги, незаконно зберігав при собі, у спідній білизні, до 22 години 20 хвилини 12.08.2022, коли був зупинений працівником поліції та під час спілкування повідомив, що має при собі заборонені речовини, тому на місце події було викликано слідчо-оперативну групу Черкаського районного управління поліції ГУНП в Черкаській області та у присутності двох понятих, ОСОБА_5 самостійно та добровільно видав працівникам поліції з спідньої білизни коробку з-під сірників, в якій знаходився згорток фольги з вмістом порошкоподібної речовини, яка відповідно до висновку судової експертизи наркотичних засобів, психотропних речовин, їх аналогів та прекурсорів № СЕ-19/124-22/8861-НЗПРАП від 01.09.2022, містить у своєму складі психотропну речовину, обіг якої обмежено - амфетамін. Маса амфетаміну (в перерахунку на амфетамін-основу) в наданій на експертизу речовині складає 0,234 г, що відповідно до таблиць невеликих, великих та особливо великих розмірів наркотичних засобів, психотропних речовин і прекурсорів, які знаходяться у незаконному обігу, затверджених Комітетом з контролю за наркотиками при МОЗ України, є невеликим розміром психотропної речовини, яку останній придбав та зберігав для власного вживання, без мети збуту.

Дії ОСОБА_5 кваліфіковано за ознаками злочину, передбаченого ч.2 ст.309 КК України, як незаконне придбання та зберігання психотропної речовини без мети збуту, вчинені протягом року після засудження за цією статтею.

В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_5 свою вину у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст.309 КК України визнав повністю, у вчиненому щиро покаявся, підтвердивши обставини, а саме: час, місце та спосіб вчинення ним інкримінованого йому органом досудового розслідування злочину, викладених в обвинувальному акті, які відповідають дійсності і він їх у повному обсязі підтверджує. Пояснив, що дійсно він 12.08.2022 року близько 20 години, він перебував поблизу будинку по бульвару Шевченко, 474, де знайшов, згорток фольги з порошкоподібною речовиною білого кольору - амфетамін, яку для подальшого власного вживання поклав у коробку з-під сірників та сховав до спідньої білизни, у яку був одягнений. Потім його зупинили працівники поліції, яким він повідомив, що має при собі амфетамін в коробці з-під сирників, який він достав самостійно та добровільно видав працівникам поліції. В скоєному щиро кається, просить суд суворо не карати.

Враховуючи те, що обвинувачений в повному обсязі визнав свою вину у вчиненні інкримінованого йому органом досудового слідства злочину при обставинах, викладених у обвинувальному акті, та беручи до уваги, що прокурор не оспорював фактичні обставини провадження, і судом встановлено, що учасники судового провадження, в тому числі обвинувачений, правильно розуміє зміст цих обставин та відсутні сумніви щодо добровільності його позиції, роз`яснивши йому положення ч.3 ст.349 КПК України про те, що у такому випадку він буде позбавлений права оспорювати фактичні обставини провадження у апеляційному порядку, вислухавши думку учасників судового провадження, які не заперечували проти розгляду кримінального провадження в порядку, передбаченому ч.3 ст.349 КПК України, суд визнає недоцільним дослідження доказів стосовно тих фактичних обставин провадження, які ніким не оспорюються.

Суд також пересвідчився в добровільності позиції обвинуваченого та не знайшов підстави вважати, що останній себе оговорює або в інший спосіб викривлює визнані ним у судовому засіданні обставини, чи визнає під примусом.

Це узгоджується з вимогами п.1 ст.6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, розділу ІІІ Рекомендації № 6 R (87) 18 Комітету міністрів Ради Європи «Відносно спрощеного кримінального правосуддя» та практики Європейського Суду з прав людини щодо їх застосування, згідно яким суд повинен забезпечити належну реалізацію права на справедливий суд під час розгляду кримінальних проваджень шляхом спрощеного і скороченого розгляду.

Враховуючи викладене, суд, допитавши обвинуваченого, покази якого є послідовними, логічними і не викликають у суду сумніву щодо правильності розуміння обвинуваченим змісту обставин злочину, добровільності та істинності його позиції, дослідивши матеріали кримінального провадження, що характеризують особу обвинуваченого, прийшов до висновку, що винуватість ОСОБА_5 у вчиненні інкримінованого йому злочину при обставинах, викладених в обвинувальному акті, доведена повністю.

Дії ОСОБА_5 суд кваліфікує за ч.2 ст.309 КК України - незаконне придбання та зберігання психотропної речовини без мети збуту, вчинені протягом року після засудження за цією статтею.

Суд, призначаючи обвинуваченому ОСОБА_5 покарання, ураховує, що покарання, як захід державного реагування на осіб, котрі вчинили кримінальне правопорушення, є головною і найбільш поширеною формою реалізації кримінальної відповідальності, роль і значення якого багато в чому залежать від обґрунтованості його призначення і реалізації. Застосування покарання є одним із завершальних етапів кримінальної відповідальності, на якому суд вирішує питання, визначені ч. 1 ст. 368 КПК України, та яке виступає правовим критерієм, показником негативної оцінки як самого правопорушення, так і особи, котра його вчинила. Покарання завжди має особистий, індивідуалізований характер, а його призначення і виконання можливе тільки щодо особи, визнаної винуватою у вчиненні кримінального правопорушення. При цьому призначення необхідного і достатнього покарання певною мірою забезпечує відчуття справедливості як у учасників кримінального провадження, так і суспільства.

За змістом статей 50, 65 КК України та п.1 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику призначення судами кримінального покарання» № 7 від 24.10.2003 р. зі змінами від 06.11.2009 р., особі, яка скоїла злочин, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для виправлення та попередження скоєння нових злочинів. Це покарання має відповідати принципам законності, обґрунтованості, справедливості, співмірності та індивідуалізації, що є системою найбільш істотних правил і критеріїв, які визначають порядок та межі діяльності суду під час обрання покарання. Суд повинен ураховувати ступінь тяжкості злочину, конкретні обставини його скоєння, форму вини, наслідки цього діяння, дані про особу, обставини, що впливають на покарання, ставлення особи до своїх дій, інші особливості справи, які мають значення для забезпечення відповідності покарання характеру та тяжкості злочину. Індивідуалізація покарання ґрунтується на прогностичній діяльності суду. Оптимальним орієнтиром якої є визначення покарання в тому обсязі, який був би достатнім для досягнення найближчої мети покарання - виправлення засудженого.

Обираючи вид та міру покарання обвинуваченому ОСОБА_5 , суд відповідно до ст.65 КК України враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, передбаченого ч.2 ст.309 КК України, яке відповідно ст.12 КК України, відноситься до категорії нетяжких злочинів, дані про особу обвинуваченого, який раніше судимий, даних про притягнення обвинуваченого до адміністративної відповідальності суду не надано, не має постійного місця проживання, офіційно не працевлаштований, розлучений, має на утриманні малолітню дитину, на консультативному та диспансерному нагляді у лікаря нарколога не перебуває, амбулаторну психіатричну допомогу у лікаря психіатра м. Черкаси не одержує, має другу групу інвалідності, вину визнав, щиро розкаявся, висловивши щирий жаль з приводу свого вчинка та осудив свою поведінку.

Крім того, суд приймає до уваги, що ОСОБА_5 , будучи особою раніше судимою за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.309 КК України, не зробив належних висновків та продовжив злочинну діяльність, що вказує на підвищену суспільну небезпеку цієї особи та недосягнення виховної мети покарання, призначеного за попереднім вироком.

В якості обставин, що пом`якшують покарання обвинуваченого, згідно ст. 66 КК України, суд визнає його щире каяття.

При цьому, суд враховує, що щире каяття характерне тим, що воно засновано на належній критичній оцінці особою своєї протиправної поведінки через визнання вини і готовність нести кримінальну відповідальність, тобто характеризує суб`єктивне ставлення винної особи до вчиненого кримінального правопорушення, яке виявляється в тому, що вона визнає свою провину, висловлює жаль з приводу вчиненого та бажання виправити ситуацію, що склалася.

У судовому засіданні обвинувачений свою вину визнав у повному обсязі, у вчиненому щиро розкаявся, неодноразово висловлював жаль з приводу вчиненого, критично оцінював свої дії та готовий нести відповідальність за вчинене, що також свідчить про те, що особа розуміє тяжкість наслідків від своїх дій та щиро кається, дійсно бажає виправити ситуацію, що склалася з його вини.

Обставин, що обтяжують покарання обвинуваченого, згідно ст.67 КК України, судом не встановлено.

На підставі вищевикладеного, з урахуванням загальних засад призначення покарання: законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації, враховуючи вимоги ст. 65 КК України про те, що особі, яка вчинила кримінальне правопорушення, має бути призначено покарання, необхідне і достатнє для її виправлення та попередження нових кримінальних правопорушень і що більш суворий вид покарання з числа передбачених за скоєне кримінальне правопорушення призначається лише у випадку, якщо менш суворий вид покарання буде недостатнім для виправлення особи і попередження вчинення нею нових кримінальних правопорушень, а також враховуючи ступень тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, його наслідків, особи обвинуваченого, обставину, що пом`якшує покарання обвинуваченого, суд вважає за необхідне призначити ОСОБА_5 покарання у виді позбавлення волі.

Підстав для застосування ст.75, ст. 69 КК України чи приписів ст. 69-1 КК України, до обвинуваченого, суд не вбачає, у зв`язку з відсутністю передумов, за яких дані правові норми можуть бути застосовані.

Відповідно до роз`яснень, що містяться в п. 25 постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 24 жовтня 2003 року «Про практику призначення судами кримінального покарання», за сукупністю вироків (ст. 71 КК) покарання призначається, коли засуджена особа до повного відбування основного чи додаткового покарання вчинила новий злочин, а також коли новий злочин вчинено після проголошення вироку, але до набрання ним законної сили.
При застосуванні правил ст. 71 КК судам належить враховувати, що остаточне покарання за сукупністю вироків має бути більшим, ніж покарання, призначене за новий злочин, і ніж невідбута частина покарання за попереднім вироком.
Аналогічна позиція викладена у постанові Об`єднаної палати ККС ВС від 25.06.2018 справа № 511/37/16-к, постанові Верховного Суду колегії суддів Другої судової палати Касаційного кримінального суду від 24.05.2018 справа № 310/3080/16-к, постанові колегії суддів Другої судової палати Касаційного кримінального суду Верховного Суду від 17.05.2018 у справі № 128/5484/13-к.
Оскільки ОСОБА_5 вчинив кримінальне правопорушення до відбуття покарання за вироком Придніпровського районного суду м.Черкаси від 22.12.2021 відповідно до якого він був засуджений за ч. 1 ст. 309 КК України та було призначено покарання у виді обмеження волі на строк 1 рік, із застосуванням ст. 75 КК України був звільнений від відбування покарання з випробуванням терміном на 1 рік, суд вважає за необхідне призначити йому покарання за правилами ст. 71 КК України, з урахуванням правил ч. 1 ст. 72 КК України, згідно яких при складанні покарань за сукупністю вироків менш суворий вид покарання переводиться в більш суворий виходячи з співвідношення одному дню позбавлення волі відповідають два дні обмеження волі.
При цьому суд враховує правову позицію викладену у п. 10 абз. 4 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 24.10.2003 «Про практику призначення судами кримінального покарання», відповідно до якої, виходячи з положень частини 2 статті 75 КК України, а також змісту частини 3 статті 78 КК України, у разі вчинення особою під час іспитового строку нового злочину суди мають розцінювати це як порушення умов застосування статті 75 КК України, про звільнення від відбування покарання з випробуванням і призначати покарання за сукупністю вироків на підставі ст. 71 КК України. У таких випадках повторне звільнення від відбування покарання є неприпустимим, а тому відсутні підстави для призначення обвинуваченому ОСОБА_5 покарання із застосуванням ст. 75 КК України зі звільненням від відбування покарання з випробуванням.
Призначення ОСОБА_5 саме такого покарання буде відповідати принципу необхідності і достатності для виправлення обвинуваченого, випливає з дотримання судом принципів «рівних можливостей» та «справедливого судового розгляду», встановлених ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основних свобод 1950 року, не суперечить практиці Європейського Суду з прав людини та нормам кримінального законодавства України, адже ефективність покарання залежить не лише і не в першу чергу від суворості санкції кримінально-правової норми, а і від спроможності не допустити безкарності злочинних діянь.

Суд наголошує, що призначення покарання є дискрецією лише суду, та здійснюється лише на підставі внутрішнього переконання судді, і оцінки особистості обвинуваченого, з метою досягнення саме мети визначеної ст. 50 КК України, тобто не лише покарати за вчинення правопорушення, а здійснити виправлення особистості, запобігання вчиненню нових злочинів як засудженими, так і іншими особами.

До обвинуваченого ОСОБА_5 застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою. Підстав для зміни або скасування застосованого запобіжного заходу до набрання вироком законної сили - суд не вбачає, з метою запобігання ризикам, передбаченим ст.177 КПК України. Відповідно до ч. 5 ст. 72 КК України суд вважає за необхідне зарахувати в строк призначеного обвинуваченому ОСОБА_5 за даним вироком покарання строк попереднього ув`язнення обвинуваченого у межах даного кримінального провадження, із розрахунку один день попереднього ув`язнення за один день позбавлення волі за період тримання під вартою з 28 листопада 2022 року по день набрання вироком законної сили.
Цивільний позов в даному кримінальному провадженні не заявлений.

Доля речового доказу підлягає вирішенню відповідно до ст.100 КПК України.

Процесуальні витрати у кримінальному провадженню в силу положень ст. 124 КПК України підлягають стягненню з обвинуваченого ОСОБА_5 на користь держави.

Керуючись ст.ст.7, 100, 124, 368-371, 373, 376, 392, 395 КПК України, суд,

УХВАЛИВ:

ОСОБА_5 визнати винуватим у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст.309 КК України та призначити йому покарання у виді позбавлення волі строком на 1 (один) рік.

Відповідно до ч. 1 ст. 71 КК України за сукупністю вироків, із застосуванням правил складання покарань, визначених ч. 1 ст. 72 КК України, до покарання призначеного за цим вироком, частково приєднати невідбуту частину покарання за вироком Придніпровського районного суду м.Черкаси від 22.12.2021 у виді 2 (двох) місяців обмеження волі, що згідно п.п. «б» п.1 ч.1 ст.72 КК України, відповідає 1 (одному) місяцю позбавлення волі, та остаточно призначити ОСОБА_5 покарання у виді 1 (одного) року 1 (одного) місяця позбавлення волі.

Запобіжний захід ОСОБА_5 у виді тримання під вартою, до набрання вироком законної сили - залишити без змін.

Строк відбуття покарання засудженому ОСОБА_5 рахувати з дня набрання вироком законної сили.

Зарахувати у строк відбутого ОСОБА_5 покарання строк попереднього ув`язнення у межах даного кримінального провадженняз 28 листопада 2022 року до дня набрання вироком законної сили, виходячи з положень ч.5 ст.72 КК України, що одному дню попереднього ув`язнення відповідає один день позбавлення волі.

Речовий доказ по кримінальному провадженню: - один згорток фольги із вмістом порошкоподібної речовини білого кольору, яка містить у своєму складі психотропну речовину, обіг якої обмежено амфетамін, загальною масою 0,234г, упакований до сеф-пакету №5429191 та переданий на зберігання до камери схову речових доказів ЧРУП ГУНП в Черкаській області знищити.

Стягнути з ОСОБА_5 в дохід держави процесуальні витрати на залучення експерта у зв`язку з проведенням експертизи, а саме: № СЕ -19/124- 22/8861-НЗПРАП від 01.09.2022 у розмірі 755, 12 грн..

На вирок може бути подана апеляційна скарга до Черкаського апеляційного суду через Придніпровський районний суд м. Черкаси протягом 30 днів - учасниками процесу з дня його проголошення.

Відповідно до ч.2 ст.394 КПК України цей вирок не може бути оскаржений в апеляційному порядку з підстав заперечення обставин, які ніким не оспорювалися під час судового розгляду і дослідження яких було визнано судом недоцільним відповідно до положень частини третьої статті 349 КПК України.

Вирок набирає законної сили після спливу закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого ч.2 ст.395 КПК України, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок суду, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Згідно ст.376 ч.6 КПК України копія вироку вручається негайно після його проголошення обвинуваченому та прокурору.

Копія судового рішення не пізніше наступного дня після ухвалення надсилається учаснику судового провадження, який не був присутнім в судовому засіданні.

Головуючий ОСОБА_1