КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД

У Х В А Л А
Іменем України

30 листопада 2022 року м. Київ

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду у складі:

головуючого: судді ОСОБА_1 ,
суддів: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
секретаря судового засідання ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали судового провадження за апеляційною скаргою обвинуваченого ОСОБА_5 на ухвалу Дарницького районного суду м. Києва від 05 жовтня 2022 року, у кримінальному провадженні щодо

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Києва, громадянина України, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,

який обвинувачуються у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 152 КК України,
за участю сторін кримінального провадження:
прокурора ОСОБА_6 ,
захисника ОСОБА_7

та обвинуваченого ОСОБА_5 ,

в с т а н о в и л а:

Ухвалою від 05 жовтня 2022 року Дарницький районний суд м. Києва продовжив строк дії застосованого до обвинуваченого ОСОБА_5 запобіжного заходу у виді тримання під вартою до 03 грудня 2022 року включно.

Приймаючи вказане рішення, суд першої інстанції зазначив про те, що на даний час обставини, які послужили підставою для застосування до обвинуваченого запобіжного заходу у виді тримання під вартою не відпали та продовжують існувати ризики, які виправдовують застосування до ОСОБА_5 цього запобіжного заходу.

Крім цього, суд врахував те, що ОСОБА_5 обвинувачується у вчиненні особливо тяжкого злочину, а також те, що на даний час існують ризики того, що обвинувачений може спробувати переховуватися від суду, незаконно впливати на потерпілу чи законного представника у даному кримінальному провадженні, або вчинити інший злочин.

Вказані обставини, на думку суду першої інстанції, підтверджують необхідність у подальшому триманні обвинуваченого під вартою, у зв`язку з чим, суд не вбачає підстав для застосування до обвинуваченого більш м`якого запобіжного заходу.

Не погоджуючись із зазначеним судовим рішенням, обвинувачений ОСОБА_5 подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати ухвалу Дарницького районного суду м. Києва від 05 жовтня 2022 року, та обрати йому запобіжний захід на більш м`який, не пов`язаний з триманням під вартою.
В обґрунтування своїх вимог обвинувачений посилається на те, що прийняте судом рішення є неправомірним, оскільки не має достатньо доказів для того, щоб тримати його під вартою.

Крім цього, як зазначає апелянт, сторона обвинувачення не має та не надає обвинуваченому і суду достатніх доказів, що, відповідно до ст. 177 КПК України, повинні виправдовувати застосування найсуворішого запобіжного заходу, а також доказів, які, на думку прокурора, могли б служити підставою для його, ОСОБА_5 , тримання під вартою.

Вважає за можливе, застосувати щодо нього інший альтернативний запобіжний захід, не пов`язаний з триманням під вартою.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення обвинуваченого та його захисника, які підтримали подану апеляційну скаргу та просили її задовольнити; пояснення прокурора, який заперечував проти задоволення апеляційної скарги та просив залишити ухвалу суду без змін; перевіривши надані суду апеляційної інстанції матеріали та обговоривши доводи скарги обвинуваченого ОСОБА_5 , колегія суддів вважає, що вона не підлягає задоволенню, виходячи з наступних підстав.

Відповідно до вимог ч. 2 ст. 177 КПК України підставою для продовження запобіжного заходу, так само як і для його застосування, є зокрема наявність ризиків, які дають достатні підстави суду вважати, що обвинувачений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті, а саме: переховуватися від суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженні іншим чином або вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому обвинувачується.

Розглядаючи питання про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, суд першої інстанції, для прийняття законного і обґрунтованого рішення, відповідно до ст.ст. 178, 199 КПК України та практики Європейського суду з прав людини, повинен врахувати тяжкість кримінального правопорушення, у вчиненні якого обвинувачується особа та особисті обставини життя особи, які можуть свідчити на користь збільшення (зменшення) ризику переховування від правосуддя чи інших способів неналежної процесуальної поведінки.

Згідно з положеннями ч. 3 ст. 331 КПК України суд першої інстанції, незалежно від наявності клопотань, зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою до спливу двомісячного строку з дня надходження до суду обвинувального акта чи з дня застосування судом до обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. Абзацом другим цієї ж частини ст. 331 цього Кодексу, на суд покладено такий самий обов`язок, а саме до спливу продовженого строку, повторно розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою, у разі якщо судове провадження не було завершене до його спливу.

Перевіривши доводи апеляційної скарги обвинуваченого ОСОБА_5 на ухвалу Дарницького районного суду м. Києва від 05 жовтня 2022 року про продовження обвинуваченому строку тримання під вартою, колегія суддів встановила, що судом першої інстанції були дотримані зазначені вище вимоги кримінального процесуального закону при вирішенні питання щодо продовження строку тримання обвинуваченого під вартою, а тому, враховуючи конкретні обставини даного кримінального провадження, обставини з якими закон пов`язує можливість продовження запобіжного заходу у виді тримання під вартою, в тому числі наявність ризиків, які давали суду достатні підстави вважати, що обвинувачений ОСОБА_5 може здійснити дії, передбачені ч. 1 ст. 177 КПК України, підстави для скасування оскаржуваної ухвали відсутні.

З огляду на це, посилання в апеляційній скарзі обвинуваченого на те, що стороною обвинувачення, не було надано доказів на підтвердження існування заявлених ризиків, а саме доказів того, що ОСОБА_5 може переховуватися від суду; незаконно впливати на потерпілу у кримінальному провадженні; вчинити інше кримінальне правопорушення, не можуть бути визнані безумовними підставами для скасування ухвали Дарницького районного суду м. Києва від 05 жовтня 2022 року, оскільки встановлені судом апеляційної інстанції обставини та дані про особу обвинуваченого, не дозволяють зробити висновок про те, що зазначена ухвала є незаконною або необґрунтованою.

Той факт, що під час судового розгляду вже допитані потерпіла та свідки, показання яких, на думку обвинуваченого, не підтверджують, а ні предявленого йому обвинувачення, а ні зазначених в ухвалі суду ризиків, в тому числі можливості незаконного впливу на потерпілу та свідків, а також вчинення нового кримінального правопорушення, сам по собі не дозволяє зробити висновок про безпідставність продовження строку тримання обвинуваченого під вартою, оскільки ці та інші обставини повинні враховуватися в сукупності, а не окремо один від одного.
При цьому, колегія суддів звертає увагу на те, що, з урахуванням судової практики Європейського суду з прав людини, наявність підстав для тримання особи під вартою має оцінюватися в кожному кримінальному провадженні з урахуванням конкретних обставин. Продовження тримання особи під вартою може бути виправданим у тій чи іншій справі лише за наявності специфічних ознак того, що цього вимагають істинні вимоги публічного інтересу, які, незважаючи на існування презумпції невинуватості, переважають право поваги до особистої свободи (п. 79 рішення ЄСПЛ у справі «Харченко проти України» від 10 лютого 2011 року).
Отже, за висновком колегії суддів, приймаючи рішення про продовження строку тримання під вартою обвинуваченого ОСОБА_5 суд першої інстанції повно та об`єктивно дослідив усі обставини, з якими закон пов`язує можливість продовження цього запобіжного заходу, врахував ступінь тяжкості інкримінованого обвинуваченому кримінального правопорушення, дані про його особу, наявність ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, та прийняв відповідне судове рішення, яке не суперечить вимогам закону та загальним засадам кримінального провадження.
На підставі вищенаведеного, приймаючи до уваги відсутність будь-яких порушень норм КПК України з боку суду першої інстанції при постановленні оскаржуваної ухвали, колегія суддів вважає необхідним, за наслідками апеляційного розгляду, прийняти рішення, яким ухвалу Дарницького районного суду м. Києва від 05 жовтня 2022 року про продовження строку тримання під вартою обвинуваченого ОСОБА_5 до 03 грудня 2022 року включно, залишити без змін, а апеляційну скаргу останнього без задоволення.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 376, 405, 407, 418, 419 та 422-1 КПК України, колегія суддів,

п о с т а н о в и л а :

Апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_5 залишити без задоволення, а ухвалу Дарницького районного суду м. Києва від 05 жовтня 2022 року, відповідно до якої суд продовжив обвинуваченому ОСОБА_5 строк дії запобіжного заходу у виді тримання під вартою до 03 грудня 2022 року включно, без змін.
Ухвала суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді: _____________ _____________ _____________
( ОСОБА_1 ) ( ОСОБА_2 ) ( ОСОБА_3 )

Номер справи : 753/24199/21

Номер провадження : 11-кп/824/3916/2022
Категорія : ч. 3 ст. 152 КК України
Головуючий у 1-й інстанції суддя ОСОБА_8
Доповідач - суддя ОСОБА_1