23.12.2022
Справа № 642/1834/22
Провадження № 1-кс/642/999/22
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

19 грудня 2022 року слідчий суддя Ленінського районного суду м. Харкова ОСОБА_1 , розглянувши скаргу представника скаржника-адковата ОСОБА_2 , діючого в інтересах ТОВ «АПОЛО-19», на рішення слідчого другого слідчого відділу ( з дислокацією у м. Харкові) Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Полтаві, ОСОБА_3 від 29.12.2021 про закриття кримінального провадження № 0000501 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.364 КК України ,-

В С Т А Н О В И В:

14 грудня 2022 року до слідчого судді Ленінського районного суду м. Харкова надійшла скарга представника скаржника-адковата ОСОБА_2 , діючого в інтересах ТОВ «АПОЛО-19», на рішення слідчого другого слідчого відділу ( з дислокацією у м. Харкові) Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Полтаві, ОСОБА_3 від 29.12.2021 про закриття кримінального провадження № 0000501 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.364 КК України.

Частиною 4 ст. 304 КПК України визначено, що слідчий суддя, суд відмовляє у відкритті провадження лише у разі, якщо скарга подана на рішення, дію чи бездіяльність слідчого, прокурора, що не підлягає оскарженню.

Дослідивши зміст та обґрунтування поданої скарги,в порядку вимог ст. ст. 303 309КПК України, слідчий суддя приходить до наступних висновків.

Інститут оскарження рішень, дій чи бездіяльності слідчого чи прокурора є одним з елементів судового контролю за стадією досудового розслідування кримінальних проваджень.

Відповідно до ст. 24 КПК України, кожному гарантується право на оскарження процесуальних рішень, дій чи бездіяльності суду, слідчого судді, прокурора, слідчого в порядку, передбаченому цим Кодексом.

Європейський суд з прав людини у своїй прецедентній практиці виходить із того, що положення пункту 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод гарантує кожному право звернення до суду. Проте, право на суд не є абсолютним і воно може бути піддане обмеженням, тому що право на доступ до суду за своєю природою потребує регулювання з боку держави.

Главою 26 КПК визначено порядок оскарження рішень, дій чи бездіяльності слідчого або прокурора під час досудового розслідування. Частиною 1 ст. 303 КПК передбачено, які рішення, дії чи бездіяльність слідчого або прокурора підлягають оскарженню слідчому судді під час досудового провадження та ким (заявником, потерпілим, підозрюваним, володільцем майна тощо) такі рішення, дії або бездіяльність можуть бути оскаржені.

Відповідно до вимоги ч.1 ст. 303 КПК України встановлено виключний перелік питань, органів та посадових осіб рішення, дії та бездіяльність яких, може бути оскаржено слідчому судді на досудовому провадженні.

Так, на досудовому провадженні можуть бути оскаржені такі рішення, дії чи бездіяльність слідчого, дізнавача або прокурора:

1)бездіяльність слідчого, дізнавача, прокурора, яка полягає у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань після отримання заяви чи повідомлення про кримінальне правопорушення, у неповерненні тимчасово вилученого майна згідно з вимогами статті 169 цього кодексу, а також у здійсненні інших процесуальних дій, які він зобов`язаний вчинити у визначений цим Кодексом строк;

2)рішення слідчого, дізнавача, прокурора про зупинення досудового розслідування;

3)рішення слідчого, дізнавача про закриття кримінального провадження;

4)рішення прокурора про закриття кримінального провадження та/або провадження щодо юридичної особи;

5)рішення прокурора, слідчого, дізнавача про відмову у визнанні потерпілим;

6)рішення, дії чи бездіяльність слідчого, дізнавача або прокурора при застосування заходів безпеки;

7)рішення слідчого, дізнавача, прокурора про відмову в задоволенні клопотання про проведення слідчих ( розшукових) дій, негласних слідчих ( розшукових) дій;

8)рішення слідчого, дізнавача, прокурора про зміну порядку досудового розслідування та продовження його згідно з правилами, передбаченими главою 39 цього Кодексу.

9-1) рішення прокурора про відмову в задоволенні скарги на недотримання розумних строків слідчим, дізнавачем, прокурором під час досудового розслідування;

10) повідомлення слідчого, дізнавача, прокурора про підозру після спливу одного місяця з дня повідомлення особі про підозру у вчиненні кримінального проступку або двох місяців з дня повідомлення особі про підозру у вчиненні злочину, але не пізніше закриття прокурором кримінального провадження або звернення до суду із обвинувальним актом.

11) відмова слідчого, дізнавача, прокурора в задоволенні клопотання про закриття кримінального провадження з підстав, передбачених пунктом 9-1 частини першої статті 284 цього Кодексу.

Відповідно до ч. 2 ст.303 КПК України скарги на інші рішення, дії чи бездіяльність слідчого, дізнавача або прокурора не розглядаються під час досудового розслідування і можуть бути предметом розгляду під час підготовчого провадження у суді згідно з правилами статей 314-316 цього Кодексу.

ОСОБА_2 оскаржує постанову слідчого другого слідчого відділу (з дислокацією у м. Харкові) Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Полтаві, ОСОБА_3 від 29.12.2021 про закриття кримінального провадження № 0000501 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.364 КК України.

Відповідне рішення слідчого може бути предметом судового контролю в порядку ст. 303 КПК України (пункт 3).

Разом з тим, відповідно доч.1ст.304 КПК України скарги на рішення, дії чи бездіяльність дізнавача, слідчого чи прокурора,передбачені частиною першою статті 303 цього Кодексу, можуть бути подані особою протягом десяти днів з моменту прийняття рішення, вчинення дії або бездіяльності. Якщо рішення дізнавача, слідчого чи прокурора оформлюється постановою, строк подання скарги починається з дня отримання особою її копії.

Скаржник ОСОБА_2 зазначає, що 17.02.2022 року ним було отримано лист-повідомлення від слідчого ОСОБА_3 № 1523/15-02-2 від 31.01.2022, з якого вбачалось, що у вищевказаному кримінальному провадженні ним було прийнято рішення про закриття цього кримінального провадження на підставі п.2 ч.1 ст.284 КПК України та винесено відповідну постанову.

Копію оскаржуваної постанови слідчого від 29.12.2021 року скаржник ОСОБА_2 отримав лише 06.12.2022 року та просить поновити йому строк на звернення зі скаргою на постанову слідчого про закриття кримінального провадження.

Інших причин поважності пропуску строку для звернення з даною скаргою до суду він не наводить.

Відповідно до частини другої статті 55 Конституції України кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб.

Частиною першою статті 113 КПК України передбачено, що процесуальні строки - це встановлені законом або відповідно до нього прокурором, слідчим суддею, судом проміжки часу, у межах яких учасники кримінального провадження забов`язані (мають право) приймати процесуальні рішення чи вчиняти процесуальні дії.

Початок перебігу строку звернення до суду починається з часу, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Захисник ОСОБА_2 зазначає, що 17.02.2022 року ним було отримано лист-повідомлення від слідчого ОСОБА_3 № 1523/15-02-2 від 31.01.2022, з якого він дізнався про те, що кримінальне провадження № 0000501 було закрите 29.12.2021 року.

Однак слідчим другого слідчого відділу ( з дислокацією у м. Харкові) Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Полтаві, ОСОБА_3 слідчому судді був наданий лист-повідомлення № 620501/1/15-02-2-21 від 29.12.2021 на ім`я адвоката ОСОБА_2 з якого вбачається, що оскаржувана постанова про закриття кримінального провадження була направлена скаржнику засобами поштового зв`язку 29.12.2021 року

Згідно частини першої статті 117 КПК України пропущений із поважних причин строк має бути поновлений за клопотанням заінтересованої особи ухвалою слідчого судді, суду.

Водночас поважними причинами пропуску процесуального строку є ті, які унеможливлюють або ускладнюють можливість вчинення процесуальних дій у визначений законом строк, є об`єктивно непереборними, не залежать від волевиявлення особи, що звернулась зі скаргою, пов`язані з дійсно істотними обставинами, перешкодами чи труднощами, що унеможливили своєчасне звернення до суду та підтверджені належними і допустимими доказами.

Незнання про порушення своїх прав через байдужість або небажання дізнатися не є поважною причиною пропуску строку звернення до суду.

Установлення законом процесуальних строків передбачено з метою дисциплінування учасників кримінального судочинства та своєчасного виконання ними передбачених КПК України певних процесуальних дій. Інститут строків в кримінальному процесі сприяє досягненню юридичної визначеності , а також стимулює учасників кримінального процесу добросовісно ставитися до виконання своїх обов`язків. Без наявності строків на процесуальну дію або без їх дотримання в кримінальному судочинстві виникнуть порушення прав учасників кримінального процесу. Недотримання встановлених законом строків зумовлює чітко визначені юридичні наслідки.

Розумні строки в кримінально-процесуальному судочинстві - це найкоротші за конкретних обставин строки (якщо інше не визначено законом або встановлено судом), протягом яких сторона повинна вжити певних дій, демонструючи свою зацікавленість у їх результатах, і які об`єктивно оцінюються судом стосовно відповідності принципам добросовісності та розсудливості, а також на предмет дотримання прав інших учасників (забезпечення балансу інтересів).

У поданій скарзі адвокат ОСОБА_2 , діючи в інтересах ТОВ «АПОЛО-19», зазначає, що 22 лютого 2022 року він звернувся з адвокатським запитом до другого слідчого відділу ( з дислокацією у м. Харкові) Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Полтаві з проханням направити йому завірену належним чином копію постанови слідчого про закриття кримінального провадження. Повторно з аналогічним адвокатським запитом він звернувся 01 листопада 2022 року і лише 06 грудня 2022 року отримав оскаржувану постанову слідчого.

Тобто представник скаржника-адковата ОСОБА_2 , діючого в інтересах ТОВ «АПОЛО-19», мав можливість з моменту отримання інформації про закриття кримінального провадження вчиняти дії з метою подання скарги, а саме з березня по листопад 2022 року отримати оскаржувану постанову, а також подати скаргу до суду скаргу, а при її розгляді слідчим суддею уточнити підстави, з яких він просить скасувати оскаржувану постанову.

З урахуванням зазначених вище обставин доводи представника скаржника- адвоката ОСОБА_4 щодо несвоєчасності отримання ним копії оскаржуваного рішення не містять достатніх і переконливих ознак для визнання їх поважними причинами пропуску строку звернення до слідчого судді та його понов

Відповідно до п. 3 ч. 2 ст. 304 КПК України скарга повертається, якщо скарга подана після закінчення строку, передбаченого частиною першою цієї статті, і особа, яка її подала, не порушує питання про поновлення цього строку або слідчий суддя за заявою особи не знайде підстав для його поновлення.

Згідно положень п.3 ч.2 ст.304 КПК України, дослідити підстави для поновлення строку оскарження слідчий суддя може лише за заявою про поновлення процесуального строку, що узгоджується із вимогами ч.1 ст.117 КПК України, відповідно до якої пропущений із поважних причин строк повинен бути поновлений за клопотанням заінтересованої особи ухвалою слідчого судді.

Таким чином, хоча представник скаржника і порушує питання про поновлення строку на подання скарги, слідчий суддя за заявою особи не вбачає підстав для його поновлення, та відмовляє у поновленні строку для звернення до суду з даною скаргою.

Отже, в силу п. 3 ч. 2 ст. 304 КПК України подану скаргу необхідно повернути представнику скаржника.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 303- 307, 371-372, 376 КПК України , -

У х в а л и в:

В задоволенні заяви представника скаржника-адковата ОСОБА_2 про поновлення строку для звернення до суду зі скаргою на рішення слідчого про закриття кримінального провадження- відмовити.

Повернути представнику скаржника-адковату ОСОБА_2 діючому в інтересах ТОВ «АПОЛО-19», подану ним скаргу на рішення слідчого другого слідчого відділу ( з дислокацією у м. Харкові) Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Полтаві, ОСОБА_3 від 29.12.2021 про закриття кримінального провадження № 0000501 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.364 КК України.

Копію ухвали направити особі, яка подали скаргу.

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Харківського апеляційного суду протягом пяти днів з дня отримання копії ухвали.

Слідчий суддя ОСОБА_1