ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 квітня 2023 року м. Миколаїв

Миколаївський апеляційний суд у складі:

головуючого ОСОБА_1 ,

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3

за участю секретаря ОСОБА_4

розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали кримінального провадження за апеляційними скаргами заступника керівника Миколаївської обласної прокуратури ОСОБА_5 , обвинуваченого ОСОБА_6 на вирок Корабельного районного суду м. Миколаєва від 15 грудня 2022 року, стосовно

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Цимлянськ Ростовської області російської федерації, громадянина України, неодруженого, непрацюючого, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого:

-19.07.2010 року Корабельним районним судом м. Миколаєва за ч.3 ст.187, ч.3 ст.185, ст.69, ст. 70 КК України до 4 років позбавлення волі;

-03.03.2021 року Корабельним районним судом м. Миколаєва за ч. 1 ст. 185, ч. 1 ст. 357, ч. 1 ст. 70 КК України до штрафу в розмірі 17 000 грн.; ухвалою Корабельного районного суду м. Миколаєва від 29.09.2022 року замінено покарання у вигляді штрафу на покарання у виді 240 годин громадських робіт.

-обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст. 186 КК України

Учасники судового провадження:

прокурор ОСОБА_7

обвинувачений ОСОБА_6

встановив:

Короткий зміст вимог апеляційних скарг.

В апеляційній скарзі прокурор просить вирок суду в частині покарання - скасувати з підстав неправильного застосування закону України про кримінальну відповідальність. Ухвалити новий вирок, яким ОСОБА_6 вважати засудженим за ч.4 ст.186 КК України до покарання у виді позбавлення волі строком на 7 років.

На підставі ч. 1 ст. 71, ч.3 ст.72 КК України за сукупністю вказаного вироку та вироку Корабельного районного суду м. Миколаєва від 03.03.2021р., остаточно визначити покарання у виді позбавлення волі строком на 7 років та штрафу у розмірі 1000 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17 000грн., який виконувати самостійно. В іншій частині вирок залишити без змін. У ході апеляційного перегляду повторно дослідити обставини, встановлені під час кримінального провадження, які характеризують особу обвинуваченого, зокрема відомості про його судимості.

В апеляційній скарзі обвинувачений вважає вирок суду несправедливим в частині призначеного покарання та просить переглянути його.

Короткий зміст вироку.

Вироком суду ОСОБА_6 визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 186КК України та призначено йому покарання у виді 7 років позбавлення волі.

На підставі ст.ст. 71, 72 КК України за сукупністю вироків, шляхом часткового складання покарань, до покарання, призначеного за даним вироком, часткового приєднано невідбуте покарання за вироком Корабельного районного суду м. Миколаєва від 03.03.2021 року (ухвалою Корабельного районного суду м. Миколаєва від 29.09.2022 року покарання замінено на 240 годин громадських робіт) та остаточно призначено покарання у виді 7 років 10 днів позбавлення волі. Вирішено питання щодо речових доказів.

Узагальнені доводи апеляційних скарг.

В апеляційній скарзі прокурор, не оспорюючи фактичних обставин кримінального провадження, доведеності вини обвинуваченого, вважає оскаржуваний вирок суду в частині призначення покарання, незаконним та таким, що підлягає скасуванню з підстав неправильного застосування закону України про кримінальну відповідальність.

Посилаючись на порушення судом вимог закону, пояснює, що суд першої інстанції, встановивши, що нове кримінальне правопорушення ОСОБА_6 вчинено після ухвалення вироку, але до повного відбуття покарання за ним, призначаючи на підставі ч.1 ст.71 КК України остаточно покарання, частково приєднав покарання не за попереднім вироком Корабельного районного суду м. Миколаєва від 03.03.2021р. у виді штрафу в сумі 17 000грн., а за ухвалою цього ж суду від 29.09.2022р., яким в порядку виконання вироку вказане покарання замінено на 240 годин громадських робіт.

Вважає, що судом допущено неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність, тому вироку суду підлягає частковому скасуванню в частині призначення покарання з ухваленням нового вироку.

В апеляційній скарзі обвинувачений зауважує, що суд не дослідив докази по справі не допитав свідків та потерпілого і передчасно дійшов висновку про призначення покарання у виді 7 років позбавлення волі.

Обставини встановлені судом першої інстанції.

Судом першої інстанції встановлено та визнано доведеним, що 26.09.2022 року об 11:15 ОСОБА_6 , знаходячись біля будинку №112 по вулиці Г. Мазепи в місті Миколаєві, маючи умисел на заволодіння чужим майном, діючи з корисливих мотивів, умисно повторно в умовах воєнного стану відкрито, із застосуванням фізичного насильства, яке не є небезпечним для життя чи здоров`я потерпілого, затиснувши шию потерпілого лівою рукою, зігнутою в ліктьовому суглобі, шляхом ривку заволодів золотим ланцюгом 585 проби вагою 12,9 г, вартістю 14 600,22 грн., належним ОСОБА_8 . В подальшому з викраденим майном з місця вчинення кримінального правопорушення ОСОБА_6 зник та розпорядився ним на власний розсуд.

Дії обвинуваченого ОСОБА_6 , судом кваліфіковані за ч. 4 ст. 186 КК України, як відкрите викрадення чужого майна (грабіж), вчинене повторно, поєднане з насильством, яке є небезпечним для життя та здоров`я потерпілого, в умовах воєнного стану.

Обставини встановлені судом апеляційної інстанції.

Заслухавши доповідь судді, пояснення прокурора та обвинуваченого, на підтримку вимог своїх апеляційних скарг, вивчивши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи апеляційних скарг, апеляційний суд дійшов наступного.

Згідно вимог ст. 370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до ст. 94 КПК України. Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.

Висновок суду, щодо доведеності вини ОСОБА_6 у вчиненні кримінального правопорушення, за яке його засуджено за обставин наведених у вироку, підтверджені зібраними у справі доказами, яким суд першої інстанції дав правильну юридичну оцінку і обґрунтовано дійшов до висновку про його винуватість у вчинені інкримінуємого кримінального правопорушення.

Всі обставини справи були детально розглянуті та досліджені судом першої інстанції, що підтверджується наведеними та належно оціненими у вироку доказами про вчинення кримінального правопорушення обвинуваченим.

Вина ОСОБА_6 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст. 186 КК України за обставин, викладених у вироку є доведеною стосовно тих фактичних обставин справи, які ніхто у судовому засіданні не оспорював, оскільки слухання справи у суді першої інстанції відбувалось у порядку, визначеному положеннями ч.3 ст. 349 КПК України.

Як вбачається з матеріалів кримінального провадження, зокрема, технічного запису та журналу судового засідання (а.с. 47), а також вироку суду від 15 грудня 2022 року, обвинувачений ОСОБА_6 свою вину у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення визнав повністю і беззаперечно, щиро розкаявся та погодився на розгляд кримінального провадження щодо нього в порядку ч.3 ст. 349 КПК України за відсутності потерпілого. При цьому, суд з`ясував правильність розуміння ОСОБА_6 фактичних обставин справи та переконався у добровільності позиції обвинуваченого з приводу недоцільності дослідження доказів на їх підтвердження.

Окрім цього, суд роз`яснив обвинуваченому ОСОБА_6 особливий порядок оскарження вироку суду, ухваленого за результатами судового розгляду, проведеного на підставі ч.3 ст. 349 КПК України.

Відтак, колегія суддів вважає, що відповідно до ч.2 ст. 394 КПК України, відсутні апеляційні підстави піддавати сумніву правильність встановлення судом першої інстанції фактичних обставин кримінального провадження та правову кваліфікацію. А тому доводи апеляційної скарги обвинуваченого про неповноту судового розгляду є неприйнятними.

Покарання, обвинуваченому ОСОБА_6 судом першої інстанції призначено з дотриманням вимог ст. 65, 66, 67 КК України. Так, з урахуванням тяжкості та обставини вчиненого правопорушення, відомостей, що характеризують особу обвинуваченого, який раніше судимий, на обліку у лікаря - психіатра та лікаря - нарколога не перебуває, а також врахувавши обставину, яка пом`якшує покарання - щире каяття, обставиною, яка відповідно до ст. 67 КК України обтяжує покарання, судом визнано вчинення кримінального правопорушення відносно особи похилого віку, суд першої інстанції обґрунтовано прийшов до висновку про те, що мета покарання, визначена ч.2, 3 ст. 50 КК України, може бути досягнута при призначенні обвинуваченому ОСОБА_6 міри покарання у виді позбавлення волі в межах санкції ч.4 ст.186 КК України, належним чином вмотивувавши таке рішення у вироку.

Таке покарання, на думку суду апеляційної інстанції, відповідає тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особі обвинуваченого, буде необхідним і достатнім для його виправлення та попередження вчинення нових кримінальних правопорушень. З урахуванням цього, підстав вважати призначене обвинуваченому покарання таким, що не відповідає вимогам кримінального законодавства, апеляційний суд не вбачає.

За такого, апеляційна скарга обвинуваченого не підлягає задоволенню.

Що стосується доводів прокурора про неправильне застосування судом першої інстанції закону України про кримінальну відповідальність, апеляційний суд вважає їх слушними з огляду на наступне.

Відповідно до ч. 1 ст. 71 КК України якщо засуджений після постановлення вироку, але до повного відбуття покарання вчинив нове кримінальне правопорушення, суд до покарання, призначеного за новим вироком, повністю або частково приєднує невідбуту частину покарання за попереднім вироком.

З матеріалів кримінального провадження вбачається, що ОСОБА_9 03.03.2021р. був засуджений Корабельним районним судом м. Миколаєва за ч.1 ст.185, ч.1 ст.357, ч.1 ст.70 КК України до штрафу в розмірі 17 000грн. Ухвалою Корабельного районного суду м. Миколаєва від 29.09.2022р. замінено покарання у виді штрафу на покарання у виді 240 годин громадських робіт.

Разом з тим, невідбуте покарання у виді громадських робіт, яким на підставі порядку ч.5 ст.55 КК України замінено несплачений штраф, не є невідбутою частиною покарання, що підлягає приєднанню на підставі ст.71 КК України.

При цьому, відповідно до ч.3 ст.72 КК України основні покарання у виді штрафу та позбавлення права обіймати певні посади або займатися певною діяльністю при призначенні їх за сукупністю кримінальних правопорушень і за сукупністю вироків складанню з іншими видами покарань не підлягають і виконуються самостійно.

Натомість, суд першої інстанції, в порушення вказаних вимог закону України про кримінальну відповідальність, встановивши, що нове кримінальне правопорушення ОСОБА_6 вчинено після ухвалення вироку, але до повного відбуття покарання за ним, призначаючи на підставі ч.1 ст.71 КК України остаточно покарання, частково приєднав невідбуте покарання не за попереднім вироком Корабельного районного суду м. Миколаєва від 03.03.2021р. у виді штрафу в сумі 17 000грн., а за ухвалою цього ж суду від 29.09.2022р., яким в порядку виконання вироку вказане покарання замінено на 240 годин громадських робіт.

З огляду на наведене, судом першої інстанції допущено неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність, у зв`язку з чим на підставі ст. 420, ч.1 ст.421 КПК України, вирок суду першої інстанції підлягає скасуванню в частині призначення покарання за сукупністю вироків, з ухваленням в цій частині нового вироку, а апеляційна скарга прокурора - задоволенню.

Керуючись ст.376, 405, 407, 409, 413, 414, 420, 421, 532 КПК України апеляційний суд,-

у х в а л и в :

Апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_6 - залишити без задоволення.

Апеляційну скаргу заступника керівника Миколаївської обласної прокуратури ОСОБА_5 - задовольнити.

Вирок Корабельного районного суду м. Миколаєва від 15 грудня 2022 року стосовно ОСОБА_6 , в частині призначення покарання - скасувати.

Ухвалити в цій частині новий вирок, яким ОСОБА_6 вважати засудженим за ч.4 ст.186 КК України з призначенням покарання у виді 7 років позбавлення волі.

На підставі ч. 1 ст. 71, ч.3 ст.72 КК України за сукупністю оскаржуваного вироку та вироку Корабельного районного суду м. Миколаєва від 03.03.2021р., остаточно призначити ОСОБА_6 покарання у виді позбавлення волі строком на 7 років та штрафу у розмірі 1000 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17 000грн., який виконувати самостійно.

В іншій частині вирок залишити без змін.

Вирок суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту його проголошення та може бути оскаржений в касаційному порядку до Верховного Суду протягом трьох місяців з дня його проголошення, а засудженим, який тримається під вартою, - в той самий строк з дня вручення йому копії судового рішення.

Головуючий

Судді