КРОПИВНИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
№ провадження 11-кп/4809/593/22 Головуючий у суді І-ї інстанції ОСОБА_1
Доповідач в колегії апеляційного суду ОСОБА_2
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20.12.2022 року м. Кропивницький

Колегія суддів Кропивницького апеляційного суду у складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

секретар судового засідання ОСОБА_5 ,

при участі:

прокурора ОСОБА_6

переглянула у відкритому судовому засіданні, за апеляційною скаргою засудженого ОСОБА_7 , ухвалу Ленінського районного суду м. Кіровограда від 14 вересня 2022 року, якою засудженому

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який народився в м. Пологи Запорізької області, громадянину України, освіта середня спеціальна, не працюючому, не одруженому, проживаючому за адресою: АДРЕСА_1

відмовлено в задоволенні його клопотання про зарахування строку попереднього ув`язнення у строк покарання, відповідно до вимог ч. 5 ст. 72 КК України в редакції ЗУ № 838-VIII від 26.11.2015.

ВСТАНОВИЛА:

Засуджений ОСОБА_7 звернувся до місцевого суду із клопотанням про зарахування строку попереднього ув`язнення у строк відбування покарання, а самез 01 січня 2022 по день його етапування до ВК № 6.

Ухвалою місцевого суду засудженому ОСОБА_7 відмовлено в задоволенні його клопотання про зарахування строку попереднього ув`язнення.

Своє рішення суд першої інстанції мотивував тим, що ухвалою Ленінського районного суду м. Кіровограда від 01 червня 2022 року засудженому ОСОБА_7 вже зараховано у строк покарання, призначеного вироком Михайлівського районного суду Запорізької області від 02.12.2021, строк попереднього ув`язнення, на підставі ч.5 ст.72 КК України (в редакції Закону № 838-VІІІ від 26.11.2015), з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі з 03 вересня 2021 року по 01 січня 2022 року, а термін слідування під вартою засудженого до установи виконання покарання зарахуванню не підлягає.

Засуджений ОСОБА_7 оскаржує судове рішення суду першої інстанції в апеляційному порядку, в апеляційній скарзі просить скасувати ухвалу районного суду, постановити нову, якою задовольнити його клопотання про зарахування строку попереднього ув`язнення у строк покарання у виді позбавлення волі за правилами, визначеними ч. 5 ст. 72 КК України у повному обсязі, а саме з 01 січня 2022 року по день його етапування до ВК № 6.

Вислухавши доповідь судді-доповідача, думку прокурора, який заперечив задоволення апеляційної скарги, вивчивши матеріали кримінального провадження, зваживши доводи апеляційної скарги, колегія суддів прийшла до висновку про те, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає за таких підстав.

Законом України «Про внесення змін до Кримінального кодексу України щодо удосконалення порядку зарахування судом строку попереднього ув`язнення у строк покарання» за № 838-VІІІ від 26.11.2015 визначено, що він застосовується до всіх осіб, щодо яких на момент набрання чинності цим Законом набрав законної сили обвинувальний вирок, покарання за яким невідбуто повністю та застосовується за клопотанням засудженої особи, членів її сім`ї або захисника, суду, що виніс зазначений обвинувальний вирок, протягом двох тижнів з дня отримання відповідного клопотання судом або за власною ініціативою.

Із змісту ст. 539 КПК України вбачається, що питання, які виникають під час та після виконання вироку, вирішується судом за клопотанням передбачених цією нормою закону осіб, а клопотання, пов`язане з виконанням вироку щодо особи, яка відбуває покарання у виді позбавлення волі, подається до місцевого суду, в межах територіальної юрисдикції якого засуджений відбуває покарання.

Згідно з роз`ясненнями Вищого Спеціалізованого суду з розгляду цивільних і кримінальних справ, викладених у листі за №22320/00/416 від 11.01. 2016, незалежно від процесуального порядку ( КПК чи КПК 1960 року) попереднє ув`язнення у розумінні положень ст. 1 Закону України «Про попереднє ув`язнення» закінчується з моменту набрання вироком законної сили.

У зв`язку з цим не підлягає зарахуванню у строк попереднього ув`язнення термін слідування під вартою засудженої особи із слідчого ізолятора до установи виконання покарань, тобто термін від дати набрання обвинувальним вироком законної сили до дати прибуття до місця відбування покарання.

За правилами абз. 1 ч.5 ст. 72 КК України зарахування судом строку попереднього ув`язнення у разі засудження до позбавлення волі в межах того ж кримінального провадження (тобто в межах якого до особи було застосовано попереднє ув`язнення) провадиться з розрахунку: один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.

Законом України «Про внесення зміни до Кримінального кодексу України щодо правила складання покарань та зарахування строку попереднього увязнення» від 18.05.2017 № 2046-VIII, ч.5 ст.72 КК України викладена в іншій редакції, згідно до якої попереднє ув`язнення зараховується судом у строк покарання у разі засудження до позбавлення волі день за день. Зазначений закон набрав чинності 21.06.2017.

Згідно з ч. 2 ст. 5 КК України, закон про кримінальну відповідальність, що встановлює злочинність діяння, посилює кримінальну відповідальність або іншим чином погіршує становище особи, не має зворотної дії в часі. Статтею 58 Конституції України також передбачено, що закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони пом`якшують або скасовують відповідальність особи.

Згідно з правовою позицією Великої Палати Верховного Суду, висловленої у постанові від 29.08.2018 у справі № 663/537/17, якщо особа вчинила злочин, до 20.06.2017 (включно) і щодо неї продовжували застосовуватися заходи попереднього ув`язнення після 21.06.2017, тобто після набрання чинності Законом № 2046-VIII, то під час зарахування попереднього ув`язнення у строк покарання застосуванню підлягає ч. 5 ст. 72 КК України в редакції Закону № 838-VIII. В такому разі Закон № 838-VIII має переживаючу (ультраактивну) дію. Застосування до таких випадків Закону № 2046-VIII є неправильним, оскільки зворотна дія Закону № 2046-VIII як такого, що «іншим чином погіршує становище особи», відповідно до ч. 2 ст. 5 КК України не допускається. Якщо особа вчинила злочин, починаючи з 21.06.2017 (включно), то під час зарахування попереднього ув`язнення у строк покарання застосуванню підлягає ч.5 ст.72 КК України в редакції Закону №2046-VIII (пряма дія Закону №2046-VIII).

Як убачається з матеріалів судового провадження, вироком Михайлівського районного суду Запорізької області від 02.12.2021 ОСОБА_7 визнано винним у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 28 ч. 1 ст. 162, ч. 2 ст. 185, ч. 3 ст. 185, ч. 2 ст. 309 КК, ч. 1 ст. 70 КК ч.4 ст.70 КК України та остаточно призначено покарання у виді позбавлення волі на строк три роки шість місяців.

Із вказаного вироку убачається, що ОСОБА_7 одне з кримінальних правопорушень вчинене 10 червня 2017 року, тобто під час дії Закону України «Про внесення зміни до Кримінального кодексу України щодо удосконалення порядку зарахування судом строку попереднього увязнення у строк покарання» від 26.11.2015 № 838-VІІІ, а тому ухвалою Ленінського районного суду м. Кіровограда від 01.06.2022 йому було зараховано в строк покарання, строк попереднього ув`язнення, на підставі ч.5 ст.72 КК України (в редакції Закону №838-VІІІ від 26.11.2015), з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі з 03 вересня 2021 року та по день набрання вироком законної сили, а саме до 01 січня 2022 року.

Отже, оскільки попереднє ув`язнення у розумінні положень ст.1 Закону «Про попереднє ув`язнення» закінчується саме з моменту набрання вироком законної сили, а тому колегія суддів вважає, що районний суд прийшов до правильного висновку, що не підлягає зарахуванню термін від дати набрання обвинувальним вироком законної сили до дати прибуття засудженого до місця відбування покарання.

Крім того, слід зазначити, що питання про зарахування строку попереднього ув`язнення у строк покарання у виді позбавлення волі вже було предметом судового розгляду та за ним прийняте судове рішення, а тому колегія суддів вважає, що суд обґрунтовано відмовив у задоволенні клопотання ОСОБА_7 про зарахування строку попереднього ув`язнення у строк покарання у виді позбавлення волі.

Істотних порушень норм кримінального та кримінального процесуального закону, які б могли стати підставою для скасування або зміни ухвали суду, апеляційним судом не встановлено.

Отже, оскільки апеляційні доводи засудженого не знайшли свого підтвердження, апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а оскаржувана ухвала суду першої інстанції - без змін.

Керуючись ст.ст. 376, 404, 405, 407, 409, 418, 419, 424 КПК України, колегія суддів,

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу засудженого ОСОБА_7 - залишити без задоволення.

Ухвалу Ленінського районного суду м. Кіровограда від 14 вересня 2022 року, якою засудженому ОСОБА_7 відмовлено в задоволенні його клопотання про зарахування строку попереднього ув`язнення у строк покарання, відповідно до вимог ч.5 ст. 72 КК України в редакції ЗУ № 838-VIII від 26.11.2015 - залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з дня її проголошення, є остаточною та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді :

ОСОБА_2 Іванов ОСОБА_8 Драний ОСОБА_9