Справа № 296/1411/23
Ухвала

Іменем України

17 лютого 2023 року м.Житомир

Слідчий суддя Корольовського районного суду м. Житомира ОСОБА_1 ,

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

слідчого ОСОБА_3 ,

прокурора ОСОБА_4 ,

захисника ОСОБА_5 ,

захисника ОСОБА_6 ,

підозрюваного ОСОБА_7 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні клопотання старшого слідчого в ОВС слідчого управління Головного управління Національної поліції в Житомирській області ОСОБА_3 , погоджене прокурором відділу Житомирської обласної прокуратури ОСОБА_4 про продовження строку застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою стосовно

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м.Житомир, громадянина України, проживає за адресою: АДРЕСА_1 , із середньою освітою, не одруженого, дітей не має, працював охоронцем, раніше судимий: 17.05.2017 Богунським районним судом м. Житомира за ч.2 ст.186, ч.2 ст.187, 69, ч.1 ст.70 КК України до 5-ти років позбавлення волі; 08.06.2021 Богунським районним судом м. Житомира за ч. 2 ст.185, ч.3 ст.185, ч.1 ст.70 КК України до 5-ти років позбавлення волі,

підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.187 КК України, у кримінальному провадженні №0000163 від 13.04.2021,

ВСТАНОВИВ:

Старший слідчий в ОВС СУ ГУНП в Житомирській області майор поліції ОСОБА_3 звернувся до слідчого судді Корольовського районного суду м.Житомира із клопотанням, погодженим прокурором відділу Житомирської обласної прокуратури ОСОБА_4 , відповідно до змісту якого просить продовжити строк застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою без визначення розміру застави, підозрюваному ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , на 30 (тридцять) днів у кримінальному провадженні №0000163 від 13 квітня 2021 року.

В обґрунтування поданого клопотання слідчий ОСОБА_3 зазначає, що у провадженні СУ ГУ Національної поліції в Житомирській області перебувають матеріали досудового розслідування відомості щодо яких внесені 17 листопада 2021 року до ЄРДР за №0000163 від 13 квітня 2021 року за ч.3 ст.28, ч.2 ст.203-2, ч.2 ст.187, ч.1 ст.255-1 КК України.

Досудовим розслідуванням встановлено, що не пізніше грудня 2021 року ОСОБА_8 спільно з ОСОБА_9 за достовірно невстановлених обставин підшукали та отримали у користування нежитлове приміщення за адресою: АДРЕСА_2 , встановили у ньому комп`ютерну техніку, обладнання для виходу у мережу Інтернет, меблі та інший інвентар, необхідний для функціонування грального закладу.

Здійснивши зазначені дії, ОСОБА_8 та ОСОБА_9 залучили до незаконної діяльності інших членів організованої групи - ОСОБА_10 , ОСОБА_11 та ОСОБА_12 , які у точно не встановлений досудовим розслідуванням час, але не пізніше грудня 2021 року, діючи позмінно згідно розподілених ролей у складі організованої групи, відповідно до розробленого та впровадженого організатором угруповання плану, реалізуючи спільний злочинний умисел, направлений на отримання незаконного прибутку, забезпечували функціонування грального закладу за вказаною вище адресою з метою надання доступу населенню до азартних ігор без ліцензії на провадження відповідного виду діяльності.

20 грудня 2021 року, у вечірній час, ОСОБА_13 , знаходячись у приміщенні даного грального закладу та користуючись у ролі гравця послугами з азартних ігор, які проводяться в мережі Інтернет відвідувачам на гральному обладнанні, здійснив виграш грошових коштів в сумі 540000 гривень, частину з яких у сумі 160000 гривень отримав на місці від ОСОБА_10 , а щодо отримання залишку в сумі 380000 гривень отримав від останнього зобов`язання у вигляді розписки.

У подальшому ОСОБА_13 , в період з 20.12.2021 по 23.01.2022 відвідуючи неодноразово даний гральний заклад та користуючись у ролі гравця послугами з азартних ігор, які проводяться в мережі Інтернет відвідувачам на гральному обладнанні, програв частину грошових коштів, які йому заборгував ОСОБА_10 в сумі 350000 гривень, а залишок в сумі 30000 вирішив отримати наручно.

23 січня 2022 року, близько 20 год. ОСОБА_13 згідно попередньої домовленості з ОСОБА_14 та невстановленою досудовим розслідуванням особою на ім`я ОСОБА_15 , прибув до приміщення для куріння готельно-ресторанного комплексу «Шалє», що розташований за адресою: АДРЕСА_3 , для отримання вказаного залишку боргових коштів в сумі 30000 гривень.

У достовірно невстановлений слідством день та час, однак не пізніше 20 год. 23 січня 2022 року, у ОСОБА_8 , а також ОСОБА_9 , ОСОБА_16 , ОСОБА_7 , які знаходились у приміщенні для куріння вказаного готельно-ресторанного комплексу, на ґрунті раптово виниклих особистих неприязних відносин, обумовлених наміром ОСОБА_13 отримати вказаний залишок грошових коштів, виник словесний конфлікт з останнім, у ході якого ОСОБА_8 , користуючись своїм авторитетом, як особа у статусі суб`єкта злочинного впливу повідомив ОСОБА_13 про те, що усі гральні заклади у м.Житомирі, які надають послуги з азартних ігор належать йому та останній у подальшому не зможе їх відвідати, без сплати йому особисто 100000 гривень. Таким чином, ОСОБА_8 підтвердив перед присутніми особами свій авторитет у кримінальному середовищі, а також наявність статусу суб`єкта злочинного впливу.

У подальшому ОСОБА_13 , знаходячись у вказаному приміщенні, у присутності ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_16 , ОСОБА_7 взяв зі столу видані йому даними особами грошові кошти в сумі 30000 гривень, які поклав до правої кишені своїх штанів.

У цей час ОСОБА_8 , діючи за попередньою змовою групою осіб з ОСОБА_9 , ОСОБА_16 , ОСОБА_7 , керуючись корисливим мотивом та переслідуючи спільний злочинний умисел, вирішили вчинити напад на ОСОБА_13 з метою заволодіння його майном.

Так, реалізуючи спільний злочинний умисел та діючи за попередньою змовою групою осіб, ОСОБА_9 знаходячись у вказаному приміщенні, кулаком правої руки наніс ОСОБА_13 один удар в ділянку нижньої щелепи зліва, подолавши таким чином волю потерпілого до опору з метою заволодіння його майном, від чого останній впав на підлогу. У результаті вказаних дій потерпілому ОСОБА_13 заподіяні тілесні ушкодження у вигляді: двобічного травматичного перелому нижньої щелепи в ділянці кута з права та 3-го лівого зуба, які відносяться до тілесного ушкодження середнього ступеню тяжкості за ознакою тривалого розладу здоров`я.

Продовжуючи реалізацію спільного злочинного умислу ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_16 та ОСОБА_7 , діючи за попередньо змовою групою осіб, дістали з правої кишені джинсових штанів потерпілого грошові кошти в розмірі 30000 гривень та з лівої кишені спортивної кофти потерпілого 27000 гривень, якими заволоділи та у подальшому розпорядились на власний розсуд.

Продовжуючи свої злочинні дії, ОСОБА_16 та ОСОБА_7 вивели утримуючи під руки потерпілого з приміщення для куріння вказаного готельно-ресторанного комплексу, де на території двору даного комплексу кинули його на землю, та з метою подолання волі потерпілого до опору продовжили наносити йому удари ногами по тулубу та кінцівках, у результаті чого потерпілому ОСОБА_13 заподіяні тілесні ушкодження у вигляді: забою грудної клітки з права, забою правої поперекової ділянки, забою лівої кисті, забою правої гомілки, забою передньої черевної стінки, забою (гематоми) печінки.

29.07.2022 ОСОБА_7 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.187 КК України.

17.01.2023 досудове розслідування у кримінальному провадженні є завершеним, і матеріали досудового розслідування відкриті сторонам кримінального провадження для ознайомлення.

23.01.2023 постановлено та оголошено ухвалу №296/557/23 від 23.01.2023 про продовження строку застосування підозрюваному ОСОБА_7 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою строком до на 30 днів, до 22.02.2023 включно, без визначення розміру застави.

Необхідність продовження ОСОБА_7 строку тримання під вартою орган досудового розслідування обґрунтовує тим, що приписи ст.290 КПК України наразі не виконано у зв`язку з особливою складністю кримінального провадження, кількістю сторін процесу, значним об`ємом матеріалів кримінального провадження, що робить процес ознайомлення з матеріалами тривалим у часі, а ризики, які обумовлювали необхідність застосування підозрюваному запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, продовжують мати місце, закінчити досудове розслідування наразі неможливо з об`єктивних причин. Окрім того, після ознайомлення сторін з матеріалами кримінального провадження існує необхідність виконати вимоги ст.ст.291-293 КПК України, а саме: скласти обвинувальний акт та реєстр матеріалів досудового розслідування, вручити вказані процесуальні документи стороні захисту та направити до суду.

При цьому, метою продовження строку застосування відносно підозрюваного ОСОБА_7 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, орган досудового розслідування зазначає необхідність запобігання ризикам, передбаченим пунктами 1, 3, 4 частини першої статті 177 КПК України:

- п.1 ч.1 ст.177 КПК України, підозрюваний може ухилятися від органу досудового розслідування та суду,бажаючи уникнути негативних наслідків кримінально-правового та цивільно-правового характеру;

- п.3 та п.4 ч.1 ст.177 КПК України, орган досудового розслідування також не виключає можливості протиправного впливу зі сторони підозрюваного ОСОБА_7 на учасників кримінального провадження будь яким шляхом для зміни (відмови) від показів останніх, у тому числі на потерпілого та перешкоджання кримінальному провадженню іншим чином. Крім того, підозрюваний може орієнтувати інших осіб про необхідність переховуватися з метою уникнення кримінальної відповідальності та ускладнити процес доказування факту вчинення кримінального правопорушення з кваліфікуючою ознакою за попередньою змовою групою осіб.

Прокурор ОСОБА_17 та слідчий ОСОБА_3 в судовому засіданні підтримали клопотання про продовження строку тримання ОСОБА_7 під вартою з підстав, викладених у ньому. Прокурор додатково зазначив, що ризики, передбачені положеннями ч.1 ст.177 КПК України, продовжують існувати.

Захисники підозрюваного ОСОБА_7 - адвокати ОСОБА_5 та ОСОБА_6 в судовому засіданні проти задоволення клопотання слідчого заперечували та просили застосувати до підозрюваного більш м`який запобіжний захід, не пов`язаний з триманням під вартою. Вказали, що підозра є необґрунтованою, ризики, передбачені ст.177 КПК України відсутні, підозрюваний ознайомився з матеріалами кримінального провадження та жодним чином не затягує кримінальне провадження.

Підозрюваний ОСОБА_7 в судовому засіданні підтримав позицію своїх захисників, та просив застосувати до нього більш м`який запобіжний захід.

Вислухавши пояснення учасників судового засідання, дослідивши матеріали клопотання, слідчий суддя дійшов наступного висновку.

Згідно ст.177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: 1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; 2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; 3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; 4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; 5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті. Слідчий, прокурор не мають права ініціювати застосування запобіжного заходу без наявності для цього підстав, передбачених цим Кодексом.

Згідно ч.1 ст.183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст.177 цього Кодексу.

При цьому, згідно ч.3 ст.199 КПК України, клопотання про продовження строку тримання під вартою, крім відомостей, зазначених у статті 184 цього Кодексу, повинно містити:

1) виклад обставин, які свідчать про те, що заявлений ризик не зменшився або з`явилися нові ризики, які виправдовують тримання особи під вартою;

2) виклад обставин, які перешкоджають завершенню досудового розслідування до закінчення дії попередньої ухвали про тримання під вартою.

У відповідності до ч.5 цієї ж статті, слідчий суддя зобов`язаний відмовити у продовженні строку тримання під вартою, якщо прокурор, слідчий не доведе, що обставини, зазначені у частині третій цієї статті, виправдовують подальше тримання підозрюваного, обвинуваченого під вартою.

Щодо наявності обґрунтованої підозри, слідчий суддя зазначає наступне.

Так як положення кримінального процесуального законодавства не розкривають поняття "обґрунтованості підозри", в оцінці цього питання слідчій судді належить користуватися практикою Європейського суду з прав людини, яка відповідно до статті 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" є джерелом права.

У своїх рішеннях, зокрема "Фокс, Кемпбел і Гартлі проти Сполученого Королівства", "Нечипорук та Йонкало проти України", Європейський суд з прав людини наголошує, що "обґрунтована підозра" передбачає наявність фактів або інформації, які б могли переконати неупередженого спостерігача в тому, що відповідна особа можливо вчинила злочин. При цьому факти, що підтверджують обґрунтовану підозру не повинні бути такого ж рівня, що й факти, на яких має ґрунтуватися обвинувальний вирок. Стандарт доказування "обґрунтована підозра" не передбачає, що уповноважені органи мають оперувати доказами, достатніми для пред`явлення обвинувачення чи ухвалення обвинувального вироку, що пов`язано з меншою мірою ймовірності, необхідною на ранніх етапах кримінального провадження для обмеження прав особи. Обґрунтована підозра повинна бути заснована на об`єктивних фактах, наданих суду стороною обвинувачення.

У відповідності до змісту повідомлення про підозру від 29 липня 2022 року, ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , було повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.187 КК України, яке в силу положень статті 12 КК України є тяжким злочином.

Так, дослідивши матеріали клопотання, слідчий суддя вважає, що надані слідчим докази у їх сукупності переконали б неупередженого спостерігача, що ОСОБА_7 , можливо, вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч.2 ст.187 КК України, що підтверджується, зокрема: протоколами допиту потерпілого ОСОБА_13 від 26.01.2022, від 21.04.2022; протоколами проведення слідчого експерименту від 21.04.2022 та від 16.07.2022; протоколами пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 25.05.2022; протоколом додаткового допиту свідка ОСОБА_18 від 02.07.2022; протоколом додаткового допиту свідка ОСОБА_19 від 02.07.2022; протоколами огляду речей та предметів від 28.01.2022, від 30.05.2022; висновками експерта Обласного бюро судово - медичної експертизи Житомирської обласної ради №224 та №674.

При цьому, слідчий суддя враховує ризики, які не зменшились і продовжують існувати, які виправдовують тримання особи під вартою.

Зокрема, продовжує існувати ризик того, що ОСОБА_7 буде переховуватись від органів досудового розслідування та суду з метою уникнення покарання, яке йому загрожує.

У справі "Ілійков проти Болгарії" (заява №33977/96) від 26 липня 2001 року Європейський суд з прав людини вказав, що «суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування або повторного вчинення злочинів».

На обґрунтування ризику можливого переховування підозрюваного від органів досудового розслідування та/або суду, слідчий суддя враховує, що тяжкість покарання збільшує його ймовірність. В контексті наведеного ризику слідчий суддя надає оцінку особі підозрюваного, який є раніше судимим за кримінальні правопорушення проти власності, відбував покарання в місцях позбавлення волі, не має міцних соціальних зв`язків.

Також продовжує існувати ризик незаконного впливу зі сторони підозрюваного ОСОБА_7 на свідків, інших підозрюваних, враховуючи обставини кримінального провадження.

Продовження існування ризику, передбаченого п.4 ч.1 ст.177 КПК України, органом досудового розслідування достатньо не доведене.

Вирішуючи питання про продовження строку тримання підозрюваного ОСОБА_7 під вартою, слідчим суддею враховані вимоги п.3 і п.4 ст.5 Конвенції про захист прав людини та практику Європейського суду з прав людини, згідно з якими обмеження права особи на свободу і особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою.

Водночас, даних про наявність підстав для зміни запобіжного заходу на менш м`який, ніж тримання під вартою, слідчим суддею при розгляді клопотання не встановлено та стороною захисту достатніми доказами не доведено.

У відповідності до ухвали слідчого судді Корольовського районного суду м.Житомира ОСОБА_20 від 23 січня 2023 року у справі №296/557/23 підозрюваному ОСОБА_7 продовжено cтрок застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою без визначення розміру застави, на 30 днів, тобто до 22 лютого 2023 року.

18 січня 2023 року старшим слідчим в ОВС ОСОБА_21 в межах кримінального провадження №0000163 від 13.04.2021 складено повідомлення про завершення досудового розслідування.

У відповідності до клопотання, до закінчення строку дії попередньої ухвали про тримання під вартою, є необхідність виконання органом досудового розслідування вимог ст.290 КПК України щодо надання доступу на ознайомлення з матеріалами кримінального провадження стороні захисту, складення обвинувального акту, реєстру матеріалів досудового розслідування у кримінальному провадженні та вручення їх копій підозрюваним і захисникам.

З огляду на наведене, враховуючи, що ОСОБА_7 підозрюється у вчиненні тяжкого кримінального правопорушення, за яке передбачено безальтернативне покарання у вигляді позбавлення волі з конфіскацією майна, наявність ризиків, передбачених ч.1 ст.177 КПК України, встановлених судом, які не зменшилися, враховуючи особу підозрюваного, відсутність обставин, які унеможливлюють тримання підозрюваного під вартою, слідчий суддя дійшов висновку про наявність підстав для продовження строку тримання під вартою ОСОБА_7 до 18 березня 2023 року включно, що буде достатнім для виконання органом досудового розслідування вимог ст.290 КПК України.

Відповідно до положень п.1 ч.4 ст.183 КПК України, слідчий суддя, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, враховуючи підстави та обставини, передбачені статтями 177 та 178 цього Кодексу, має право не визначити розмір застави у кримінальному провадженні щодо злочину, вчиненого із застосуванням насильства або погрозою його застосування.

Беручи до уваги приписи п.1 ч.4 ст.183 КПК України, розмір застави слідчим суддею не визначається, оскільки ОСОБА_7 пред`явлена підозра у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.187 КК України.

Враховуючи вищевикладене, клопотання старшого слідчого в ОВС слідчого управління Головного управління Національної поліції в Житомирській області ОСОБА_3 , про продовження строку застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою стосовно ОСОБА_7 підлягає задоволенню.

Керуючись статтями 131, 132, 176-178, 183, 184, 193-194, 196-197, 199, 205 Кримінального процесуального кодексу України, слідчий суддя,

П О С Т А Н О В И В :

Клопотання старшого слідчого в ОВС слідчого управління Головного управління Національної поліції в Житомирській області ОСОБА_3 , погоджене прокурором відділу Житомирської обласної прокуратури ОСОБА_4 про продовження строку застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою стосовно ОСОБА_7 , - задовольнити.

Продовжити підозрюваному ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , строк запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою до 18.03.2023 включно, без визначення розміру застави.

Ухвала слідчого судді підлягає негайному виконанню після її оголошення.

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Житомирського апеляційного суду протягом п`яти днів з моменту оголошення та набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано.

Повний текст ухвали складено 22 лютого 2023 року.

Слідчий суддя ОСОБА_1