КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
09 листопада 2022 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду у складі:

головуючого судді ОСОБА_1

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3

секретаря судового засідання ОСОБА_4

за участю:
представника власника майна ОСОБА_5

розглянула у відкритому судовому засіданні в м. Києві апеляційну скаргу представника власника майна ОСОБА_6 адвоката ОСОБА_5 на ухвалу слідчого судді Солом`янського районного суду м. Києва від 22 липня 2022 року,-

В с т а н о в и л а:
Цією ухвалою частково задоволено клопотання прокурора Солом`янської окружної прокуратури м. Києва ОСОБА_7 про арешт майна та накладено арешт на майно, а саме на:

-квартиру , яка розташована за адресою: АДРЕСА_1 ;
-квартиру , яка розташована за адресою: АДРЕСА_2 , прокурор просить заборонити державним реєстраторам прав на нерухоме майно будь-яких органів (місцевого самоврядування, виконавчих комітетів, місцевих державних адміністрацій, акредитованих підприємств Міністерства юстиції України), державним виконавцям та приватним виконавцям, Державному підприємству "СЕТАМ" (), а також нотаріусам та особам, уповноваженим на виконання функцій державних реєстраторів, які мають відповідні повноваження, здійснювати будь-які дії щодо відчуження, продажу та реєстраційні дії щодо відчуження будь-яким способом (в т.ч. шляхом продажу, дарування, поділу, виділу, внесення до статутного капіталу, передачі у володіння та користування третім особам, припинення запису про іпотеку або припинення будь-якого іншого обтяження стосовно нерухомого майна, скасування записів, поновлення записів, відкриття розділів, продажу з аукціонів, відкритих торгів, здійснювати звернення стягнення на майно) щодо об`єктів нерухомого майна вказаного вище.
Не погоджуючись з таким рішенням слідчого судді, представник власника майна подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати ухвалу слідчого судді Солом`янського районного суду м. Києва від 22 липня 2022 року, постановити нову ухвалу, якою відмовити в задоволенні клопотання.

Мотивуючи свою апеляційну скаргу вказує на те, що клопотання про арешт майна внесено на розгляд слідчого судді особою, повноваження якої не підтвердженні. Тобто, в наданих матеріалах справи відсутня постанова про призначення групи прокурорів у кримінальному провадженні, відтак повноваження прокурора ОСОБА_8 , яким вносилось на розгляд дане клопотання, не підтверджені. Крім того, резолютивна частина оскаржуваного рішення слідчого судді не відповідає вимогам п. 3 ч. 1 ст. 372 КПК України, оскільки згідно наведеної вище норми закону в резолютивній частині рішення повинні міститись, зокрема, висновки суду, однак у резолютивній частині вказаного судового рішення зазначено: «прокурор просить заборонити державним реєстраторам прав на нерухоме майно…», тобто міститься не висновок суду, а прохання прокурора. Окрім цього, відповідність арештованого майна критеріям, вказаним у ст. 98 КПК України не доведено, постанова про визнання майна речовим доказом у кримінальному провадженні є формальною, а клопотання сторони обвинувачення безпідставним.

Щодо пропущення строку на апеляційне оскарження, то, як зазначає апелянт, розгляд клопотання проводився без участі власника майна або її представника, з матеріалами справи було ознайомлено 05.08.2022 року, тому саме з цього дня обчислюється строк на оскарження.

Заслухавши доповідь судді, думку представника власника майна, яка підтримала подану апеляційну скаргу та просила її задовольнити, дослідивши матеріали судового провадження, перевіривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до наступного висновку.
Враховуючи ті обставини, що розгляд клопотання прокурора про арешт майна відбувся без повідомлення представника власника майна, колегія суддів, виходячи з положень ст. 395 КПК України, погоджується з доводами апелянта щодо своєчасного оскарження ухвали слідчого судді.

Як вбачається з ухвали слідчого судді та наданих матеріалів справи, Солом`янською окружною прокуратурою здійснюється процесуальне керівництво у кримінальному провадженні №0001435 від 01.07.2022 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 190 КК України.

Під час досудового розслідування встановлено, що квартира, яка розташована за адресою: АДРЕСА_2 , складається з 2 (двох) жилих кімнат, загальною площею 45,26 кв.м. Відчужена квартира належала на праві власності ОСОБА_9 на підставі:
1.Ѕ (одна друга) частина квартири належить на підставі свідоцтва про право власності на житло, виданого Державним комунальним управлінням житлового господарства Мінського району міста Києва 19.03.1996, згідно з розпорядженням №407 від 19.03.1996.
2.Право власності на Ѕ частину квартири зареєстровано за ОСОБА_9 01.04.1996 Комунальним підприємством Київське міське бюро технічної інвентаризації та реєстрації права власності на об`єкти нерухомого майна, і записано у реєстрову книгу №775.
3.Ѕ (одна друга) частини квартири належить на підставі свідоцтва про право на спадщину за законм , виданого 05.01.2001 державним нотаріусом 11-ї київської держаної нотаріальної контори, ОСОБА_10 , за реєстровим номером 3с-42, спадкова справа №22
4.Відомості ро державну реєстрацію права власності за ОСОБА_9 , містяться в архіві комунального підприємства Київської міської ради «Київське міське бюро технічної інвентаризації», що підтверджується інформаційною довідкою КВ-2021 №15963, виданою 11 травня 2021 року комунальним підприємством Київського міської ради «Київське міське бюро технічної інвентаризації».
Знайома потерпілих ОСОБА_9 та ОСОБА_11 - ОСОБА_12 ІНФОРМАЦІЯ_1 , зловживаючи довірою та під приводом загрози життю потерпілих за попередньою змовою з ОСОБА_13 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , з метою заволодіння коштами в результаті реалізації приміщення квартири за адресою: АДРЕСА_2 , 11.05.2021 організували зустріч з покупцем квартири ОСОБА_6 , для укладання угоди купівлі продажу у приватного нотаріуса КМНО ОСОБА_14 .
Орган досудового розслідування вказує, що ОСОБА_13 , шляхом зловживання довірою потерпілих, отримав грошові кошти в сумі 1 193 856 грн., що на момент розрахунку еквівалентно 43 000 тис. доларів США, та пообіцяв за отримані кошти придбати іншу квартиру та передати їм у власність, та останній не виконав своєї обіцянки і привласнив кошти.
В подальшому, потерпілі проживали у приміщенні своєї квартири за адресою АДРЕСА_3 до 23.05.2021 , та в цей день ОСОБА_13 прибув до потерпілих додому та повідомив, що їх хочуть отруїти, та під цим приводом виселив з приміщення їхньої квартири та перевіз до квартири АДРЕСА_4 .
Слідством встановлено, що 30.06.2021 ОСОБА_13 відвіз потерпілих до приватного нотаріуса КМНО ОСОБА_11 для здійснення продажу приміщення квартири за адресою: АДРЕСА_1 , котра належить ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , та ОСОБА_15 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , на праві особистої приватної власності на підставі свідоцтва про право власності на житло, виданого 28.10.2005 відділом приватизації державного житла Солом`янської районної в м. Києві державної адміністрації, згідно з розпорядженням (наказом) від 28.10.2005 №35083 та зареєстрованого КП «Київське міське бюро технічної інвентаризації та реєстрації права властності на об`єкти нерухомого майна» 09.11.2005 №3865. Договір купівлі-продажу приміщення вище зазначеної квартири було укладено між продавцями ОСОБА_11 , ОСОБА_15 та покупцем ОСОБА_16 , в результаті даного правочину ОСОБА_13 , шляхом зловживання довірою, за переконанням прокурора, отримав грошові кошти в сумі 997 230 грн.
В подальшому, продовжуючи свій злочинний умисел, ОСОБА_12 та ОСОБА_13 переселяли потерпілих по різних квартирах та готелях близько 7 разів.
Крім того, у ході досудового розслідування встановлено, що ОСОБА_13 забрав у ОСОБА_11 та ОСОБА_9 пенсійні картки та шляхом зняття коштів з банкомату регулярно привласнює кошти потерпілих та розпоряджається ними на власний розсуд.
Постановою слідчого Солом`янського УП ГУНП в м. Києві ОСОБА_17 від 02.07.2022 вилучене в ході обшуку майно визнано у кримінальному провадженні №0001435 від 01.07.2022 року речовими доказами.
21.07.2022 року прокурор Солом`янської окружної прокуратури м. Києва ОСОБА_7 звернувся до слідчого судді Солом`янського районного суду міста Києва з клопотанням про накладення арешту на майно, а саме на:
-квартиру , яка розташована за адресою: АДРЕСА_1 ;
-квартиру , яка розташована за адресою: АДРЕСА_2 , із забороною державним реєстраторам прав на нерухоме майно будь-яких органів (місцевого самоврядування, виконавчих комітетів, місцевих державних адміністрацій, акредитованих підприємств Міністерства юстиції України), державним виконавцям та приватним виконавцям, Державному підприємству "СЕТАМ" (), а також нотаріусам та особам, уповноваженим на виконання функцій державних реєстраторів, які мають відповідні повноваження, здійснювати будь-які дії щодо відчуження, продажу та реєстраційні дії щодо відчуження будь-яким способом (в т.ч. шляхом продажу, дарування, поділу, виділу, внесення до статутного капіталу, передачі у володіння та користування третім особам, припинення запису про іпотеку або припинення будь-якого іншого обтяження стосовно нерухомого майна, скасування записів, поновлення записів, відкриття розділів, продажу з аукціонів, відкритих торгів, здійснювати звернення стягнення на майно) щодо об`єктів нерухомого майна вказаного вище, посилаючись на наявність правової підстави, передбаченої ч. 3 ст. 170 КПК України.

Ухвалою слідчого судді Солом`янського районного суду м. Києва від 22 липня 2022 року клопотання сторони обвинувачення задоволено частково.

Розглядаючи клопотання про накладення арешту на майно, в порядку статей 170-173 КПК України, для прийняття законного та обґрунтованого рішення, слідчий суддя повинен з`ясувати всі обставини, які передбачають підстави для арешту майна або відмови у задоволенні клопотання про арешт майна.

Відповідно до ч. 1 ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.
Згідно з ч. 2 ст. 170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення: 1) збереження речових доказів; 2) спеціальної конфіскації; 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.
Відповідно до ч. 3 ст. 170 КПК України, у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.

Відповідно до статті 100 КПК України, на речові докази може бути накладено арешт в порядку ст.ст. 170-174 КПК України, та згідно ч.ч. 2, 3 ст. 170 КПК України, слідчий суддя, суд накладає арешт на майно, якщо є достатні підстави вважати, що воно відповідає критеріям, визначеним в ч. 1 ст. 98 КПК України.

Згідно статті 98 КПК України, речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Приймаючи рішення, слідчий суддя місцевого суду зазначених вимог закону дотримався.
Задовольняючи дане клопотання, внесене в межах кримінального провадження №0001435 від 01.07.2022 року, про накладення арешту на вищевказане майно, слідчий суддя, дослідивши матеріали, додані до клопотання, прийшов до обґрунтованого висновку, що вищевказане майно відповідає критеріям речового доказу у кримінальному провадженні, а тому необхідно накласти арешт на це майно.

З урахуванням цього, слідчий суддя встановив належні правові підстави, передбачені ч. 1 ст. 170, ч. 3 ст. 170 КПК України, для задоволення клопотання сторони обвинувачення та накладення арешту на вищевказане майно, оскільки воно, як вважає колегія суддів, відповідає критеріям ст. 98 КПК України.
Крім того, матеріали провадження свідчать, що на цьому етапі кримінального провадження потреби досудового розслідування виправдовують таке втручання у права та інтереси власника майна з метою забезпечення кримінального провадження та збереження речового доказу, а слідчий суддя на даній стадії не вправі вирішувати ті питання, які повинен вирішувати суд при розгляді кримінального провадження по суті, тобто не вправі оцінювати докази з точки зору їх достатності і допустимості для встановлення вини чи її відсутності у фізичної або юридичної особи за вчинення злочину, а лише зобов`язаний на підставі розумної оцінки сукупності отриманих доказів визначити, що причетність тієї чи іншої особи до вчинення кримінального правопорушення є вірогідною та достатньою для застосування щодо неї заходів забезпечення кримінального провадження, одним із яких і є накладення арешту на майно.
Таким чином, колегія суддів вважає, що слідчий суддя обґрунтовано, у відповідності до вимог ст.ст. 132, 170 173 КПК України, наклав арешт на вищезазначене майно, врахувавши і наслідки від вжиття такого заходу забезпечення кримінального провадження для інших осіб та забезпечивши своїм рішенням розумність і співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження.
Щодо доводів апеляційної скарги про внесення на розгляд клопотання неналежною особою, то вони є недоведеними та спростовуються наданими матеріалами справи, оскільки відповідно до витягу з Єдиного реєстру досудових розслідувань прокурором, який здійснює процесуальне керівництво у кримінальному провадженні зазначено ОСОБА_7 і цим же прокурором внесено на розгляд слідчого судді зазначене клопотання про арешт майна.
Посилання апеляційної скарги про невідповідність арештованого майна критеріям, вказаним у ст. 98 КПК України, також не заслуговують на увагу, у зв`язку з тим, що вказане майно в повній мірі відповідає ознакам речового доказу, а відтак підлягає арешту.
Інші доводи апеляційної скарги колегія суддів вважає також недоведеними та такими, які не можуть слугувати підставою для скасування рішення суду першої інстанції.
Порушень норм КПК України, які могли б стати підставою для скасування ухвали слідчого судді, колегією суддів не вбачається.
Доказів негативних наслідків від застосування такого заходу забезпечення кримінального провадження як арешт майна, апелянтом не надано та колегією суддів не встановлено.
Рішення слідчого судді є законним та обґрунтованим, яке ухвалено на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, що підтверджені достатніми даними, дослідженими судом, а тому апеляційна скарга з урахуванням викладених в ній доводів, задоволенню не підлягає.

Керуючись ст.ст. 170, 173, 376, 404, 405, 407, 422 КПК України, колегія суддів, -
П о с т а н о в и л а:
Ухвалу слідчого судді Солом`янського районного суду м. Києва від 22 липня 2022 року, якою частково задоволено клопотання прокурора Солом`янської окружної прокуратури м. Києва ОСОБА_7 про арешт майна та накладено арешт на майно, а саме на:
-квартиру , яка розташована за адресою: АДРЕСА_1 ;
-квартиру , яка розташована за адресою : АДРЕСА_2 , прокурор просить заборонити державним реєстраторам прав на нерухоме майно будь-яких органів (місцевого самоврядування, виконавчих комітетів, місцевих державних адміністрацій, акредитованих підприємств Міністерства юстиції України), державним виконавцям та приватним виконавцям, Державному підприємству "СЕТАМ" (), а також нотаріусам та особам, уповноваженим на виконання функцій державних реєстраторів, які мають відповідні повноваження, здійснювати будь-які дії щодо відчуження, продажу та реєстраційні дії щодо відчуження будь-яким способом (в т.ч. шляхом продажу, дарування, поділу, виділу, внесення до статутного капіталу, передачі у володіння та користування третім особам, припинення запису про іпотеку або припинення будь-якого іншого обтяження стосовно нерухомого майна, скасування записів, поновлення записів, відкриття розділів, продажу з аукціонів, відкритих торгів, здійснювати звернення стягнення на майно) щодо об`єктів нерухомого майна вказаного вище, залишити без змін, а апеляційну скаргу представника власника майна ОСОБА_6 адвоката ОСОБА_5 , без задоволення.

Ухвала оскарженню не підлягає.

СУДДІ:

_____________ _________________ _______________
ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3

Справа № 11-сс/824/3294/2022 Категорія ст. 170 КПК України
Слідчий суддя суду 1-ї інстанції: ОСОБА_18
Доповідач: ОСОБА_1