Справа 556/378/23
Номер провадження 1-в/556/41/2023
У Х В А Л А

Іменем України

про застосування покарання за наявності кількох вироків

23.02.2023 року смт. Володимирець

Володимирецький районний суд Рівненської області

під головуванням судді ОСОБА_1

при секретарі ОСОБА_2

з участю прокурора ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Володимирецького районного суду клопотання клопотання начальника Державної установи «Полицька виправна колонія (№ 76)» про застосування покарання за наявності кількох вироків засудженоу ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_1 , -

В С Т А Н О В И В :

До Володимирецького районного суду Рівненської області надійшло клопотання начальника Державної установи «Полицька виправна колонія (№ 76)» про застосування покарання за наявності кількох вироків засудженоу ОСОБА_4 .

Клопотання обґрунтоване тим, що 30 листопада 2022 року в державну установу «Полицька виправна колонія ( № 76 )» прибув для відбування покарання ОСОБА_4 , засуджений вироком Ківерцівського районного суду Волинської області від 10 листопада 2021 року за ч. 1 ст. 307, ч. 2 ст. 307 КК України із призначенням остаточного покарання на підставі ст.70 КК України на строк до 6 років 06 місяців позбавлення волі з конфіскацією всього власного майна, зараховано термін перебування під вартою з 03 по 06.05.2019.

Вирок набрав законної сили 15 червня 2022 року.

Раніше судимий: вироком Луцького міськрайонного суду Волинської області від 29 грудня 2020 року за ч. 2 ст. 286 КК України на строк до 5 років позбавлення волі. На підставі ст.75 КК України звільнений від відбування покарання з іспитовим строком на 3 роки з покладенням обов`язків згідно ст.76 КК України.

Вирок набрав законної сили 20 травня 2021 року.

Під час виконання вироків суду в частині призначення покарань, виникла необхідність визначити остаточне покарання за наявності кількох вироків. Просить клопотання задовольнити.

Прокурор у судовому засіданні клопотання підтримав.

Заслухавши думку учасників судового процесу, дослідивши письмові матеріали, суд приходить до висновку, що клопотання підлягає до задоволення з наступних підстав.

Відповідно до п.11 ч.1 ст. 537 КПК України, під час виконання вироків суд, визначений частиною другою статті 539 цього Кодексу, має право вирішувати питання про застосування покарання за наявності кількох вироків.

Пунктом 2 частини 2 статті 539 КПК України передбачено, що клопотання (подання) про вирішення питання, пов`язаного із виконанням вироку у разі необхідності вирішення питань, передбачених, зокрема, п.11 ч.1 ст. 537 КПК України, подається до місцевого суду в межах територіальної юрисдикції якого виконується вирок.

Як вбачається з роз`яснень, які викладені в п. 25 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 24.10.2003 року «Про практику призначення судами кримінального покарання», за наявності щодо засудженого вироку, який не виконано і про який не було відомо суду, що постановив останній за часом вирок, суд за місцем виконання цього вироку зобов`язаний визначити порядок застосування покарання за всіма вироками.

Судом встановлено, що ОСОБА_4 , засуджений вироком Ківерцівського районного суду Волинської області від 10 листопада 2021 року за ч. 1 ст. 307, ч. 2 ст. 307 КК України із призначенням остаточного покарання на підставі ст.70 КК України на строк до 6 років 06 місяців позбавлення волі з конфіскацією всього власного майна, зараховано термін перебування під вартою з 03 по 06.05.2019.

Вирок набрав законної сили 15 червня 2022 року.

Також ОСОБА_4 , раніше судимий вироком Луцького міськрайонного суду Волинської області від 29 грудня 2020 року за ч. 2 ст. 286 КК України на строк до 5 років позбавлення волі. На підставі ст.75 КК України звільнений від відбування покарання з іспитовим строком на 3 роки з покладенням обов`язків згідно ст.76 КК України.

Вирок набрав законної сили 20 травня 2021 року.

Таким чином, стосовного засудженого ОСОБА_4 , винесено два вироки: Луцького міськрайонного суду Волинської області від 29 грудня 2020 року року та Ківерцівського районного суду Волинської області від 10 листопада 2021 року, за якими йому призначено покарання, які не поєднані між собою.

Відповідно до п. 12 Постанови Пленуму ВСУ № 11 «Про практику застосування судами України процесуального законодавства при вирішенні питань, пов`язаних з виконанням вироків» від 21.12.1990 року, суд вправі вирішувати лише ті питання, які не зачіпають суті вироку та не погіршують становище засудженого.

Згідно правових висновків об`єднаної палати Касаційного кримінального суду у складі Верховного Суду від 1 червня 2020 року у справі № 766/39/17 (провадження № 51-8867кмо18), а також постанови Касаційного кримінального суду у складі Верховного Суду, зокрема від 28.01.2021 року у справі № 640/14690/19 провадження № 51-4338 км 20 зазначено, що при визначенні того, які з правил призначення остаточного покарання підлягають застосуванню за наявності іншого обвинувального вироку (вироків) щодо цієї ж особи, слід керуватися саме часом постановлення попереднього вироку, а не часом набрання ним законної сили, зокрема, якщо злочин (злочини), за який (які) засуджено особу в цьому кримінальному провадженні, було вчинено після постановлення попереднього вироку, але до повного відбуття покарання, то остаточне покарання призначається за правилами, передбаченими ст. 71 КК України (за сукупністю вироків).

Враховуючи той факт, що за злочини, за які ОСОБА_5 засуджений вироком Ківерцівського районного суду Волинської області від 10 листопада 2021 року, вчинені до постановлення вироку Луцького міськрайонного суду Волинської області від 29 грудня 2020 року, остаточне покарання засудженому має бути призначено за сукупністю злочинів, на підставі ч. 4 ст. 70 КК України.

Відповідно до роз`яснень, наданих в пункті 21 постанови Пленуму Верховного Суду України "Про практику призначення судами кримінального покарання" від 24.10.2003 року №7, при вирішенні питання про те, який із передбачених ст. 70 КК принципів необхідно застосовувати при призначенні покарання за сукупністю злочинів (поглинення менш суворого покарання більш суворим або повного чи часткового складання покарань, призначених за окремі злочини), суд повинен враховувати крім даних про особу винного й обставин, що пом`якшують і обтяжують покарання, також кількість злочинів, що входять до сукупності, форму вини й мотиви вчинення кожного з них, тяжкість їх наслідків, вид сукупності (реальна чи ідеальна) тощо.

Суд вправі визначити остаточне покарання шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим при призначенні за окремі злочини, що входять у сукупність, покарання як одного виду, так і різних. Однакові за видом і розміром покарання поглиненню не підлягають, крім випадку, коли вони призначені у максимальних межах санкцій статей (санкцій частин статей) КК України. Застосовуючи принцип поглинення менш суворого покарання більш суворим, суд повинен зазначити у вироку, про яке саме покарання йдеться - основне чи додаткове.

Положеннями ч. 4 ст. 70 КК України передбачено, що за правилами частин першої - третьої цієї статті, призначається покарання, якщо після постановлення вироку в справі буде встановлено, що засуджений винен ще і в іншому злочині, вчиненому ним до постановлення попереднього вироку. У цьому випадку в строк покарання, остаточно призначеного за сукупністю злочинів, зараховується покарання, відбуте повністю або частково за попереднім вироком, за правилами, передбаченими в статті 72 цього Кодексу.

Наявна ситуація з двома вироками відносно ОСОБА_4 , відповідає саме цьому положенню КК України, оскільки після ухвалення судом вироку від 10 листопада 2021 року, було з`ясовано, що він винен у вчинені іншого злочину, який було вчинені до постановлення вироку Луцького міськрайонного суду Волинської області від 29 грудня 2020 року.

У такому разі з метою недопущення порушення конституційних прав засудженого та виконання ухвалених судами вироків, враховуючи неможливість погіршення становища засудженого під час процедури вирішення питання про застосування покарання за наявності кількох вироків, слід вирішити це питання з урахуванням положень ч. 4 ст. 70 КК України. З цією метою доцільно обрати спосіб поглинення менш суворого основного покарання більш суворим основним покаранням, оскільки способи повного або часткового складання покарань неминуче призведуть до погіршення становища засудженого.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 537, 539 КПК України, ст.70 КК України, суд, -

постановив:

Клопотання начальника Державної установи "Полицька виправна колонія (№76)» про застосування покарання за наявності кількох вироків щодо засудженого ОСОБА_4 - задовольнити.

Застосувати покарання за наявності кількох вироків та на підставі ч. 4 ст. 70 КК України, за сукупністю злочинів, шляхом поглинення менш суворого покарання, призначеного за вироком Луцького міськрайонного суду Волинської області від 29 грудня 2020 року більш суворим, призначеного вироком Ківерцівського районного суду Волинської області від 10 листопада 2021 року року, визначити ОСОБА_4 остаточне покарання у виді 6 років 06 місяців позбавлення волі з конфіскацією всього власного майна, зараховано термін перебування під вартою з 03 по 06.05.2019.

Строк відбування остаточного покарання, застосованого до ОСОБА_4 за наявності кількох вироків, рахувати з з моменту його фактичного затримання.

Копію ухвали направити до Державної установи "Полицька виправна колонія (№76)» для виконання та вручення засудженому.

Ухвала може бути оскаржена протягом семи днів з дня її оголошення до Рівненського апеляційного суду через Володимирецький районний суд Рівненської області, а засудженим з моменту вручення копії ухвали.

Суддя: ОСОБА_1