Справа №760/7909/23
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 квітня 2023 року Солом`янський районний суд м. Києва

в складі : головуючого слідчого судді - ОСОБА_1

за участі секретаря - ОСОБА_2

розглянувши у судовому відкритому засіданні в залі суду в м. Києві клопотання слідчого слідчого відділу Солом`янського управління поліції Головного управління Національної поліції у м. Києві ОСОБА_3 про застосування запобіжного заходу у виді триманні під вартою в рамках кримінального провадження №0001085 від 09.04.2023р. відносно ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , якому пред`явлено підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 121 ч. 1 КК України,-

за участю прокурора - ОСОБА_5

захисника - ОСОБА_6

підозрюваного - ОСОБА_4

в с т а н о в и в:

До Солом`янського районного суду м. Києва надійшло клопотання слідчого слідчого відділу Солом`янського управління поліції Головного управління Національної поліції у м. Києві ОСОБА_3 про застосування запобіжного заходу у виді триманні під вартою в рамках кримінального провадження №0001085 від 09.04.2023 р. відносно ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , якому пред`явлено підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 121 ч. 1 КК України.

На обґрунтування клопотання зазначено наступне.

Досудовим розслідуванням встановлено, що ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживає за адресою: АДРЕСА_1 , разом зі своїм рідним неповнолітнім братом ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , та є опікуном останнього.

Під час спільного проживання між ними постійно виникали конфлікти та бійки через вживання ї обома спиртних напоїв.

Так, 08.04.2023, ОСОБА_4 протягом дня вживав спиртні напої. Приблизно о 18:00 годині він побачив, що його рідний неповнолітній брат ОСОБА_7 розпиває алкогольні напої, а саме пиво у парку «НАУ», що за адресою: м. Київ пр-т Любомира Гузара, буд. 1.

Побачивши це, ОСОБА_4 , зробив брату зауваження з даного приводу, після чого між ними виник словесний конфлікт. Під час вказаного конфлікту, ОСОБА_4 , заборонив неповнолітньому ОСОБА_7 повертатися до квартири на ніч, а сам повернувся додому, де продовжив вживати спиртні напої.

Приблизно о 22:00 годині 08.04.2023, неповнолітній ОСОБА_7 , повернувся додому ( АДРЕСА_1 ). Також, разом з ним прийшли його друзі, а саме неповнолітній ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , та неповнолітній ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_3 . При цьому, неповнолітній ОСОБА_7 перебував у стані алкогольного сп`яніння.

Зустрівшись у вказаній квартирі, а саме у коридорі, ОСОБА_4 , перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння, накинувся на свого неповнолітнього брата ОСОБА_7 , та почав його штовхати руками, у подальшому, після того, як штовханина закінчилась, неповнолітній

ОСОБА_7 почав словесно ображати ОСОБА_4 та провокувати останнього на бійку і у цей час у ОСОБА_4 виник злочинний умисел на спричинення тілесних ушкоджень брату ОСОБА_7 .

Реалізуючи свій злочинний умисел спрямований на спричинення тяжкого тілесного ушкодження, діючи умисно, усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер своїх дій, передбачаючи суспільно небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, ОСОБА_4 , схопив у праву руку розкладний ніж, що лежав на столі у кімнаті, та повернувшись до неповнолітнього ОСОБА_7 , який стояв позаду нього і продовжував його ображати нецензурною лайкою, та наніс ним невстановлену досудовим розслідуванням кількість ударів, але не менше двох, по тулубу неповнолітнього ОСОБА_7 .

В результаті протиправних дій ОСОБА_4 , відповідно до довідки Національної спеціалізованої лікарні «Охмадит» МОЗ України від 09.04.2023 ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , заподіяно тілесні ушкодження у вигляді двох проникаючих поранень лівої плевральної порожнини, множинних колото-різаних ран тулубу та верхньої лівої кінцівки.

При цьому, відповідно до пункту 2.1.3.й та 2.1.3.к Правил

судово-медичного визначення ступеня тяжкості тілесних ушкоджень (затверджені Наказом МОЗ України від 17.01.1995 №6), проникаючі поранення лівої плевральної порожнини відносяться до ушкодження, що небезпечне для життя.

Прокурор вказує, що таким чином ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , обґрунтовано підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч. 1 ст. 121 КК України - умисне тяжке тілесне ушкодження, тобто умисне тілесне ушкодження, небезпечне для життя в момент заподіяння.

Прокурор в обґрунтування клопотання вказав, що вина ОСОБА_4 , повністю підтверджується зібраними в кримінальному провадженні доказами:

1. складеним протоколом огляду місця події від 09.04.2023 за адресою: АДРЕСА_1 ;

2. складеним протоколом огляду місця події від 09.04.2023 за адресою: АДРЕСА_3

3. складеним протоколом огляду місця події від 09.04.2023 за адресою: АДРЕСА_2 ;

4. показаннями свідка ОСОБА_10 , отриманими під час його допиту від 09.04.2023, щодо обставин вчиненого кримінального правопорушення;

5. відомостями отриманими під час проведення слідчого експерименту за участі свідка ОСОБА_10 від 09.04.2023;

6. показаннями свідка ОСОБА_9 , отриманими під час його допиту від 09.04.2023, щодо обставин вчиненого кримінального правопорушення;

7. відомостями отриманими під час проведення слідчого експерименту за участі свідка ОСОБА_9 від 09.04.2023;

8. відомостями отриманими щодо результатів медичного огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу на швидкість проведеного ОСОБА_4 ;

9. складеним рапортом оперуповноваженого СКП ВП №2 Солом`янського УП ГУНП у м. Києві лейтенантом поліції ОСОБА_11 ;

10. відомостями отриманими під час затримання ОСОБА_4 , в порядку ст. 208 КПК України;

11. показаннями підозрюваного ОСОБА_4 , отриманими під час його допиту від 09.04.2023, щодо обставин вчиненого ним кримінального правопорушення;

12. відомостями отриманими під час проведення слідчого експерименту за участі підозрюваного ОСОБА_4 від 09.04.2023;

13. іншими матеріалами кримінального провадження у їх сукупності.

На підставі всього вище викладеного, в органу досудового розслідування, прокурор вважає, що є достатні підстави, що підозрюваний ОСОБА_4 вчинив злочин, передбачений ч. 1 ст. 121 КК України, який відноситься до категорії тяжких злочинів, максимальна санкція якого передбачає покарання у виді позбавлення волі на строк від п`яти до восьми років.

Згідно до ст. 183 КПК України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не може запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 УПУ України.

Наявність ризиків, передбачених п.п. 1, 3, 4, ч. 1 ст. 177 КПК України обґрунтовується стороною обвинувачення наступним:

- підозрюваний матиме можливість переховуватись від органу досудового розслідування та суду вказує те, що повідомлена підозра повністю підтверджується матеріалами кримінального провадження, а максимальна санкція статті кримінального правопорушення у вчиненні якого підозрюється ОСОБА_4 передбачає покарання у вигляді позбавлення волі на строк від п`яти до восьми років (тяжкий злочин). Тобто перебуваючи на волі, усвідомлюючи невідворотність покарання, яке пов`язане із позбавленням волі за вчинення вказаного кримінального правопорушення, підозрюваний може вживати заходів щодо переховування від правоохоронних органів та суду, що негативно вплине на досудове розслідування.

- підозрюваний може впливати на потерпілого, свідків, з метою зміни останніми показань в частині фактичних обставин, вказує те, що він підозрюється у вчиненні тяжкого кримінального правопорушення проти життя особи, тобто підозрюваний здатний до вчинення дій насильницького характеру про, що вказує неповнолітній та малолітній під час допиту. Вплив ОСОБА_4 на свідків вказаного кримінального правопорушення може сприяти уникнення притягнення його до кримінальної відповідальності, перебуваючи на волі він матиме можливість зустрічатись з ними поза межами кримінального процесуального судочинства, що дасть йому можливість незаконно впливати на них, у тому числі психологічним чином або умовляннями змушувати їх змінити свої показання, надати нові або відмовитись від наданих раніше з метою створення умов для уникнення від кримінальної відповідальності. Зокрема, потрібно враховувати той факт, що підозрюваний є опікуном неповнолітнього потерпілого.

- підозрюваний може вчинити інше кримінальне правопорушення вказує те, що він ніде офіційно не працює, соціальної допомоги не отримує, що дає підстави стороні обвинувачення вважати, що він може вчиняти інші кримінальні правопорушення, у тому числі майнового характеру, оскільки не має іншого джерела доходів окрім протиправної діяльності.

Прокурор вказує, що застосування до підозрюваного більш м`якого запобіжного заходу не забезпечить виконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків, надасть змогу переховуватись від органу досудового розслідування та суду, впливати на розслідування кримінального провадження, у тому числі на потерпілу і її законного представника, свідків та можуть призвести до продовження підозрюваним злочинної діяльності.

Орган досудового слідства вважає наявність цих ризиків обґрунтованими, через те, що матеріали кримінального провадження містять достатні дані, які вказують на те, що саме підозрюваний ОСОБА_4 вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 121 КК України за вчинення якого передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк від п`яти до восьми років.

Просив суд врахувати, що міра запобіжного заходу має на меті попереджати спроби особи вчиняти дії щодо перешкоджання здійсненню правосуддя, а не бути лише наслідком такого перешкоджання.

За переконанням прокурора, всі наведені обставини та підстави доводять наявність ризиків обґрунтованими, а застосування більш м`яких запобіжних заходів неможливим, оскільки більш м`які запобіжні заходи не нададуть можливості забезпечити належну процесуальну поведінку підозрюваної.

У судовому засіданні прокурор клопотання підтримав та наполягав на його задоволенні з огляду на зазначені у ньому обставини та факти.

Захисник у судовому засіданні проти задоволення клопотання заперечував, наголошував, що ОСОБА_4 раніше не судимий, потерпілий ОСОБА_7 сам був ініціатором конфлікту та перебуває на утриманні підозрюваного, так як інших родичів немає, що дає підстави для слідчого судді не обирати щодо нього запобіжний захід у вигляді тримання під вартою. Просив взяти до уваги, що наразі потерпілий перебуває в лікарні, та враховуючи відсутність родичів, лише підозрюваний ОСОБА_4 може доглядати останнього. Також зазначив, щодо застосування запобіжного заходу під вартою, у клопотанні відсутні підстави для обрання саме такого запобіжного заходу.

Підозрюваний погодився із висловлюваннями свого захисника, заперечував проти задоволення клопотання.

Заслухавши думку сторін, дослідивши матеріали провадження, слідчий суддя за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин, керуючись законом, оцінивши кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення, приходить до наступних висновків.

Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 8 КПК України, кримінальне провадження здійснюється з додержанням принципу верховенства права, відповідно до якого людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави. Принцип верховенства права у кримінальному провадженні застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини.

Згідно з положенням ст. 5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, а також практики Європейського суду з прав людини, обмеження права особи на свободу і особисту недоторканність можливе лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою. В кожному випадку, як підкреслює Європейський суду з прав людини, суд своїм рішенням повинен забезпечити не тільки права підозрюваного, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів.

У відповідності до ст. 131 КПК України одним із заходів забезпечення кримінального провадження з метою досягнення його дієвості є запобіжні заходи.

Згідно з ч. 1 ст. 177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків, а також наявність ризиків, передбачених цим Кодексом.

Згідно з ч. 2 ст. 177 КПК України підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті.

09.04.2023 ОСОБА_4 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 121 КК України.

Щодо обґрунтованості підозри, то вона є обґрунтованою щодо дій ОСОБА_4 .

Поняття «обґрунтована підозра» не визначене у національному законодавстві України, тому, виходячи з положень ч. 5 ст. 9 КПК України та позиції Європейського суду з прав людини, відображеної у п. 175 рішення від 21.04.2011 року у справі «Нечипорук і Йонкало проти України», термін «обґрунтована підозра» означає, що існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення, також вимога розумної підозри передбачає наявність доказів, які об`єктивно зв`язують підозрюваного з певним злочином і вони не повинні бути достатніми, щоб забезпечити засудження, але мають бути достатніми, щоб виправдати подальше розслідування або висунення звинувачення (рішення у справі «Мюррей проти Об`єднаного Королівства» від 28.10.1994 року, «Фокс, Кемпбелл і Гартлі проти Сполученого Королівства» від 30.08.1990 року).

За таких умов, дослідивши матеріали клопотання та долучені до нього документи, за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин провадження, керуючись законом, оцінюючи сукупність зібраних доказів, лише щодо пред`явленої підозри, з точки зору достатності та взаємозв`язку, слідчий суддя приходить до обґрунтованого висновку про наявність у провадженні доказів, передбачених параграфами 3-5 Глави 4 КПК України (показання, речові докази і документи та інші), які свідчать про обґрунтованість підозри у вчиненні кримінального правопорушення, які могли б об`єктивно зв`язувати його з ними, тобто підтвердити існування фактів та інформації, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що підозрюваний міг вчинити дане кримінальне правопорушення.

Крім того, відповідно до вимог ст. 178 КПК України при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу слідчий суддя зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини, у тому числі: вагомість наявних доказів про вчиненні підозрюваним кримінального правопорушення; тяжкість покарання, що загрожує відповідній особі у разі визнання підозрюваного винуватим у кримінальному правопорушенні; вік та стан здоров`я підозрюваного; міцність соціальних зв`язків підозрюваного в місці його постійного проживання, у тому числі наявність в нього родини й утриманців; наявність у підозрюваного постійного місця роботи; репутацію підозрюваного, його майновий стан; наявність судимостей у підозрюваного.

Відповідно до ч. 1 ст. 194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: 1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним кримінального правопорушення; 2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; 3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Якщо при розгляді клопотання про обрання запобіжного заходу прокурор доведе обставини, передбачені пунктами 1 та 2 частини першої цієї статті, але не доведе обставини, передбачені пунктом 3 частини першої цієї статті, слідчий суддя, суд має право застосувати більш м`який запобіжний захід, ніж той, який зазначений у клопотанні, а також покласти на підозрюваного, обвинуваченого обов`язки, передбачені частиною п`ятою цієї статті, необхідність покладення яких встановлена з наведеного прокурором обґрунтування клопотання.

Відповідно до частини першої ст. 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 КПК України.

Згідно з Листом Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 04.04.2013 р. №511-550/0/4-13 вирішуючи питання про застосування, продовження, зміну або скасування запобіжного заходу при розгляді відповідних клопотань, слідчий суддя, суд щоразу зобов`язаний:

- враховувати, що запобіжні заходи у кримінальному провадженні обмежують права особи на свободу та особисту недоторканність, гарантовані ст.5 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод 1950 року (Конвенція), а тому можуть бути застосовані тільки за наявності законної мети та підстав, визначених КПК, з урахуванням відповідної практики Європейського суду з прав людини (ЄСПЛ).

Слідчий суддя вважає, що прокурором не доведено, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів, ніж тримання під вартою, не може запобігти настанню вказаних ризиків щодо ОСОБА_4 , оскільки не доведеними є ризики: вчинення нових кримінальних правопорушень, намагання вплинути на свідків та переховуватися від органів досудового розслідування.

Крім того, слідчий суддя бере до уваги ту обставину, що підозрюваний ОСОБА_4 має на утриманні неповнолітнього потерпілого ОСОБА_7 , який перебуває в лікарні, потребує догляду та інших осіб, які могли б його доглядати відсутні.

Тому, слідчий суддя приходить до висновку необхідність застосування до ОСОБА_4 запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 181 КПК України домашній арешт полягає в забороні підозрюваному, обвинуваченому залишати житло цілодобово або у певний період доби.

Домашній арешт може бути застосовано до особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за вчинення якого законом передбачено покарання у виді позбавлення волі.

Тому, слідчий суддя вважає законним і обґрунтованим застосування до підозрюваного ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у виді домашнього арешту по місцю проживання по АДРЕСА_1 , в період часу з 20-00 до 08.00 год., наступної доби, строком на 60 днів, тобто до 07 червня 2023 року.

У зв`язку з цим, слідчий суддя також вважає обґрунтованим на підставі ч. 5 ст. 194 КПК України покласти на ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , наступні обов`язки:

- прибувати за кожною вимогою до слідчого, прокурора, слідчого судді;

- не відлучатись зі свого постійного місця проживання без дозволу слідчого, прокурора, або суду;

- докласти зусиль до пошуку роботи.

Керуючись ст.ст. 131,176, 181,184, 194, 309, 376 ч. 2 КПК України, слідчий суддя, -

у х в а л и в:

В задоволенні клопотання про обрання ОСОБА_4 запобіжного заходу у виді тримання під вартою - відмовити.

Обрати ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженцю м. Києва , громадянину України, освіта середня, не працюючого офіційно запобіжний захід у виді домашнього арешту строком до 07 червня 2023 року включно, із забороною залишати квартиру АДРЕСА_3 в період часу з 20.00. до 08.00. наступної доби.

Покласти на ОСОБА_4 обов`язки : прибувати за кожною вимогою до слідчого, прокурора, слідчого судді,не відлучатись зі свого постійного місця проживання без дозволу слідчого, прокурора, або суду, докласти зусиль до пошуку роботи.

Контроль за виконанням ухвали покласти на Солом`янське УП ГУ НП у м. Києві.

Ухвала може бути оскаржена до Київського апеляційного суду протягом 5 днів з дня її проголошення.

Суддя: