Провадження № 1-кс/344/5200/22
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 грудня 2022 року м. Івано-Франківськ

Слідчий суддя Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області ОСОБА_1 , з участю секретаря ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , захисника ОСОБА_4 , підозрюваного ОСОБА_5 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту в рамках кримінального провадження № 00001277 від 27.01.2022, -

В С Т А Н О В И В:

Слідчий звернувся з вказаним клопотанням, яке погоджено з прокурором, в обґрунтування якого посилався на те, що слідчим відділом Івано-Франківського РУП ГУНП в Івано-Франківській області проводиться досудове розслідування у межах кримінального провадження № 0000127 від 27.01.2022, за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 190 КК України.

Досудовим розслідування встановлено, що в кінці серпня 2021 року ОСОБА_5 познайомився з ОСОБА_6 і в ході розмови у ОСОБА_5 виник протиправний умисел на заволодіння майном потерпілого, шляхом обману.

З метою реалізації свого протиправного умислу, ОСОБА_5 , діючи умисно, усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх шкідливі наслідки та свідомо бажаючи настання таких наслідків, повідомив ОСОБА_6 , що він здійснює операції з придбання та продажу криптовалюти і йому для розвитку цього бізнесу необхідні додаткові вкладення грошових коштів та запропонував потерпілому надати йому грошові кошти в сумі 400 000 грн, які потерпілому будуть повернуті з винагородою в розмірі 50 000-100 000 грн, окрім того запропонував стати його бізнес партнером. Вказана пропозиція ОСОБА_6 зацікавила, однак він повідомив ОСОБА_5 , що такої суми грошових коштів в нього немає.

Доводячи свій протиправний умисел до кінця, ОСОБА_5 запропонував ОСОБА_6 отримати кредит в банку на суму 400 000 грн і в подальшому передати ці кошти йому для проведення операцій з придбання та продажу криптовалюти на що потерпілий погодився.

Так, 31.07.2021 ОСОБА_6 в супроводі ОСОБА_5 прибули до регіонального відділення банку АТ «Credi Agricole Bank», що в м. Івано-Франківськ, вул. Привокзальна, 11, для отримання кредиту.

Цього ж дня, ОСОБА_6 , будучи переконаним в добросовісності намірів ОСОБА_5 щодо повернення обумовленої суми коштів з винагородою, уклав кредитний договір АТ «Credi Agricole Bank» на суму 200 000 грн, які добровільно передав ОСОБА_5 .

В подальшому ОСОБА_5 , не маючи на меті повертати отримані грошові кошти в сумі 200 000 грн ОСОБА_6 , привласнив, витратив їх та розпорядився ними на власний розсуд, чим завдав значної шкоди потерпілому.

Окрім цього, в грудні 2021 року у ОСОБА_5 виник протиправний умисел на заволодіння майном своєї сусідки ОСОБА_7 , шляхом зловживання довірою.

З метою реалізації свого протиправного умислу, ОСОБА_5 , діючи умисно та повторно, усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх шкідливі наслідки та свідомо бажаючи настання таких наслідків, декілька раз в грудні 2021 просив ОСОБА_8 надати йому грошові кошти в сумі 200 000 грн, які необхідні для лікування його матері та які обіцяв повернути якнайшвидше з винагородою. Оскільки між ОСОБА_5 та ОСОБА_7 за період тривалого спілкування склались довірливі відносини то вона погодилась йому допомогти, однак повідомила, що такої суми грошових коштів немає.

Доводячи свій протиправний умисел до кінця, ОСОБА_5 запропонував ОСОБА_7 отримати кредит в банку на суму 200 000 грн і в подальшому передати ці кошти йому на що потерпіла погодилась.

Так, 17.12.2021 ОСОБА_7 в супроводі ОСОБА_5 прибули до регіонального відділення банку АТ «Credi Agricole Bank», що в м. Івано-Франківськ, вул. Привокзальна, 11, для отримання кредиту.

Цього ж дня, ОСОБА_7 , будучи переконаним в добросовісності намірів ОСОБА_5 щодо повернення обумовленої суми коштів з винагородою, уклала кредитний договір АТ «Credi Agricole Bank» на суму 200 000 грн, які добровільно передала ОСОБА_5 .

В подальшому ОСОБА_5 , не маючи на меті повертати отримані грошові кошти в сумі 200 000 грн ОСОБА_9 , привласнив їх та розпорядився ними на власний розсуд, чим завдав значної шкоди потерпілому.

Як наслідок, своїми незаконними діями ОСОБА_5 спричинив потерпілим ОСОБА_6 та ОСОБА_10 майнову шкоду в розмірі по 200 000 грн кожному.

30 листопада 2022 року, ОСОБА_5 повідомлено про підозру у вчиненні ним злочинів, передбачених ч. 2 ст. 190 КК України.

Вина ОСОБА_11 у вчиненні інкримінованих йому злочинів підтверджується матеріалами кримінального провадження, а саме: протоколом допиту потерпілих, протоколами тимчасових доступів, протоколом допиту свідка, протоколами впізнання за фотознімками та іншими матеріалами кримінального провадження в їх сукупності.

ОСОБА_5 підозрюється у вчиненні злочинів, передбачених ч. 2 ст. 190 КК України, за які передбачено покарання у виді позбавленням волі на строк до трьох років, та які згідно ст. 12 КК України, відносяться до категорії нетяжких злочинів.

Відповідно до вимог п. 4 ч. 1 ст. 184 КПК України, під час досудового розслідування встановлено наявність ризиків, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме:

- п. 1 - переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду, оскільки ОСОБА_5 підозрюється у вчиненні умисних злочинів, за які передбачено покарання у виді позбавлення волі та усвідомлює про можливу неминучість покарання за вчинення даного злочину;

- п. 3 - незаконно впливати на свідків та потерпілих в цьому ж кримінальному провадженні, оскільки ОСОБА_5 , відомо їх повні особисті дані, внаслідок чого може здійснювати фізичний та моральний тиск, впливати на осіб причетність яких до вчинення кримінальних правопорушень на цей час перевіряється.

Застосування більш м`яких запобіжних заходів у вигляді особистого зобов`язання не можливе у даному випадку, оскільки, такий запобіжний не буде достатнім для запобігання вищенаведеним ризикам.

Запобіжний захід у вигляді застави не зможе запобігти вказаним ризикам, оскільки злочини у вчинення яких підозрюється ОСОБА_5 що дозволило акумулювати підозрюваному значні грошові кошти, а враховуючи даний факт та форму вини, такий запобіжний не буде достатнім.

Застосування запобіжного заходу у вигляді особистої поруки неможливе, оскільки до органу досудового розслідування не надходило письмових зобов`язань про взяття підозрюваної на поруки.

Слідчим зазначається, що перелічені ризики є достатніми обґрунтованими для застосування до ОСОБА_5 запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту.

Прокурор в судовому засіданні клопотання підтримав, посилаючись на викладені в ньому обставини, просив клопотання задовольнити.

В судовому засіданні підозрюваний та його захисник не заперечили щодо задовлення клопотання.

Заслухавши прокурора, захисника, підозрюваного, дослідивши матеріали клопотання, вважаю наступне.

Згідно з ч. 1,2 ст. 181 КПК України домашній арешт полягає в забороні підозрюваному залишати житло цілодобово або у певний період доби. Домашній арешт може бути застосовано до особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за вчинення якого законом передбачено покарання у виді позбавлення волі.

Ч. 5 ст. 194 КПК України передбачено обов`язки, які слідчим суддею можуть бути покладені на підозрюваного.

У відповідності до ст.177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті.

З матеріалів клопотання вбачається, що 30 листопада 2022 року ОСОБА_5 повідомлено про підозру у вчиненні злочинів, передбачених ч. 2 ст. 190 КК України.

Кримінальне правопорушення за ч. 2 ст. 190 України, у вчиненні якого підозрюється ОСОБА_5 , відповідно до ст. 12 КК України відноситься до категорії нетяжких злочинів за вчинення якого передбачено покарання у виді позбавленням волі на строк до трьох років.

Обґрунтованість підозри у вчиненні кримінального правопорушення ОСОБА_5 , повністю підтверджується зібраними в кримінальному провадженні доказами, а сааме: протоколом допиту потерпілих, протоколами тимчасових доступів, протоколом допиту свідка, протоколами впізнання за фотознімками та іншими матеріалами кримінального провадження в їх сукупності.

Обставини здійснення підозрюваним конкретних дій та доведеність його винуватості, дослідження та оцінка зібраних у справі доказів з точки зору їх належності та допустимості, потребують перевірки та оцінки у кримінальному провадженні під час судового розгляду по суті.

Такий висновок цілком узгоджується із правовими позиціями, наведеними у рішеннях Європейського суду з прав людини, зокрема у справі «Мюррей проти Сполученого Королівства» № 14310/88 від 23 жовтня 1994 року суд зазначив, що «факти, які є причиною виникнення підозри не повинні бути такими ж переконливими, як і ті, що є необхідними для обґрунтування вироку чи й просто висунення обвинувачення, черга якого надходить на наступній стадії процесу кримінального розслідування».

У розумінні положень, що наведені у численних рішеннях Європейського Суду з прав людини («Нечипорук, Йонкало проти України» №42310/04 від 21 квітня 2011 року, «Фокс, Кемпбелл і Хартлі проти Сполученого Королівства» №№12244/86,12245/86, 12383/86 від 30 серпня 1990 року, «Мюррей проти Сполученого Королівства» №14310/88 від 28 жовтня 1994 року та ін.), термін «обґрунтована підозра» означає, що існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчинити це правопорушення. При цьому слід зауважити, що слідчий суддя на етапі досудового розслідування не вправі вирішувати ті питання, які повинен вирішувати суд під час розгляду кримінального провадження по суті, зокрема, оцінювати докази з точки зору їх достатності і допустимості для визнання особи винною чи невинною у вчиненні злочину, та за якою нормою кримінального кодексу ця особа підлягає відповідальності.

Враховуючи те, що зазначені у клопотанні обставини підозри мають місце і підтверджуються на цьому етапі розслідування достатньою сукупністю матеріалів кримінального провадження, а слідчий суддя на цьому етапі провадження не вправі вирішувати ті питання, які повинен вирішувати суд під час розгляду кримінального провадження по суті, зокрема, не вправі оцінювати докази з точки зору їх достатності і допустимості для визнання особи винною чи невинною у вчиненні кримінального правопорушення, а лише зобов`язаний на підставі розумної оцінки сукупності отриманих доказів визначити, що причетність особи до вчинення кримінального правопорушення є вірогідною та достатньою для застосування щодо неї обмежувального заходу, то з огляду на ті дані, які були надані стороною обвинувачення, наявні всі підстави для висновку про наявність обґрунтованої підозри ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 190 КК України.

Прокурором доведено наявність ризиків, які дають достатні підстави вважати, що підозрюваний може вчинити дії, передбачені п.1, 3 ч. 1 ст. 177 КПК України.

Вирішуючи дане клопотання враховую також вагомість наявних доказів про вчинення ОСОБА_5 вказаного злочину, характеризуючі особу підозрюваного дані, його вік, стан здоров`я та майновий стан, міцність соціальних зв`язків, наявність постійного місця проживання, раніше не судимий, одружений, має на утриманні малолітню дитину.

Європейський суд з прав людини у справі Ілійков проти Болгарії зазначив, що суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування або повторно вчинення злочинів.

З точки зору ч. 2 ст. 177 КПК України, в якій визначено, що підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті, визначальними пунктами ст. 184 КПК України будуть п. 3,5,6,7 ч. 1 ст. 184 КПК України. Тобто, саме виклад обставин, які дають змогу обґрунтовано підозрювати особу у скоєнні злочину, та зробити висновок про наявність ризиків, обґрунтування неможливості запобігти ризикам при застосуванні більш м`яких запобіжних заходів та обґрунтування обов`язків.

Вважається, що застосування запобіжних заходів вже можливо при наявності ризиків. Ризик же в свою чергу це не визначена подія, яка по суті, представляє собою ймовірність отримання несприятливих для досудового слідства подій, визначених у ч. 1 ст. 177 КПК України.

Ч. 6 ст. 181 КПК України передбачено, що строк дії ухвали слідчого судді про тримання особи під домашнім арештом не може перевищувати двох місяців.

Враховуючи, обставини вчиненого кримінального правопорушення та те, що в судовому засіданні поза розумним сумнівом доведено відсутність можливості застосування більш м`якого запобіжного заходу, з урахуванням доведених ризиків та даних про особу підозрюваного, клопотання слід задовольнити та застосувати щодо ОСОБА_5 запобіжний захід у вигляді домашнього арешту, заборонивши йому у період часу з 22:00 год. по 06:00 год. залишати житло та покладення на нього додаткових обов`язків в межах строку досудового розслідування, оскільки застосування до останнього більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти вищевказаним ризикам.

Керуючись ст.ст. 176-179, 194, 309 КПК України,

У Х В А Л И В:
Клопотання задовольнити.

Застосувати щодо ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді домашнього арешту та заборонити йому у період з 22.00 год. до 06.00 год залишати житло за адресою: АДРЕСА_1 .

Покласти на ОСОБА_5 обов`язки:

1) прибувати до слідчого, прокурора або суду за кожною вимогою та у призначений час;

2) повідомляти слідчого, прокурора або суд про зміну свого проживання та/або місця роботи;

3) утримуватися від спілкування із потерпілими та свідками у даному кримінальному провадженні.

Ухвала слідчого судді діє до 29 січня 2023 року включно та підлягає до негайного виконання після її оголошення.

Про прийняте рішення повідомити заінтересованих осіб.

Виконання ухвали доручити відповідному відділу поліції за місцем проживання підозрюваного, а контроль за виконанням ухвали покласти на прокурора Окружної прокуратури міста Івано-Франківська ОСОБА_3 .

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Івано-Франківського Апеляційного суду протягом 5 днів з дня її оголошення.

Слідчий суддя ОСОБА_1