ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-кп/803/986/23 Справа № 194/779/22 Суддя у 1-й інстанції - ОСОБА_1 Суддя у 2-й інстанції - ОСОБА_2
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 лютого 2023 року м. Дніпро

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Дніпровського апеляційного суду у складі:

Головуючого, судді доповідача ОСОБА_2

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4

при секретарі ОСОБА_5

за участю:

прокурора ОСОБА_6

обвинуваченого ОСОБА_7

розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 000052,за апеляційною скаргою обвинуваченого ОСОБА_7 на вирок Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 07 грудня 2022 року щодо

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який народився у м. Тернівка Дніпропетровської області, громадянина України, який зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1 ,раніше судимого,

обвинуваченого у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 289, ч. 3 ст. 185 КК України, -

ВСТАНОВИЛА:

В апеляційній скарзі обвинувачений просить оскаржуваний вирок в частині призначеного покарання змінити та призначити покарання з застосуванням вимог ст. 69 КК України.

В обґрунтування апеляційних вимог, не оскаржуючи фактичні обставини справи та доведеність своєї вини, зазначає про невідповідність призначеного покарання ступеню тяжкості вчинених кримінальних правопорушень та його особі.

Вважає, що судом при призначенні покарання не враховано, що він щиросердечно розкається у скоєному, завдану шкоду відшкодував, потерпілий матеріальних та моральних претензій не має, обтяжуючі покарання обставини відсутні.

Вказує на те, що судом не взято до уваги дані щодо стану його здоров`я, зокрема те, що він є інвалідом другої групи, хворіє на туберкульоз та гепатит С. Вважає призначене йому покарання надмірно суворим.

Оскаржуваним вироком суду ОСОБА_7 визнано винним у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 289, ч. 3 ст. 185 КК України, та призначене покарання:

- за ч. 2 ст. 289 КК України у виді позбавлення волі на строк 5 років, без конфіскації майна;

- за ч. 3 ст.185 КК України у виді позбавлення волі на строк 3 роки.

На підставі ч. 1 ст. 70 КК України, за сукупністю кримінальних правопорушень, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, призначено ОСОБА_7 остаточне покарання у виді позбавлення волі строком на 5 років, без конфіскації майна.

Вирішені питання про процесуальні витрати та про долю речових доказів згідно вимог ст. 100 КПК України.

Обвинуваченого ОСОБА_7 визнано винуватим та засуджено за те, що останній за обставин, встановлених судом першої інстанції та детально викладених у мотивувальній частині оскаржуваного вироку, які в апеляційному порядку не оспорюються, в період часу з 09 до 10 лютого 2022 року, в нічний час доби, точного часу в ході досудового розслідування та судового розгляду не встановлено, маючи умисел на заволодіння чужим майном, з корисливих мотивів, знаходячись біля гаражу № НОМЕР_1 в гаражному кооперативі «Шахтар-2», який розташований за адресою: Дніпропетровська область, м. Тернівка, вул. Маяковського, 22, - шляхом пролому навісного замку на гаражних воротах проник всередину гаражу, де побачив мопед марки «Viper ЕХ50С», номер рами НОМЕР_2 , який належить на праві власності потерпілому ОСОБА_8 . Реалізуючи злочинний умисел, з метою доведення його до кінця, обвинувачений ОСОБА_7 , діючи умисно, незаконно, повторно, заволодів вищезазначеним мопедом вартістю 6272.01 гривень, викотивши цей транспортний засіб за допомогою власної фізичної сили з приміщення гаражу, в подальшому розпорядився викраденим майном на власний розсуд.

Не зупинившись на скоєному, з метою доведення свого злочинного умислу до кінця, діючи умисно, таємно, повторно, ОСОБА_7 викрав чуже майно, яке належить потерпілому ОСОБА_8 , а саме: металеві диски R-13 до колісного транспортного засобу ВАЗ 21063 у кількості 4 штук вартістю 950.40 гривень; літні автомобільні пневматичні шини марки «Rosava» R-13 175/75 у кількості 4 штук вартістю 2438.64 гривень; велосипед «Discovery Flint» з колесами R-24 на 6 швидкостей вартістю 4354 гривень; велосипед «OcceanScorpio» з колесами R-26 на 18 швидкостей вартістю 4000 гривень; велосипед «ВМХ Bikestuff Edd» з колесами R-20 вартістю 4193 гривень; саморобну металеву коптильню вагою 20 кг вартістю 1400 гривень; вудочки для зимової рибалки в кількості 8 штук вартістю 400 гривень; палатку двомісну захисного кольору для рибалки, складну, вартістю 450 гривень; бензопилу «goodluck» вартістю 550 гривень. Своїми умисними злочинними діями обвинувачений ОСОБА_7 спричинив потерпілому ОСОБА_8 матеріальну шкоду на загальну суму 18736 гривень 08 копійок. З місця скоєння злочину обвинувачений ОСОБА_7 зник, викраденим майном розпорядився на свій розсуд.

Крім того, 15 травня 2022 року приблизно о 03.38 годині обвинувачений ОСОБА_7 , знаходячись біля багатоквартирного будинку, що розташований за адресою: АДРЕСА_2 , реалізуючи злочинний намір на повторне незаконне заволодіння транспортним засобом, розуміючи незаконність і протиправність своїх дій, але не бажаючи відмовлятися від злочинних намірів, скориставшись тим, що за його діями ніхто не спостерігає, і вони залишаться ніким не поміченими, таємно, повторно, з корисливих мотивів заволодів транспортним засобом, що стояв на стоянці біля вказаного будинку, а саме спортивним мотоциклом марки «LONCIN», модель «LX250GS-2A», чорного кольору із зеленою смугою вздовж мотоцикла, д.н.з. НОМЕР_3 , який належить потерпілому ОСОБА_9 , відкотивши за допомогою власної фізичної сили з місця стоянки вказаний транспортний засіб, тим самим завдавши потерпілому матеріальні збитки на суму 45994.74 гривень. Після чого з місця скоєння кримінального правопорушення зник, викраденим майном розпорядився на власний розсуд.

Дії ОСОБА_7 у вищезазначеній частині судом кваліфіковано за ч. 2 ст. 289 як незаконне заволодіння транспортним засобом, вчинене повторно, поєднане з проникненням у інше сховище, та за ч. 3 ст. 185 КК України як таємне викрадення чужого майна, вчинене повторно, поєднане з проникненням у інше сховище.

Заслухавши суддю-доповідача; обвинуваченого, який просив апеляційну скаргу задовольнити та призначити йому покарання із застосуванням положень ст. 69 КК України; прокурора, який заперечував проти доводів апеляційної скарги; перевіривши матеріали кримінального провадження та обговоривши апеляційні доводи, колегія суддів з урахуванням положень ст. 404 КПК України, згідно яким суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги, приходить до наступного.

Так, висновки суду першої інстанції про фактичні обставини кримінального провадження, правильність кваліфікації дій ОСОБА_7 за ч. 2 ст. 289, ч. 3 ст. 185 КК України та доведеність його вини ніким з учасників судового розгляду в апеляційному порядку не оспорюються, у зв`язку із чим відповідно до вимог ст. 404 КПК України судом апеляційної інстанції не переглядаються.

Як вбачається з оскаржуваного вироку, обвинуваченому було призначене покарання за вчинені злочини на рівні нижчих меж, передбачених санкціями ч. 2 ст. 289 та ч. 3 ст. 185 КК України, та остаточне покарання за сукупністю кримінальних правопорушень шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим.

Аналізуючи доводи апеляційної скарги, які зводяться до обгрунтування наявності підстав для призначення обвинуваченому покарання нижче від нижчих меж, передбачених санкціями інкримінованих статей, частин статей закону України про кримінальну відповідальність, колегія суддів не знаходить їх обгрунтованими з огляду на наступне.

Так, згідно із вимогами ст. 69 КК України, за наявності декількох обставин, що пом`якшують покарання та істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, з урахуванням особи винного, суд, умотивувавши своє рішення, може призначити основне покарання нижче від найнижчої межі, встановленої в санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини цього Кодексу, або перейти до іншого, більш м`якого виду основного покарання, не зазначеного в санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини цього Кодексу за це кримінальне правопорушення.

Застосування ст. 69 КК України можливе за наявності у кримінальному провадженні виняткових обставин, які дають підстави розраховувати на досягнення мети покарання. При цьому, наявні обставини, що пом`якшують покарання, мають істотно знижувати ступінь тяжкості вчиненого. Ці обставини надають специфічних особливостей, які свідчать, що вчинене діяння виходить за межі типових злочинів такого виду і ступінь його тяжкості порівняно з ними значно менший.

Як вбачається з вироку, судом було обґрунтовано та з наведенням відповідного мотивування визнано наявність лише однієї обставини, що пом`якшує покарання обвинуваченого, якою було визнане його щире каяття, а інших обставин, які також можуть бути визнані такими, що пом`якшують покарання, та одночасно істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого злочину, по справі не встановлено.

Як було правильно встановлено судом першої інстанції та зазначено у вироку, відомості про особу ОСОБА_7 свідчать про неможливість виправлення його без реального відбування покарання. Колегія суддів із цим висновком погоджується з огляду на те, що у даному кримінальному провадженні останнього засуджено за те, що він, відбувши покарання за вчинення аналогічного злочину, будучи особою, раніше неодноразово судимою за умисні корисливі злочини, через короткий проміжок часу вчинив нові однотипні кримінальні правопорушення.

Крім того, ОСОБА_7 раніше вже звільнявся від відбуття покарання з іспитовим строком за вироком Тернівського міського суду Дніпропетровської області від 06.05.2009 р., втім висловлену довіру не виправдав та вчинив новий злочин, що потягло призначення йому покарання на заступним вироком Тернівського міського суду Дніпропетровської області від 20.05.2013 р. за правилами ст. 71 КК України.

Таким чином, незважаючи на неодноразове реальне відбуття ним покарання у виді позбавлення волі, ОСОБА_7 належних висновків для себе не зробив та навіть за таких обставин його виправлення досягнуте не було, що свідчить про стійкість його протиправної поведінки та антисоціальну спрямованість його особи.

З урахуванням наведеного колегія суддів приходить до висновку про неможливість досягнення щодо ОСОБА_7 мети кримінального судочинства без реального відбування ним призначеного покарання та про відсутність підстав для призначення останньому покарання нижче від найнижчих меж, передбачених санкціями ч. 2 ст. 289 та ч. 3 ст. 185 КК України.

Доводи апеляційної скарги обвинуваченого не можуть бути прийняті до уваги з огляду на те, що наведені ним обставини та відомості про його особу у сукупності не спростовують вищенаведених висновків суду. Крім того, ці доводи не містять нових відомостей та полягають у переоцінці обставин, які були відомі суду першої інстанції, проаналізовані у вироку та дістали належну оцінку. На думку колегії суддів, ці обставини були враховані достатньою мірою при призначенні ОСОБА_7 мінімального за розміром покарання, передбаченого санкціями інкримінованих йому статей, без застосування додаткового покарання, та остаточного покарання за сукупністю кримінальних правопорушень шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим.

У зв`язку із вищенаведеним апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення.

Керуючись ст. ст. 404, 405, 407, 420 КПК України, колегія суддів, -

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_7 - залишити без задоволення.

Вирок Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 07 грудня 2022 року щодо ОСОБА_7 , обвинуваченого у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 289, ч. 3 ст. 185 КК України, залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з дня її проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом трьох місяців з дня проголошення, а засудженим, який тримається під вартою, - в той самий строк з дня вручення йому копії судового рішення.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4