ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-сс/803/1866/22 Справа № 932/5995/21 Суддя у 1-й інстанції - ОСОБА_1 Суддя у 2-й інстанції - ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 листопада 2022 року м. Дніпро

Дніпровський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду кримінальних справ:

судді -доповідача ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

за участю:

секретаря судового засідання ОСОБА_5 ,

прокурора ОСОБА_6 ,

захисника ОСОБА_7 ,

підозрюваного

(в режимі відеоконференції) ОСОБА_8 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу захисника

ОСОБА_7 , діючого в інтересах підозрюваного ОСОБА_8 , на ухвалу слідчого судді Бабушкінського районного суду м.Дніпропетровська від 26 жовтня 2022 року в кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000765, щодо

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , місце народження: м. Зеленодольськ Дніпропетровської області,

який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , фактично мешкає за адресою:

АДРЕСА_2 ,

підозрюваного у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст.263, ч.2 ст.307 КК України,

ВСТАНОВИВ:

Ухвалою слідчого судді Бабушкінського районного суду м.Дніпропетровська від 26 жовтня 2022 року задоволено клопотання слідчого СВ ДРУП ГУНП в Дніпропетровській області та продовжено стосовно підозрюваного ОСОБА_8 строк дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою на строк до 30 листопада 2022 року включно.

Своє рішення слідчий суддя мотивував тим, що продовжують існувати ризики, передбачені п.п.1,4,5 ст. 177 КПК України, а саме, ОСОБА_8 може переховуватися від органів досудового розслідування та суду, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином та вчинити інше кримінальне правопорушення.

В апеляційній скарзі захисник просить поновити строк на апеляційне оскарження, мотивуючи тим, що оскаржувану ухвалу було винесено без його участі та копію оскаржуваної ухвали йому надано не було, скасувати ухвалу слідчого судді та постановити нову, якою застосувати до ОСОБА_8 запобіжний захід у вигляді особистого зобов`язання.

Обґрунтовуючи заявлені в апеляційній скарзі вимоги захисник посилається на те, що в даному кримінальному провадженні відсутні жодні об`єктивні дані, що підтверджували б наявність ризиків, передбачених ч.1 ст.177 КПК України. Зазначає про необгрунтованість інкримінованої ОСОБА_8 підозри. Звертає увагу, що ОСОБА_8 має постійне місце проживання, на утриманні матір, вітчима та малолітню сестру, які є ВПО, є військовозобов`язаним та виїзд його за межі України є неможливим.

Заслухавши доповідь судді, доводи захисника та підозрюваного, які просили задовольнити вимоги апеляційної скарги, прокурора, який заперечував проти задоволення апеляційної скарги та просив залишити ухвалу слідчого судді без змін, дослідивши надані матеріали, обговоривши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд дійшов висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.
Вирішуючи питання про дотримання строку апеляційного оскарження, апеляційний суд виходить з того, що оскаржувана ухвала слідчого судді була постановлена без участі захисника ОСОБА_7 , а отже, за правилами ч. 3 ст. 395 КПК України строк її апеляційного оскарження обчислюється з дня отримання копії даної ухвали. Інших правил визначення моменту початку строку апеляційного оскарження у цих правовідносинах процесуальний закон не містить.

Оскільки з наданих матеріалів провадження слідує, що копію оскаржуваної постанови захиснику ОСОБА_7 не вручали, а апеляційну скаргу подано 31 жовтня 2022 року, апеляційний суд не вбачає підстав для висновку про пропущення строку апеляційного оскарження та необхідність розгляду і вирішення питання про його поновлення.
При вирішенні питання про застосування запобіжного заходу відповідно до положень ст. 178 КПК України, крім наявності ризиків, зазначених у статті 177 цього Кодексу, слідчий суддя, суд на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини, зазначені у вказаній статті.
З вимог ст. 177 КПК України вбачається, що підставою для застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені ч. 1 цієї статті.
Як слідує з матеріалів провадження 31 серпня 2022 року ОСОБА_8 повідомлено про підозру у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 263, ч. 2 ст. 307 КК України, що виразилися у незаконному придбанні та зберіганні особливо небезпечних наркотичних засобів з метою збуту, а також у незаконному придбанні та зберіганні вогнепальної зброї без передбаченого законом дозволу.
Ухвалою слідчого судді Бабушкінського районного суду м.Дніпропетровська від 01 вересня 2022 року застосовано відносно підозрюваного ОСОБА_8 запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту.
Відповідно до ухвали Дніпровського апеляційного суду від 26 вересня 2022 року до ОСОБА_8 було застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою на строк до
29 жовтня 2022 року.
Постановою в.о.керівника Центральної окружної прокуратури м.Дніпра від 25 жовтня 2022 року продовжено строк досудового розслідування у кримінальному провадженні №0000765 до 30 листопада 2022 року.
Ухвалою слідчого судді Бабушкінського районного суду м.Дніпропетровська від 26 жовтня 2022 року продовжено стосовно підозрюваного ОСОБА_8 строк дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою на строк до 30 листопада 2022 року включно.

Розглядаючи клопотання слідчого, прокурора про продовження строку тримання під вартою для прийняття законного і обґрунтованого рішення в порядку ст. 199 КПК України суд повинен з`ясувати всі обставини, які передбачають підстави для застосування цього запобіжного заходу, та умови, за яких таке продовження можливе.
Апеляційним судом встановлено, що зазначені вимоги закону слідчим суддею дотримані, з`ясовано, що наведені у клопотанні дані свідчать про наявність обґрунтованої підозри ОСОБА_8 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст.263, ч.2 ст.307 КК України. Виклад обставин, що дають підстави підозрювати ОСОБА_8 у вчиненні вказаних кримінальних правопорушень, слідчим зроблено з посиланням на докази, що містяться в матеріалах провадження, а саме: протокол обшуку за адресою: АДРЕСА_3 ; протоколи допитів свідків ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 ; протокол пред`явлення особи для впізнання за фотознімками за участю свідка ОСОБА_9 ; протоколи оглядів мобільних телефонів та транспортного засобу; висновки судових трасологічних експертиз, судових експертиз наркотичних засобів, психотропних речовин, їх аналогів та прекурсорів, а також судової експертизи зброї та іншими доказами.
Крім того, в рамках даного кримінального провадження необхідно провести ряд процесуальних дій, проведення та завершення яких потребує додаткового часу, а саме: отримати висновки призначених судових експертиз наркотичних засобів, психотропних речовин, їх аналогів та прекурсорів; виконати вимоги ст. 290 КПК України; скласти обвинувальний акт та реєстр матеріалів досудового розслідування, а також виконати інші слідчі (розшукові) та процесуальні дії, які необхідні для закінчення досудового розслідування у даному провадженні.
Оскільки у даному кримінальному провадженні існують ризики, передбачені ст.177 КПК України, які були підставою для застосування щодо підозрюваного ОСОБА_8 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, про що зазначено у клопотанні слідчого, а заявлені ризики не зменшились та виправдовують тримання підозрюваного під вартою, клопотання слідчого обґрунтовано задоволено слідчим суддею та продовжено строк тримання під вартою підозрюваного до 30 листопада 2022 року включно.
Що стосується доводів захисника про недостатню вагомість ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, та відсутність підстав для продовження строку запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_8 , то вони не можуть бути прийняті до уваги зважаючи на те, що ОСОБА_8 не одружений, неповнолітніх дітей та осіб похилого віку на утриманні не має, не працює, обґрунтовано підозрюється у вчиненні кримінальних правопорушень проти громадської безпеки та У СФЕРІ ОБІГУ НАРКОТИЧНИХ ЗАСОБІВ, ПСИХОТРОПНИХ РЕЧОВИН, ЇХ АНАЛОГІВ АБО ПРЕКУРСОРІВ, інкриміновані йому злочини відносяться до категорії тяжких злочинів, за які передбачено покарання за ч.1 ст.263 КК України у виді позбавлення волі на строк від трьох до семи років, за ч. 2 ст.307 КК України позбавлення волі на строк від восьми до десяти років з конфіскацією майна, а отже, будучи обізнаним про ступінь тяжкості інкримінованих йому злочинів та покарання, яке загрожує йому у разі визнання його винуватим, існує реальний ризик того, що підозрюваний може переховуватися від органів досудового розслідування та суду.
На наявність ризику, передбаченого п.4 ч.1 ст.177 КПК України, вказує те, що на даному етапі досудового розслідування не було встановлено джерела придбання ОСОБА_13 особливо небезпечного наркотичного засобу канабісу, при цьому встановлення зазначеного факту є необхідним для проведення повного та неупередженого досудового розслідування, та при обранні щодо підозрюваного більш м`якого запобіжного заходу є обгрунтовані підстави вважати, що останній буде вчиняти дії, спрямовані на перешкоджання органу досудового розслідування у встановленні вищевказаної інформації.
Про існування ризику, передбаченого п. 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, свідчить те, що підозрюваний офіційно не працевлаштований, не має законних засобів до існування, разом з тим, підозрюваний систематично вживає наркотичні засоби, а тому здатен вчинити новий аналогічний злочин у сфері незаконного обігу наркотичних засобів.
Оцінюючи вищевказані обставини апеляційний суд також приймає до уваги практику ЄСПЛ, зокрема, про те, що тяжкість обвинувачення не є самостійною підставою для утримання особи під вартою, проте таке обвинувачення у сукупності з іншими обставинами збільшує ризик втечі настільки, що його неможливо відвернути, не взявши особу під варту. У справі «Ілійков проти Болгарії» №33977/96 від 26 липня 2001 року ЄСПЛ зазначив, що «суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування або повторного вчинення злочинів».
Також, апеляційним судом враховується характер кримінального правопорушення, який має високий ступінь суспільної небезпеки, зумовленої наслідками не лише для конкретної особи, а й для суспільства в цілому, та практику Європейського суду з прав людини п. 35 рішення ЄСПЛ у справі «Летельє проти Франції», яка свідчить про те, що рішення суду повинно забезпечити не тільки права обвинуваченого, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів, що вимагає від суду більшої суворості в оцінці цінностей суспільства.
Даних, які б унеможливлювали подальше тримання ОСОБА_8 під вартою, надані матеріали не містять.
Посилання захисника на те, що ОСОБА_8 має постійне місце проживання, має на утриманні матір, вітчима та малолітню сестру, які є внутрішньо переміщеними особами, є військовозобов`язаним та виїзд його за межі України є неможливим, не заслуговують на увагу, оскільки вказані обставини в даному випадку не можуть бути беззаперечними стримуючими факторами подальшої належної процесуальної поведінки підозрюваного.
Щодо поданої заяви ОСОБА_14 про застосування до ОСОБА_8 запобіжного заходу у вигляді особистої поруки, апеляційний суд вважає, що з огляду на обставини справи та характер кримінальних правопорушень вказаний запобіжний захід не здатний гарантувати належну процесуальну поведінку підозрюваного та в повній мірі нівелювати існуючі ризики без шкоди для кримінального провадження, у зв`язку з чим відсутні підстави для застосування до підозрюваного запобіжного заходу у вигляді особистої поруки.
Інші доводи, на які посилається в апеляційній скарзі захисник підозрюваного, не свідчать про прийняття слідчим суддею необґрунтованого рішення.
Також, апеляційний суд зазначає, що Європейський суд з прав людини у своїх рішеннях підкреслив, що суд не мусить надавати відповіді на кожне порушене питання, проте з рішення має бути ясно зрозуміло, що головні проблеми, порушені в даній справі, були вивчені і була надана конкретна чітка відповідь на аргументи, які є вирішальними для вирішення справи (справи «Ван де Хурк проти Нідерландів», §61, «Болдеа проти Румунії», §30, «Морейра Феррейра проти Португалії», § 84).
Підстав для застосування судом до ОСОБА_8 більш м?якого запобіжного заходу апеляційний суд не вбачає з огляду на вищевикладені мотиви.
Враховуючи викладене, апеляційний суд дійшов висновку, що продовження строку тримання під вартою відносно ОСОБА_8 здійснено в межах строків досудового розслідування і не перевищує розумних меж.
Приймаючи рішення про продовження підозрюваному ОСОБА_8 строку тримання під вартою, слідчий суддя повно та об`єктивно дослідив усі обставини, з якими закон пов`язує можливість продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, врахував ступінь тяжкості інкримінованих підозрюваному кримінальних правопорушень, наявність ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, дані про особу підозрюваного, при цьому дослідив належним чином матеріали провадження та навів в ухвалі мотиви, з яких прийняв відповідне рішення.
Істотних порушень кримінального процесуального закону при постановленні зазначеної ухвали судом апеляційної інстанції не встановлено, а тому за наслідками апеляційного розгляду апеляційний суд вважає необхідним ухвалу суду залишити без змін, а апеляційну скаргу захисника залишити без задоволення.

Керуючись ст.ст. 405, 407, 419, 422 КПК України, апеляційний суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_7 , діючого в інтересах підозрюваного ОСОБА_8 , залишити без задоволення.

Ухвалу слідчого судді Бабушкінського районного суду м.Дніпропетровська від 26 жовтня 2022 року про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно підозрюваного ОСОБА_8 залишити без змін.

Ухала набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4