Ленінський районний суд м.Полтави
Справа № 646/323/22
Провадження № 1-і/553/6/2023
У Х В А Л А

Іменем України

19.01.2023м. Полтава

Суддя Ленінського районного суду м. Полтави ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , обвинуваченого ОСОБА_4 , захисника ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції клопотання прокурора про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно обвинуваченого у вчиненні злочину, передбаченого ч.1 ст.187 КК України ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , по кримінальному провадженню №0001013 від 29.11.2021 року,

ВСТАНОВИВ:

В провадженні Ленінського районного суду м. Полтави під головуванням судді ОСОБА_6 перебуває обвинувальний акт по кримінальному провадженню №0001013 від 29.11.2021 року за обвинуваченням ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у вчиненні злочину, передбаченого ч.1 ст.187 КК України.

17.01.2023 року до Ленінського районного суду м. Полтави надійшло клопотання прокурора про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно обвинуваченого ОСОБА_4 .

У судовому засіданні прокурор підтримав клопотання та просив його задовольнити, зазначивши, що обставини, які свідчать про існування ризиків, передбачених п.п.1,3,5 ч.1 ст.177 КПК України, а саме те, що обвинувачений може переховуватися від органів досудового розслідування та суду, а також незаконно впливати на потерпілу, свідків по кримінальному провадженню, та вчинити інше кримінальне правопорушення. Дані ризики не зменшилися.

Обвинувачений ОСОБА_4 проти продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою заперечив, оскільки він не має наміру ухилятися від суду, має дружину, дитину, просить змінити запобіжний захід на домашній арешт, оскільки він усвідомив свою вину.

Захисник в судовому засіданні проти клопотання прокурора про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою заперечив, оскільки вказане клопотання є необґрунтованим, не відповідає ст.184,192 КПК України, ризики, зазначені прокурором нічим не доведені та зазначені абстрактно. Обвинувачений не має наміру ухилятися від суду, впливати на свідків по кримінальному провадженні, просить відмовити у задоволенні клопотання про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою та змінити на домашній арешт.

Суд, вислухавши думки учасників судового засідання приходить до наступного висновку.

Відповідно до вимог ст.31 КПК України кримінальне провадження в суді першої інстанції здійснюється суддею одноособово, крім випадків, передбачених частинами другою, третьою та дванадцятою цієї статті.

Суддя чи склад колегії суддів для розгляду конкретного кримінального провадження визначається у порядку, передбаченому частиною третьою статті 35 цього Кодексу.

Пунктом 20-5 Перехідних положень КПК України визначено, що тимчасово, на період дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню на території України коронавірусної хвороби (COVID-19), встановлюються певні особливості судового контролю за дотриманням прав, свобод та інтересів осіб у кримінальних провадженнях та розгляду окремих питань під час судового провадження.

Зокрема цим пунктом визначено, що у разі неможливості у визначений цим Кодексом строк суддею (колегією суддів) розглянути клопотання про обрання або продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, крім клопотання, поданого на розгляд до Вищого антикорупційного суду, воно може бути передано на розгляд до іншого судді, визначеного в порядку, встановленому частиною третьою статті 35 цього Кодексу.

Оскільки суддя ОСОБА_6 з 17.01.2023 року знаходиться на лікарняному та на теперішній час продовжує лікування, відповідно неможливо за вказаних обставин розглянути питання продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою обвинуваченого, суд, з урахуванням вищевказаних Перехідних положень КПК України, приходить до висновку про можливість розгляду клопотання прокурора про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою обвинуваченому іншим суддею, визначеним в порядку, встановленому частиною третьою статті 35 КПК України.

У судовому засіданні судом встановлено, що ухвалою Ленінського районного суду м. Полтава від 25.11.2022 року в підготовчому судовому засіданні продовжено строк тримання під вартою обвинуваченого ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , строком на 60 днів, а саме до 23.01.2023 року включно.

Підготовче провадження на даний час не закінчено, судовий розгляд кримінального провадження №0001013 від 29.11.2021 року за обвинуваченням ОСОБА_4 у вчиненні злочину, передбаченого ч.1 ст.187 КК України, не призначено.

Частиною 3 ст. 315 КПК України передбачено, що під час підготовчого судового засідання суд за клопотанням учасників судового провадження має право обрати, змінити, продовжити чи скасувати заходи забезпечення кримінального провадження, в тому числі запобіжний захід, обраний щодо обвинуваченого.

Відповідно до ст. 194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: 1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; 2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує прокурор; 3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Згідно з положеннями ст. 178 КПК України при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у ст. 177 цього Кодексу, суд зобов`язаний оцінити, в тому числі вагомість доказів про вчинення обвинуваченим кримінального правопорушення, тяжкість покарання, що загрожує відповідній особі у разі визнання обвинуваченого винуватим у кримінальному правопорушенні, розмір майнової шкоди, а також дані, що характеризують особу обвинуваченого.

Як зазначено у ст. 183 КПК України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 КПК України.

З обвинувального акту вбачається: обвинувачений ОСОБА_4 раніше неодноразово судимий за вчинення кримінальних правопорушень корисливої спрямованості проти власності, офіційно не працевлаштований, не одружений, знову обвинувачується у вчиненні тяжкого злочину проти життя та здоров`я особи, вчиненого у період випробувального терпіну за вчинення іншого тяжкого злочину, передбаченого ч.3 ст.185 КК України, та санкція якого передбачає покарання у виді позбавлення волі на строк від 3 до 7 років, у зв`язку із чим до обвинуваченого відповідно до ч.2 ст.183 КК України може бути застосований запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.

Тяжкість покарання не є самостійною підставою для утримання особи під вартою, проте подекуди таке обвинувачення у сукупності з іншими обставинами збільшує ризик втечі настільки, що його неможливо відвернути, не взявши особу під варту. При цьому ризик втечі оцінюється у контексті чинників, пов`язаних з характером особи, її моральністю, місцем проживання, родом занять, майновим станом, сімейним зв`язками.

Європейський суд з прав людини неодноразово підкреслював, що наявність підстав для тримання особи під вартою та продовження строку тримання під вартою має оцінюватися в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин. Тримання під вартою та продовження строку тримання під вартою може бути виправдано за наявності того, що його вимагають справжні інтереси суспільства, які не зважаючи на презумпцію невинуватості, переважають над принципом поваги до особистої свободи. При розгляді питання про доцільність тримання особи під вартою судовий орган повинен брати до уваги фактори, які можуть мати відношення до справи: характер (обставини) і тяжкість передбачуваного злочину; обґрунтованість доказів того, що саме ця особа вчинила злочин; покарання, яке можливо буде призначено в результаті засудження; характер, минуле, особисті та соціальні обставини життя особи, його зв`язки з суспільством.

При вирішенні питання про продовження щодо обвинуваченого ОСОБА_4 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, суд вважає встановленою наявність існування ризиків, передбачених пунктами 1, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме: переховування від суду, оскільки усвідомивши, яке покарання йому загрожує обвинувачений може переховуватися від суду та незаконно впливати на потерпілу, свідків по кримінальному провадженні, які на даний час не допитані судом. Також суд вважає встановленим ризик, передбачений п.5 ч.1 ст.177 КПК України, оскільки судимість за попередні злочини у обвинуваченого не погашена, злочин, який інкримінується обвинуваченому вчинений у період іспитового строку за вчиненні іншого тяжкого корисливого злочину, передбаченого ч.3 ст.185 КК України, крім того, обвинувачений не працевлаштований.

Також суд вважає встановленим обґрунтованість підозри, оскільки на даний час підозра змінилася на обвинувачення, тобто твердження про вчинення ОСОБА_4 злочину, передбаченого ч.1 ст.187 КК України, висунуте в порядку, встановленому КПК України. Відповідно до ст.291 КПК України, надання суду інших документів (ніж обвинувальний акт та реєстр матеріалів судового засідання) до початку судового розгляду забороняється.

Отже, з врахуванням тяжкості злочину, який відноситься до категорії тяжкого злочину, а також враховуючи суспільну небезпеку кримінального правопорушення, стану здоров`я та віку обвинуваченого, суд вважає, що інші більш м`які запобіжні заходи будуть недостатні для запобігання ризикам, передбаченим п.1,3,5 ч.1 ст.177 КПК України, та є необхідність у продовженні запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно обвинуваченого на 60 днів для судового провадження.

Дані ризики не зникли та не зменшилися, оскільки судовий розгляд не розпочатий, свідки, обвинувачений не допитувалися, докази судом не досліджувалися. Нових, суттєвих обставин, які б давали підставу для зміни запобіжного заходу суду не надано.

Відповідно до п.1 ч.4 ст.183 КПК України, слідчий суддя, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, враховуючи підстави та обставини, передбачені статтями 177 та 178 цього Кодексу, має право не визначити розмір застави у кримінальному провадженні щодо злочину, вчиненого із застосуванням насильства або погрозою його застосування.

Суд, при постановленні даної ухвали, керуючись ч.4 ст. 183 КПК України, враховуючи підстави та обставини, передбачені статтями 177 та 178 КПК України, про які зазначено вище, не визначає розмір застави у даному кримінальному провадженні при продовженні запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, оскільки обвинуваченому інкримінується злочин, вчинений із застосування насильства, небезпечним для здоров`я особи.

Керуючись ст.ст.178,194197,199,315,350,372 КПК України, п.20-5 Перехідних положень КПК України, суд -

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання прокурора про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно обвинуваченого ОСОБА_4 , - задовольнити.

Продовжити запобіжний захід у вигляді тримання під вартою в умовах Державної установи «Харківський слідчий ізолятор» відносно ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , обвинуваченого у вчиненні злочину, передбаченого ч.1 ст.187 КК України по кримінальному провадженню №0001013 від 29.11.2021 року, строком на 60 днів, тобто з 19.01.2023 року по 19.03.2023 року, включно, без визначення розміру застави.

Ухвала щодо застосування запобіжного заходу підлягає негайному виконанню після її оголошення.

Вручити негайно копію ухвали прокурору, обвинуваченому, та направити до ДУ «Харківський слідчий ізолятор».

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Полтавського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення, а обвинуваченим, який утримується під вартою, в той самий строк з моменту вручення йому копії судового рішення.

Повний текст ухвали складений та оголошений 24.01.2023 року о 8.45 годині.

Суддя Ленінського районного суду м. ПолтавиОСОБА_1