У Х В А Л А

Справа № 285/1338/23

провадження № 1-кс/0285/224/23

01 березня 2023 року м. Звягель

Слідча суддя Новоград-Волинського міськрайонного суду Житомирської області ОСОБА_1 , розглянувши

клопотання прокурора Звягельської окружної прокуратури ОСОБА_2 ,

про арешт тимчасово вилученого майна

по матеріалам досудового розслідування, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000256 від 25.02.2023, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.286 КК України,

ВСТАНОВИЛА:

Прокурор звернувся до суду з клопотанням, в якому просить накласти арешт на майно, вилучене під час огляду місця події, а саме автомобіль Renault Magnum 460, реєстраційний номер НОМЕР_1 , у складі з напівпричепом Krone SD27, реєстраційний номер НОМЕР_2 (далі - Автомобіль), два черевики пішохода та блок-фару Автомобіля, позбавивши власника, будь-яких осіб, які відповідно до чинного законодавства, мають право можливості відчуження, розпорядження та користування вказаним майном, зазначених прав на нього.

Своє клопотання обґрунтовує тим, що 24.02.2023 близько 18:25 год. водій Автомобіля ОСОБА_3 , рухаючись 252 км автодороги Київ-Чоп, поблизу с. Піщів, Звягельського району Житомирської області в напрямку м. Рівне, на неосвітленій ділянці дороги, здійснив наїзд на пішохода ОСОБА_4 , який знаходився на проїзній частині дороги. Внаслідок ДТП пішохід ОСОБА_4 загинув на місці події.

По даному факту внесено відомості до ЄРДР.

Оскільки вилучене майно є речовим доказом, зберегло на собі та містить відомості, які можуть бути використані як докази, а також для проведення судових експертиз у слідства виникла необхідність у накладенні арешту на вказане майно.

Сторони клопотання в судове засідання не прибули.

Дослідивши матеріали справи, приходжу до наступного висновку.

Під заходами забезпечення кримінального провадження прийнято розуміти передбачені КПК заходи примусового характеру, які застосовуються за наявності підстав та в порядку, встановленому законом, з метою запобігання і подолання негативних обставин, що перешкоджають або можуть перешкоджати вирішенню завдань кримінального провадження, забезпеченню його дієвості.

Арешт майна це тимчасове позбавлення права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину (ст.170 КПК). Він є одним із заходів забезпечення кримінального провадження, застосування яких допускається лише у випадку, коли слідчий, прокурор доведе наявність трьох необхідних складових, а саме, що 1) існує обґрунтована підозра щодо вчинення кримінального правопорушення такого ступеня тяжкості, що може бути підставою для застосування заходів забезпечення кримінального провадження; 2) потреби досудового розслідування виправдовують такий ступінь втручання у права і свободи особи, про який ідеться в клопотанні слідчого, прокурора; 3) може бути виконане завдання, для виконання якого слідчий, прокурор звертається із клопотанням.

Відповідно до ч.2 ст.170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення, зокрема: збереження речових доказів, відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

З наявного в матеріалах справи Реєстру слідує, що в провадженні досудового органу перебувають матеріали кримінального провадження по факту порушення правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, що спричинило смерть потерпілого.

Ініціатор клопотання, звертаючись до суду із клопотанням про арешт майна зазначив, що метою останнього є збереження речових доказів та проведення судових експертиз.

Згідно протоколу огляду місця дорожньо-транспортної пригоди від 24.02.2023 на автодорозі Київ-Чоп, с. Піщів, Звягельського району Житомирської області, було вилучено Автомобіль, два черевики пішохода та блок-фару, які постановою слідчого від 25.02.2023 визнано речовими доказами у кримінальному провадженні №0000256.

Зі свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_3 слідує, що вантажний-спеціалізований сідловий тягач Renault Magnum 460, реєстраційний номер НОМЕР_1 , 2008 року випуску, належить на праві власності ОСОБА_5 .

Зі свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_4 слідує, що напівпричіп -загальний Krone SD 27, реєстраційний номер НОМЕР_2 , 2011 року випуску, належить на праві власності ОСОБА_5 .

Подане клопотання відповідає вимогам ст.171 КПК України та в ньому обґрунтовано зазначено про необхідність арешту майна, яке відповідає критеріям, визначеним ст.98 КПК України.

Суттєвих шкідливих наслідків застосування цього заходу забезпечення кримінального провадження для осіб, яких він стосується, не вбачається.

З огляду на наведене, з метою забезпечення кримінального провадження, враховуючи можливість використання вказаного майна як доказ у кримінальному провадженні, оскільки воно визнано речовим доказом, та з метою збереження речових доказів, для проведення повного, всебічного, об`єктивного розслідування, приходжу до висновку, що клопотання підлягає задоволенню.

Також, звертаю увагу, що згідно практики ЄСПЛ втручання у власність (користування) фізичних чи юридичних осіб це вимушений захід, який держава застосовує тимчасово для досягнення певного результату.

Втручання держави у володіння майном є виправданим, якщо воно здійснюється для задоволення суспільного інтересу, у визначенні якого Суд надає державам право користуватися значною свободою розсуду з огляду на те, що національні органи влади краще знають потреби власного суспільства і перебувають у кращому становищі, ніж міжнародний суддя для оцінки того, що становить суспільний інтерес.

Правомірним є арешт за умови одночасного існування критеріїв правомірності цього втручання (зокрема, законності, суспільного інтересу та справедливого балансу).

Отже, в даному випадку дотримано вимоги правомірності втручання у право власності фізичних осіб, таке втручання є законним, відповідає суспільному інтересу та при цьому враховано розумність та співмірність (справедливий баланс) обмеження права власності завданням кримінального провадження, передбаченим ст.2 КПК України, оскільки іншим чином неможливо збереження речових доказів.

Відтак, приходжу до висновку про наявність підстав вважати, що вилучений транспортний засіб є речовим доказом, може зберегти на собі або містить сліди кримінального правопорушення та в подальшому може бути використане, як доказ вчинення злочину, а тому клопотання підлягає задоволенню.

Керуючись статтями 98, 170-173, 309 КПК України, - слідча суддя

ПОСТАНОВИЛА:

Клопотання задовольнити.

Накласти арешт на майно, вилучене під час проведення 24.02.2023 огляду місця дорожньо-транспортної пригоди, а саме:

два черевики пішохода ОСОБА_4 ;

блок-фару автомобіля Renault Magnum 460, реєстраційний номер НОМЕР_1 ;

вантажний-спеціалізований сідловий тягач Renault Magnum 460, реєстраційний номер НОМЕР_1 , який належить на праві власності ОСОБА_5 ;

напівпричіп -загальний Krone SD 27, реєстраційний номер НОМЕР_2 , який належить на праві власності ОСОБА_5 ,

позбавивши власників, будь-яких осіб права на відчуження, розпорядження та користування вказаним майном, зазначених прав на нього.

Ухвала про арешт майна виконується негайно слідчим, прокурором та може бути оскаржена до Житомирського апеляційного суду протягом 5 днів з дня її винесення.

Роз`яснити, що згідно ч. 1 ст. 174 КПК України підозрюваний, обвинувачений, їх захисник, законний представник, інший власник або володілець майна, які не були присутні при розгляді питання про арешт майна, мають право заявити клопотання про скасування арешту майна повністю або частково. Таке клопотання під час досудового розслідування розглядається слідчим суддею, а під час судового провадження - судом.

Слідча суддя ОСОБА_1