справа № 462/4829/22
В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

01 лютого 2023 року Залізничний районний суд м.Львова у складі:

головуючого судді ОСОБА_1

з участю секретаря судового засідання ОСОБА_2

прокурора ОСОБА_3

обвинуваченого ОСОБА_4

провівши у відкритому судовому засіданні в залі суду у м.Львові судовий розгляд у кримінальному провадженні № 0000488 з розгляду обвинувальних актів про обвинувачення

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м.Соснівка Сокальського (на даний час Червоноградського) району Львівської області, українця, громадянина України, із середньою спеціальною освітою, неодруженого, офіційно непрацевлаштованого, зареєстрованого на АДРЕСА_1 та фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , раніше неодноразово судимого, востаннє 28.07.2022 року Галицьким районним судом м.Львова за ч.4 ст.185, ст.71 КК України на 5 років 1 місяць позбавлення волі,

у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.4 ст.185, ч.2 ст.15, ч.4 ст.185 КК України,

встановив:

ОСОБА_4 , в період дії воєнного стану в Україні, введеного Указом Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» №64/2022 від 24.02.2022 року та строк дії якого продовжено на підставі Указу Президента України «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні» №341/2022 від 17.05.2022 року з 05 години 30 хвилин 25.05.2022 року строком на 90 діб, 08.07.2022 року близько 11.15 год., перебуваючи у приміщені магазину самообслуговування « ІНФОРМАЦІЯ_2 », який розташований за адресою: АДРЕСА_3 , де здійснює діяльність ФОП ОСОБА_5 , маючи умисел на таємне викрадення чужого майна, діючи з корисливих мотивів з метою власного збагачення за рахунок злочинної діяльності, повторно таємно, впевнившись, що за його діями ніхто не спостерігає, взяв із стелажа жіночу сумку-бананку, чорного кольору, вартістю 150 грн. (без ПДВ) та дві мобільні колонки «Charce 2+», вартістю 150 грн. (без ПДВ) за 1 шт., загальною вартістю 300 грн. (без ПДВ), які заховав у наплічну сумку синьо-білого кольору та, не оплативши на касі вартості вказаного товару, покинув торговий зал магазину через вхід до такого, після чого розпорядився викраденим товаром на власний розсуд та своїми діями заподіяв ФОП ОСОБА_5 матеріальну шкоду в загальному розмірі 450 грн.

Окрім цього, ОСОБА_4 , в період дії воєнного стану в Україні, введеного Указом Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» №64/2022 від 24.02.2022 року та строк дії якого продовжено на підставі Указу Президента України «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні» №573/2022 від 15.08.2022 року з 05 години 30 хвилин 23.08.2022 року строком на 90 діб, 13.09.2022 року близько 14.40 год., перебуваючи у приміщені магазину самообслуговування «Рукавичка», який розташований за адресою: м.Львів, вул.Городоцька, 76, де здійснює діяльність ТОВ ТВК «Львівхолод», маючи умисел на таємне викрадення чужого майна, діючи з корисливих мотивів з метою власного збагачення за рахунок злочинної діяльності, повторно таємно, впевнившись, що за його діями ніхто не спостерігає, взяв із стелажа печиво до кави марки «Рошен» з ароматом масла та ванілі, масою 185 г, в кількості 4 шт., вартістю 14,79 грн. (без ПДВ) за 1 шт., загальною вартістю 59,16 грн. (без ПДВ); каву мелену еспрессо марки «Кава зі Львова», в кількості 1 шт., вартістю 84 грн. (без ПДВ); масло солодковершкове марки «Молочне диво 73%», масою 200 г, в кількості 1 шт., вартістю 42,35 грн. (без ПДВ); сир моцарелла марки «Ферма», масою 200 г, в кількості 1 шт., вартістю 54,35 грн. (без ПДВ); йогурт злаки 2% марки «Радимо», масою 400 г, в кількості 1 шт., вартістю 11,95 грн. (без ПДВ); йогурт лісова ягода 1,4% марки «Молокія», масою 400 г, в кількості 2 шт., вартістю 17,20 грн. (без ПДВ) за 1 шт., загальною вартістю 34,40 грн. (без ПДВ) та йогурт абрикос 1,4% марки «Молокія», масою 400 г, в кількості 3 шт., вартістю 17,20 грн. (без ПДВ) за 1 шт., загальною вартістю 51,60 грн. (без ПДВ), які заховав у наплічний рюкзак чорно-синього кольору з білими смужками та, не оплативши на касі вартості вказаного товару, загальною вартістю 337,81 грн. (без ПДВ), намагався покинути торговий зал магазину через вхід до такого, однак свого злочинного умислу довести до кінця не зміг, з причин, що не залежали від його волі, так як був зупинений працівниками охорони.

Враховуючи, що учасниками судового провадження не оспорювались фактичні обставини кримінального провадження, з`ясовано, що вони правильно розуміють зміст цих обставин і немає сумнівів у добровільності та істинності такої їх позиції, а також їм роз`яснено, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оспорювати ці фактичні обставини провадження в апеляційному порядку, суд, відповідно до ч.3 ст.349 КПК України, провів судовий розгляд у порядку, передбаченому даною нормою, обмежившись лише допитом обвинуваченого.

Допитаний в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 свою вину в інкримінованих йому кримінальних правопорушеннях, передбачених ч.4 ст.185, ч.2 ст.15, ч.4 ст.185 КК України, визнав повністю, не заперечив фактичних обставин, викладених в обвинувальних актах, та дав суду показання, зазначивши зокрема, що крадіжку в магазині «Є таке» вчинив умисно, жіночу сумку-бананку та дві мобільні колонки він заховав у наплічну сумку, після чого, не оплативши їх вартості, покинув приміщення магазину. Також зазначив, що 13.09.2022 року він прийшов в магазин «Рукавичка» викрасти продукти для власного споживання, які поскладав у наплічник, після чого, не оплативши вартості товару, намагався покинути магазин, проте був зупинений працівниками охорони. У вчиненому щиро розкаюється, просить суд його суворо не карати.

Таким чином, аналізуючи наведене, суд вважає, що вина ОСОБА_4 у таємному викраденні чужого майна (крадіжці), вчиненому повторно, в умовах воєнного стану, тобто у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.185 КК України, та у закінченому замаху на таємне викрадення чужого майна (крадіжку), вчиненого повторно, в умовах воєнного стану, тобто у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.15, ч.4 ст.185 КК України, доведена повністю і його дії слід кваліфікувати за ч.4 ст.185, ч.2 ст.15, ч.4 ст.185 КК України.

При призначенні обвинуваченому виду та міри покарання суд враховує загальні засади призначення покарання, тобто призначає покарання в межах, установлених у санкції частини статті Особливої частини КК України, що передбачає відповідальність за вчинене кримінальне правопорушення та відповідно до положень Загальної частини КК України, враховуючи ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу винного та обставини, що пом?якшують і обтяжують покарання,а також щодо незакінченого кримінального правопорушення - ступінь здійснення злочинного наміру та причини, внаслідок яких кримінальне правопорушення не було доведено до кінця.

Визначаючи ступінь тяжкості вчинених кримінальних правопорушень, суд виходить з класифікації кримінальних правопорушень (ст.12 КК України), а також із особливостей конкретного кримінального правопорушення та обставин його вчинення.

Обставиною, що пом?якшує покарання ОСОБА_4 , є активне сприяння розкриттю кримінальних правопорушень.

Обставин, що обтяжують покарання ОСОБА_4 , не встановлено.

Суд враховує ступінь тяжкості вчинених кримінальних правопорушень, які є тяжкими злочинами, вчиненими умисно, з корисливих мотивів; особу винного, який неодноразово судимий за вчинення корисливих злочинів (т.1, а.с.35-36), не одружений, офіційно непрацевлаштований, перебуває на обліку у лікаря-нарколога та є пацієнтом лікувальної програми замісної підтримуючої терапії (т.1, а.с.39, 42, т.2, а.с.75), на обліку в психоневрологічному диспансері не перебуває (т.2 а.с.74). згідно наданої характеристики за місцем реєстрації негативних характеризуючих даних відносно нього не встановлено (т.2 а.с.76).

Згідно висновку судово-психіатричної експертизи №575 від 07.11.2022 року ОСОБА_4 психічною хворобою не страждає, виявляє ознаки органічного розладу особистості, може усвідомлювати свої дії та керувати ними. В період інкримінованого кримінального правопорушення ОСОБА_4 хронічним психічним захворюванням чи недоумством не страждав та не виявляв ознак тимчасового чи будь-якого іншого хворобливого розладу психічної діяльності, міг усвідомлювати свої дії та керувати ними. ОСОБА_4 застосування примусових заходів медичного характеру не потребує.

Також суд бере до уваги досудову доповідь органу пробації, відповідно до висновків якої виправлення ОСОБА_4 без позбавлення або обмеження волі на певний строк може становити дуже високу небезпеку для суспільства (т.3, а.с.48-49).

Положеннями ч.2 ст.50 КК України визначено, що покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень як засудженими, так і іншими особами.

Відповідно до вимог ст.65 КК України особі, яка вчинила кримінальне правопорушення, має бути призначене покарання, необхідне і достатнє для її виправлення та попередження вчинення нових кримінальних правопорушень.

Виходячи з наведеного, враховуючи позицію представників потерпілих, викладену в поданих кожним з них на адресу суду заявах, суд дійшов висновку, що обвинуваченому слід обрати покарання, достатнє і необхідне для його виправлення та попередження скоєння нових кримінальних правопорушень, за кожне кримінальне правопорушення - за закінчене кримінальне правопорушення (ч.2 ст.185 КК України) і за замах на кримінальне правопорушення (ч.2 ст.15, ч.2 ст.185 КК України) у виді позбавлення волі в мінімальних межах санкції ч.4 ст.185 КК України.

Підстав для застосування до ОСОБА_4 ст.69, 75 КК України суд не вбачає, з огляду на вчинення неодноразово корисливих кримінальних правопорушень, відсутність у провадженні сукупності обставин, що пом?якшують та істотно знижують ступінь тяжкості вчинених кримінальних правопорушень, і за переконання, що виправлення та перевиховання обвинуваченого можливе лише в умовах ізоляції від суспільства.

Як вбачається з матеріалів провадження, ОСОБА_4 засуджений 02.05.2022 року Сихівським районним судом м.Львова за ч.2 ст.185, ч.4 ст.70 КК України на 1 рік 7 місяців обмеження волі.

Крім того, ОСОБА_4 засуджений 28.07.2022 року Галицьким районним судом м.Львова за ч.4 ст.185, ст.71 КК України на 5 років 1 місяць позбавлення волі.

Між тим, під час даного судового розгляду встановлено, що ОСОБА_4 08.07.2022 року, тобто до постановлення вироку Галицьким районним судом м.Львова від 28.07.2022 року, вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч.4 ст.185 КК України, а 13.09.2022 року, тобто після постановлення зазначеного вироку та вироку Сихівського районного суду м.Львова від 02.05.2022 року, вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч.2 ст.15, ч.4 ст.185 КК України.

Відповідно до ч.4 ст.70 КК України за правилами, передбаченими в частинах першій - третій цієї статті, призначається покарання, якщо після постановлення вироку в справі буде встановлено, що засуджений винен ще і в іншому кримінальному правопорушенні, вчиненому ним до постановлення попереднього вироку. У цьому випадку в строк покарання, остаточно призначеного за сукупністю кримінальних правопорушень, зараховується покарання, відбуте повністю або частково за попереднім вироком, за правилами, передбаченими в статті 72 цього Кодексу.

Згідно з ч.1 ст.70 КК України при сукупності кримінальних правопорушень суд, призначивши покарання (основне і додаткове) за кожне кримінальне правопорушення окремо, визначає остаточне покарання шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим або шляхом повного чи часткового складання призначених покарань.

Частиною 1 ст.71 КК України передбачено, що якщо засуджений після постановлення вироку, але до повного відбуття покарання вчинив нове кримінальне правопорушення, суд до покарання, призначеного за новим вироком, повністю або частково приєднує невідбуту частину покарання за попереднім вироком.

Пленум Верховного Суду України у п.25 Постанови від 24.10.2003 року №7 «Про практику призначення судами кримінального покарання» роз`яснив, що у разі, коли після постановлення вироку у справі буде встановлено, що засуджений винен ще в кількох злочинах, одні з яких вчинено до, а інші після постановлення першого вироку, покарання за останнім за часом вироком призначається із застосуванням як ст.70, так і ст.71 КК України: спочатку за правилами ч.1 ст.70 КК за сукупністю злочинів, вчинених до постановлення першого вироку; після цього за правилами ч.4 ст.70 КК України; потім за сукупністю злочинів, вчинених після постановлення першого вироку; і остаточно за сукупністю вироків відповідно до ч.1 ст.71 цього Кодексу.

Отже, у такому випадку процес призначення покарання проходить наступні стадії: 1) призначення покарання за кримінальне правопорушення, вчинене до постановлення попереднього вироку; якщо вчинено декілька таких кримінальних правопорушень, які не охоплюються однією статтею чи частиною статті КК, то покарання призначається за кожне кримінальне правопорушення окремо; 2) визначення покарання за сукупністю вказаних кримінальних правопорушень (частини 1-3 ст. 70 КК); 3) призначення покарання за сукупністю кримінальних правопорушень, встановлених новим та попереднім вироками, і зарахування у строк покарання повністю або частково відбутого покарання за попереднім вироком (ч. 4 ст. 70, ст. 72 КК); 4) призначення покарання за кримінальне правопорушення, вчинене після постановлення попереднього вироку; якщо вчинено декілька таких кримінальних правопорушень, які не охоплюються однією статтею чи частиною статті КК, то покарання призначається за кожне кримінальне правопорушення окремо; 5) визначення та призначення покарання за сукупністю вказаних кримінальних правопорушень (частини 1-3 ст. 70 КК); 6) призначення остаточного покарання за сукупністю вироків (ч.1 ст.71 КК).

Частиною 6 ст.13 Закону України від 02 червня 2016 року № 1402-VIII «Про судоустрій і статус суддів» (у редакції Закону України від 03 жовтня 2017 року № 2147-VIII) передбачено, що висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду, враховуються іншими судами при застосуванні таких норм права.

Об`єднана палата Касаційного кримінального суду у складі Верховного Суду в постанові від 25 червня 2018 року (справа № 511/37/16-к, провадження № 51-830км18) зробила такий висновок: коли після постановлення вироку у справі буде встановлено, що засуджений винен ще в кількох злочинах, одні з яких вчинено до, а інші після постановлення першого вироку, покарання за останнім за часом вироком призначається із застосуванням як статті 70, так і статті 71 КК: спочатку за правилами частини 1 статті 70 КК за сукупністю злочинів, вчинених до постановлення першого вироку; після цього за правилами частини 4 статті 70 КК, потім за сукупністю злочинів, вчинених після постановлення першого вироку; і остаточно за сукупністю вироків відповідно до частини 1 статті 71 цього Кодексу.

Таким чином, враховуючи наведене, суд дійшов висновку, що правильним застосуванням кримінального закону при призначенні покарання ОСОБА_4 є: призначення покарання за ч.4 ст.185 КК України (за кримінальне правопорушення вчинене 08.07.2022 року); потім на підставі ч.4 ст.70 КК України за сукупністю кримінальних правопорушень за цим вироком (за ч.4 ст.185 КК України за кримінальне правопорушення вчинене 08.07.2022 року) та за попереднім вироком Галицького районного суду м.Львова від 28.07.2022 року шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, тобто поглиненням покарання, призначеного за ч.4 ст.185 КК України покаранням, призначеним за вироком Галицького районного суду м.Львова від 28.07.2022 року; призначення покарання за ч.2 ст.15, ч.4 ст.185 КК України (за кримінальне правопорушення вчинене 13.09.2022 року); та призначення остаточного покарання на підставі ст.71 КК України за сукупністю даного вироку та вироків Сихівського районного суду м.Львова від 02.05.2022 року та Галицького районного суду м.Львова від 28.07.2022 року шляхом часткового складання покарань.

При цьому, оскільки ОСОБА_4 вироком Сихівського районного суду м.Львова від 02.05.2022 року засуджений на 1 рік 7 місяців обмеження волі, то з врахуванням вимог ч.1 ст.72 КК України, згідно якої при складанні покарань за сукупністю вироків менш суворий вид покарання переводиться в більш суворий вид виходячи з такого їх співвідношення: одному дню позбавлення волі відповідають два дні обмеження волі, при частковому складанні покарань за сукупністю вироків ОСОБА_4 слід перевести два дні обмеження волі в один день позбавлення волі.

На підставі ч.9 ст.100 КПК України питання про долю речових доказів вирішується судом при ухваленні судового рішення, яким закінчується кримінальне провадження. Такі докази і документи повинні зберігатися до набрання рішенням законної сили.

Відтак, питання про долю речових доказів слід вирішити у відповідності до ст.100 КПК України.

Процесуальні витрати відсутні.

Цивільний позов у кримінальному провадженні заявлений не був.

Запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту із застосуванням електронного засобу контролю, обраний обвинуваченому ухвалою суду від 12.08.2022 року і продовжений востаннє ухвалою суду від 05.12.2022 року, залишити до вступу вироку в законну силу.

Керуючись ст.100, 368-371, 373-375 КПК України, суд

ухвалив:

ОСОБА_4 визнати винним у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.4 ст.185, ч.2 ст.15, ч.4 ст.185 КК України.

Призначити ОСОБА_4 покарання за ч.4 ст.185 КК України у виді п?яти років позбавлення волі.

На підставі ч.4 ст.70 КК України за сукупністю кримінальних правопорушень шляхом поглинання менш суворого покарання, призначеного за ч.4 ст.185 КК України за даним вироком, більш суворим покаранням, призначеним за попереднім вироком Галицького районного суду м.Львова від 28.07.2022 року, призначити ОСОБА_4 покарання у виді п`яти років одного місяця позбавлення волі.

Призначити ОСОБА_4 покарання за ч.2 ст.15, ч.4 ст.185 КК України у виді п`яти років позбавлення волі.

На підставі ч.1 ст.71 КК України за сукупністю вироків частково приєднати до покарання, призначеного за даним вироком, невідбуте покарання за вироком Сихівського районного суду м.Львова від 02.05.2022 року, перевівши згідно зі ст.72 КК України покарання за цим вироком у виді обмеження волі в покарання у виді позбавлення волі, і Галицького районного суду м.Львова від 28.07.2022 року, та призначити ОСОБА_4 остаточне покарання у виді позбавлення волі на строк п`ять років три місяці.

Строк відбуття покарання рахувати з моменту звернення вироку до виконання.

Обраний ОСОБА_4 запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту із застосуванням електронного засобу контролю - залишити до вступу вироку в законну силу.

Речові докази: 2 DVD-диски з файлами із камер відеоспостереження магазину « ІНФОРМАЦІЯ_2 » на вул.Чернівецькій, 13 в м.Львові за 08.07.2022 року (т.1, а.с.59) і магазину «Рукавичка» на вул.Городоцькій, 76 у м.Львові за 13.09.2022 року (т.2, а.с.23) залишити в матеріалах справи;

- чорний спортивний рюкзак «Adidas» із характеризуючими ознаками, футболку червоного кольору «Adidas», шорти чорного кольору «Adidas», синій рюкзак-мішок на стяжку «Nike» (т.1, а.с.29, т.2 а.с.28) - повернути ОСОБА_4 .

Вирок може бути оскаржений шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення учасниками процесу до Львівського апеляційного суду через Залізничний районний суд м. Львова.

Вирок суду першої інстанції, набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого цим Кодексом, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції. Якщо строк апеляційного оскарження буде поновлено, вважається, що вирок не набрав законної сили.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку суду. Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченому та прокурору. Копія вироку не пізніше наступного дня після ухвалення надсилається учаснику судового провадження, який не був присутнім в судовому засіданні.

Суддя (підпис)

Згідно з оригіналом.

Суддя: ОСОБА_1