Справа № 333/4586/22
Провадження № 1-кп/333/632/22
ВИРОК
Іменем України

24 листопада 2022 року м. Запоріжжя

Комунарський районний суд м. Запоріжжя у складі:
головуючого - судді ОСОБА_1 ,
за участю: секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,
прокурора ОСОБА_3 ,
захисника ОСОБА_4 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі Комунарського районного суду м. Запоріжжя кримінальне провадження за обвинуваченням:
ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який народився у м. Запоріжжі, українця, громадянина України, освіта середня спеціальна, перебуває у цивільному шлюбі, офіційно не працевлаштованого, зареєстрований та фактично проживає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого:
1) 12.12.1995 року Жовтневим районним судом м. Запоріжжя за ч.2 ст.140 КК України (ред. 1960 року) до 2 років 6 місяців позбавлення волі. Звільнився 24.09.1996 року на підставі ст. 7 Закону України «Про амністію»;

2) 27.03.1998 року Орджонікідзевським районним судом м. Запоріжжя за ч.2 ст.140 КК України (ред. 1960 року) до 2 років позбавлення волі. Звільнився 14.10.1999 року за відбуттям строку покарання;

3) 06.03.2000 року Шевченківським районним судом м. Запоріжжя за ч.2 ст. 229-6 КК України (ред. 1960 року) до 2 років 6 місяців позбавлення волі, на підставі ст. 14 КК України визначено додаткову міру лікування від наркотичної залежності. Звільнився 24.06.2002 року за відбуттям строку покарання;

4) 27.11.2002 року Комунарським районним судом м. Запоріжжя за ч.2 ст. 185 КК України до 1 року 6 місяців позбавлення волі. Звільнився 06.03.2004 року за відбуттям строку покарання;

5) 21.06.2004 року Орджонікідзевським районним судом м. Запоріжжя за ч.2 ст.186 КК України до 4 років позбавлення волі. Постановою Вільнянського районного суду Запорізької області від 06.02.2007 року за ст. 81 КК України звільнений умовно-достроково на 1 рік 2 місяці 7 днів;

6) 17.12.2007 року Комунарським районним судом м. Запоріжжя за ч.2 ст.186 КК України до 4 років позбавлення волі. На підставі ст. 71 КК України частково приєднано покарання за вироком Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 21.06.2004 року та остаточно призначено покарання у виді 4 років 1 місяця позбавлення волі;

7) 08.04.2008 року Комунарським районним судом м. Запоріжжя за ч.1 ст. 309 КК України до 1 року позбавлення волі. Враховуючи вимоги ч.4 ст.70 КК України частково приєднано покарання за вироком Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 17.12.2007 року та остаточно призначено покарання у виді 4 років 3 місяців позбавлення волі. Звільнений постановою Вільнянського районного суду Запорізької області від 05.01.2011 року, умовно-достроково на 10 місяців 2 дні;

8) 03.10.2011 року Орджонікідзевським районним судом м. Запоріжжя за ч.2 ст.15 ч.2 ст.185 КК України до 1 року позбавлення волі. На підставі ст. 71 КК України частково приєднано покарання за вироком Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 08.04.2008 року та остаточно визначено покарання у виді 1 року 1 місяця позбавлення волі. Звільнений 27.06.2012 року за відбуттям покарання;

9) 26.09.2012 року Жовтневим районним судом м. Запоріжжя за ч.2 ст. 185 КК України до 2 років позбавлення волі. На підставі ст.75 КК України звільнений від відбування покарання з іспитовим строком 1 рік;

10) 13.11.2012 року Комунарським районним судом м. Запоріжжя за ч.2 ст. 15 ч.2 ст.185, ч.2 ст.185 КК України до 2 років 2 місяців позбавлення волі. На підставі ч.4 ст. 70 КК України частково приєднано покарання за вироком Жовтневого районного суду м. Запоріжжя від 26.09 2012 року та остаточно визначено покарання у виді 2 років 4 місяців позбавлення волі;

11) 27.02.2013 року Жовтневим районним судом м. Запоріжжя за ч.2 ст.185 КК України до 1 року позбавлення волі. На підставі ч.4 ст.70 КК України частково приєднано покарання за вироком Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 13.11.2012 року та остаточно призначено покарання у виді 2 років 5 місяців позбавлення волі. Звільнений 16.07.2014 року постановою Вільнянського районного суду Запорізької області від 08.07.2014 року, умовно-достроково на 8 місяців 28 днів;

12) 03.11.2015 року Жовтневим районним судом м. Запоріжжя за ч.2 ст. 185 КК України до 2 років позбавлення волі. На підставі ст. 75 КК України звільнений від відбування покарання з іспитовим строком 2 роки;

13) 03.02.2016 року Шевченківським районним судом м. Запоріжжя за ч.2 ст. 185 КК України до 2 років позбавлення волі, на підставі ст. 71 КК України шляхом часткового приєднання покарання, призначеного вироком Жовтневого районного суду м. Запоріжжя від 03.11.2015 року остаточно призначено покарання у виді 2 років 2 місяців позбавлення волі;

14) 25.08.2016 року Ленінським районним судом м. Запоріжжя за ч.3 ст.15 ч.2 ст.185, з урахуванням вимог ч.4 ст.70 КК України до 3 років позбавлення волі. Звільнився 06.12.2017 року за ухвалою Вільнянського районного суду Запорізької області від 28.11.2017 року умовно-достроково, невідбутий строк - 1 місяць 3 дні;

15) 13.09.2018 року Орджонікідзевським районним судом м. Запоріжжя за ч.2 ст.185 КК України до 1 року 6 місяців позбавлення волі;

16) 20.08.2019 року Комунарським районним судом м. Запоріжжя за ч.2 ст.185 КК України до 1 року 6 місяців позбавлення волі. На підставі ч.4 ст.70 КК України частково приєднано покарання за вироком Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 13.09.2018 року та остаточно визначено покарання у виді 2 років позбавлення волі. Звільнився 03.06.2020 року, умовно-достроково на 2 місяці 1 день,

17) 15.02.2021 року Жовтневим районним судом м. Запоріжжя за ч.2 ст.185 КК України до 6 місяців арешту. Звільнився 24.09.2021 року за відбуттям покарання;

18) 27.09.2021 року Орджонікідзевським районним судом м. Запоріжжя за ч.2 ст.185 КК України до 3 місяців арешту. Звільнився 04.05.2022 року за відбуттям покарання,

за обвинуваченням у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.185 КК України, -

ВСТАНОВИВ:

23.08.2022 року, приблизно о 08 годин 00 хвилин, ОСОБА_5 маючи прямий умисел, направлений на таємне викрадення чужого майна, діючи умисно, повторно, з корисливих мотивів, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер свого діяння, передбачаючи настання суспільно-небезпечних наслідків, переконавшись що за його дiями нiхто не спостерігає та його дії залишаються ніким непоміченими, в умовах воєнного стану, введеного Указом Президента України від 24.02.2022 року №64/2022, затвердженого Законом України від 24.02.2022 року №2102-ІХ (зі змінами, внесеними Указами від 14 березня 2022 року 3133/2022, затвердженим Законом України від 15.03.2022 року №2119-ІХ, від 18.04.2022 року №259/2022, затвердженим Законом України від 21.04.2022 року №2212-ІХ та від 17.05.2022 року №341/2022, затвердженим Законом України від 22.05.2022 року №2263-ІХ), з метою особистого збагачення, знаходячись на зупинці громадського транспорту «Маяк» за адресою: вул. Новокузнецька буд. № 20-А у м. Запоріжжі, запримітив у черзі на сходинках до входу в салон маршрутного таксі № 75 потерпілу ОСОБА_6 .
У подальшому, ОСОБА_5 , реалізуючи свій злочинний умисел, діючи таємно, ставши позаду потерпілої начебто в чергу на вхід до салону вказаного маршрутного таксі, шляхом вільного доступу з правої кишені сукні потерпілої ОСОБА_6 викрав належне останній майно, а саме: мобільний телефон «Galaxy J7 Neo», IMEI1: НОМЕР_1 , IMEI2: НОМЕР_2 , в корпусі золотистого кольору, вартістю 2 716 грн. 67 коп., у чохлі «бампер», чорного кольору, вартістю 50 гривень, на екрані телефону захисне скло, вартістю 100 гривень, із сім-картами операторів мобільного зв`язку «Водафон» НОМЕР_3 та «Київстар» НОМЕР_4 , які матеріальної цінності не представляють. Після чого маршрутне таксі № 75 разом із потерпілою ОСОБА_6 направилось за маршрутом, а ОСОБА_5 , не заходячи до салону таксі, разом із викраденим майном був фактично затриманий на місці скоєння кримінального правопорушення працівниками поліції ВП №4 ЗРУП ГУНП в Запорізькій області.
Таким чином, протиправними діями ОСОБА_5 потерпілій ОСОБА_6 спричинено майнову шкоду на загальну суму 2 866 грн. 67 коп.

Суд вважає вказане обвинувачення доведеним і кваліфікує дії ОСОБА_5 як скоєння кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.185 КК України, за ознаками таємного викрадення чужого майна (крадіжка) вчинене повторно, в умовах воєнного стану.

Під час судового розгляду ОСОБА_5 визнав себе винуватим у повному обсязі у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.185 КК України, та пояснив, що йому зрозуміло обвинувачення, права, передбачені КПК України, він погоджується із обставинами, зазначеними в обвинувальному акті, із зібраними у кримінальному провадженні доказами, як достовірними, належними і допустимими, знає про міру та вид покарання, передбаченими КК України за вказане кримінальне правопорушення і його заява про винуватість не є результатом якихось погроз або обіцянок.
Дійсно, 23.08.2022 року, приблизно о 08-00 год., він перебував на зупинці громадського транспорту по вул. Новокузнецькій у м. Запоріжжі, де стояв у черзі з метою поїхати в центр міста. Перед ним стояла у черзі жінка, з кишені сукні якої виглядував мобільний телефон. Враховуючи тяжкий матеріальний стан, який був у нього на той час, він вирішив його вкрасти. Коли підійшла маршрутка, черга почала просуватися вперед, він зміг непримітно для потерпілої витягнути мобільний телефон з кишені та покласти його у свою чоловічу сумку. Після цього, потерпіла поїхала у маршрутці, а він вирішив залишитися з викраденим мобільним телефоном. Натомість, через декілька хвилин до нього підійшли працівники поліції у цивільній одежі, представилися та попрохали його проїхати у відділ поліції, зазначивши, у чому його підозрюють. Потерпілу він впізнав у жінці, яка була присутньої під час підготовчого судового засідання. У скоєному щиросердно розкаюється, розуміє, що кримінальне правопорушення він скоїв під час воєнного стану. Звільнився він з місць позбавлення волі лише 04.05.2022 року.

Враховуючи те, що обвинувачений ОСОБА_5 у повному обсязі визнав свою вину у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.185 КК України, при обставинах, викладених в обвинувальному акті, відсутній цивільний позов, приймаючи до уваги, що прокурор і обвинувачений не оспорювали обставини, встановлені органом досудового розслідування, учасники судового провадження правильно розуміють зміст цих обставин та відсутні сумніви щодо добровільності їх позиції, суд учасникам кримінального провадження роз`яснив положення ч.3 ст.349 КПК України, так як прокурор запропонував саме у такому порядку досліджувати докази по даному кримінальному провадженню.

Вислухавши думку учасників судового провадження, які не заперечували проти розгляду кримінального провадження, в порядку, передбаченому ч.3 ст.349 КПК України, суд визнав недоцільним дослідження доказів стосовно тих фактичних обставин, які ніким не оспорюються.
Показання обвинуваченого ОСОБА_5 у судовому засіданні послідовні і логічні, а тому не викликають сумнівів суду у правильності розуміння ним змісту обставин скоєного кримінального правопорушення, добровільності та істинності його позиції, оскільки вони достатньо вагомі (переконливі), чіткі (точні), узгоджені між собою (без суперечностей), а тому достовірні і відповідають критеріям якості доказів, встановленим п.150 рішення ЄСПЛ у справі «Нечипорук і Йонкало проти України» та п.57 рішення ЄСПЛ у справі «Яременко проти України».

Враховуючи викладене, суд, допитав у судовому засіданні ОСОБА_5 , а також дослідив матеріали кримінального провадження, що стосуються процесуальних витрат, речових доказів та які характеризують особу обвинуваченого.

Згідно п.4 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику призначення судами кримінального покарання» №7 від 24.10.2003 року виходячи з того, що встановлення пом`якшуючих та обтяжуючих покарання обставин має значення для правильного його призначення, судам необхідно всебічно досліджувати матеріали справи щодо наявності таких обставин і наводити у вироку мотиви прийнятого рішення. При цьому таке рішення має бути повністю самостійним і не ставить у залежність від наведених в обвинувальному висновку обставин, які пом`якшують чи обтяжують покарання.
Обставиною, яка пом`якшує покарання ОСОБА_5 є щире каяття, що підтверджується його поведінкою під час судового розгляду та досудового розслідування.
Обставин, що обтяжують покарання ОСОБА_5 , судом не встановлено.

Відповідно до правової позиції щодо дотримання справедливості Конституційний Суд України у Рішенні від 2 листопада 2004 року № 15-рп/2004 зазначив: «Окремим виявом справедливості є питання відповідності покарання вчиненому злочину; категорія справедливості передбачає, що покарання за злочин повинно бути домірним злочину. Справедливе застосування норм права - є передусім недискримінаційний підхід, неупередженість. Це означає не тільки те, що передбачений законом склад злочину та рамки покарання відповідатимуть один одному, а й те, що покарання має перебувати у справедливому співвідношенні із тяжкістю та обставинами скоєного і особою винного. Адекватність покарання ступеню тяжкості злочину випливає з принципу правової держави, із суті конституційних прав та свобод людини і громадянина, зокрема права на свободу, які не можуть бути обмежені, крім випадків, передбачених Конституцією України».
Частина 2 ст.61 Конституції України передбачає, що юридична відповідальність особи має індивідуальний характер.
При призначенні покарання ОСОБА_5 суд виходить із положень статті 65 КК України, а саме: з принципів законності, справедливості, індивідуалізації, а також достатності покарання для виправлення та попередження нових кримінальних правопорушень. При цьому, враховує:
- ступінь тяжкості вчиненого ОСОБА_5 кримінального правопорушення, яке відповідно до вимог ст.12 КК України є тяжким злочином;
- його суспільну небезпечність;
- особу обвинуваченого: раніше вісімнадцять разів був судимий за скоєння умисних у т.ч. корисливих злочинів (при цьому ОСОБА_5 один раз звільнявся від призначеного покарання із випробуванням, але не зміг виконати покладені на нього обов`язки (скоїв кримінальне правопорушення). Також ОСОБА_5 двічі був звільнений умовно-достроково, але також під час цього скоїв нові кримінальні правопорушення); звільнився з місць позбавлення волі лише у травні 2022 року, тобто за три місяці перед скоєнням цього кримінального правопорушення, його вік та здоров`я (під наглядом лікаря-психіатра, лікаря-нарколога не перебуває, з 2020 року неодноразово був оглянутий лікарем-наркологом, востаннє 07.02.2022 року, діагноз: психічні та поведінкові розлади внаслідок поєднаного вживання опіоїдів, психостимуляторів. Синдром залежності від опіоїдів. Вживання психостимуляторів зі шкідливими наслідками). Обвинувачений має постійне місце реєстрації та проживання, працює, але неофіційно.

Враховуючи особистість обвинуваченого, конкретні обставини кримінального провадження, наявність пом`якшуючої та відсутність обтяжуючих обставин покарання, суд вважає, що виправлення та перевиховування останнього можливо лише в умовах ізоляції його від суспільства в місцях позбавлення волі, тому ОСОБА_5 слід призначити покарання у виді позбавлення волі в межах мінімальної санкції, передбаченою ч.4 ст.185 КК України.
З урахуванням відсутності виняткових обставин, суд не вбачає підстав для застосування вимог ч.3 ст.377 КПК України та вважає за необхідне залишити запобіжний захід ОСОБА_5 тримання під вартою до набрання вироком законної сили. Також, на думку суду, обвинуваченому необхідно зарахувати у строк покарання строк попереднього ув`язнення ОСОБА_5 , виходячи з приписів ч.5 ст.72 КК України.
На переконання суду, призначення обвинуваченому такого покарання буде справедливим, співрозмірним і достатнім для його виправлення, кари та запобігання вчинення нових кримінальних правопорушень як самим обвинуваченим, так і іншими особами, а також буде відповідати таким принципам Європейської конвенції з захисту прав людини і основоположних свобод як пропорційність обмеження прав людини, легітимна мета та невідворотність покарання.

Процесуальні витрати згідно обвинувального акту у кримінальному провадженні складають 755 грн. 08 коп. за залучення експерта на проведення судової товарознавчої експертизи.
Відповідно до ч.2 ст. 124 КПК України у разі ухвалення обвинувального вироку суд стягує з обвинуваченого на користь держави документально підтверджені витрати на залучення експерта.
Враховуючи, що процесуальні витраті, зазначені в обвинувальному акті документально підтверджені матеріалами кримінального провадження (акт №588-222 здачі-приймання висновку експерта №588-22 від 29.08.2022 року), тому суд вирішує про стягнення з обвинуваченого зазначених витрат на користь держави.

Судом встановлено, що постановами слідчого від 23.08.2022 року мобільний телефон «Galaxy J7 Neo», IMEI1: НОМЕР_1 , IMEI2: НОМЕР_2 та документ з фотозображенням назви мобільного телефону, серією та номером IMEI були визнані речовими доказами.
Згідно п.п. 5,7 ч.9 ст.100 КПК України питання про долю речових доказів і документів, які були надані суду, вирішується судом під час ухвалення судового рішення, яким закінчується кримінальне провадження, при цьому: документи, що є речовими доказами, залишаються в матеріалах кримінального провадження протягом усього часу їх зберігання; майно, що було предметом кримінального правопорушення, конфіскується, крім того, яке повертається власнику (законному володільцю).
Відповідно до п.1 ч.2 ст.99 КПК України до документів, за умови наявності в них відомостей, передбачених частиною першою цієї статті, можуть належати матеріали фотозйомки, звукозапису, відеозапису та інші носії інформації (у тому числі електронні).
Отже, мобільний телефон, який під час досудового розслідування було повернуто потерпілій, необхідно залишити останній, а документи залишити у кримінальному провадженні.

Цивільний позов потерпілою заявлений не був заявлений.

Керуючись ст. ст. 349 ч.3, 366-368, 370-371, 373-374, 376, 395 КПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

ОСОБА_5 визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.185 КК України, на підставі якої призначити йому покарання у виді 5 (п`яти) років позбавлення волі.
Початок строку відбуття покарання ОСОБА_5 рахувати з дня набрання вироком законної сили.
Речові докази:
- мобільний телефон «Galaxy J7 Neo», IMEI1: НОМЕР_1 , IMEI2: НОМЕР_2 , що перебуває на відповідальному зберіганні у потерпілої ОСОБА_6 залишити останній;
- документ з фотозображенням назви мобільного телефону, серією та номером IMEI, що перебувають у кримінальному провадженні залишити в матеріалах кримінального провадження (у прокурора).
Стягнути з ОСОБА_5 на користь держави процесуальні витрати у розмірі 755 (сімсот п`ятдесят п`ять) грн. 08 коп. за залучення експерта на проведення судової товарознавчої експертизи.
До набрання вироком законної сили ОСОБА_5 залишити запобіжний захід тримання під вартою.
Зарахувати у строк покарання ОСОБА_5 строк його попереднього ув`язнення з 23.08.2022 року по день набрання вироком законної сили, з розрахунку один день попереднього ув`язнення за один день позбавлення волі.
Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано.
У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.
Вирок може бути оскаржено до Запорізького апеляційного суду через Комунарський районний суд м. Запоріжжя протягом тридцяти днів з моменту його проголошення.
Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору.
Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку суду.
Копію вироку не пізніше наступного дня після ухвалення надіслати учасникам судового провадження, які не були присутні у судовому засіданні.

Суддя Комунарського районного суду
м. Запоріжжя ОСОБА_1