Провадження № 1-кп/201/951/2022
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 січня 2023 року м. Дніпро

Жовтневий районний суд м. Дніпропетровська у складі судді ОСОБА_1 , при секретарі судового засідання ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська угоду про визнання винуватості у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0001725 від 05.12.2022 року по обвинуваченню:

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Дніпропетровськ, громадянина України, маючого середньо освіту, на утриманні малолітніх/неповнолітніх дітей не маючого, одруженого, проживаючого та зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , військовослужбовця військової служби за мобілізацією - водій військової частини НОМЕР_1 , військове звання солдат, в силу ст. 89 КК України не судимого,

обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України,

В судовому засіданні приймали участь:

прокурор ОСОБА_4

обвинувачений ОСОБА_3

захисник ОСОБА_5

потерпілий ОСОБА_6

ВСТАНОВИВ:

Відповідно до ст. 1 Закону України «Про Оборону України» воєнний стан - це особливий правовий режим, що вводиться в Україні або в окремих її місцевостях у разі збройної агресії чи загрози нападу, небезпеки державній незалежності України, її територіальній цілісності та передбачає надання відповідним органам державної влади, військовому командуванню та органам місцевого самоврядування повноважень, необхідних для відвернення загрози та забезпечення національної безпеки, а також тимчасове, зумовлене загрозою, обмеження конституційних прав і свобод людини і громадянина та прав і законних інтересів юридичних осіб із зазначенням строку дії цих обмежень.

Відповідно до ст. 4 Закону України «Про Оборону України» у разі збройної агресії проти України або загрози нападу на Україну Президент України приймає рішення про загальну або часткову мобілізацію, введення воєнного стану в Україні або окремих її місцевостях, застосування Збройних Сил України, інших військових формувань, утворених відповідно до законів України, подає його Верховній Раді України на схвалення чи затвердження, а також вносить до Верховної Ради України подання про оголошення стану війни.

Органи державної влади та органи військового управління, не чекаючи оголошення стану війни, вживають заходів для відсічі агресії. На підставі відповідного рішення Президента України Збройні Сили України разом з іншими військовими формуваннями розпочинають воєнні дії, у тому числі проведення спеціальних операцій (розвідувальних, інформаційно-психологічних тощо) у кіберпросторі.

З моменту оголошення стану війни чи фактичного початку воєнних дій настає воєнний час, який закінчується у день і час припинення стану війни.

У зв`язку із збройною агресією російської федерації проти України Указом Президента України №64/2022 із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року строком на 30 діб в Україні введено воєнний стан, який в подальшому продовжено та який діє на теперішній час.

04 грудня 2022 року приблизно о 10 годині 00 хвилин ОСОБА_3 , перебуваючи за місцем свого мешкання за адресою: АДРЕСА_1 , зустрів раніше незнайомого ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , який прийшов за вказаною адресою, з метою відремонтувати пральну машинку. В ході розмови з останнім ОСОБА_3 побачив у потерпілого ОСОБА_6 в правій зовнішній кишені його куртки мобільний телефон Samsung Galaxy M20, вартістю 3650 грн 00 коп, внаслідок чого у ОСОБА_3 раптово виник злочинний умисел, спрямований на таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинене в умовах воєнного стану та останній визначив вказаний мобільний телефон як об`єкт свого злочинного посягання.

Далі, ОСОБА_3 , перебуваючи у вказаному місці та у вказаний час, реалізовуючи свій раптово виниклий злочинний умисел, направлений на таємне викрадення чужого майна, з корисливих мотивів та особистої зацікавленості, переконавшись, що потерпілий ОСОБА_6 займається ремонтом пральної машинки та не спостерігає за його діями, тобто впевнився, що його дії є таємними для оточуючих, своєю правою рукою взяв з правої зовнішньої кишені куртки ОСОБА_6 , яка лежала на дивані мобільний телефон Samsung Galaxy M20, який належить потерпілому ОСОБА_6 . Доводячи свій злочинний умисел до кінця, ОСОБА_3 , діючи умисно, з корисливих мотивів та особистої зацікавленості та утримуючи при собі викрадене майно місце вчинення злочину покинув, розпорядившись викраденим майном на власний розсуд, чим спричинив потерпілому ОСОБА_6 матеріальні збитки на загальну суму 3650 грн 00 коп.

Дії ОСОБА_3 кваліфіковано за ч. 4 ст. 185 КК України - таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинене в умовах воєнного стану.

09.01.2023 року між прокурором Дніпровської спеціалізованої прокуратури у військовій та оборонній сфері ОСОБА_4 та обвинуваченим ОСОБА_3 за участю адвоката ОСОБА_5 , за згодою потерпілого ОСОБА_6 , укладено угоду про визнання винуватості у відповідності до вимог ст. 472 КПК України.

Згідно даної угоди прокурор та обвинувачений дійшли згоди щодо правової кваліфікації дій обвинуваченого за ч. 4 ст. 185 КК України, істотних для даного кримінального провадження обставин, обвинувачений беззастережно визнав свою винуватість у зазначеному діянні. Також вказаною угодою визначено покарання, яке повинен понести ОСОБА_3 , у вигляді позбавлення волі із застосуванням ст. 69 КК України на строк один рік.

В угоді передбачені наслідки укладення та затвердження угоди про визнання винуватості, встановлені статтею 473 КПК України, та наслідки її невиконання.

У судовому засіданні:

-потерпілий ОСОБА_6 підтвердив, що дійсно надав прокурору згоду на укладання ним угоди про визнання винуватості, просив її затвердити. Судом вказана згода досліджена;

-прокурор підтримав укладену з обвинуваченим ОСОБА_3 угоду про визнання винуватості і просив її затвердити.

-обвинувачений ОСОБА_3 вину у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення визнав повністю, фактичні обставини справи, встановлені під час досудового розслідування, не оспорював. Зазначив, що він цілком розуміє характер обвинувачення, яке йому пред`явлено. Крім того зазначив, що він розуміє надані йому законом права, визначені ч. 4 ст. 474 КПК України, розуміє наслідки укладення та затвердження угоди про визнання винуватості, визначені ст. 473 КПК України, наслідки її не виконання, передбачені ст. 476 КПК України. Пояснив, що здатний реально виконати взяті на себе відповідно до угоди зобов`язання. Просив затвердити угоду про визнання винуватості, яку уклав добровільно та призначити узгоджене покарання.

-Захисник ОСОБА_5 зазначив, що при укладенні угоди про визнання винуватості дотримані вимоги закону, просив угоду про визнання винуватості затвердити і призначити обвинуваченому узгоджене в угоді покарання.

Заслухавши думку сторін кримінального провадження, після роз`яснення сторонам частини 4 ст. 474 КПК України та на виконання вимог частин 6, 7 вказаної статті, перевіривши умови укладання угоди про визнання винуватості, відповідність угоди за змістом вимогам процесуального законодавства, роз`яснивши та з`ясувавши у обвинувачуваного про повне розуміння ним його процесуальних прав, добровільності та відсутності будь-яких обставин, які примусили його погодитися на підписання угоди про визнання винуватості, характеру висунутого ОСОБА_3 обвинувачення, виду і розміру покарання та наслідки постановлення вироку на підставі угоди про визнання винуватості, суд дійшов висновку про те, що у даному провадженні можливо затвердити надану угоду про визнання винуватості з наступних підстав.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 468 КПК України у кримінальному провадженні може бути укладена угода між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим про визнання винуватості.

Згідно ч. 4 ст. 469 КПК України угода про визнання винуватості між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим може бути укладена у провадженні щодо кримінальних проступків, нетяжких злочинів, тяжких злочинів (п.1); особливо тяжких злочинів, віднесених до підслідності Національного антикорупційного бюро України за умови викриття підозрюваним чи обвинуваченим іншої особи у вчиненні злочину, віднесеного до підслідності Національного антикорупційного бюро України, якщо інформація щодо вчинення такою особою злочину буде підтверджена доказами (п.2); особливо тяжких злочинів, вчинених за попередньою змовою групою осіб, організованою групою чи злочинною організацією або терористичною групою за умови викриття підозрюваним, який не є організатором такої групи або організації, злочинних дій інших учасників групи чи інших, вчинених групою або організацією злочинів, якщо повідомлена інформація буде підтверджена доказами. Угода про визнання винуватості між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим може бути укладена щодо кримінальних проступків, злочинів, внаслідок яких шкода завдана лише державним чи суспільним інтересам. Укладення угоди про визнання винуватості у кримінальному провадженні щодо уповноваженої особи юридичної особи, яка вчинила кримінальне правопорушення, у зв`язку з яким здійснюється провадження щодо юридичної особи, а також у кримінальному провадженні щодо кримінальних правопорушень, внаслідок яких шкода завдана державним чи суспільним інтересам або правам та інтересам окремих осіб, у яких беруть участь потерпілий або потерпілі, не допускається, крім випадків надання всіма потерпілими письмової згоди прокурору на укладення ними угоди (п.3).

Судом встановлено, що ОСОБА_3 обґрунтовано обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України, що відповідно до вимог ч. 4 ст. 469 КПК України, передбачає можливість укладання угоди про визнання винуватості у кримінальному провадженні.

Відповідно до ч. 4 ст. 469 КПК України, враховуючи що кримінальне правопорушення відноситься до тяжкого злочину, надання потерпілим письмової згоди прокурору на укладення ними угоди може бути підставою для укладання угоди про визнання винуватості між прокурором і обвинуваченим.

Відповідно до п. 1 ст. 475 КПК України якщо суд переконається, що угода може бути затверджена, він ухвалює вирок, яким затверджує угоду і призначає узгоджену сторонами міру покарання.

Таким чином судом встановлено, що угода, укладена між прокурором та обвинуваченим за участю захисника 09.01.2023 року, проти укладання якої потерпілий не заперечував, відповідає вимогам КПК України.

Дії обвинуваченого ОСОБА_3 за ч. 4 ст. 185 КК України кваліфіковано правильно.

Умови угоди не суперечать інтересам суспільства і не порушуються права, свободи чи інтереси сторін або інших осіб.

Угода укладена добровільно та не є наслідком застосування насильства, примусу або погроз.

Потерпілий надав письмову згоду на укладання угоди і претензій матеріального характеру до обвинуваченого не має.

Сторони кримінального провадження розуміють наслідки затвердження даної угоди щодо обмежень в частині оскарження вироку.

Обвинувачений свою провину визнає повністю, зазначив, що може виконати взяті на себе за угодою зобов`язання, фактичні підстави для визнання винуватості наявні, узгоджена міра покарання відповідає загальним засадам призначення покарання, визначених ст. 65 КК України.

При призначенні покарання суд враховує ступінь тяжкості скоєного кримінального правопорушення, обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання, відомості про особу обвинуваченого, який раніше не судимий, на обліку лікаря-нарколога не перебуває, втім перебуває на обліку лікаря-психіатра з лікування алкогольної залежності.

Обставинами, які пом`якшують покарання обвинуваченому, суд визнає щире каяття, активне сприяння розкриттю кримінального правопорушення, добровільне відшкодування завданого збитку.

Обставин, які обтяжують покарання, не встановлено.

Відповідно до положень ст. 69 КК України за наявності кількох обставин, що пом`якшують покарання та істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, з урахуванням особи винного, суд, умотивувавши своє рішення, може крім випадків засудження за корупційне кримінальне правопорушення, призначити основне покарання, нижче від найнижчої межі, встановленої в санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини цього кодексу, або перейти до іншого, більш м`якого виду основного покарання, не зазначеного в санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини цього Кодексу за це кримінальне правопорушення.

При призначенні покарання ОСОБА_3 за ч. 4 ст. 185 КК України, суд враховує наявність декількох обставин, що пом`якшують покарання обвинуваченому, а саме: щире каяття, активне сприяння розкриттю кримінального правопорушення, добровільне відшкодування завданого збитку, а також перебування на військовій службі, що істотно знижує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення та вважає за можливе затвердити угоду про визнання винуватості із призначенням ОСОБА_3 узгодженого сторонами покарання із застосуванням ст. 69 КК України у вигляді одного року позбавлення волі, оскільки саме таке покарання, на думку суду, буде найбільш необхідним і достатнім для його виправлення та попередження скоєння ним нових злочинів.

Цивільний позов не заявлений.

Питання щодо процесуальних витрат у кримінальному провадженні слід вирішити відповідно до ст. 124 КПК України.

Питання речових доказів слід вирішити відповідно до вимог ст. 100 КПК України.

Враховуючи, що ОСОБА_3 покарання призначено у вигляді реального позбавлення волі, суд вбачає наявність ризику ухилення ОСОБА_3 від відбування покарання, пов`язаний із призначенням йому реальної міри покарання, та наявність ризику продовження злочинної діяльності. Відтак, єдиним дієвим заходом, який може забезпечити належну процесуальну поведінку ОСОБА_3 та виконання ним процесуальних обов`язків, є тримання під вартою до набрання вироком законної сили.

Тому до набрання вироком законної сили слід застосувати до ОСОБА_3 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, затримавши його в залі суду негайно.

Керуючись ст.ст. 314, 369-371, 373, 374, 472-476 КПК України, суд

УХВАЛИВ:

Затвердити угоду про визнання винуватості, укладену 09.01.2023 року між прокурором Дніпровської спеціалізованої прокуратури у військовій та оборонній сфері ОСОБА_4 та обвинуваченим ОСОБА_3 за участю адвоката ОСОБА_5 , за згодою потерпілого ОСОБА_6 .

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України, та призначити йому узгоджену сторонами міру покарання із застосуванням ст. 69 КК України у вигляді позбавлення волі на строк 1 (один) рік.

Стягнути з ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на користь держави витрати на проведення судово-товарознавчої експертизи в сумі 170,00 грн.

До набрання вироком законної сили застосувати до ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, затримавши його в залі суду негайно.

Строк відбування покарання ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , обчислювати з моменту фактичного затримання.

Цивільний позов не пред`явлений.

Речові докази:

- мобільний телефон Samsung Galaxy M20, переданий на відповідальне зберігання потерпілому ОСОБА_6 (а.п. 19), - залишити останньому за належністю;

- CD-R диски з відеозаписами у кількості 3 шт залишити на зберіганні в матеріалах кримінального провадження (а.п. 43, 67, 82);

Роз`яснити ОСОБА_3 , що умисне невиконання угоди є підставою для притягнення до відповідальності, встановленої законом.

Вирок суду на підставі угоди між прокурором та обвинуваченим про визнання винуватості може бути оскаржений до Дніпровського апеляційного суду з підстав, передбачених ч. 4 ст. 394 КПК України:

- обвинуваченим та його захисником виключно з підстав: призначення судом покарання, суворішого ніж узгоджене сторонами угоди, ухвалення вироку без його згоди на призначення покарання, невиконання судом вимог, встановлених частинами 4, 6, 7 ст. 474 КПК України, у тому числі, не роз`яснення йому наслідків укладення угоди;

- прокурором виключно з підстав: призначення покарання менш суворого, ніж узгоджене сторонами угоди, затвердження судом угоди у провадженні, в якому угода не може бути укладена.

Оскарження вироку з підстав розгляду провадження за відсутності учасників судового провадження, не дослідження доказів у судовому засіданні або з метою оспорити встановлені досудовим розслідуванням обставин не допускається.

Апеляційна скарга на вирок може бути подана до Дніпровського апеляційного суду через Жовтневий районний суд м. Дніпропетровська протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Копія вироку в порядку ст. 376 КПК України негайно після його проголошення вручається обвинуваченому та прокурору і не пізніше наступного дня після ухвалення надсилається учасникам судового провадження, які не були присутніми в судовому засіданні.

Суддя ОСОБА_1