ТЕРНОПІЛЬСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-сс/817/314/22 Доповідач - ОСОБА_2
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

16 листопада 2022 р. Колегія суддів Тернопільського апеляційного суду в складі:

головуючого судді - ОСОБА_2 ,

суддів - ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

з участю - секретаря ОСОБА_5

прокурора ОСОБА_6

захисника ОСОБА_7

підозрюваного ОСОБА_8

розглянула у відкритому судовому засіданні в м.Тернополі в режимі відеоконференції, матеріали кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0001689 від 29 жовтня 2022 року, за апеляційною скаргою захисника підозрюваного ОСОБА_8 адвоката ОСОБА_7 на ухвалу слідчого судді Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 31 жовтня 2022 року про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою,

в с т а н о в и л а:

Ухвалою слідчого судді Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 31 жовтня 2022 року частково задоволено клопотання старшого слідчого СВ Тернопільського РУП ГУНП в Тернопільській області ОСОБА_9 , погоджене прокурором Тернопільської окружної прокуратури прокуратури ОСОБА_6 , та застосовано до підозрюваного
ОСОБА_8 ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Вербів, Бережанського району, Тернопільської області, громадянина України, з повною середньою освітою, неодруженого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого
запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.

Встановлено строк дії ухвали до 23 год. 59 хв 28 грудня 2022 року.

Як слідує з матеріалів провадження, слідчим відділом Тернопільського РУП Головного управління Національної поліції України в Тернопільській області здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0001689 від 29 жовтня 2022 року за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч.3 ст.15 ч.1 ст.152, ч.4 ст.185 КК України.
Досудовим розслідуванням встановлено, що 28.10.2022 року близько 19 год. 15 хв. у ОСОБА_8 , який перебував на території КНП Тернопільска обласна психоневрологічна лікарня ТОР, на вулиці Тролейбусна, 14 в м. Тернополі та побачив раніше невідому йому ОСОБА_10 , виник злочинний умисел, спрямований на вчинення дій сексуального характеру, пов`язаних із вагінальним, анальним або оральним проникненням в тіло іншої особи з використанням геніталій або буль-якого іншого предмета, без добровільної згоди потерпілої (зґвалтування).
Реалізуючи свій злочинний умисел, 28.10.2022 р. близько 19:15 год. ОСОБА_8 , перебуваючи на території КНП «Тернопільська обласна психоневрологічна лікарня» ТОР, на вул. Тролейбусна, 14 в місті Тернополі, підійшов до раніше незнайомої йому ОСОБА_10 , яка йшла йому на зустріч та запропонував їй вступити з ним у статеві зносини, на що остання відмовилась.
Після цього ОСОБА_8 , використовуючи перевагу у фізичній силі, з метою подолання опору, пригнічення волі та зґвалтування потерпілої, словесно примушуючи останню до вступу в статевий зв`язок з ним, повалив її на землю, заліз зверху та застосовував фізичне насильство, яке виразилося в нанесенні неодноразових ударів по руках, здавлюванні шиї та охвачуванні обох рук, після чого почав скидати з неї одяг. Проте довести свій злочинний намір ОСОБА_8 до кінця не зміг, так як ОСОБА_10 , чинивши опір, нанесла йому удари руками по обличчю, спричинивши болісні відчуття, вирвалася від нього та втекла з місця події.
Таким чином ОСОБА_8 обґрунтовано підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 15 ч. 1 ст. 152 КК України - незакінчений замах на зґвалтування, тобто вчинення дій сексуального характеру, пов`язаних із вагінальним, анальним, або оральним проникненням в тіло іншої особи з використанням геніталій або будь-якого іншого предмета, без добровільної згоди потерпілої особи (згвалтування).
Крім цього, Верховною Радою України 24.02.2022 р. прийнято Закон України «Про затвердження Указу Президента України «Про введення воєнного стану в Україні»» № 2102-ІХ, яким затверджено Указ Президента України № 64/2022 від 24.02.2022 р. «Про введення воєнного стану в Україні», відповідно до якого в Україні введено воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24.02.2022 р.
В подальшому, Верховною Радою України 15.08.2022 р. прийнято Закон України «Про затвердження Указу Президента України «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні»» № 2212-ІХ, яким затверджено Указ Президента України № 259/2022 від 18.04.2022 р. «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні», відповідно до якого в Україні введено воєнний стан з 05 години 30 хвилин 23.08.2022 р. строком на 90 діб, у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України.
Досудовим розслідуванням встановлено, що 29.10.2022 р. близько 19 год. 30 хв. внаслідок противоправних дій ОСОБА_8 , які виразились у замаху на зґвалтування ОСОБА_10 , остання втікаючи від нього, залишила на землі на території КНП «Тернопільська обласна психоневрологічна лікарня» ТОР, по вул. Тролейбусна, 14 в місті Тернополі, свою куртку, в якій знаходились грошові кошти та банківська картка «Приватбанк». В цей час у ОСОБА_8 виник злочинний умисел, спрямований на таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинена в умовах воєнного стану.
Реалізуючи свій злочинний умисел, 29.10.2022 р. близько 19 год 30 хв. ОСОБА_8 , перебуваючи на території КНП «Тернопільська обласна психоневрологічна лікарня» ТОР, на вул. Тролейбусна, 14 в місті Тернополі, переконавшись, що за ним ніхто не спостерігає та його дії не будуть помічені сторонніми особами, усвідомлюючи протиправний характер своїх дій та настання суспільно-небезпечних наслідків, маючи на меті обернути на свою користь чуже майно, умисно з корисливих мотивів, таємно викрав із залишеної куртки ОСОБА_10 банківську карту для виплат «Приват Банк» № НОМЕР_1 та грошові кошти у сумі 775 грн., викраденим розпорядився на власний розсуд.
Таким чином, ОСОБА_8 обгрунтовано підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України - таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинена в умовах воєнного стану.
29 жовтня 2022 р. ОСОБА_8 затримано в порядку ст. 208 КПК України за підозрою у вчинені кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 186 КК України.
29 жовтня 2022 р. ОСОБА_8 повідомлено про підозру у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 15 ч. 1 ст. 152, ч. 4 ст. 185 КК України.
В апеляційній скарзі захисник підозрюваного ОСОБА_8 адвокат ОСОБА_11 вважає ухвалу слідчого судді необґрунтованою та незаконною.
Вказує, що слідчим суддею не було обґрунтовано в чому саме полягають ризики, передбачені ст.177 КПК України, а лише формально їх описано з посиланням на припущення.
На думку апелянта, слідчим суддею належним чином не враховано, що підозрюваний є особою зрілого віку, має постійне місце проживання, міцні соціальні зв`язки, страждає психічними розладами.
Стверджує, що слідчий суддя необґрунтовано врахував суворість покарання передбаченого за вчинення інкримінованого ОСОБА_8 злочину, як одну з підстав тримання його під вартою, що суперечить практиці Європейського суду з прав людини.
Просить скасувати ухвалу слідчого судді Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 31 жовтня 2022 року та постановити нову, якою відмовити у задоволенні клопотання про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою, а також задовольнити скаргу на незаконне затримання.
Заслухавши суддю-доповідача; підозрюваного ОСОБА_8 та його захисника ОСОБА_7 , які підтримали подану апеляційну скаргу і, з наведених у ній мотивів, просять скасувати оскаржувану ухвалу слідчого судді місцевого суду та постановити нову, якою відмовити у задоволенні клопотання слідчого про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою і обрати ОСОБА_8 запобіжний захід не пов`язаний з утриманням під вартою; міркування прокурора, який вважає ухвалу суду першої інстанції законною та обґрунтованою і тому просить залишити її без зміни та відмовити в задоволенні апеляційної скарги; дослідивши матеріали кримінального провадження, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що у її задоволенні слід відмовити, виходячи з наступного.
Розглядаючи питання про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою, суд першої інстанції, для прийняття законного й обґрунтованого рішення, відповідно до ст. ст. 178, 199 КПК України та практики ЄСПЛ, повинен врахувати тяжкість кримінального правопорушення, у вчиненні якого підозрюється чи обвинувачується особа та особисті обставини життя особи, які можуть свідчити на користь збільшення (зменшення) ризику переховування від правосуддя чи інших способів неналежної процесуальної поведінки. При цьому наявність підстав для тримання особи під вартою має оцінюватись в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин. Тримання особи під вартою завжди може бути виправдано за наявності ознак того, що цього вимагають справжні інтереси суспільства, які, незважаючи на існування презумпції невинуватості, переважають інтереси забезпечення поваги до особистої свободи.
Відповідно до положень ст.ст. 177, 178 КПК України підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може переховуватися від органів досудового розслідування та або суду; знищити або сховати будь яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального провадження; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; продовжити кримінальне правопорушення чи вчинити інше.
Виходячи з положень ч.1 ст.199 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про:
- наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення;
- наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених ст.177 цього Кодексу і на які вказує слідчий, прокурор;
- недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.
Також, суд повинен враховувати, що відповідно до ч.3 ст.176, ч.1 ст.183 КПК України найбільш суворим запобіжним заходом є тримання під вартою, який є винятковим та застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст.177 КПК України.
Виходячи з аналізу матеріалів кримінального провадження та клопотання слідчого про застосування запобіжного заходу, колегія суддів погоджується з висновком слідчого судді, що обрання підозрюваному ОСОБА_8 запобіжного заходу у виді тримання під вартою на даний час відповідає його особі, характеру та тяжкості інкримінованих йому кримінальних правопорушень, а обрання більш м`якого запобіжного заходу не зможе попередити ризики його неналежної процесуальної поведінки.
Колегія суддів вважає, що суд першої інстанції дійшов правильного висновку, що наведені у клопотанні слідчого обставини, які підтверджуються доданими до нього документами, що були предметом дослідження суду, з достатньою повнотою свідчать про наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_8 кримінальних правопорушень, передбачених ч.3 ст.15 ч.1 ст.152, ч.4 ст.185 КК України
Апеляційний суд звертає увагу, що Відповідно до практики Європейського суду з прав людини вимога розумної підозри передбачає наявність доказів, які об`єктивно зв`язують підозрюваного з певним злочином і вони не повинні бути достатніми, щоб забезпечити засудження, але мають бути достатніми, щоб виправдати подальше розслідування або висунення звинувачення.
Окрім того, згідно рішення ЄСПЛ у справі «Fox, Campbell and Hartley v. the United Kingdom» стандарт доказування «обґрунтована підозра» передбачає існування фактів чи інформації, які б переконали об`єктивного спостерігача, що відповідна особа могла вчинити кримінальне правопорушення.
Аналіз матеріалів кримінального провадження та безпосередньо оскаржуваного апелянтом рішення місцевого суду, дає підстави колегії суддів для висновку, що на даній стадії кримінального провадження при вирішенні питання про обрання підозрюваному запобіжного заходу, стандарт доказування «обґрунтована підозра» дотримано як слідчим, який звернувся до суду з відповідним клопотання, так і слідчим суддею, при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу у виді тримання під вартою підозрюваному ОСОБА_8 .
Також місцевий суд дійшов правильного висновку, що застосування на даній стадії більш м`яких запобіжних заходів не є можливим, так як вони не зможуть запобігти ризикам передбаченим ст.177 КПК України, зокрема ризику переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; незаконно впливати на потерпілу та свідків у даному кримінальному провадженні.
Кожен з цих ризиків слідчим суддею належним чином досліджено та відповідно аргументовано у судовому рішенні.
На думку колегії суддів, обираючи запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, судом першої інстанції у повній мірі та у визначеному законом порядку враховано особу підозрюваного, його слабкі соціальні зв`язки, а також всі обставини справи, з якими закон пов`язує вирішення такого питання.
Доводи сторони захисту про те, що слідчим суддею не було обґрунтовано в чому саме полягають ризики, передбачені ст.177 КПК України, а лише формально їх описано з посиланням на припущення, є безпідставними і спростовуються змістом судового рішення, в якому наведено детальний аналіз кожного ризику, врахованого слідчим судде, а також мотиви, з яких він прийнятий до уваги при обранні запобіжного заходу у виді тримання під вартою.
Непереконливими є твердження апелянта стосовно того, що зрілий вік підозрюваного, наявність постійного місця проживання, міцні соціальні зв`язки і наявність психічними розладів давали підстави обрати ОСОБА_8 менш суворий запобіжний захід, оскільки вказані обставини жодним чином не зменшують встановлені судом ризики його неналежної процесуальної поведінки.
Враховуючи викладене, колегія суддів приходить до переконання, що доводи апеляційної скарги щодо незаконності та необґрунтованості ухвали слідчого судді не заслуговують на увагу, оскільки слідчий суддя при розгляді клопотання про обрання запобіжного заходу у виді тримання під вартою належним чином дослідив усі обставини, з якими закон пов`язує можливість застосування даного виду запобіжного заходу.

Порушень вимог КПК України, які б могли стати підставою для зміни ухвали слідчого судді, по справі не встановлено.
Що стосується доводів захисника ОСОБА_7 про незаконне затримання ОСОБА_8 , то це питання вирішено слідчим суддею місцевого суду шляхом скерування копії ухвали суду про застосування запобіжного заходу відносно ОСОБА_8 до Тернопільської обласної прокуратури для вирішення питань щодо дослідження обставин затримання ОСОБА_8 , про що зазначав адвокат в судовому засіданні.

За таких обставин, колегія суддів вважає ухвалу слідчого судді Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 31 жовтня 2022 року про обрання запобіжного заходу у виді тримання під вартою підозрюваному ОСОБА_8 законною та обґрунтованою і підстав для її скасування, про що ставлять питання в апеляційній скарзі адвокат ОСОБА_7 , не вбачає.

На підставі наведеного, керуючись ст.ст.404, 405, 422 КПК України, колегія суддів,
у х в а л и л а:

Апеляційну скаргу захисника підозрюваного ОСОБА_8 адвоката ОСОБА_7 залишити без задоволення, а ухвалу слідчого судді Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 31 жовтня 2022 року про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно підозрюваного ОСОБА_8 без змін.
Ухвала остаточна, оскарженню не підлягає.

Головуючий

Судді