ХМЕЛЬНИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 грудня 2022 року

м. Хмельницький

Справа № 686/24041/22

Провадження № 11-сс/4820/563/22

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Хмельницького апеляційного суду в складі:

судді - доповідача ОСОБА_1 ,

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

з участю секретаря
судового засідання ОСОБА_4 ,

прокурора ОСОБА_5 ,

представника володільця майна - адвоката ОСОБА_6 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні, в місті Хмельницькому, апеляційну скаргу прокурора ОСОБА_7 на ухвалу слідчого судді Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 25 листопада 2022 року про арешт майна,

в с т а н о в и л а:

Цією ухвалою у задоволенні клопотання заступника начальника відділу Хмельницької обласної прокуратури ОСОБА_7 про накладення арешту на автомобілі: марки «Nissan Terrana II», синього кольору, н.з. НОМЕР_1 , vin-КОД НОМЕР_2 , марки «VOLVO ХС-90», червоного кольору, н.з. НОМЕР_3 , vin-код НОМЕР_4 , марки «Volkswagen Transporter» блакитного кольору, н.з. НОМЕР_5 , Vіn-код НОМЕР_6 , з позбавленням права на їх відчуження, розпорядження та користування, з метою збереження речових доказів, відмовлено.

Слідчий суддя мотивував своє рішення тим, що оскільки не ухвалювалося рішення про надання дозволу на проведення огляду, позаяк слідчий не звертався до слідчого судді із клопотанням про надання дозволу на проведення огляду, який відбувався за відсутності згоди особи-володільця майна, відповідно до положень ч. 3 ст. 233 КПК України, тимчасово вилучене, в ході проведення вказаного огляду, майно отримано із порушенням процесуальних норм, що має наслідком визнання їх недопустимими, а тому слід відмовити у задоволенні клопотання прокурора про накладення арешту на майно у кримінальному провадженні.

Не погоджуючись з рішенням слідчого судді, прокурор подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати оскаржувану ухвалу слідчого судді та постановити нову, якою накласти арешт на автомобілі марки марки «Nissan Terrana II», синього кольору, н.з. НОМЕР_1 , vin-КОД НОМЕР_2 , марки «VOLVO ХС-90», червоного кольору, н.з. НОМЕР_3 , vin-код НОМЕР_4 , марки «Volkswagen Transporter» блакитного кольору, н.з. НОМЕР_5 , Vіn-код НОМЕР_6 , з метою забезпечення збереження речових доказів.

Вважає, що ухвала слідчого судді є незаконною і безпідставною, оскільки вищевказані автомобілі, після проведення негласної слідчої (розшукової) дії - контроль за вчиненням злочину у формі контрольованої закупки, вже перебували у віддані правоохоронних органів, і слідчий провів їх огляд лише з метою переконатися, що саме ці транспортні засоби були предметом контрольованої закупки та відповідно предметом злочину, щоб в подальшому визнати їх речовими доказами.

Крім того, їх було поміщено на спеціальний майданчик ГУНП в Хмельницькій області та постановою слідчого від 19.11.2022 року вони долучені до кримінального провадження в якості речових доказів, так як є предметом вчинення вказаного злочину та можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються в ході досудового розслідування.

З метою збереження речових доказів є необхідність у накладенні арешту на автомобілі марки «Nissan Terrana II», синього кольору, н.з. НОМЕР_1 , vin-КОД НОМЕР_2 , марки «VOLVO ХС-90», червоного кольору, н.з. НОМЕР_3 , vin-код НОМЕР_4 , марки «Volkswagen Transporter» блакитного кольору, н.з. НОМЕР_5 , Vіn-код НОМЕР_6 , які були предметом негласної слідчої (розшукової) дії - контроль за вчиненням злочину у формі контрольованої закупки транспортних засобів.

На думку апелянта, слідчий суддя незаконно вказує на недопустимість доказу - огляду місця події від 18.11.2022 року, оскільки, відповідно до ст. 89 КПК України, лише суд вирішує питання допустимості доказів під час їх оцінки в нарадчій кімнаті під час ухвалення судового рішення.

Заслухавши доповідь судді, прокурора на підтримку доводів апеляційної скарги, представника володільця майна адвоката ОСОБА_6 , яка заперечувала проти задоволення апеляційної скарги, перевіривши представлені матеріали судового провадження та кримінального провадження, колегія суддів уважає, що апеляційну скаргу прокурора слід задовольнити з наступних підстав.

Згідно положень ст. 41 Конституції України, кожен має право володіти, користуватись і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним.

У рішенні Європейського суду з прав людини від 07.06.2007 року у справі "Смирнов проти Росії" було висловлено правову позицію про те, що при вирішенні питання про можливість утримання державою речових доказів належить забезпечувати справедливу рівновагу між, з одного боку, суспільним інтересом та правомірною метою, а з іншого боку вимогами охорони фундаментальних прав особи. Для утримання речей державою у кожному випадку має існувати очевидна істотна причина.

Також, у рішенні Європейського суду з прав людини від 23 січня 2014 року у справі "East/West Alliance Limited" проти України" судом наголошено на тому, що перша та найбільш важлива вимога статті 1 Першого протоколу до Конвенції полягає у тому, що будь-яке втручання державного органу у право на мирне володіння майном повинно бути законним (див.також рішення у справі "Іатрідіс проти Греції"). Вимога щодо законності у розумінні Конвенції вимагає дотримання відповідних положень національного законодавства та відповідності принципові верховенства права, що включає свободу від свавілля (див.рішення у справі "Лемуан проти Франції", від 22 вересня 1994 року та "Кушоглу проти Болгарії" від 10 травня 2007 року).

Будь-яке втручання державного органу у право на мирне володіння майном повинно забезпечити «справедливий баланс» між загальним інтересом суспільства та вимогами захисту основоположних прав конкретної особи. Необхідність досягнення такого балансу відображена в цілому в структурі статті 1 Першого протоколу. Необхідного балансу не вдасться досягти, якщо на відповідну особу буде покладено індивідуальний та надмірний тягар (Рішення від 23 вересня 1982 року у справі "Спорронг та Льон рот проти Швеції"). Іншими словами, має існувати обґрунтоване пропорційне співвідношення між засобами, які застосовуються, та метою, яку прагнуть досягти (див. Рішення від 21 лютого 1986 року у справі "Джеймс та інші проти Сполученого Королівства").

Відповідно до положень ст.170 КПК України, арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна.

Згідно з п.1 ч.2 ст.170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення:1) збереження речових доказів; 2) спеціальної конфіскації; 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

За змістом ч.ч.3,11 ст.170 КПК України у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу. Заборона або обмеження користування, розпорядження майном можуть бути застосовані лише у разі,коли існують обставини, які підтверджують, що їхнє застосування призведе до приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі майна.

Згідно з приписами ч.1 ст.98 КПК України речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

З матеріалів провадження убачається, що СУ ГУНП в Хмельницькій області здійснює досудове розслідування у кримінальному провадженні №0000415 від 27 вересня 2022 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 201-2 КК України.

26.09.2022 на адресу СУ ГУНП в Хмельницькій області надійшли матеріали правоохоронних органів про те, що група осіб на території Хмельницької області, під час дії воєнного стану на території України, з метою отримання прибутку, розпоряджаються товарами гуманітарної допомоги у значних розмірах.

18.11.2022 в період часу з 22:31 по 23:23 год. було проведено огляд місця подій за адресою: Хмельницька область Славутський район с. Улашанівка, вул. Шевченка, 104, на АЗС «АРІР», під час якого виявлено та вилучено автомобілі марки «Nissan Terrana II», синього кольору, н.з. НОМЕР_1 , vin-КОД НОМЕР_2 , марки «VOLVO ХС-90», червоного кольору, н.з. НОМЕР_3 , vin-код НОМЕР_4 , марки «Volkswagen Transporter» блакитного кольору, н.з. НОМЕР_5 , Vіn-код НОМЕР_6 , які були предметом негласної слідчої (розшукової) дії - контроль за вчиненням злочину у формі контрольованої закупки транспортних засобів.

Вказані автомобілі ОСОБА_8 ввіз на територію України як гуманітарну допомогу для військовослужбовців ЗСУ, які в подальшому збув за грошові кошти в сумі 550 000 гривень ОСОБА_9 .

В подальшому, вказані автомобілі 19.11.2022 року постановою слідчого долучені до кримінального провадження в якості речових доказів.

Відмовляючи у задоволенні клопотання прокурора, слідчий суддя виходив з того, що слідчий, в порушення вимог ст. 233 КПК України, не звернувся із клопотанням до слідчого судді з метою узаконення огляду транспортних засобів, а тому встановлені внаслідок такого огляду докази є недопустимими.

Разом з тим, колегія суддів уважає такий висновок слідчого судді про недопустимість проведеного огляду вказаного майна, з посиланням на постанову Об`єднаної палати Касаційного кримінального суду Верховного Суду у справі № 359/8596/15-к від 27.11.2020 року поспішним, оскільки у цьому кримінальному провадженні, фактично, огляд вказаних автомобілів не проводився, а з дозволу особи, яка їх реалізувала, і яка для цього власноруч відкрила капот автомобілів та дверцята, звірялись лише vin-коди транспортних засобів.

Крім того, відповідно до вимог ч.1 ст.89 КПК України, суд вирішує питання допустимості доказів під час їх оцінки в нарадчій кімнаті під час ухвалення судового рішення.

А тому, на даному етапі провадження, вирішення питань, які повинен вирішувати суд, під час розгляду кримінального провадження по суті, зокрема, оцінювати докази з точки зору їх достатності і допустимості для визнання особи винною чи невинною у вчиненні злочину є недопустимим, а лише на підставі розумної оцінки сукупності отриманих доказів визначити, що причетність особи до вчинення кримінального правопорушення є вірогідною та достатньою для застосування щодо неї обмежувального заходу.

За наведених вище обставин, колегія суддів вважає обґрунтованими доводи апеляційної скарги прокурора про необхідність скасування ухвали слідчого судді і накладення арешту на вказане майно, оскільки з матеріалів кримінального провадження убачається наявність ризиків, передбачених абз.2 ч.1 ст.170 КПК України та достатніх підстав вважати, що зазначені вище автомобілі є речовими доказами у даному кримінальному провадженні, зберегли на собі його сліди та містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин вчинення кримінального правопорушення, так як не застосування такого заходу забезпечення кримінального провадження як арешт майна може, в подальшому, призвести до відчуження такого майна, його зміни, знищення, тощо, та унеможливить його використання у якості доказів у кримінальному провадженні.

Вимоги клопотання, на даному етапі досудового розслідування, виправдовують втручання у права і інтереси володільця майна з метою забезпечення кримінального провадження.

При цьому належить врахувати, що арешт майна має тимчасовий характер, в межах строку досудового розслідування, який спрямований на ефективне забезпечення його проведення у розумний строк, а межі досудового розслідування у часі чітко визначені ст.219 КПК України.

Таким чином, колегія суддів дійшла до висновку, що спосіб накладення арешту на майно, шляхом заборони відчуження, розпорядження та користування речовими доказами, буде менш обтяжливим та співмірним інтересам володільця майна та дотримання завдань кримінального провадження, згідно норм ст.2 КПК України

Отже, з урахуванням положень п.2 ч.3ст.407 КПК України, колегія суддів дійшла висновку, що ухвала слідчого судді про відмову у задоволені клопотання прокурора у кримінальному провадженні про арешт майна підлягає скасуванню та постановленню нової ухвали про задоволення клопотання прокурора про арешт майна.

Керуючись ст. ст. 98, 170, 171, 172, 404, 422 КПК України, колегія суддів, -

п о с т а н о в и л а :

Ухвалу слідчого судді Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 25 листопада 2022 року, у кримінальному провадженні №0000415 від 27 вересня 2022 року про відмову в задоволені клопотання прокурора про арешт майна, скасувати.

Постановити нову, якою клопотання заступника начальника відділу Хмельницької обласної прокуратури ОСОБА_7 задовольнити.

Накласти арешт на автомобілі: марки «Nissan Terrana II», синього кольору, н.з. НОМЕР_1 , vin-КОД НОМЕР_2 , марки «VOLVO ХС-90», червоного кольору, н.з. НОМЕР_3 , vin-код НОМЕР_4 , марки «Volkswagen Transporter» блакитного кольору, н.з. НОМЕР_5 , Vіn-код НОМЕР_6 , із забороною їх відчуження, розпорядження та користування ними.

Ухвала набирає законної сили негайно після її постановлення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_1 ОСОБА_3