Номер провадження: 11-сс/813/83/23
Головуючий у першій інстанції ОСОБА_1
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06.03.2023 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд у складі:

головуючий суддя ОСОБА_2 ,

судді: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

за участю:

секретаря судового засідання ОСОБА_5 ,

прокурора ОСОБА_6 ,

захисників: ОСОБА_7 , ОСОБА_8 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відео конференції за допомогою платформи «EasyCon» матеріали справи за апеляційною скаргою захисника ОСОБА_8 в інтересах підозрюваного ОСОБА_9 на ухвалу слідчого судді Київського районного суду м. Одеси від 14.12.2022 року в кримінальному провадженні №0000579 від 20.08.2022 року, стосовно:

ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який народився в смт. Дністровськ, Республіки Молдова, громадянина України, офіційно не працюючого, не одруженого, який проживає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

підозрюваного у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 307 КК України,

встановив:

оскарженою ухвалою слідчого судді відмовлено в задоволенні скарги захисника ОСОБА_8 на повідомлення слідчого про підозру ОСОБА_9 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого за ч.2 ст.307 КК України в кримінальному проваджені №0000579 внесеному до ЄРДР 20.08.2022 року.

Мотивуючи прийняте рішення, слідчий суддя зазначив, що доводи сторони захисту про необґрунтованість повідомлення про підозру через недостатність доказів є безпідставними, оскільки стороною захисту не надано будь-яких доказів на підтвердження цих обставин, зокрема не надано повідомлення про підозру, яке оскаржується. Крім того, слідчий суддя в обґрунтування свого рішення послався на те, що стороною обвинувачення також не надано матеріали кримінального провадження для перевірки доводів скарги сторони захисту.

Не погоджуючись з ухвалою слідчого судді захисник ОСОБА_8 звернувся з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати ухвалу слідчого судді та постановити нову, якою задовольнити скаргу та скасувати повідомлення про підозру ОСОБА_9 .

Захисник посилається на те, що повідомлення про підозру не містить точну дату та місце вчинення злочину, що порушує право на захист підозрюваного та право захисників на забезпечення ефективного захисту. Також захисник зазначає, що слідчим суддею під час розгляду скарги, з метою перевірки доводів сторін, не було витребувано та досліджено матеріали досудового розслідування, які підтверджують існування достатніх підстав для повідомлення про підозру.

Заслухавши суддю-доповідача; захисників, які підтримали апеляційну скаргу та просили її задовольнити; прокурора, який частково підтримав апеляційну скаргу захисника, просив скасувати оскаржену ухвалу та призначити новий розгляд скарги сторони захисту в суді першої інстанції; обговоривши доводи апеляційної скарги; провівши судові дебати; апеляційний суд дійшов висновку про таке.

Частина перша ст. 404 КПК України (далі - КПК) передбачає, що суд апеляційної інстанції переглядає рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Відповідно до вимог п.10 ч.1 ст. 303 КПК на досудовому провадженні може бути оскаржене повідомлення слідчого, прокурора про підозру після спливу одного місяця з дня повідомлення особі про підозру у вчиненні кримінального проступку або два місяці з дня повідомлення особі про підозру у вчиненні злочину, але не пізніше закриття прокурором кримінального провадження або звернення до суду з обвинувальним актом підозрюваним, його захисником чи законним представником.

Стаття 2 КПК передбачає, що завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

Відповідно до положень ст. 370 КПК, судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом.

Колегією суддів встановлено, що слідчим суддею не були виконані вимоги процесуального закону щодо застосування належної правової процедури, зокрема в частині порядку та обсягу перевірки законності прийнятого слідчим рішення про повідомлення особі про підозру.

Так, мотивуючи прийняте рішення, слідчий суддя зазначив, що доводи сторони захисту про необґрунтованість повідомлення про підозру через недостатність доказів є безпідставними, оскільки сторони захисту не надано будь-яких доказів на підтвердження цих обставин, зокрема не надано повідомлення про підозру, яке оскаржується. Крім того, слідчий суддя, в обґрунтування свого рішення, послався на те, що стороною обвинувачення також не надано доказів на спростування доводів скарги сторони захисту.

Апеляційний суд визнає необґрунтованими висновки слідчого судді, з огляду на таке.

Доводи апеляційної скарги сторони захисту про те, що слідчий суддя не здійснив перевірку жодного документу, який мав би підтверджувати достатність доказів для повідомлення про підозру, що свідчить про неповноту судового розгляду, заслуговують на увагу.

Статтею 306 КПК визначено порядок розгляду слідчим суддею скарг на рішення, дії чи бездіяльність слідчого чи прокурора під час досудового розслідування, зокрема скарги на рішення, дії чи бездіяльність слідчого чи прокурора розглядаються слідчим суддею місцевого суду згідно з правилами судового розгляду, передбаченими статтями 318-380 цього Кодексу, з урахуванням положень цієї глави; розгляд скарг на рішення, дії чи бездіяльність під час досудового розслідування здійснюється за обов`язкової участі особи, яка подала скаргу, чи її захисника, представника та слідчого чи прокурора, рішення, дії чи бездіяльність яких оскаржується. Відсутність слідчого чи прокурора не є перешкодою для розгляду скарги.

Водночас, на переконання апеляційного суду, ключове місце в системі оскарження повідомлення про підозру належить предмету дослідження, зокрема обставин, які повинні слугувати підставою для задоволення скарги або для відмови в її задоволенні.

Апеляційний суд звертає увагу, що під час розгляду скарги сторони захисту на повідомлення особі про підозру, слідчий суддя, окрім забезпечення участі прокурора та слідчого в судовому засіданні, які мають доводити перед судом наявність обґрунтованої підозри, зобов`язаний витребувати від органу досудового розслідування/прокурора матеріали кримінального провадження та дослідити їх, з метою перевірки доводів скарги.

В даній справі, поза увагою слідчого судді залишилися положення процесуального закону, відповідно до яких слідчий суддя уповноважений здійснювати судовий контроль, перевіряти законність обмеження невід`ємних природних прав особи на свободу, особисту недоторканність і недоторканність права власності, які можуть зазнавати обмежень лише в передбачених законом випадках. Тобто, по суті, слідчий суддя має стати бар`єром від незаконного державного примусу. При цьому, забезпечення дотримання засад змагальності, верховенства права та законності у процесі проведення досудового розслідування є головним орієнтиром слідчого судді.

Такий висновок апеляційного суду кореспондується з вимогами ч.ч.1,2 ст.22 КПК України, відповідно до яких кримінальне провадження здійснюється на основі змагальності, що передбачає самостійне обстоювання стороною обвинувачення і стороною захисту їхніх правових позицій, прав, свобод і законних інтересів засобами, передбаченими цим Кодексом.

Водночас із журналу судового засідання та мотивувальної частини оскарженої ухвали вбачається, що слідчий суддя не дотримався визначеної законом процедури розгляду скарги, зокрема обмежився лише заслуховуванням пояснень сторін кримінального провадження, не витребував та не дослідив матеріали кримінального провадження, з метою перевірки доводів сторони захисту та прокурора на предмет наявності або відсутності доказів на підтвердження обгрутовангості підозри.

При цьому, слідчий суддя, мотивуючи своє рішення про відмову в задоволенні скарги на повідомлення про підозру, послався на те, що прокурором та стороною захисту не було надано слідчому судді матеріалів кримінального провадження на підтвердження їх доводів.

Застосований підхід слідчого судді до розгляду скарги на повідомлення про підозру, на переконання апеляційного суду, свідчить про фактичне незабезпечення слідчим суддею процесуальної реалізації положень КПК щодо застосування належної правової процедури в частині порядку та обсягу перевірки законності прийнятого слідчим рішення про повідомлення особі про підозру.

Таким чином, слід констатувати, що в оскарженій ухвалі оцінка достатності доказів для підозри ґрунтується виключно на факті існування самого повідомлення про підозру, без оцінки інших матеріалів - зокрема, доказів сторони обвинувачення, на підставі яких особу повідомлено про підозру, що суперечить вимогам ст. 370 КПК.

Встановлені колегією суддів обставини свідчать про те, що слідчий суддя проігнорував вимоги п.3 ч.1 ст.276 КПК, відповідно до яких орган досудового розслідування мав довести наявність підстав для повідомлення особі про підозру та надати суду відповідні докази, а слідчий суддя, у свою чергу, мав їх перевірити.

Апеляційний суд звертає увагу, що слідчим суддею під час розгляду скарги на повідомлення про підозру не були враховані правові висновки Другої судової палати ККС у складі ВС, викладені в постанові від 24.11.2020 року (справа №264/7638/19), в якій ВС визнав порушенням права на справедливий суд, який унеможливлює перевірку законності та обґрунтованості процесуального рішення, без витребування та дослідження матеріалів кримінального провадження.

Обставини даної справи свідчать про невиконання слідчим суддею вимог процесуального закону щодо повного та об`єктивного з`ясування обставин справи та перевірки доказів, що не давало слідчому судді в необхідній та достатній мірі встановити обставини справи для прийняття законного та обґрунтованого рішення.

Встановлені апеляційним судом порушення, які полягали у позбавлені гарантованих Конституцією України та КПК прав учасників процесу та недотримання визначеної законом процедури судочинства визнаються апеляційним судом істотними (ч.1 ст.412 КПК) та такими, що тягнуть за собою скасування оскарженої ухвали.

Водночас згідно п. 1 ч. 1 ст. 415 КПК України суд апеляційної інстанції скасовує вирок чи ухвалу суду і призначає новий розгляд у суді першої інстанції, якщо встановлено порушення, передбачені пунктами 2, 3, 4, 5, 6, 7 частини другою ст. 412 цього Кодексу.

Оскільки діючим КПК не регулює дії апеляційного суду у разі встановлення істотних порушень вимог КПК України, які тягнуть за собою скасування ухвали слідчого судді та з урахуванням неможливості прийняття апеляційним судом остаточного рішення по суті справи, зокрема в зв`язку з відсутністю фактичного розгляду скарги по суті в суді першої інстанції (слідчий суддя не дослідив матеріали кримінального провадження) та фактичною відсутністю правової оцінки наявності підстав для повідомлення особі про підозру, апеляційний суд вважає за необхідне застосовувати загальні засади кримінального провадження, а саме верховенство права.

Відповідно ст. 8 КПК кримінальне провадження здійснюється з додержанням принципу верховенства права, відповідно до якого людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями і застосовується цей принцип з урахуванням практики Європейського суду з прав людини.

При цьому, апеляційний суд також виходить з положень ч. 1 ст. 9 КПК, з яких вбачається, що під час кримінального провадження суд, слідчий суддя, прокурор зобов`язані неухильно додержуватися вимог Конституції України, цього Кодексу, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, вимог інших актів законодавства, тобто суд під час розгляду кримінального провадження повинен дотримуватися законності.

У випадках, коли положення цього Кодексу не регулюють або неоднозначно регулюють питання кримінального провадження, застосовуються загальні засади кримінального провадження, визначені частиною першою статті 7 цього Кодексу, що регламентовано положеннями ч. 6 ст. 9 КПК України.

Тобто, значення загальних засад кримінального провадження, як норм вищого ступеня нормативності є підґрунтям для тлумачення норм кримінального процесуального права та подолання прогалин у правовому регулюванні кримінальних процесуальних правовідносин.

З огляду на вищенаведене та враховуючи те, що встановлені апеляційним судом порушення не можуть бути усунені під час апеляційного розгляду, оскільки слідчим суддею взагалі не досліджувались матеріали кримінального провадження №0000579, що свідчить про фактичну відсутність розгляду в суді першої інстанції скарги на повідомлення про підозру у передбаченому процесуальним законом порядку, апеляційний суд позбавлений можливості перевірити доводи скарги захисника на повідомлення про підозру та прийняти рішення по суті скарги, оскільки протилежне суперечитиме принципу інстанційності судового розгляду.

Під час нового розгляду слідчому судді необхідно вирішити поставленні перед ним питання з дотриманням норм кримінального процесуального закону, розглянути скаргу та прийняти законне та обґрунтоване рішення, мотивувавши його належним чином.

За наведених обставин апеляційний суд вважає за необхідне частково задовольнити апеляційну скаргу захисника, скасувати ухвалу слідчого судді та призначити новий розгляд скарги в суді першої інстанції, іншим слідчим суддею.

Враховуючи встановлені апеляційним судом істотні порушення вимог КПК, допущені слідчим суддею під час розгляду скарги сторони захисту на повідомлення про підозру, які наведені в ухвалі апеляційного суду, з урахуванням правової позиції Об`єднаної палати ККС у складі Верховного Суду від 14.06.2021 року (справа №686/9636/18), апеляційний суд, керуючись положеннями ст.ст. 369, 418 КПК, вважає за необхідне звернути увагу суду першої інстанції на встановлені факти порушення вимог кримінального процесуального закону, для вжиття належних та дієвих заходів реагування, з метою недопущення в подальшому аналогічних порушень вимог КПК під час розгляду слідчими суддями скарг на повідомлення про підозру.

Керуючись ст.ст. 309, 376, 404, 407, 409, 412, 419, 422 КПК України, апеляційний суд,

постановив:

Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_8 в інтересах підозрюваного ОСОБА_9 задовольнити частково.

Ухвалу слідчого судді Київського районного суду м. Одеси від 14.12.2022 року, якою відмовлено у задоволенні скарги адвоката ОСОБА_8 , який діє в інтересах підозрюваного ОСОБА_9 на повідомлення слідчого про підозру ОСОБА_9 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 307 КК України в кримінальному провадженні № №0000579 від 20.08.2022 року скасувати.

Постановити нову ухвалу, якою призначити новий розгляд скарги сторони захисту на повідомлення слідчого про підозру ОСОБА_9 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 307 КК України в кримінальному провадженні № №0000579 від 20.08.2022 року.

Довести до відома голови Київського районного суду м. Одеси про допущені порушення вимог КПК під час розгляду слідчим суддею скарги на повідомлення про підозру.

Звернути увагу суду першої інстанції на неприпустимість в подальшому допущення істотних порушень КПК України під час розгляду скарг на повідомлення про підозру, встановлених під час апеляційного розгляду та викладених в мотивувальній частині ухвали апеляційного суду.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та касаційному оскарженню не підлягає.

Судді Одеського апеляційного суду

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4