Справа № 489/8906/21
Провадження № 1-кс/489/404/23
Ленінський районний суд міста Миколаєва
Ухвала

іменем України

07 квітня 2023 року місто Миколаїв

Слідчий суддя Ленінського районного суду міста Миколаєва ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , розглянувши в судовому засіданні в залі суду у місті Миколаєві клопотання ОСОБА_3 про скасування арешту майна по кримінальному провадженню №0000706 від 17.12.2021 за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 185, ч. 3 ст. 185 КК України, про скасування арешту майна,

з участю прокурора ОСОБА_4 , володільця майна ОСОБА_3 ,

встановив:

До слідчого судді Ленінського районного суду міста Миколаєва надійшло клопотання ОСОБА_3 про скасування арешту автомобіля марки «УАЗ», реєстраційний номер НОМЕР_1 , накладеного ухвалою слідчого судді від 31.01.2022 у вказаному кримінальному провадженні.

У судовому засіданні заявник підтримав клопотання та просив скасувати арешт із вказаного автомобіля, зазначивши, що останній потрібен йому для заробітку, оскільки протягом тривалого періоду часу з ним та автомобілем не проводяться жодні слідчі дії, підозра йому не вручалася.

Прокурор заперечував проти задоволення клопотання, зазначивши про те, що вказаний автомобіль має значення речового доказу в даному кримінальному провадженні.

Вислухавши учасників судового розгляду, дослідивши матеріали клопотання та матеріали кримінального провадження, слідчий суддя приходить до таких висновків.

У судовому засіданні встановлено, що ухвалою слідчого судді Ленінського районного суду міста Миколаєва від 31.01.2022 накладено арешт на транспортний засіб марки «УАЗ 3151201» VIN НОМЕР_2 , зеленого кольору, реєстраційний номер НОМЕР_1 , який на праві власності належить ОСОБА_5 та перебував у володінні ОСОБА_3 . Вказаною ухвалою слідчого судді заборонено користуватись та розпоряджатися вказаним майном до скасування його арешту у встановленому КПК України порядку.

Арешт на вказане майно був накладений з метою його збереження як речового доказу по справі, так як зазначений транспортний засіб використовувався для перевезення викраденого майна, може містити сліди вчинення кримінального правопорушення, тому таке майно відповідає критеріям, визначеним в ст. 98 КПК України, та має значення речового доказу.

На даний час досудове розслідування у вказаному кримінальному провадженні триває та по справі не прийняте кінцеве рішення.

Відповідно до ч. 1 ст. 170 КПК України, арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно, серед іншого, є доказом кримінального правопорушення. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку. Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження.

Аналіз процитованої вище норми вказує, що арешт майна, як захід забезпечення кримінального провадження, полягає в ряді самостійних заходів: позбавлення права на відчуження, позбавлення права на розпорядження, позбавлення права на користування майном.

Одним із загальних правил застосування заходів забезпечення кримінального провадження відповідно до ст. 132 КПК України є те, що певний захід забезпечення може застосовуватись тоді, коли потреби досудового розслідування виправдовують подібне втручання у права і свободи особи.

Згідно з ч. 2 ст. 174 КПК України, арешт майна також може бути скасовано повністю чи частково ухвалою слідчого судді під час досудового розслідування чи суду під час судового провадження за клопотанням підозрюваного, обвинуваченого, їх захисника чи законного представника, іншого власника або володільця майна, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, якщо вони доведуть, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано.

При цьому, в судовому засіданні з матеріалів кримінального провадження встановлено, що остання слідча дія в даному провадженні проводилася в січні 2022 року, та з того часу жодних слідчих дій із вилученим автомобілем не проводилося. Крім того, не було проведено жодної слідчої дії із володільцем майна ОСОБА_3 . Зазначені обставини свідчать про те, що в органу досудового розслідування було достатньо часу для проведення всіх можливих та необхідних слідчих дій із вилученим автомобілем.

Натомість володілець майна зазначив про необхідність утримання вилученого майна у нього для використання для особистих потреб, зокрема для заробітку та утримання сім`ї, що є суттєвими обставинами з урахуванням введеного в Україні воєнного стану, пов`язаного з агресією російської федерації проти України.

За загальним правилом, визначеним ч. 1 ст. 100 КПК України, речовий доказ, який був наданий стороні кримінального провадження або нею вилучений, повинен бути якнайшвидше повернутий володільцю.

Вказане, у свою чергу, свідчить про те, що на даний час відпали зазначені в ухвалі слідчого судді підстави для накладення арешту на вказане майно в частині позбавлення права користування ним та що орган досудового розслідування не має потреби в зберіганні даного майна у сторони обвинувачення, що є підставою для скасування арешту зазначеного майна в цій частині.

Як наслідок цього, на теперішній час відсутні виключні відповідно до ч.11 ст. 170 КПК України підстави для заборони або обмеження володільцю користуватися вказаним майном.

Поряд з тим, оскільки досудове розслідування по вказаному кримінальному провадженню не закінчене та слідчим не прийняте відповідне процесуальне рішення за наслідками вказаного розслідування, зазначене у клопотанні майно по теперішній час має значення речового доказу по вказаному кримінальному провадженню, тому необхідно забезпечити його збереження для розслідування та закінчення даного провадження. Таким чином, встановлені в судовому засіданні обставини вказують на необхідність часткового задоволення клопотання.

Скасування арешту в частині позбавлення права користування майном, на переконання слідчого судді, достатньою мірою забезпечить баланс інтересів володільця майна та органу досудового розслідування для досягнення визначених ст. 2 КПК України завдань кримінального провадження.

Натомість скасування арешту майна в частині заборони користуватися ним тягне за собою його повернення володільцю ОСОБА_3 в силу положень ст. 169 КПК України, що, у свою чергу, свідчить про відсутність підстав для задоволення вимог клопотання про необхідність зобов`язати слідчим суддею орган досудового розслідування повернути вказане майно його володільцю, оскільки вирішення вказаного питання врегульоване положеннями законодавства та до повноважень слідчого судді не належить.

Керуючись статтями 174, 309, 372 КПК України, слідчий суддя

постановив:

Клопотання про скасування арешту майна задовольнити частково.

Арешт автомобіля марки «УАЗ 3151201» VIN НОМЕР_2 , зеленого кольору, реєстраційний номер НОМЕР_1 , який на праві власності належить ОСОБА_5 та перебував у володінні ОСОБА_3 , накладений ухвалою слідчого судді Ленінського районного суду міста Миколаєва від 31.01.2022, скасувати - в частині заборони користуватися вказаним майном.

Залишити чинними вжиті за ухвалою слідчого судді Ленінського районного суду міста Миколаєва від 31.01.2022 про накладення арешту заходи арешту в частині заборони розпорядження автомобілем марки «УАЗ 3151201» VIN НОМЕР_2 , зеленого кольору, реєстраційний номер НОМЕР_1 , який на праві власності належить ОСОБА_5 та перебував у володінні ОСОБА_3 .

Ухвала набирає законної сили з моменту її оголошення та оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя ОСОБА_1