Провадження №1-кп/369/622/23
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14.02.2023 року м. Київ

Києво-Святошинський районний суд Київської області в складі:

головуючої судді ОСОБА_1 ,

при секретарі ОСОБА_2 ,

за участю:

прокурора ОСОБА_3 ,

потерпілого ОСОБА_4 ,

представника потерпілої ОСОБА_5 ,

захисників ОСОБА_6 (представник власника майна),

ОСОБА_7 ,

обвинувачених ОСОБА_8 , ОСОБА_9 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальне провадженням № 0000293 від 13 травня 2020 року, за обвинуваченням:

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Ігорівка Семенівського району Полтавської області, українця, громадянина України, який має повну загальну середню освіту, безробітній, одружений, зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , та проживає за адресою: АДРЕСА_2 , раніше судимого;

ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженця Азербайджанської республіки, вірменина, громадянина України, який має повну загальну середню освіту, безробітній, не одружений, зареєстрований за адресою: АДРЕСА_3 , та проживає за адресою: АДРЕСА_4 , раніше не судимого,

у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3, 5 ст. 185 КК України,

встановив:

Києво-Святошинським районним судом Київської області здійснюється судовий розгляд кримінального провадження № 0000293 за обвинуваченням ОСОБА_8 та ОСОБА_9 , у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3, 5 ст. 185 КК України.

Під час судового розгляду кримінального провадження, у судовому засіданні представник третьої особи власника майна на яке накладено арешт у рамках кримінального провадження № 0000711 (№ 0000293), представника ОСОБА_6 звернулася до суду з клопотанням, в порядку ст.ст. 170-174 КПК про скасування арешту майна, в частині заборони користування ним, накладеного ухвалою слідчого судді Києво-Святошинського районного суду Київської області від 28 вересня 2020 року, зокрема, на транспортний засіб автомобіль марки «Alfa Romeo», моделі 159, номер кузова НОМЕР_1 , д.н.з. НОМЕР_2 , 2007 року випуску, сірого кольору, який зареєстрований на ОСОБА_10 і є її приватною власністю, та зобов`язати працівників Фастівського РУП НП в Київській області передати його власнику на відповідальне зберігання. Дане клопотання обґрунтовано тим, що її довірителька має права гарантовані Конституцією України на вільне володіння, користування та розпорядження своєю власністю та в умовах воєнного стану оголошеного на території України життєво потребує користування транспортним засобом, оскільки проживає у м. Харкові, території якого періодично перебувають під обстрілами та мають суттєві руйнування. Тому з метою збереження життя та здоров`я своєї довірительки просить суд зняти арешт з автомобіля «Alfa Romeo», в частині користування ним та зобов`язати працівників Фастівського РУП НП в Київській області передати його власнику на відповідальне зберігання, оскільки передача автомобіля на відповідальне зберігання із збереженням заборони розпоряджатися ним в будь-який спосіб не призведе до втрати речового доказу та буде сприяти його збереженню в належному стані. Крім того, представник третьої особи власника майна - захисник ОСОБА_6 стверджувала, що третя особа не була присутня під час вирішення питання про накладення арешту на її майно.

Прокурор у судовому засіданні заперечував щодо клопотання представника третьої особи захисника ОСОБА_6 , та просив суд відмовити в його задоволенні, оскільки вищевказаний транспортний засіб є речовим доказом у кримінальному провадженні, а користування ним може спричинити його пошкодження чи знищення.

Потерпілий ОСОБА_4 поклався на розсуд суду,

Представник потерпілої ОСОБА_11 ОСОБА_5 проти скасування арешту майна заперечила.

Обвинувачені ОСОБА_9 та ОСОБА_8 , а також захисник ОСОБА_7 , просили клопотання представника третьої особи захисника ОСОБА_6 задовольнити.

При цьому, третя особа на майно якої накладено арешт ОСОБА_10 , яка є власником автомобіля «Alfa Romeo», днз НОМЕР_2 , та на який накладено арешт у рамках кримінального провадження № 0000711 (№ 0000293), просила суд клопотання свого представника захисника ОСОБА_6 задовольнити та скасувати арешт майна в частині заборони користування ним. При цьому пояснила, що вона зареєстрована та проживає у м. Харкові, її майно суттєво пошкоджене воєнними діями, що відбуваються на території України, вона зазнала серйозних втрат, тому життєво потребує користуватися цим автомобілем, щоб полегшити своє пересування в умовах воєнного стану та забезпечення своєї безпеки і безпеки родини.

Вирішуючи клопотання представника власника майна захисника ОСОБА_6 про скасування арешту майна в частині заборони користування ним, суд враховує наступне.

Відповідно до ч. 3 ст. 64-2 КПК України, третя особа, щодо майна якої вирішується питання про арешт, має права та обов`язки, передбачені цим Кодексом для підозрюваного, обвинуваченого, в частині, що стосуються арешту майна. Третя особа, щодо майна якої вирішується питання про арешт, повідомляється про прийняті процесуальні рішення в кримінальному провадженні, що стосуються арешту майна, та отримує їх копії у випадках та в порядку, встановлених цим Кодексом.

Згідно з ч. 7 ст. 64-2 КПК України, представник третьої особи, щодо майна якої вирішується питання про арешт, користується процесуальними правами третьої особи, щодо майна якої вирішується питання про арешт, інтереси якої він представляє.

Відповідно до ч. 1 ст. 170 КПК України, арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна.

Згідно п. 1 ч. 2 ст. 171 КПК України, арешт майна допускається з метою забезпечення збереження речових доказів.

Відповідно до ст. 174 КПК України, підозрюваний, обвинувачений, їх захисник, законний представник, інший власник або володілець майна, представник юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, які не були присутні при розгляді питання про арешт майна, мають право заявити клопотання про скасування арешту майна повністю або частково. Таке клопотання під час досудового розслідування розглядається слідчим суддею, а під час судового провадження - судом.

Арешт майна також може бути скасовано повністю чи частково ухвалою слідчого судді під час досудового розслідування чи суду під час судового провадження за клопотанням підозрюваного, обвинуваченого, їх захисника чи законного представника, іншого власника або володільця майна, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, якщо вони доведуть, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано.

Відповідно до ст. 41 Конституції України ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним.

Так, відповідно до свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_3 , автомобіль марки «Alfa Romeo», днз НОМЕР_2 , «сірого кольору», номер шасі НОМЕР_1 , належить на праві власності ОСОБА_10 , яка проживає за адресою: АДРЕСА_5 .

Ухвалою слідчого судді Києво-Святошинського районного суду Київської області від 28 вересня 2020 року, справа №369/12165/20, накладено арешт на речовий доказ у кримінальному провадженні, а саме на транспортний засіб - автомобіль марки «Alfa Romeo», днз НОМЕР_2 , «сірого кольору», номер шасі НОМЕР_1 , який належить на праві власності ОСОБА_10 , а саме, накладено заборону відчужувати, розпоряджатися та користуватися рухомим майном.

Як вбачається з мотивувальної частини ухвали Києво-Святошинського районного суду Київської області від 28 вересня 2020 року, приймаючи рішення про накладення арешту на майно слідчий суддя виходили з того, що вищезазначене майно має доказове значення у кримінальному провадженні, а тому, керуючись метою збереження речових доказів, задля забезпечення дієвості та об`єктивності розслідування кримінального провадження, слідчим суддею було прийнято рішення про накладення арешту на майно із забороною відчужувати, розпоряджатися та користуватися арештованим майном, оскільки незастосування арешту могло призвести до втрати або відчуження майна.

Між тим, статтею 28 КПК України передбачено, що під час кримінального провадження кожна процесуальна дія або процесуальне рішення повинні бути виконані або прийняті в розумні строки. Критерії для визначення розумності строків кримінального провадження визначені ч. 3 ст. 28 КПК України, однак він має бути об`єктивно необхідним для прийняття процесуальних дій та прийняття процесуальних рішень.

Відповідно до усталеної практики Європейського суду з прав людини, продовження заходів забезпечення кримінального провадження, як упродовж досудового розслідування так і судового розгляду, ґрунтується на презумпції, що з перебігом ефективного розслідування справи та її судового розгляду зменшуються ризики, які стали підставою для застосування заходу забезпечення кримінального провадження, відповідно зі сплином певного часу сторона обвинувачення має навести додаткові доводи в обґрунтування наявних ризиків, що залишаються та їх аналіз, як підстави для подальшого втручання у права особи в тому числі щодо позбавлення або обмеження права власності.

Окрім того, Європейський суд з прав людини через призму своїх рішень неодноразово акцентував увагу на тому, що володіння майном повинно бути законним (рішення у справі «Іатрідіс проти Греції» [ВП]). Вимога щодо законності у розумінні Конвенції вимагає дотримання відповідних положень національного законодавства та відповідності принципові верховенства права, що включає свободу від свавілля (рішення у справі «Антріш проти Франції» від 22.09.1994, та «Кушоглу проти Болгарії» від 10.05.2007). Будь-яке втручання державного органу у право на мирне володіння майном повинно забезпечити «справедливий баланс» між загальним інтересом суспільства та вимогами захисту основоположних прав конкретної особи. Необхідність досягнення такого балансу відображена в цілому в структурі статті 1 Першого протоколу. Необхідного балансу не вдасться досягти, якщо на відповідну особу буде покладено індивідуальний та надмірний тягар (рішення у справі «Спорронг та Льонрот проти Швеції» від 23.09.1982). Іншими словами, має існувати обґрунтоване пропорційне співвідношення між засобами, які застосовуються, та метою, яку прагнуть досягти (рішення у справі «Джеймс та інші проти Сполученого Королівства» від 21.02.1986).

Суд звертає увагу, що станом на 14 лютого 2023 року судовий розгляд по кримінальному провадженню за обвинуваченням ОСОБА_8 та ОСОБА_9 , у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3, 5 ст. 185 КК України ще триває.

Поряд з цим, судом встановлено, що власник транспортного засобу ОСОБА_10 потребує права користування своїм майном, задля забезпечення особистої безпеки та безпеки своєї родини в умовах воєнного стану на території України, у зв`язку з чим її представник звернувся до суду з відповідним клопотанням. При цьому, суд бере до уваги, що майно третьої особи за адресою її місця проживання: АДРЕСА_6 має незадовільний технічний стан внаслідок збройної агресії Російської Федерації про що свідчить акт обстеження від 16 червня 2022 року, внаслідок чого вона стала внутрішьнопереміщеною особою, тобто змушена переїжджати з місця на місце.

За викладених обставин суд, враховуючи позицію учасників кримінального провадження, виходячи з принципів змагальності та диспозитивності кримінального провадження, з огляду на те, що суд вирішує лише ті питання, що винесені на розгляд сторонами та віднесені до повноважень суду, передбачених КПК України, а також дотримання прав власника транспортного засобу, вимоги розумності та співрозмірності, обмеження права власності завданням кримінального провадження, вимоги верховенства права та недоторканості майна, дійшов висновку, що вимоги клопотання про скасування арешту майна в частині заборони користування ним слід задовольнити, оскільки це жодним чином не суперечить меті накладення арешту.

Разом з тим, в частині клопотання представника власника про зобов`язання працівників Фастівського РУП НП в Київській області передати автомобіль «Alfa Romeo», моделі 159, номер кузова НОМЕР_1 днз НОМЕР_2 , на відповідальне зберігання власнику при вирішенні клопотання в порядку ст. 174 КПК України суд відмовляє, виходячи з меж повноважень та компетенції суду в частині зобов`язання вчинити дії уповноваженими на те особами.

Керуючись ст.ст. 2, 64-2, 170-174, 376 КПК України,

постановив:

Клопотання представника власника майна захисника ОСОБА_6 в інтересах власника майна ОСОБА_10 про скасування арешту майна в частині заборони користування транспортним засобом задовольнити частково.

Скасувати арешт майна, накладений ухвалою слідчого судді Києво-Святошинського районного суду Київської області від 28 вересня 2020 року (№369/12165/20) у кримінальному провадженні № 0000293 (№ 0000711 від 09 липня 2020 року) від 13 травня 2020 року, за ч. 3 ст. 185 КК України, в частині заборони користування транспортним засобом автомобілем марки «Alfa Romeo», моделі 159, номер кузова НОМЕР_1 , днз НОМЕР_2 , 2007 року випуску, сірого кольору, який належить на праві власності ОСОБА_10 .

Попередити ОСОБА_10 про кримінальну відповідальність за незаконні дії щодо майна на яке накладено арешт, передбачену ст. 388 КК України.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню не підлягає.

Суддя ОСОБА_1