Коростенський міськрайонний суд Житомирської області
Справа № 279/5597/22
Провадження № 1-кп/279/272/23
В И Р О К

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06.01.2023 року Коростенський міськрайонний суд

Житомирської області

в складі: головуючого судді ОСОБА_1

з секретарем ОСОБА_2

за участю сторін кримінального провадження: прокурора ОСОБА_3 , дистанційно обвинуваченого ОСОБА_4 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у місті Коростені кримінальне провадження №0000187 від 26.09.2022 року по обвинуваченню

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м.Коростень Житомирської області, громадянина України, із середньо - технічною освітою, не одруженого, на утриманні осіб не має, не працюючого, раніше судимого:

- 02.12.2020 Коростенським міськрайонним судом Житомирської області за ч.2 ст.389, ч.1 ст.71, ч.1 ст.72 КК України до покарання у виді арешта, терміном на 3 місяці 5 днів;

- 12.01.2021 Коростенським міськрайонним судом Житомирської області за ч.2 ст.190 КК України до покарання у виді позбавлення волі, терміном на 1 рік 4 місяці;

- 17.08.2021 Коростенським міськрайонним судом Житомирської області за ст.126-1, ст.71 КК України до покарання у виді позбавлення волі, терміном на 1 рік 2 місяці;

- 15.04.2022 Коростенським міськрайонним судом Житомирської області за ч.2 ст.186, ч.2 ст.185 КК України до покарання у виді позбавлення волі, терміном на 4 роки; зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , -

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.190 КК України, -

В С Т А Н О В И В:

Обвинувачений ОСОБА_4 26.09.2022 року близько 12 години 08 хвилин, знаходячись неподалік магазину «Залізничник», що розташований по вулиці Шевченка, 78 в м.Коростень, маючи умисел на заволодіння чужим майном, повторно, шляхом зловживання довірою неповнолітнього потерпілого ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , з яким до цього моменту не був знайомий, зав`язавши з останнім розмову, звернувся з проханням надати йому на кілька хвилин свій мобільний телефон для здійснення телефонного дзвінка, на що ОСОБА_5 погодився та передав ОСОБА_4 своє майно, а саме: мобільний телефон марки: «uleFone» модель «Armor X3 2/32 GB Вlаск, з І.MEІ: НОМЕР_1 . IМЕІ: НОМЕР_2 , вартісно 4233 гривень 60 копійок, після чого ОСОБА_4 , взявши даний мобільний телефон до своїх рук, шо належить ОСОБА_5 та сів на свій велосипед зеленого кольору та з вказаним майном місце вчинення кримінального правопорушення залишив, чим спричинив неповнолітньому потерпілому ОСОБА_5 матеріальної шкоди на вказану суму.

Своїми умисними діями, які виразилися у заволодінні чужим майном, шляхом зловживання довірою (шахрайство), вчиненими повторно, ОСОБА_4 вчинив злочин, передбачений ч.2 ст.190 КК України.

Відповідно до ст.337 КПК України судовий розгляд проводиться лише стосовно особи ОСОБА_4 , якому висунуто обвинувачення, і лише в межах висунутого обвинувачення відповідно до обвинувального акту.

Обвинувачений ОСОБА_4 , в судовому засіданні не оспорюючи час, місце, спосіб, мотив і мету, вину по обвинуваченню за кримінальним правопорушенням передбаченого ч.2 ст.190 КК України визнав повністю та пояснив, що дійсно в указаний в обвинувальному акті день та час заволодінні майном потерпілого, шляхом зловживання довірою, зазначив, що він щиро розкаюється у вчиненому.

В судове засідання потерпілий ОСОБА_5 , законний представник потерпілого ОСОБА_6 не з`явились надали суду заяву в якій просили кримінальне провадження по обвинуваченню ОСОБА_4 розглянути у їх відсутність, відносно міри покарання покладаються на розсуд суду.

Вина ОСОБА_4 крім визнання себе винуватим повністю, у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення підтверджується поясненнями обвинуваченого, які відповідають фактичним обставинам справи і ніким з учасників судового розгляду не оспорюються, протоколами слідчих дій та долученими до матеріалів кримінального провадження письмовими доказами, в яких викладені та посвідчені відомості, що мають значення для встановлення факту і обставин кримінального провадження, що відповідає вимогам ст.358 КПК України, а саме: витягом з Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000187 від 26.09.2022 року, згідно якого зареєстровано кримінальне провадження за ознаками кримінального правопорушення передбаченого ч.2 ст.190 КК України, за заявою потерпілого; протоколом прийняття заяви про вчинення кримінального правопорушення від 26.09.2022 року; протоколом огляду місця події від 26.09.2022 року з фототаблицею до нього; висновком експерта №СЕ-19/106-22/11333-ТВ від 24.10.2022; протоколом пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 21.10.2022; протоколом пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 21.10.2022; протоколом огляду речей і документів від 24.08.2022 з фототаблицею до нього; повідомленням про підозру ОСОБА_4 від 31.10.2022 року.

Прокурор в судовому засіданні відмовився від допиту свідків, заначених в реєстрі матеріалів кримінального провадження, оскільки обвинувачений повністю вину визнав. Обвинувачений не наполягагав на виклику свідків, тому судом була прийнята відмова від допиту свідків.

Зауважень з приводу належності, допустимості поданих суду та досліджених судом в судовому засідання доказів сторонами не подано.

Аналіз досліджених в судовому засіданні доказів в їх сукупності, які суд оцінює як достатні та взаємопов`язані, дають суду підстави зробити висновок, що винуватість обвинуваченого ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення є доведеною поза розумним сумнівом, а дії обвинуваченого органом досудового розслідування правильно кваліфіковано за ч.2 ст.190 КК України, як заволодіння чужим майном, шляхом зловживання довірою (шахрайство), що відповідає стандартам доказування «поза розумним сумнівом», який знайшов своє втілення як в положеннях ч.3 та ч.4 ст.17 КПК України, так і в практиці Європейського суду з прав людини, зокрема, у рішенні у справі «Коробов проти України» від 21.10.2011 року.

Призначаючи покарання обвинуваченому ОСОБА_4 суд, дотримуючись принципів законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання, зважаючи на вимоги ст.65 КК України та роз`яснення, викладені в пункті 1 постанови Пленуму ВСУ «Про практику призначення судами кримінального покарання» від 24.10.2003 №7, зобов`язаний враховувати ступінь тяжкості вчиненого злочину, дані про особу винного та обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання.

Обставинами, що пом`якшують покарання ОСОБА_4 , згідно ст.66 КК України, є щире каяття, активне сприяння розкриттю злочину. Обставиною, яка обтяжуєпокарання обвинуваченого ОСОБА_4 відповідно до вимог ст.67 КК України є рецидив злочинів.

Згідно ст.12 КК України вчинене ОСОБА_4 кримінальне правопорушення передбачене ч.2 ст.190 КК України є нетяжким злочином. Згідно ч.2 ст.50 цього Кодексу покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених. Так, у справі «Бакланов проти Росії» (рішення від 09 червня 2005 року), «Фрізен проти Росії» (рішення від 24 березня 2005 року ) Європейський суд з прав людини зазначив, що «досягнення справедливого балансу між загальними інтересами суспільства та вимогами захисту основоположних прав особи лише тоді стає значимим, якщо встановлено, що під час відповідного втручання було дотримано принципу «законності» і воно не було свавільним».

Отже, враховуючи ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу винного, який неодружений, осіб на утриманні не має, на обліку у лікаря нарколога і психіатра не перебуває, за місцем проживання характеризується посередньо, раніше неодноразово судимий, що свідчить про стійкість протиправної поведінки обвинуваченого, його небажання виправитись, нормально адаптуватись в суспільстві та притримуватись загальноприйнятих в ньому норм та правил суд вважає, що виправлення ОСОБА_7 не можливо без ізоляції від суспільства і йому слід обрати покарання відповідно до санкції частини статті за якою пред`явлено обвинувачення у виді позбавлення волі.

Крім того, судом встановлено, що обвинувачений ОСОБА_4 був засуджений вироком Коростенського міськрайонного суду Житомирської області від 15.04.2022 року за ст.186 ч.2, ст.185 ч.2, ст.70 ч.1, ст.70 ч.4 КК України до 4 років позбавлення волі.

Відповідно до ст.71 КК України та роз`яснень, які містяться в п.25 Постанови Пленуму Верховного суду України №7 від 24.10.2003 «Про практику призначення судами кримінального покарання», якщо засуджений після постановлення вироку, але до повного відбуття покарання вчинив новий злочин, суд до покарання, призначеного за новим вироком, повністю або частково приєднує невідбуту частину покарання за попереднім вироком. Остаточне покарання за сукупністю вироків, крім випадків, коли воно визначається шляхом поглинання одного покарання іншим, призначеним у максимальному розмірі, має бути більшим від покарання, призначеного за новий злочин, а також від невідбутої частини покарання за попереднім вироком.

Оскільки кримінальне правопорушення викладене у даному вироку суду обвинувачений ОСОБА_4 вчинив після ухвалення попереднього вироку та до повного відбуття покарання, суд приходить до висновку про необхідність призначення остаточного покарання за даним вироком у відповідності зі ст.71 КК України за сукупністю вироків шляхом часткового приєднання до призначеного судом покарання по даному вироку, невідбутої частини покарання за вироком Коростенського міськрайонного суду Житомирської області від 15.04.2022 року, яка на момент ухвалення даного вироку становить 2 (два) роки 6 (шість) місяців 20 днів.

При цьому суд переконаний, що призначені ОСОБА_4 вид і міра покарання відповідають принципам законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання, вимогам ч.2 ст.65 КК України, рекомендаціям, які містяться в Постанові Пленуму Верховного Суду України «Про практику призначення судами кримінального покарання» від 24.10.2003, є необхідним і достатнім для виправлення винної особи, запобігання вчиненню нею нових злочинів.

Цивільний позов не пред`являвся. Відповідно до ст.124 КПК України документально підтверджені процесуальні витрати по кримінальному провадженню підлягають стягненню з обвинуваченого на користь держави. Арешт на майно обвинуваченого не накладався. Запобіжний захід до обвинуваченого ОСОБА_4 в даному кримінальному провадженні не застосовувався.

Доля речових доказів вирішується відповідно ст.100 КПК України.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 368, 370, 373, 374 КПК України,

У Х В А Л И В:

ОСОБА_4 визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.190 КК України і призначити йому покарання у виді позбавлення волі на строк 3 (три) роки.

Покарання за сукупністю вироків призначити за правилами ст.71 КК України шляхом часткового приєднання невідбутої частини покарання за попереднім вироком Коростенського міськрайонного суду Житомирської області від 15.04.2022 року та остаточно призначити ОСОБА_4 покарання у виді позбавлення волі на строк 3 (три) роки 2 (два) місяці.

Строк відбуття покарання ОСОБА_4 рахувати з моменту приведення вироку до виконання.

Стягнути з ОСОБА_4 користь держави - 755,12 грн. процесуальних витрат на проведення судово-товарознавчої експертизи.

Речові докази:

-СD-R диск з відеозаписом з камер зовнішнього відеоспостереження з приміщення магазину "Залізничник", що за адресою: АДРЕСА_2 , який зберігається при матеріалах - залишити в матеріалах кримінального провадження;

-велосипед типу жіночий, зеленого кольору, якипй передано на відповідальне зберігання ОСОБА_8 - залишити у власності ОСОБА_8 ..

На вирок може бути подана апеляційна скарга до Житомирського апеляційного суду через Коростенський міськрайонний суд Житомирської області протягом 30 днів з дня його проголошення з підстав, передбачених ч. 3 ст. 394 КПК України.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку.

Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору.

Суддя

Копія згідно з оригіналом