Справа № 466/5810/20 Головуючий у 1 інстанції: ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/811/1007/22 Доповідач: ОСОБА_2
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 грудня 2022 року м. Львів

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Львівського апеляційного суду в складі:

Головуючого - судді ОСОБА_2

суддів - ОСОБА_3 , ОСОБА_4

за участю секретаря судового засідання - ОСОБА_5

прокурора - ОСОБА_6

обвинуваченої ОСОБА_7

захисника обвинуваченої - адвоката ОСОБА_8

розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали кримінального провадження за апеляційною скаргою прокурора у кримінальному провадженні Львівської обласної прокуратури ОСОБА_6 на вирок Шевченківського районного суду м. Львова від 21.09.2022 року щодо

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки м. Івано-Франківськ, зареєстрованої у АДРЕСА_1 , проживаючої: АДРЕСА_2 , обвинуваченої у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст.27-ч.3 ст. 190, ч.3 ст. 358 КК України,

ВСТАНОВИЛА:

оскарженим вироком ОСОБА_7 визнано невинуватою та виправдано у пред`явленому обвинуваченні за ч. 5 ст. 27 - ч. З ст. 190, ч. 3.ст. 358 КК України у зв`язку з недоведеністю її вини.

Згідно з вироком суду, органом досудового розслідування ОСОБА_7 обвинувачується в тому, що вона, перебуваючи на посаді лікаря-терапевта 1 терапевтичного відділення КНП «КЛШМД м. Львова», маючи умисел на підробку офіційних документів, які надають права, діючи умисно, за попередньою змовою із ОСОБА_9 (матеріали відносно якого скеровано до суду з обвинувальним актом) та невстановленою досудовим розслідуванням особою, реалізовуючи злочинний умисел ОСОБА_9 на заволодіння чужим майном, а саме грошовими коштами одноразової допомоги внаслідок захворювання, отриманого в період проходження служби в органах внутрішніх справ, знаючи про підстави та порядок видачі медичної виписки за формою № 027/о, усвідомлюючи та достовірно знаючи, що фактично ОСОБА_9 на стаціонарному лікуванні у КНП «КЛШМД м. Львова» не перебував, внесла до бланків медичних виписок із медичної карти амбулаторного (стаціонарного) хворого за формою № 027/о КНП «КЛШМД м. Львова» № 13801 від 02.02.2013, № 11125 від 08.08.2014, № 28125 від 12.08.2019 недостовірні відомості про перебування ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , у період з 15.01.2013 по 02.02.2013; з 01.08.2014 по 08.08.2014, з 03.08.2019 по 12.08.2019 на стаціонарному лікуванні у вказаному медичному закладі з встановленням йому відповідних діагнозів, забезпечила підписання вищевказаних медичних виписок від імені ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , та їх завірення відтиском штампу та печатки КНП «Клінічна лікарня швидкої медичної допомоги м. Львова», надавши таким документам офіційних реквізитів, в такий спосіб підробила вказані медичні виписки. Відтак, ОСОБА_7 обвинувачується у підробленні офіційного документа, який видається чи посвідчується підприємством, установою, організацією, яка має право видавати чи посвідчувати такі документи, і який надає права або звільняє від обов`язків, з метою використання його підроблювачем чи іншою особою, вчиненого за попередньою змовою групою осіб, тобто у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 358 КК України.

Окрім цього, ОСОБА_7 обвинувачується в тому, що вона, перебуваючи на посаді лікаря-терапевта 1 терапевтичного відділення КНП «КЛШМД м. Львова», маючи умисел на підробку офіційних документів, які надають права, умисно, діючи як пособник, за попередньою змовою із ОСОБА_9 (матеріали відносно якого скеровано до суду з обвинувальним актом) та невстановленою досудовим розслідуванням особою, у невстановлений досудовим розслідуванням час та місці, реалізовуючи злочинний умисел ОСОБА_9 на заволодіння чужим майном, а саме грошовими коштами одноразової допомоги внаслідок захворювання, отриманого в період проходження служби в органах внутрішніх справ, знаючи про підстави та порядок видачі медичної виписки за формою № 027/о, усвідомлюючи та достовірно знаючи, що фактично ОСОБА_9 на стаціонарному лікуванні у КНП «КЛШМД м. Львова» не перебував, внесла до бланків медичних виписок із медичної карти амбулаторного (стаціонарного) хворого за формою № 027/о КНП «КЛШМД м. Львова» № 13801 від 02.02.2013, № 11125 від 08.08.2014, №28125 від 12.08.2019 недостовірні відомості про перебування ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , у період з 15.01.2013 по 02.02.2013; з 01.08.2014 по 08.08.2014, з 03.08.2019 по 12.08.2019, на стаціонарному лікуванні у вказаному медичному закладі з встановленням йому відповідних діагнозів, забезпечила підписання вищевказаних медичних виписок від імені ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , та їх завірення відтиском штампу та печатки КНП «Клінічна лікарня швидкої медичної допомоги м. Львова», надавши таким документам офіційних реквізитів.

У подальшому, ОСОБА_9 , ввівши в оману членів комісій, подав вищевказані завідомо підроблені медичні виписки із медичної карти амбулаторного (стаціонарного) хворого форми № 027/о КНП «КЛШМД м. Львова» військово - лікарській комісії Державної установи «Територіальне медичне об`єднання Міністерства внутрішніх справ України по Львівській області», лікарсько-консультативній комісії КНП «Яворівська ЦРЛ», медико- соціальній експертній комісії № 1 КЗ ЛОР «Львівський обласний Центр медико- соціальної експертизи», на підставі яких отримав постанову № 53 від 14.06.2019, видану ВЛК ДУ ТМО МВС України по Львівській області (на час звільнення зі служби 06.11.2015), у відповідності до якої захворювання ХХН 2 ст. Хронічний гломерулонефрит, ст. ремісії. Сечовий синдром. ХНН 2ст. Вторинна гіпертензія. Забій грудної клітки зліва (20.10.2006) без порушень функції. Післятравматична міжхребетна невралгія зліва без порушення функції, пов`язане з проходженням служби в органах внутрішніх справ; направлення на медико-соціальну експертну комісію від 09.09.2019 за № 172, видане лікарською - консультативною комісією КНП «Яворівська ЦРЛ»; виписку за формою № 157-1/0 від 30.10.2019 № 311909 та довідку про результати визначення у застрахованої особи ступеня втрати працездатності у відсотках форми №158/0 від 30.10.2019 серії 12 ААА № 011174, видані медико-соціальною експертною комісією № 1 КЗ ЛОР «Львівський обласний Центр медико-соціальної експертизи».

На підставі вказаних медичних документів, що видані на підставі завідомо підроблених медичних виписках із медичної карти амбулаторного (стаціонарного) хворого форми № 027/о КНП «КЛШМД м. Львова», ОСОБА_9 у відповідності до Закону України від 20.12.1990 року № 565-12 «Про міліцію», шляхом обману, отримав грошові кошти в розмірі 301050 грн., як одноразову допомоги внаслідок захворювання;- отриманого у період проходження служби в органах внутрішніх справ, чим завдав матеріальної шкоди Головному управлінню Міністерства внутрішніх справ України у Львівській області, яка у 250 і більше разів перевищує неоподатковуваний мінімум доходів громадян та відповідно до примітки до ст. 364 КК України є великим розміром.

В зв`язку з наведеним ОСОБА_7 пред`явлено обвинувачення також у вчиненні пособництва у заволодінні чужим майном, шляхом обману у великому розмірі; тобто у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч. 5 ст. 27 - ч. 3 ст. 190 КК України.

Окрім цього, ОСОБА_7 обвинувачується в тому, що вона, перебуваючи на посаді лікаря-терапевта 1 терапевтичного відділення КНП «КЛ1ІІМД м. Львова», маючи умисел на підробку офіційних документів, які надають права, діючи умисно, за попередньою змовою із ОСОБА_12 (матеріали відносно якого скеровано до суду з обвинувальним актом) та невстановленою досудовим розслідуванням особою, у невстановлений досудовим розслідуванням час та місці, реалізовуючи злочинний умисел ОСОБА_12 на заволодіння чужим майном, а саме грошовими коштами одноразової допомоги внаслідок захворювання отриманого в період проходження служби в органах внутрішніх справ, знаючи про підстави та порядок видачі медичної виписки за формою № 027/о, усвідомлюючи та достовірно знаючи, що фактично ОСОБА_12 на стаціонарному лікуванні у КНП «КЛШМД м. Львова», не перебував, внесла до бланків медичних виписок із медичної карти амбулаторного (стаціонарного) хворого за формою № 027/о КНП «КЛШМД м. Львова»: № 18124 від 18.03.2013, № 12348 від 05.05.2014, № 22627 від 07.06.2019, недостовірні відомості про перебування ОСОБА_12 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , у періоди: з 04.03.2013 по 18.03.2013, з 24.04.2014 по 05.05.2014, з 10.06.2019 по 27.06.2019, на стаціонарному лікуванні у вказаному медичному закладі з встановленням йому відповідних діагнозів, підписала виписки із медичної карти амбулаторного (стаціонарного) хворого за формою № 027/о КНП «КЛШМД м. Львова»: № 18124 від 18.03.2013, № 22627 від 07.06.2019, забезпечила підписання виписки із медичної карти амбулаторного (стаціонарного) хворого за формою 027Vо КНП «КЛШМД м. Львова» № 12348 від 05.05.2014, від імені ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , та їх завірення відтиском штампу та печатки КНП «Клінічна лікарня швидкої медичної допомоги м. Львова", надавши таким документам офіційних реквізитів, в такий спосіб підробила вказані медичні виписки. Відтак, ОСОБА_7 обвинувачується у підробленні офіційного документа, який видається чи посвідчується підприємством, установою, організацією, яка має право видавати чи посвідчувати такі документи, і який надає права або звільняє від обов`язків, з метою використання його підроблювачем чи іншою особою, вчиненого за попередньою змовою групою осіб, тобто у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. З ст. 358 КК України.

Також ОСОБА_7 пред`явлено обвинувачення у вчиненні пособництва у заволодінні чужим майном, шляхом обману у великому розмірі, тобто у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч. 5 ст. 27 - ч. З ст. 190 КК України, з тих підстав , що вона,перебуваючи на посаді лікаря- терапевта 1 терапевтичного відділення КНП «КЛІІІМД м. Львова», маючи умисел на підробку офіційних документів,. які надають права, умисно, діючи як пособник, за попередньою змовою із ОСОБА_12 та невстановленою досудовим розслідуванням особою, реалізовуючи злочинний умисел ОСОБА_12 на заволодіння чужим майном, а саме грошовими коштами одноразової допомоги внаслідок захворювання отриманого в період проходження служби в органах внутрішніх справ, знаючи про підстави та порядок видачі медичної виписки за формою № 027/о, усвідомлюючи та достовірно знаючи, що фактично ОСОБА_12 на стаціонарному лікуванні у КНП «КЛШМД м. Львова», не перебував, внесла до бланків медичних виписок із медичної карти амбулаторного (стаціонарного) хворого за формою № 027/о КНП «КЛШМД м. Львова»: №18124 від 18.03.2013, № 12348 від 05.05.2014, № 22627 від 07.06.2019, недостовірні відомості про перебування ОСОБА_12 , ІНФОРМАЦІЯ_3 у період з 04.03.2013 по 18.03.2013, з 24.04.2014 no 05.05.2014, з 10.06.2019 по 27.06.2019, на стаціонарному лікуванні у вказаному медичному закладі з встановленням йому відповідних діагнозів, підписала виписки із медичної Карти амбулаторного (стаціонарного) хворого за формою № 027/о КНП «КЛШМД м. Львова»: № 18124 від 18.03.20.13, № 22627 від 07.06.2019, забезпечила підписання № 027/о; КНП «КЛШМД м. Львова» № 12348 від 05.05.2014, від імені ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , та їх завірення відтиском штампу та печатки ! КНП «Клінічна лікарня швидкої медичної допомоги м. Львова", надавши таким документам офіційних реквізитів.

В подальшому, ОСОБА_12 , ввівши в оману членів комісій, подав вищевказані завідомо підроблені медичні виписки із медичної карти амбулаторного (стаціонарного) хворого форми № 027/о КНП «КЛШМД м. Львова» військово- лікарській комісії Державної установи «Територіальне медичне об`єднання Міністерства внутрішніх справ України по Львівській області», лікарсько-консультативній комісії КНП «Жовківська ЦРЛЦ; медико-соціальній експертній комісії № 1 КЗ ЛОР «Львівський обласний Центр медико-соціальної експертизи», на підставі яких отримав постанову № 54 від 18.06.2019 , видану ВЛК ДУ ТМО МВС України по Львівській області (на час звільнення зі служби 06.11.2015) у відповідності до якої захворювання: ХХН 2 ст. Хронічний гломерулонефрит, ст. ремісії Сечовий синдром. ХНН 2 ст. Вторинна симптоматична гіпертензія. Залізодефіцитна анемія середнього ступеня важкості. Міозит шиї, больовий синдром без порушення функції, пов`язане з проходженням служби в органах внутрішніх справ; направлення на медико-соціальну експертну комісію від 04.09.2019 за № 295, видане лікарською - консультативною комісією КНП «Жовківська ЦРЛ»; виписку за формою № 157-1/0 від 12.11.2019 серія 12 ААБ № 311968 та довідку про результати визначення у застрахованої особи ступеня втрати працездатності у відсотках форми №158/0 від 12.11.20 Ш серії 12 ААА № 011204, видані медико-соціальною експертною комісією № 1 КЗ ЛОР «Львівський обласний Центр медико-соціальної експертизи».

На підставі вказаних медичних документів, що видані на підставі завідомо підроблених медичних виписках з медичної карти амбулаторного (стаціонарного) хворого форми № 027/о КНП «КЛШМД м. Львова», ОСОБА_12 , у відповідності до Закону України від 20.12.1990 року № 565-12 «Про міліцію», шляхом обману, отримав грошові кошти в розмірі 301050 грн., як одноразову допомогу внаслідок захворювання , отриманого в період проходження служби в органах внутрішніх справ, чим завдав матеріальної шкоди Головному управлінню міністерства внутрішніх справ України у Львівській області, яка у 250 і більше разів перевищує неоподатковуваний мінімум доходів громадян та відповідно до примітки до ст. 364 КК України є великим розміром.

Також ОСОБА_7 пред`явлено обвинувачення у підробленні офіційного документа, який видається чи посвідчується підприємством, установою, організацією, яка має право видавати чи посвідчувати такі документи, і який надає права або звільняє від обов`язків, з метою використання його підроблювачем чи іншою особою, вчиненого за попередньою змовою групою осіб, тобто у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. З ст. 358 КК України , вчиненого за наступних обставин .

Орган досудового розслідування вважає встановленим, що ОСОБА_7 , перебуваючи на посаді лікаря-терапевта 1 терапевтичного відділення КНП «КЛШМД м. Львова», маючи умисел на підробку офіційних документів, які надають права, діючи умисно, за попередньою змовою із ОСОБА_13 (матеріали відносно якого скеровано до суду з обвинувальним актом) та невстановленою досудовим розслідуванням особою, знаючи про підстави та порядок видачі медичної виписки за формою 027/о, усвідомлюючи та достовірно знаючи, що фактично ОСОБА_13 на стаціонарному лікуванні у КНП «КЛШМД м. Львова», не перебував, внесла до бланку медичної виписки із медичної карти амбулаторного (стаціонарного) хворого за формою № 0|7/о КНП «КЛШМД м. Львова» № 21916 від 19.08.2019, недостовірні відомості про перебування ОСОБА_13 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , у період з 08.08.2019 по 19.08.2019, на стаціонарному лікуванні у вказаному медичному закладі з встановленням йому відповідних діагнозів, власноручно підписала вказану виписку та забезпечила завірення відтиском штампу та печатки КНП «Клінічна лікарня швидкої медичної допомоги м. Львова», надавши документу офіційного реквізиту, у такий спосіб підробила вказану медичну виписку.

Не погоджуючись із оскарженим вироком, прокурор у кримінальному провадженні подав апеляційну скаргу, у якій просить Вирок Шевченківського районного суду м. Львова від 21.09.2022, яким ОСОБА_7 визнано невинуватою та виправдано, у зв`язку із недоведеністю її вини у скоєнні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 5 ст. 27 - ч. З ст. 190, ч. З ст. 358 КК України, скасувати та ухвалити новий вирок, яким визнати ОСОБА_7 винною у скоєнні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 5 ст. 27 - ч. З ст. 190, ч. З ст. 358 КК України і обрати покарання за ч. 5 ст. 27 - ч. 3 ст. 190 КК України - 3 роки позбавлення волі, за ч. 3 ст. 358 КК України - 1 рік позбавлення волі, на підставі ст. 70 КК України - визначити остаточне покарання, шляхом поглинання менш тяжкого покарання більш тяжким, у вигляді 3 років позбавлення волі.

В обґрунтування своїх апеляційних вимог покликається на те, що, судом при винесенні виправдувального вироку необґрунтовано зазначено про відсутність обставин, які б могли бути використані на підтвердження позиції сторони обвинувачення, повідомлених свідками, допитаними в ході судового розгляду. Зокрема, з показань свідків ОСОБА_12 та ОСОБА_9 вбачається, що вони в зазначені у виписках періоди не проходили лікування у лікарні швидкої медичної допомоги, самі виписки отримали у невідомої особи.

Вказані обставини підтверджуються також листами КНП «Клінічна лікарня швидкої медичної допомоги м. Львова» від 01.04.2020 № 05-06вих-1358 (зокрема, вказано, що виписки видані іншим особам) та від 29.04.2020 № 03- 07вих1707, а також від 29.05.2020 № 05-06вих2183.

Судом істотно порушено вимоги кримінального процесуального закону при вирішенні клопотання прокурора в порядку ч. 3 ст. 99 КПК України про надання суду оригіналів документів (виписок з медичної карти амбулаторного (стаціонарного) хворого ОСОБА_12 №№ 12348, 18124 та 22627 та виписок з медичної карти амбулаторного (стаціонарного) хворого ОСОБА_9 №№ 11125, 13801 та 28125), копіями яких обґрунтовувались обставини інкримінованих кримінальних правопорушень. Зокрема, судом необґрунтовано відмовлено у задоволенні такого клопотання прокурора, мотивуючи це обов`язком сторони обвинувачення виконати вимоги ст. 290 КПК України перед здійсненням таких дій.

Так, 06.07.2022 прокурором подано відповідне клопотання в порядку ч. 3 ст. 99 КПК України. З`ясовано, що оригінали документів, якими сторона обвинувачення обґрунтовує обставини вчинення кримінальних правопорушень інкримінованих обвинуваченій ОСОБА_7 містяться у матеріалах кримінальних проваджень № 0000409 від 19.05.2020 та № 0000410 від 19.05.2020.

Вважає, що відмова суду у виконанні прокурором вимог ч. 3 ст. 99 КПК України є необґрунтованою, чим істотно порушено вимоги чинного кримінального процесуального законодавства, а тому позбавив себе можливості прийняти законне і обґрунтоване судове рішення.

Судом зроблено не обґрунтований висновок про те, що відповідні оригінали документів, копіями яких обґрунтовувались обставини інкримінованих обвинуваченій злочинів, впродовж всього часу розгляду справи перебували у розпорядженні прокурора, а саме у матеріалах кримінального провадження № 0000012 від 10.01.2020. Хоча, прокурор ОСОБА_6 був виключений з групи прокурорів у даному кримінальному провадженні у відповідності до постанови першого заступника керівника обласної прокуратури ще 23.02.2021.

На думку сторони обвинувачення, підстав сумніватись у наявності повноважень у відповідного оперативного співробітника на відібрання відповідних зразків підписів чи отримання таких у відповідності до чинних методик, якими керуються судові експерти (зазначу, що жодних клопотань судові експерти з приводку недостатності чи неповноти відібраних зразків почерку чи підписів не надавали), не було.

Вважає, що визнання відповідного протоколу про відібрання взірців підписів і почерку обвинуваченої від 21.04.2020 недопустимим, в результаті помилкового і необґрунтованого висновку про можливість відмови особи від виконання відповідних дій, суд позбавив себе можливості прийняти законне та обґрунтоване судове рішення щодо належності і допустимості відповідних судових почеркознавчих експертиз, якими встановлено належність почерку обвинуваченої і окремих підписів на досліджуваних виписках про перебування на стаціонарному лікуванні, чим істотно порушено вимоги кримінального процесуального законодавства.

На апеляційну скаргу прокурора захисником виправданої ОСОБА_7 - адвокатом ОСОБА_8 подано письмові заперечення , у яких вона просить залишити виправдувальний вирок суду першої інстанції щодо ОСОБА_7 без змін, а подано апеляційну скаргу - без задоволення.

Заслухавши доповідь головуючого, думку прокурора ОСОБА_6 на підтримку поданої апеляційної скарги, обвинуваченої ОСОБА_7 та її захисника - адвоката ОСОБА_8 , які заперечили проти апеляційних вимог, дослідивши матеріали кримінального провадження, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення, виходячи із наступного.

Відповідно до ст. 370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. При цьому, законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до статті 94 цього Кодексу. Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.

Колегія суддів вважає, що дані вимоги закону судом першої інстанції при ухваленні оскаржуваного виправдувального вироку щодо ОСОБА_7 дотримані.

У відповідності до ч. 1 ст. 404 КПК України, суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Згідно із положеннями ст. 84 КПК України, доказами в кримінальному провадженні є фактичні дані, отримані у передбаченому цим Кодексом порядку, на підставі яких слідчий, прокурор, слідчий суддя і суд встановлюють наявність чи відсутність фактів та обставин, що мають значення для кримінального провадження і підлягають доказуванню.

У ч. 1 ст. 91 КПК України визначено, що у кримінальному провадженні поряд з іншим підлягають доказуванню подія кримінального правопорушення - час місце, спосіб та інші обставини його вчинення, а також винуватість обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, форма вини, мотив і мета вчинення.

Відповідно до п. 2 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод тягар доказування лежить на стороні обвинувачення.

У п. 45 рішення Європейського суду з прав людини у справі «Бочаров проти України» від 17 червня 2011 року зазначено, що суд при оцінці доказів керується критерієм доведення «поза розумним сумнівом». Таке доведення може випливати зі співіснування достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою висновків або подібних не спростованих презумпції щодо фактів.

Згідно з ч. 1 ст. 92 КПК України, обов`язок доказування обставин, передбачених ст. 91 цього Кодексу, за винятком випадків, передбачених ч. 2 цієї статті, покладається на слідчого, прокурора .

Щодо доводів прокурора у кримінальному провадженні про те, що у виправдувальному вироку необґрунтовано зазначено про відсутність достатніх даних, які б могли бути використані для доведення винуватості ОСОБА_7 у вчиненні інкримінованих їй кримінальних правопорушень, слід зазначити наступне.

Органом досудового розслідування ОСОБА_7 , обвинувачується за ч. 5 ст.27-ч.3 ст. 190, ч.3 ст. 358 КК України, зокрема у вчиненні пособництва у заволодінні чужим майном, шляхом обману у великому розмірі, тобто у вчиненні кримінального правопорушення групою осіб.

Згідно ч.3 ст.190 КК України шахрайством з об`єктивної сторони складу кримінального правопорушення є заволодіння чужим майном або придбання права на майно шляхом обману або зловживання довірою. З суб`єктивної сторони - повинен бути прямий умисел, корисливий мотив і мета. Наявність потерпілого є обов`язковою ознакою складу злочину, передбаченого ст. 190, оскільки саме на волю і свідомість даної особи здійснюється протизаконний вплив у формі обману та/або зловживання довірою. Потерпілим , в силу дії ст. 55 КПК України в такому випадку є власник майна, або особа у якої таке майно перебуває на законних підставах (право користування, оренди, управління тощо). Права і обов`язки потерпілого виникають в особи з моменту подання заяви про вчинення щодо неї кримінального правопорушення або заяви про залучення її до провадження як потерпілого. В даному випадку у обвинувальному акті зазначено, що потерпілий у кримінальному провадженні участі не бере.

Відповідно до ст. 27 КК України злочин визнається вчиненим за попередньою змовою групою осіб, якщо його вчинили декілька (два або більше) співвиконавців, тобто осіб, які безпосередньо вчинили злочин (виконали об`єктивну сторону складу злочину), передбачений КК. Кваліфікувати дії особи як пособництво у вчиненні злочину за попередньою змовою групою осіб можна тоді, коли особа порадами, вказівками, наданням засобів чи знарядь або усуненням перешкод сприяла вчиненню злочину двома або більшою кількістю співвиконавців, які до початку злочину домовилися про його вчинення. Співучасниками злочину, поряд із виконавцем, є організатор, підбурювач та пособник. Таким чином, кримінальний закон визначає обов`язковою участь такого співучасника як виконавець злочину. Всі інші співучасники сприяють виконавцеві у вчиненні злочину. І лише при скоєнні виконавцем дій по реалізації злочинного умислу постає питання про співучасть та кримінальну відповідальність співучасників (якщо фактично вчинені ними дії не містять в собі складу певного злочину).

Виконавцем є особа, яка у співучасті з іншими суб`єктами злочину безпосередньо чи шляхом використання інших осіб, що відповідно до закону не підлягають кримінальній відповідальності за скоєне, вчинила злочин, передбачений цим Кодексом.

Згідно обвинувального акту ОСОБА_7 вчинила кримінальне правопорушення у якості пособника , в групі осіб з ОСОБА_9 та ОСОБА_12 .

Вироком Галицького районного суду м. Львова від 18.08.2020 ( т. 2 а.с. 109-113) , що набрав законної сили , ОСОБА_12 визнано винуватим за ч. 3, 4 ст. 358, ч. 3 ст. 190 КК України . Судом зазначено , що кваліфікуючою ознакою вказаних злочинів є - підроблення офіційного документа, вчинене за попередньою змовою групою осіб ( невстановленою досудовим розслідуванням особою ) ; використання завідомо підробленого документа та заволодіння чужим майном шляхом обману, вчиненому у великому розмірі. Аналогічне зазначено і у тексті вироку Галицького районного суду м. Львова від 25.06.2020 року( т. 2 а.с. 114-118) , що набрав законної сили та яким встановлено винуватість ОСОБА_9 також за ч. 3, 4 ст. 358, ч. 3 ст. 190 КК України Тобто, жодна із вказаних осіб не була притягнута до відповідальності за ст. 190 КК України, із застосування ст. 27 КК України та із зазначення їх ролі у групі осіб , чиї дії були спрямовані на заволодіння чужим майном. Натомість, із тексту вказаних судових рішень , що набрали законної сили вбачається, що ОСОБА_9 та ОСОБА_12 одноособово заволоділи коштами , які були перераховані в якості одноразової грошової допомоги, якими в подальшому розпорядились на власний розсуд. Преюдиційні обставини є обов`язковими для суду, який розглядає справу. Цього підходу дотримується і Європейський суд з прав людини, який у рішенні "Салов проти України" від 06.09.2005 р. (заява № 65518/01) зазначив: "Одним із основних аспектів принципу верховенства права є принцип правової певності, який передбачає, що, коли рішення суду стало остаточним, воно не може бути піддано сумніву будь-яким іншим рішенням суду . Враховуючи викладене, представлені прокурором копії вироків Галицького райсуду м. Львова відносно ОСОБА_9 та ОСОБА_12 ( т. 2 а.с.109-118) теж не є доказом винуватості ОСОБА_7 у пред`явленому обвинуваченні.

Так, в суді першої інстанції свідок ОСОБА_9 був допитаний та дав показання про те, що виписку про те, що він перебував на стаціонарному лікуванні ЛШМД він отримав від невідомого чоловіка. При цьому мужчина передав йому кілька виписок про лікування в умовах стаціонару. Які періоди такого лікування були зазначені у документах , свідок не пам`ятає. Зміст цих медичних документів свідок також не може уточнити, так як вони були написані нерозбірливим почерком. Виписки були на бланку лікарні швидкої медичної допомоги, із штампами та підписами кількох лікарів, прізвищ яких на даний час свідок не пригадує. З ОСОБА_7 він не знайомий. Окрім того свідок повідомив, що за станом здоров`я кілька разів проходив лікування у ЛШМД, так як у нього є дві хребцеві грижі. Там він випадково і зустрів мужчину, який в подальшому за винагороду надав йому виписки з вказаної медичної установи. Ці виписки свідок, поряд з іншими документами, передав на розгляд комісії. Лікарі МСЕК, ЛКК і ВЛК проводили його огляд, не вимагали жодних додаткових обстежень і повністю підтвердили наявний у нього діагноз. В 2019 р. свідок проходив також обстеження у Яворівській районній лікарні, але лікування йому там не надавали. Виписки з вказаної установи теж передавав на засідання комісії.

Допитаний в суді першої інстанції свідок ОСОБА_12 повідомив, що як колишній працівник правоохоронних органів , звертався до лікарської комісія МВС з приводу встановлення професійного захворювання. У 2019 р. йому зателефонував мужчина на ім.»я « ОСОБА_14 " та запропонував за винагороду у 2,5 тис. дол США оформити документи для отримання пенсії по профзахворюванню. Саме ОСОБА_14 збирав всі медичні документи, а свідок лише подавав їх на комісію. У 2019 році, при оформленні документів ОСОБА_14 , свідок не проходив огляду лікарів. З ОСОБА_7 не знайомив та ніколи у неї не лікувався, в лікарні швидкої медичної допомоги теж ніколи не лікувався.

Колегія суддів погоджується із думкою суду першої інстанції про те, що в показаннях свідків ОСОБА_9 та ОСОБА_12 не міститься інформації про те, що обвинувачена ОСОБА_7 причетна до виготовлення виписок з історії хвороб даних свідків чи забезпечила підписання вищевказаних медичних виписок від імені ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , та їх завірення відтиском штампу та печатки медичної установи, а також те, що ОСОБА_7 була пособником у заволодінні чужим майном, шляхом обману у великому розмірі, тобто у вчиненні кримінального правопорушення групою осіб. Не здобуто доказів і на підтвердження того, що ОСОБА_7 знайома з ОСОБА_9 та ОСОБА_12 .

Щодо доводів апеляційної скарги прокурора про неправомірність відмови суду першої інстанції у задоволенні клопотання прокурора про огляд оригіналів виписок з медичних карт амбулаторного ( стаціонарного ) хворого ОСОБА_12 ( №№ 12348,18124 та 22627) ; та ОСОБА_9 за ( №№ 11125, 13801 та 28125 ), то слід зазначити наступне.

З наявних у матеріалах кримінального провадження витягів з ЄРДР (т. 1 а.с 147, 161,156-157, 167, 173 , 179, 185 ) вбачається, що в ході проведення досудового розслідування у кримінальному провадженні № 0000012 від 10.01.2020 було встановлено факти вчинення кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 364, ч. 3 ст. 358, ч. 5 ст.27, ч. 3 ст.190 КК України. Відповідно до постанови від 23.07.2020, про виділення матеріалів досудового розслідування в окреме провадження були виділені матеріали досудового розслідування щодо вчинення ОСОБА_7 кримінальних правопорушень, передбачених ч. 5 ст.27- ч.3 ст. 190, ч. 3 ст. 358 КК України ( т. 1 а.с. 149-150). Наведене теж було відображено у витягу з ЄРДР від 23.07.2020. Прокурором було визначено список матеріалів, що підлягають виділенню в окреме провадження, із зазначенням оригіналів та копій документів ( т. 1 а.с. 151-155).

Згідно зі ст. 214 КПК України, підставою для ініціювання кримінального провадження, внесення відомостей про вчинене кримінальне правопорушення до ЄРДР та початку досудового розслідування може бути як подання заяви, повідомлення про вчинене кримінальне правопорушення, так і самостійне виявлення слідчим, прокурором з будь-якого джерела обставин, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення. При цьому, згідно зі змістом ч. 3 ст. 217 КПК України, з метою забезпечення вищевказаних завдань кримінального провадження (у разі необхідності) матеріали досудового розслідування щодо одного або кількох кримінальних правопорушень можуть бути виділені в окреме провадження, якщо одна особа підозрюється у вчиненні кількох кримінальних правопорушень або дві особи (чи більше) підозрюються у вчиненні одного чи кількох кримінальних право порушень.

Матеріали досудового розслідування не можуть бути виділені в окреме провадження, якщо це може негативно вплинути на повноту досудового розслідування та судового розгляду.

Відповідно до вимог ч. 7 ст. 217 КПК України днем початку досудового розслідування у провадженні, виділеному в окреме провадження, є день, коли було розпочато розслідування, з якого виділено окремі матеріали.

З реєстру матеріалів досудового розслідування (т. 1 а.с. 16-23) вбачається, що первинні відомості до ЄРДР по кримінальному провадженню № 0000012 , з якого 23.07.2020 були виділені в окреме провадження матеріали за № 0000561, були внесені 10.01.2020. Обвинувачена ОСОБА_7 була допитана у якості свідка органом досудового розслідування двічі - 07.05.2020 та 16.07.2020.

21.07.2020 ОСОБА_7 було повідомлено про підозру в рамках кримінального провадження №0000012. В цей же день, в зв`язку з не наданням для ознайомлення стороні захисту жодних матеріалів провадження, захисник ОСОБА_8 зазначила свої зауваження про порушення процесуальних прав ОСОБА_7 у протоколі допиту підозрюваної від 21.07.2020( т. 3 а.с. 51-52 ) та звернулась з окремим клопотанням ( т. 3 а.с. 49) про надання для ознайомлення матеріалів провадження № 0000012 . 21.07.2020 в адресу захисника було скеровано повідомлення про те, що відповідно до вимог ст. 221 КПК України сторона захисту буде мати можливість 24.07.2020 , о 14 год., ознайомитись з матеріалами досудового розслідування, за виключенням матеріалів, ознайомлення з якими може зашкодити досудовому розслідуванню.

23.07.2020, за день до визначеного захиснику часу для ознайомлення з матеріалами кримінального провадження № 0000012, процесуальним прокурором було прийняте рішення про виділення матеріалів кримінального провадження відносно ОСОБА_7 в окреме провадження , за № 0000561. При цьому, у постанові прокурора вказано, що така необхідність викликана тим, що слід забезпечити швидке, повне та неупереджене досудове розслідування і судовий розгляд . Натомість, така дія саме перед наданням можливості стороні захисту ознайомитись зі всіма матеріалами провадження, на думку суду, свідчить про звуження прав підозрюваної , що гарантовані їй нормами КПК України та Конституцією України, порушення принципу змагальності сторін. 24.07.2020 , після надання захиснику можливості ознайомитись з виділеними копіями документів , у період з 16 год. 30 хв. до 17 год. 16 хв. , було проведено повторний допит підозрюваної ОСОБА_7 . В цей же день їй було пред`явлено обвинувачення , вручено копію обвинувального акту, відібрано заяву про виконання вимог ст. 290 КПК України захисником. Тобто сторона захисту була позбавлена можливості звернутись в порядку ст. 303 КПК України до слідчого судді зі скаргою на бездіяльність слідчого та не надання можливості ознайомитись з оригіналами документів, що стали підставою для пред`явлення особі обвинувачення.

Відповідно до частин 2, 3 ст. 290 КПК України прокурор або слідчий за його дорученням зобов`язаний надати доступ до матеріалів досудового розслідування, які є в його розпорядженні, у тому числі будь-які докази, які самі по собі або в сукупності з іншими доказами можуть бути використані для доведення невинуватості або меншого ступеня винуватості обвинуваченого, або сприяти пом`якшенню покарання. Також прокурор або слідчий за його дорученням зобов`язаний надати доступ та можливість скопіювати або відобразити відповідним чином будь-які речові докази або їх частини, документи або копії з них, а також надати доступ до приміщення або місця, якщо вони знаходяться у володінні або під контролем держави, і прокурор має намір використати відомості, що містяться в них, як докази у суді.

Незважаючи на наявність письмового клопотання захисника підозрюваної на той час ОСОБА_7 від 21.07.2020 , в ході виконання вимог ст. 290 КПК України стороні захисту 24.07.2020 були надані лише копії матеріалів , виділених із кримінального провадження № 0000012 від 10.01.2020 на підставі постанови процесуального прокурора від 23.07.2020.

Як вбачається з витягів ЄРДР, досудове розслідування у кримінальних провадженнях № 0000581 про обвинувачення ОСОБА_7 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 5 ст. 27 - ч. 3ст. 190, ч. 3 ст. 358 КК України ; № 0000410 про обвинувачення ОСОБА_12 за ч. 3 ст. 190, ч.ч. 3,4 ст. 358 КК України та № 0000409 про обвинувачення ОСОБА_9 за ч. 3 ст. 190, ч.ч. 3,4 ст. 358 КК України здійснювалось фактично однією групою слідчих, із одним і тим же складом процесуальних прокурорів.

Із змісту вироків Галицького районного суду м. Львова від 18.08.2020 та 25.06.2020 , що набрали законної сили , відносно ОСОБА_12 та ОСОБА_9 вбачається, що обвинувачені повністю визнали свою винуватість та в силу дії ч. 3 ст. 358 КК України було визнано недоцільним дослідження доказів стосовно обставин справи. Тобто матеріали кримінальних проваджень відносно згаданих осіб не долучались до судових проваджень та залишались у процесуального прокурора , відтак могли бути надані для ознайомлення в процесі виконання вимог ст. 290 КПК України ОСОБА_7 та її захиснику.

Копії матеріалів кримінального провадження № 0000012 від 10.01.2020 були представлені прокурором в розпорядження суду і при вирішенні питання про встановлення порядку та обсягу дослідження доказів у даній справі, а оригінали таких документів впродовж всього часу розгляду справи судом були в розпорядженні прокурора . З клопотанням про огляд в судовому засіданні , в порядку ч. 3 ст. 99 КПК України , оригіналів виписок з медичних карт амбулаторного ( стаціонарного ) хворого ОСОБА_12 ( №№ 12348,18124 та 22627) ; та ОСОБА_9 за ( №№ 11125, 13801 та 28125 ) прокурор звернувся лише 06.07.2022, після дослідження всіх доказів у справі та поданням стороною захисту клопотання про визнання таких недопустимими доказами.

Відтак, колегія суддів погоджується із думкою суду першої інстанції про правомірність відмови у задоволенні клопотання прокурора про огляд оригіналів виписок з медичних карт амбулаторного ( стаціонарного ) хворого ОСОБА_12 ( №№ 12348,18124 та 22627) ; та ОСОБА_9 за ( №№ 11125, 13801 та 28125 ), оскільки прокурор фактично просив дослідити нові докази, які в порушення вимог ст. 290 КПК України не відкривались стороні захисту. Окрім того, вказані виписки самі по собі не є доказом винуватості ОСОБА_7 . Оригінали ж інших матеріалів, що є в розпорядженні прокурора, не пропонувались до огляду в судовому засіданні взагалі та не відкривались стороні захисту.

В якості письмових доказів винуватості ОСОБА_7 у вчиненні інкримінованих їй правопорушень судом було досліджено надані прокурором ніким не завірені ксерокопії : виписки з медкарти ВЛК хворого ОСОБА_9 ( т. 1 а.с. 197-198 ) , акту огляду №1902 ( без дати ) медико-соціальною експертною комісією ( т. 1 а.с. 215-216 ), записів мед карти невідомої особи ( т. 1 а.с. 203-204 ), виписки № НОМЕР_1 , НОМЕР_2 із медкарти хворого ОСОБА_9 ( т. 1 а.с. 205-208 ), витягу з Єдиного державного демографічного реєстру по ОСОБА_9 ( т. 1 а.с. 245), ідентифікаційного коду ОСОБА_9 ( т. 1 а.с. 246), картки реквізитів ОСОБА_9 ( а.с. 247 т. 1 ), журналу реєстрації скерувань на МСЕК Яворівської центральної районної лікарні ( т. 2 а.с. 91-94), наказу по Турківській комунальній центральній лікарні від 23.01.2018 ( т. 2 а.с. 95) , Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно ( т. 2 а.с. 100-101) , довідки по анкетних даних ОСОБА_9 ( т. 2 а.с. 99), декларації про доходи ОСОБА_9 ( т. 2 а.с. 102-106) ; запиту в адресу ліквідаційної комісії ГУМВСУ у Львівській області від 05.11.2019 ( т. 2 а.с. 107) , заяви ОСОБА_9 від 06.06.2015 ( т. 2 а.с. 108).

Також у якості доказів прокурором було надано копії з копій : опису речей і документів, які були вилучені на підставі ухвали слідчого судді ( т.1 а.с. 188 ) ; медичних карт стаціонарного хворого ОСОБА_15 за № 33603, № 32565 ( т. 2 а.с. 4-6, 7-9 ) ; медичної карти хворого ОСОБА_9 № 23796 ( т. 2 а.с. 10-12 ) ; медичної карти хворого ОСОБА_12 № 10134 ( т. 2 а.с. 13-15 ), супровідного листа Департаменту фінансово-облікової політики ( т. 1 а.с. 248) ; листів КНП »Клінічна лікарня швидкої медичної допомоги м. Львова « від 29.04.2020 за № 03-07вих.1707 та від 26.03.2020 за № 05-07вих1271 , ( т. 2 а.с. 2-3, т. 1 а.с. 249 ) ; листа - запиту СУ ГУНП у Львівській області від 27.02.2020 на адресу головного лікаря КНП »Клінічна лікарня швидкої медичної допомоги м. Львова « ( т. 1 а.с. 250-251), листа-відповіді на вказаний запит ( т. 1 а.с. 252 ); листа СУ ГУНП у Львівській області від 22.04.20 в адресу Голови МВЛК ДУ «ТМО МВСУ у Львівській області ( т. 2 а.с. 16), відповіді на вказаний запит від 22.04.2020 ( т. 2 а.с. 17) ; протоколів засідання медичної комісії ДУ «ТМО МВСУ у Львівській області ( т. 2 а.с. 21) ; листа СУ ГУНП у Львівській області від 23.04.2020 в адрес УКЗ ГУНП у Львівській області ( т. 2 а.с. 22); листа-відповіді на вказаний запит ( т. 2 .с. 23) ; постанови про відібрання зразків для експертного дослідження у свідка ОСОБА_11 від 09.04.2020( т. 2 а.с. 31) та протоколу відібрання експериментальних зразків ( т. 2 а.с. 32-44 ); супровідного листа від 30.04.2020 від Яворівської центральної районної лікарні про надання документів ( т. 2 а.с. 90), відповіді на запит з ГУНП у Львівській області від 19.05.2020 про проходження служби ОСОБА_12 , ОСОБА_9 та ОСОБА_15 ( т. 2 а.с. 97), протоколу про тимчасовий доступ до речей і документів ( т. 3 а.с.15). При цьому із змісту перелічних документів не відомо, ким саме проведено посвідчення первинної копії документів та чи був оригінал документу в розпорядженні слідчого СУ ГУНП у Львівській області ОСОБА_16 , в момент посвідчення такої копії з копії .

Частиною 3 ст.99 КПК України передбачено, що сторона кримінального провадження зобов`язана надати суду оригінал документа. Документом є спеціально створений з метою збереження інформації матеріальний об`єкт, який містить зафіксовані за допомогою письмових знаків, звуку, зображення тощо відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження. Сторона зобов`язана надати іншій стороні можливість оглянути або скопіювати оригінали документів, зміст яких доводився у передбаченому цією статтею порядку. Документ-доказ повинен відповідати вимогам належності і допустимості (ст. 84 КПК). У документі мас бути вказане конкретне джерело відомостей про обставини і факти, що підлягають доказуванню з тим, щоб у випадку необхідності його можна було перевірити процесуальним шляхом.

У разі надання копій документів , засвідчення таких повинно відповідати п. 5.27 Національного стандарту України - Уніфікованої системи організаційно - розпорядчої документації ( Вимоги до оформлення документів ДСТУ 4163-2003, чинний від 01.09.2003), затверджений наказом Держспоживстандарту України від 07.04.2003 № 55( чинного станом на травень 2020).

Відтак, враховуючи реальну можливість процесуального прокурора надати в розпорядження суду оригінали вказаних документів, із первинним відкриттям їх стороні захисту , для забезпечення принципу змагальності сторін, невідповідність таких матеріалів вимогам ст.ст. 84,85,87 КПК України, суд першої інстанції дійшов до правильного переконання, що зазначені вище докази є недопустимими.

Відповідно до доктрини «плодів отруйного дерева», якщо джерело доказів є неналежним, то всі докази, отримані з його (джерела) допомогою, також будуть вважатися неналежними (справа «Гефген проти Німеччини»).

На думку ЄСПЛ, необхідно надавати оцінку допустимості всього ланцюга доказів, що базуються один за іншим, а не кожного окремого доказу.

При цьому, згідно рішення ЄСПЛ у справі «Нечипорук і Йонкало проти України» від 21 квітня 2011 року, докази, отримані в кримінальному провадженні з порушенням встановленого порядку, призводять до їх несправедливості в цілому, незалежно від доказової сили таких доказів і від того, чи мало їх використання вирішальне значення для засудження обвинуваченого судом.

Також прокурором було представлено для дослідження в ході судового розгляду завірені слідчим СУ ГУНП у Львівській області Н. Канюкою копії : акту № 53 медичного огляду ОСОБА_9 ( т. 1 а.с. 189-190); постанови № 53 Медичної (військово-лікарської) комісії ДУ`ТМО МВСУ по Львівській області « від 14.06.2019 ( т. 1 а.с. 192-194), направлення ОСОБА_9 на медичний огляд для проведення лікарської (військово-лікарської) експертизи (т. 1 а.с. 195-196 ), витягу з наказу ГУМВСУ у Львівській області по особовому складу щодо ОСОБА_9 ( т. 1 а.с. 199, 232, 243 ), його службової характеристики ( т. 1 а.с. 1 а.с. 200) , медико-експертної справи ОСОБА_9 ( т 1 а.с. 214-215 ), аркушів з медичними записами , без зазначення прізвища хворого ( т. 1 а.с. 209-210, 217 ) , виписки з медкарти МСЕК хворого ОСОБА_9 ( т. 1 а.с. 218-224 ) , направлення на медико-соціальну експертну комісію ОСОБА_9 від 04.09.2019 ( т. 1 а.с. 225-228 ), радіоізотопних обстежень хворого ОСОБА_9 від 14.05.2019( т. 1 а.с. 233) , опису матеріалів зі особових прав ОСОБА_12 та ОСОБА_9 ( т.1 а.с. 236 ) , рапорта ОСОБА_9 ( т. 1 а.с. 237), квитанції про виплату грошової допомоги ОСОБА_9 ( т. 1 а.с. 238), висновку про призначення йому допомоги (т . 1 а.с. 239), копія довідки про ступінь втрати працездатності ОСОБА_9 ( т. 1 а.с. 240-242 ) , паспорта ОСОБА_9 ( т.1 а.с. 244 ) , рапортів від імені ОСОБА_9 від 17.09.12,05.03.2014 , 06.10.2014, звіту від 13.07.04 , заяв останнього від 06.06.15, 09.07.04, що слугували зразками почерку ОСОБА_9 в ході проведення експертного дослідження ( т. 2 а.с. 24 -29 ) ; довідки , виданої КНП »Клінічна лікарня швидкої медичної допомоги м. Львова « від 10.04.2020 про те, що ОСОБА_17 у період з 2012 року, по день видачі довідки, не працював у вказаній медичній установі ( т. 2 а.с. 30 ) , постанови про відібрання зразків для експертного дослідження у свідка ОСОБА_7 від 17.04.2020 із відміткою, що постанову було оголошено 21.04.2020 ( т. 2 а.с.45) ; запиту у КНП» Яворівської райради Львівської області « Яворівська центральна районна лікарня від 23.04.2020 ( т. 2 а.с. 88-89) , запиту від 12.05.2020 в адресу ліквідаційної комісії ГУ МВСУ у Львівській області ( т. 2 а.с. 96) ; витягу з наказу «2/ос. по особовому складу по ОСОБА_9 ( т. 2 а.с. 98), висновку експерта № 4136 від 18.06.2020 ( т.3 а.с. 19-27), листа КНП «КЛШМД м. Львова « від 29.05.20), та копія з копії висновку експерта № 2819 від 29.04.2020( т. 3 а.с. 29-36 ).

З копії постанови слідчого від 17.04.2020 про відібрання зразків для експертного дослідження ( т. 2 а.с. 45 ) вбачається, що в ході проведення досудового розслідування у кримінальному провадженні № 0000012 від 10.01.2020 виникла необхідність у відібранні експериментальних зразків підписів та почерку у свідка ОСОБА_7 для використання їх при проведенні експертиз. Вказану постанову було оголошено ОСОБА_7 21.04.2020 р. Проте, статус ОСОБА_7 при проведенні вказаної слідчої дії не зазначено, як не вказано такий і у протоколі про відібрання експериментальних зразків почерку та підпису від 21.04.2020 ( т. 2 а.с. 46-61 ) . Згідно даних реєстру матеріалів досудового розслідування у вказаному кримінальному провадженні ( т. 1 а.с. 16-23), перший допит ОСОБА_7 у якості свідка відбувався лише 07.05.2020. Наведене підтверджує пояснення обвинуваченої в судовому засіданні про те, що їй зателефонували з ГУНП у Львівській області, запропонували прибути в установу, та не роз`яснюючи прав та обов`язків, попросили , не повідомляючи причину, заповнити кілька пустих аркушів зі зразками її підпису та почерку.

Як вбачається із тексту копії протоколу від 21.04.2020 , відібрання експериментальних зразків почерку та підпису у ОСОБА_7 ( без зазначення її статусу) здійснював старший оперуповноважений ЛУ ДВБ НП України .

Відповідно до ч.1 ст. 106 КПК України, протокол під час досудового розслідування складається слідчим або прокурором, які проводять відповідну процесуальну дію. Слідчий несе відповідальність за законність та своєчасність здійснення процесуальних дій та уповноважений доручати проведення слідчих (розшукових) дій та негласних слідчих (розшукових) дій відповідним оперативним підрозділам.

Як вбачається із реєстру матеріалів досудового розслідування у вказаному кримінальному провадженні ( т. 1 а.с. 16-23), списку матеріалів , які підлягали виділенню в окреме провадження, що є додатком до постанови прокурора від 23.07.2020 ( т. 1 а.с. 151-155 ) , в період з дати винесення постанови - 17.04.2020, до моменту відібрання зразків підпису в обвинуваченої, слідчим не давалось письмове доручення, на підставі якого оперативний працівник набував права на проведення такої слідчої дії, як відібрання зразків підпису свідка для експертного дослідження.

Згідно з вимогами ч. 3 ст. 62 Конституції України та правовою позицією Конституційного Суду України (рішення від 20 жовтня 2011 року № 12-рп/2011) обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, тобто з порушенням конституційних прав і свобод людини і громадянина або встановлених законом порядку, засобів, джерел отримання таких доказів. Документ, що виходить від некомпетентного органу, посадової і службової особи , отриманий з порушенням вимог ст. 93 КПК України, не може бути документом-доказом. Відтак, враховуючи вище викладене, протокол відібрання експериментальних зразків почерку та підпису ОСОБА_7 від 21.04.2020, копію якого долучено до матеріалів судового провадження прокурором, слід визнати недопустимим доказом.

Стороною обвинувачення були надані у якості доказів винуватості ОСОБА_7 також : копія запиту слідчого від 17.04.2020 на ім`я головного лікаря КНП КЛШМД м. Львова ( т. 2 а.с. 62) про термінове витребування для проведення почеркознавчої експертизи документів із особистими взірцями почерку та підпису працівників вказаної установи : ОСОБА_11 , ОСОБА_18 , ОСОБА_19 . В цей же день, 17.04.2020, у відповідь на вказаний запит , органу досудового розслідування було скеровано документи із особистими взірцями почерку та підпису працівників КНП КЛШМД , зокрема : 5 заяв на щорічні відпустки, 2 заяви на відпустки без збереження заробітної плати та 2 заяви скерування на курси, тобто 9 заяв без зазначення анкетних даних працівників, яких ці документи стосуються, що вбачається із копії супровідного листа за підписом Генерального директора медичної установи ( т. 2 а.с. 63) . Між тим, із тексту копії з копії висновку за результатами проведення судово-почеркознавчої експертизи за № 2821 від 29.04.2020 ( експерт ОСОБА_20 ), яку представлено прокурором у якості доказу на підтвердження обвинувачення вбачається, що у якості вільних зразків почерку та підписів ОСОБА_21 в експертну установу 21.04.2020, представлено одинадцять заяв від імені ОСОБА_7 ; та три заяви від імені лікаря ОСОБА_11 від 12.11.2019, 20.09.2019, 16.12.2019 р. Копії заяв від імені ОСОБА_7 також представлено прокурором ( т. 2 а.с. 64-74) та на них міститься ксерокопія відмітки експертної установи , яка підтверджує факт того, що вказані заяви в кількості 11 шт. були досліджуваними документами у якості зразків підпису ОСОБА_7 при проведенні експертного дослідження. Зокрема, це заяви від імені ОСОБА_7 про надання відпустки без збереження зарплати від 11.01.2018, 10.01.2017 ; 30.05.2017; про відпустки за сімейними обставинами - від 28.08.2018 ,13.12.2018 ; про надання щорічної відпустки - від 14.09.2017 , про надання додаткової відпустки як одинокій матері - від 12.05.2017, 21.01.2019 ; про скерування на курси від 10.04.2018, 06.12.2017 ; заява про зміну прізвище від 18.02.2019.

За клопотанням сторони обвинувачення про зміну обсягу досліджуваних доказів ( т. 3 а.с. 16) було додаткового також досліджено копію з копії висновку експерта ОСОБА_22 від 29.04.2020 за № 2819 ( т. 3 а.с. 29-36 ). В ході проведення дослідження в цей же період , з 21.04.2020 по 29.04.2020, інший експерт використовувала в роботі представлені органом досудового розслідування вільні зразки почерку та підписів ОСОБА_21 , у кількості 11 штук, наявні у вказаних вище заявах . Крім того, згідно дослідженої в ході судового розгляду копії висновку експерта ОСОБА_22 № 4136 від 18.06.2020 ( т.3 а.с. 19-27), вбачається, що у розпорядження експерта органом досудового розслідування , крім згаданих вільних зразків підпису ОСОБА_21 було також представлено експериментальні зразки почерку та підписів ОСОБА_21 на 16 аркушах, при постанові про відібрання зразків для експертного дослідження від 17.04.2020.

Відтак, колегія суддів погоджується із висновком суду першої інстанції, що недопустимими доказами є копії заяв від імені ОСОБА_21 ( а.с. 64-74) , які отримані з порушенням вимог ст.93,131, 159 КПК України, оскільки представлені органом досудового розслідування зразки підпису ОСОБА_19 були використані експертом в ході проведення дослідження від 29.04.2020 і не надається можливим встановити джерело отримання кожного з них.

Висновки експерта за № 2821, № 2819 від 29.04.2020 та № 4136 від 18.06.2020, в частині дослідження, що стосується ОСОБА_7 , копію яких ( без надання оригіналів) прокурором представлено суду, ґрунтується на доказах, які визнані судом недопустимими, є також недопустимими у даному кримінальному провадженні. Як вбачається із змісту вказаних висновків експертів, саме зразки підпису та почерку ОСОБА_7 , що були отримані органом досудового розслідування з порушенням прав та свобод обвинуваченої, стали єдиними зразками , які використовувались експертом при виконанні почеркознавчої експертизи.

Інші ж копії документів, що були предметом дослідження суду із згаданого вище списку не є доказом винуватості ОСОБА_7 в розумінні ст. 84 КПК України.

Таким чином, у зв`язку з відсутністю належних та допустимих доказів, недоведеністю наявності в діянні обвинуваченої ОСОБА_7 обов`язкових ознак, які вказують на наявність складів злочинів, передбачених ч. 5 ст.27-ч.3 ст. 190, ч.3 ст. 358 КК України, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку, що ОСОБА_7 слід визнати невинуватою та виправдати за даними пунктами обвинувачення.

Відповідно до вимог ст. 62 Конституції України, особа вважається невинуватою у вчиненні злочину, доки її вину не буде доведено в законному порядку та обвинувачення не може ґрунтуватися на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь. Згідно зі ст. 368 КПК України, суд, ухвалюючи вирок, повинен вирішити, зокрема, питання чи містить діяння, у якому обвинувачується особа, склад кримінального правопорушення та чи винен обвинувачений у вчиненні цього кримінального правопорушення. Згідно ст. 17 КПК України, особа вважається невинуватою у вчиненні кримінального правопорушення і не може бути піддана кримінальному покаранню, доки її вину не буде доведено у порядку, передбаченому цим кодексом. Ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчиненні кримінального правопорушення і має бути виправданим, якщо сторона обвинувачення не доведе винуватість особи поза розумним сумнівом. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Вказана позиція викладена також і у п. 146 справи «Барбера, Мессегує и Джабардо проти Іспанії» від 06.12.1998 року, де Європейський суд з прав людини зазначив, що принцип презумпції невинуватості вимагає, серед іншого, що виконуючи свої обов`язки, судді не розпочинали розгляд справи з упередженої думки, що підсудний вчинив злочин, який йому ставиться в вину; обов`язок доказування лежить на обвинуваченні, і будь-який сумнів має тлумачитися на користь підсудного.

На думку колегії суддів, стороною обвинувачення не доведено поза розумним сумнівом винуватість обвинуваченої ОСОБА_7 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 5 ст. 27 - ч. 3 ст. 190, ч. 3.ст. 358 КК України, що відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 373 КПК України є підставою для ухвалення виправдувального вироку.

Судом першої інстанції описано у вироку та дано оцінку показанням всіх свідків, які були допитані в судовому засіданні та всіх доказів, долучених прокурором у встановленому порядку. Немає жодного доказу по справі, якому б не була надана оцінка судом.

Таким чином, доводи прокурора, викладені у апеляційній скарзі не знайшли свого підтвердження під час апеляційного розгляду та не заслуговують на увагу.

Суд першої інстанції належно та повно оцінив і перевірив усі зібрані по справі докази. Істотних порушень кримінального процесуального закону, які б могли слугувати причиною скасування чи зміни виправдувального вироку, колегією суддів не встановлено.

Відтак вирок суду першої інстанції є законним та обґрунтованим, тому його слід залишити без змін, а апеляційну скаргу прокурора у кримінальному провадженні Львівської обласної прокуратури ОСОБА_6 - без задоволення.

Керуючись ст.ст. 404, 405,407, 419 КПК України, колегія суддів

ПОСТАНОВИЛА:

вирок Шевченківського районного суду м. Львова від 21.09.2022 року щодо ОСОБА_7 залишити без змін, а апеляційну скаргу прокурора у кримінальному провадженні Львівської обласної прокуратури ОСОБА_6 - без задоволення.

Касаційна скарга на судове рішення може бути подана до Касаційного кримінального суду в складі Верховного Суду протягом трьох місяців з дня його проголошення.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4 .