Номер провадження: 11-кп/813/871/23
Головуючий у першій інстанції ОСОБА_1
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06.04.2023 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд у складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

за участю: секретаря с/з ОСОБА_5 ,

прокурора ОСОБА_6 ,

захисника ОСОБА_7 ,

обвинуваченого ОСОБА_8 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу захисника ОСОБА_7 на вирок Суворовського районного суду м.Одеси від 22 грудня 2022 року у кримінальному провадженні, внесеному до ЄРДР за №0000447 від 01 червня 2022 року відносно

ОСОБА_8 , що народився ІНФОРМАЦІЯ_1 в м. Одесі, громадянин України, з неповною середньою освітою, одружений, не працює, який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 та мешкає за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимого,

обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.286-1 КК України, -

ВСТАНОВИВ:

Зміст оскаржуваного судового рішення і встановлених обставин судом 1-ої інстанції

Вироком Суворовського районного суду м. Одеси від 22 грудня 2022 року ОСОБА_8 визнаний винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.286-1 КК України та йому призначено покарання у виді позбавлення волі на строк 1 (один) рік 9 (дев`ять) місяців з позбавленням права керувати транспортними засобами на строк 3 (три) роки.

Строк відбування покарання відраховується з моменту фактичного затримання.

Вирішено питання з цивільним позовом потерпілої, процесуальними витратами, речовими доказами та із заходами забезпечення кримінального провадження.

Оскарженим вироком встановлено, що 31 травня 2022 року близько 18 год. 18 хв. ОСОБА_8 , перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, керуючи автомобілем «Toyota Paseo» д/н « НОМЕР_1 » при виїзді з міждворового проїзду розташованого між будинками №6/1 та №6-а по вул. Сергія Ядова в м.Одеса на проїжджу частину вул. Сергія Ядова та виконанні маневру повороту праворуч, в порушення вимог п.п. 10.1, 12.1 Правил дорожнього руху України, перед початком руху та зміною напрямку руху не переконався, що це буде безпечним і не створить перешкод або небезпеки іншим учасникам руху, не обрав безпечної швидкості руху, не врахував дорожню обстановку та технічний стан транспортного засобу, внаслідок чого не впорався з керуванням та допустив виїзд транспортного засобу за межі проїжджої частини вул. Сергія Ядова через зустрічну смугу руху, по лівий бік відносно свого напрямку руху, де в подальшому на зупинці громадського транспорту здійснив наїзд на пішохода ОСОБА_9 , внаслідок чого їй були спричинені середньої тяжкості тілесні ушкодження по критерію тривалості розладу здоров`я.

Вимоги, наведені в апеляційній скарзі та узагальнення доводів особи, яка її подала

Не погодившись із зазначеним вироком суду захисник ОСОБА_7 подала апеляційну скаргу, в якій просила змінити вирок та призначити ОСОБА_8 покарання з випробуванням встановивши іспитовий строк.

Доводи апеляційної скарги обґрунтувала тим, що призначене ОСОБА_8 покарання є занадто суворим.

Суд не в повній мірі врахував обставини, що пом`якшують покарання обвинуваченого, який в повному обсязі визнав свою вину, щиросердечно розкаявся, активно сприяв розкриттю злочину, визнав цивільний позов та погодився відшкодувати потерпілій моральну шкоду.

Крім того після ДТП ОСОБА_8 намагався надати першу медичну допомогу потерпілій.

Також суд не врахував дані про особу обвинуваченого, який має міцні соціальні зв`язки, проживає разом з дружиною, має двох повнолітніх синів, які на теперішній час проходять військову службу.

Окрему увагу захисник звернула на незадовільний стан здоров`я обвинуваченого, який має ряд хронічних захворювань і зазначила, що в умовах ізоляції від суспільства стан його здоров`я лише погіршиться.

Позиції учасників апеляційного розгляду в судовому засіданні

Обвинувачений ОСОБА_8 та його захисник ОСОБА_7 підтримали доводи апеляційної скарги та просили її задовольнити.

Прокурор ОСОБА_6 заперечував проти задоволення апеляційної скарги, просив залишити вирок суду без змін.

Представник потерпілої ОСОБА_9 адвокат ОСОБА_10 звернулася до апеляційного суду з клопотанням, в якому просила апеляційний розгляд провести за відсутності потерпілої та її представника.

Заслухавши суддю-доповідача, учасників апеляційного розгляду, дослідивши матеріали кримінального провадження та, перевіривши доводи, наведені в апеляційній скарзі, апеляційний суд дійшов висновку про таке.

Мотиви суду апеляційної інстанції.

Відповідно до положень статей 7, 9 КПК України зміст та форма кримінального провадження повинні відповідати загальним засадам кримінального провадження. Під час кримінального провадження суд зобов`язаний неухильно додержуватися вимог Конституції України, КПК України, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, вимог інших актів законодавства, практики Європейського суду з прав людини.

Згідно з вимогами ст.370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до ст. 94 КПК України. Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.

Відповідно до ч.1 ст.404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Оскільки в апеляційній скарзі захисником не оспорюються фактичні обставини вчинення кримінального правопорушення, встановлені судом першої інстанції, доведеність вини обвинуваченого та правильність кваліфікації його дій, апеляційний суд не переглядає оскаржений вирок в цій частині.

В апеляційній скарзі захисник ОСОБА_7 просила апеляційний суд призначити покарання ОСОБА_8 із застосуванням положень статті 75 КК України.

Апеляційний суд не може погодитися з доводами апеляційної скарги про те, що призначене обвинуваченому ОСОБА_8 покарання є надмірно суворим і наявні підстави для застосування положень ст.75 КК України при призначенні останньому покарання.

Статтею 50 КК України встановлено, що покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень як засудженими, так і іншими особами.

Відповідно до ст.65 КК України - особі, яка вчинила кримінальне правопорушення, має бути призначено покарання необхідне й достатнє для її виправлення і попередження нових кримінальних правопорушень. Виходячи з указаної мети та принципів справедливості і індивідуалізації, покарання повинно бути адекватним характеру вчинених дій, їх небезпечності та даним про особу винного, які підлягають обов`язковому врахуванню. Під час вибору покарання мають значення обставини, які його пом`якшують та обтяжують, відповідно до положень статей 66 та 67 КК України.

З оскарженого вироку вбачається, що суд першої інстанції врахував при призначенні покарання ОСОБА_8 , відповідно до вимог ст.65 КК України, в якості обставини, що пом`якшує покарання - щире каяття та відсутність обставин, які обтяжують покарання.

Також, суд першої інстанції врахував обставини та наслідки вчиненого, поведінку обвинуваченого після вчинення злочину, дані про особу обвинуваченого, який характеризується посередньо та має постійне місце проживання, притягнення його до кримінальної відповідальності вперше та стан його здоров`я, відшкодування потерпілій завданої майнової шкоди.

З огляду на викладене, суд першої інстанції призначив ОСОБА_8 покарання у виді позбавлення волі посилаючись на те, що саме цей вид покарання є необхідним та достатнім для його виправлення та попередження вчинення ним нових кримінальних правопорушень.

Апеляційний суд зазначає, що санкція ч.1 ст.286-1 КК України передбачає покарання у виді позбавлення волі на строк до трьох років, при цьому суд першої інстанції з урахуванням усіх обставин кримінального провадження, призначив ОСОБА_8 покарання в межах цієї норми права у виді позбавлення волі на строк 1 рік 9 місяців.

Крім того, суд першої інстанції призначив ОСОБА_8 додаткове покарання, передбачене санкцією ч.1 ст.286-1 КК України - позбавлення права керування транспортними засобами, у мінімальному розмірі три роки.

Апеляційний суд звертає увагу на те, що вчинений обвинуваченим ОСОБА_8 злочин є суспільно небезпечним, а мета покарання - це те, чого прагне держава, застосовуючи його, щодо особи, яка вчинила злочин.

При цьому, покарання повинно володіти силою впливу та стримування, що полягає не у жорстокості, а у невідворотності відповідальності, що відповідає вимогам ст.65 КК України.

Відповідно до ст.ст. 3, 27 Конституції України людина, її життя і здоров`я, честь і гідність, недоторканість і безпека визнаються найвищою соціальною цінністю. Однією з важливих гарантій здійснення проголошеного статтями 3 і 27 Конституції права людини на життя і здоров`я є беззастережне виконання судами вимог кримінально-процесуального закону щодо забезпечення прав потерпілих від зазначених злочинів.

Відповідно до ст.68 Конституції України кожен зобов`язаний неухильно додержуватися Конституції України та законів України, не посягати на права і свободи, честь і гідність інших людей.

Відповідно до ст.1 КК України - Кримінальний кодекс України, між іншим, має своїм завданням правове забезпечення охорони прав і свобод людини і громадянина від злочинних посягань, а також запобігання злочинам.

Разом з тим, апеляційний суд звертає увагу на те, що у своїй апеляційній скарзі захисник не оскаржувала вид та розмір призначеного ОСОБА_8 покарання, а посилаючись на наявність пом`якшуючих обставин, просила призначити обвинуваченому покарання з випробуванням.

Так, апеляційний суд зазначає про те, що оскарженим вироком ОСОБА_8 визнаний винуватим у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч.1 ст. 286-1 КК України, як порушення правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння, що спричинило потерпілому середньої тяжкості тілесне ушкодження.

Положеннями ст.75 КК України встановлено, якщо суд, крім випадків засудження за корупційне кримінальне правопорушення, кримінальне правопорушення, пов`язане з корупцією, кримінальне правопорушення, передбачене статтями 403, 405, 407, 408, 429 цього Кодексу, вчинене в умовах воєнного стану чи в бойовій обстановці, порушення правил безпеки дорожнього руху або експлуатації транспорту особами, які керували транспортними засобами у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебували під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, катування, передбачене частиною третьою статті 127 цього Кодексу, при призначенні покарання у виді виправних робіт, службового обмеження для військовослужбовців, обмеження волі, а також позбавлення волі на строк не більше п`яти років, враховуючи тяжкість кримінального правопорушення, особу винного та інші обставини справи, дійде висновку про можливість виправлення засудженого без відбування покарання, він може прийняти рішення про звільнення від відбування покарання з випробуванням.

З огляду на викладене апеляційний суд констатує, що кримінальним законодавством України заборонено застосування положень ст.75 КК України до осіб, які засуджені за порушення правил безпеки дорожнього руху або експлуатації транспорту, які керували транспортними засобами у стані алкогольного сп`яніння.

Враховуючи викладене, апеляційний суд не приймає доводи апеляційної скарги захисника ОСОБА_7 про наявність підстав для застосування до ОСОБА_8 положень ст.75 КК України.

За таких обставин, апеляційний суд вважає, що суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про те, що покарання у виді позбавлення волі на строк один рік дев`ять місяців, з позбавленням права керувати транспортним засобом на строк три роки буде справедливим, необхідним та достатнім для виправлення ОСОБА_8 , попередження вчинення ним нових кримінальних правопорушень, тобто таке покарання повністю досягне мети його призначення та призведе до позитивних змін в особистості обвинуваченого.

Відповідно до ч.1 ст.407 КПК України, суд апеляційної інстанції за наслідками апеляційного розгляду за скаргою на вирок або ухвалу суду першої інстанції має право залишити оскаржене судове рішення без змін.

Аналізуючи вищевикладені обставини в їх сукупності, апеляційний суд дійшов висновку про необґрунтованість апеляційної скарги захисника ОСОБА_7 , у зв`язку з чим вважає за необхідне залишити її без задоволення, а оскаржений вирок суду без змін.

Керуючись статями 376, 404, 405, 407, 418, 419, 532 КПК України, апеляційний суд,

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_7 залишити без задоволення.

Вирок Суворовського районного суду м. Одеси від 22 грудня 2022 року, яким ОСОБА_8 визнаний винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.286-1 КК України, залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом трьох місяців з дня набрання нею законної сили.

Судді Одеського апеляційного суду:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4