печерський районний суд міста києва
Справа № 757/4600/20-к
В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

22.11.2022 Печерський районний суд м. Києва

у складі головуючого - судді ОСОБА_8.

при секретарі - ОСОБА_9.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду в м. Києві кримінальне провадження № 0003343 від 06.08.2019 року за обвинуваченням ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець м. Києва, громадянин України, освіта середня, не працює, не одружений, зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимий:

23.05.2019 Оболонським районним судом м. Києва за ч. 1 ст. 187, ч. 2 ст. 186 КК України до 4 років позбавлення волі, на підставі ст. ст. 104, 75 КК України звільнений від відбування покарання з іспитовим строком 2 роки;

28.05.2020 Оболонським районним судом м. Києва за ч.2 ст.186, 71 КК України до 4 років 1 місяця позбавлення волі;

09.06.2022 Шевченківським районним судом м. Києва за ч.2 ст.186, ч.4 ст.70 КК України до 4 років 1 місяця позбавлення волі,

за участю сторін кримінального провадження:

прокурора - ОСОБА_10.,

обвинуваченого - ОСОБА_1

захисника ОСОБА_11.,

законного представника ОСОБА_1 - ОСОБА_1 ,

В С Т А Н О В И В:

06.08.2019 приблизно о 02.30 год. ОСОБА_1 , разом зі своїми знайомими ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , перебували поряд з ТРЦ "Гулівер" за адресою: площа Спортивна, 1А у м. Києві. Тут же помітили компанію чотирьох молодих людей ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , до яких підійшли та розпочали спілкування. В цей час, у ОСОБА_1 раптово виник злочинний умисел, спрямований на заволодіння чужим майном шляхом обману.

Реалізуючи свій протиправний умисел, діючи з корисливих мотивів та з метою особистого збагачення, ОСОБА_1 звернувся до присутніх з проханням викликати з мобільного телефону автомобіль таксі. У відповідь на це ОСОБА_4 дістав з власної кишені свій мобільний телефон «iPhone 6S», вартістю 14399 грн., з сім-карткою мобільного оператора «Vodafone»№ НОМЕР_1 , яка не становить матеріальної цінності для потерпілого, та викликав автомобіль таксі. Після цього, будучи введеним в оману та не здогадуючись про злочинний намір ОСОБА_1 , на прохання останнього передав йому зазначений мобільний телефон для спілкування з водієм, який щойно зателефонував.

Отримавши, шляхом обману під приводом спілкування з водієм таксі, мобільний телефон ОСОБА_4 , не маючи наміру його повертати та бажаючи довести свій умисел до кінця, ОСОБА_1 попрямував у протилежний від ТРЦ "Гулівер" бік вздовж вулиці Еспланадна, сів в автомобіль таксі та залишив місце вчинення злочину, фактично володіючи зазначеним чужим майном, яким в подальшому розпорядився на власний розсуд, чим заподіяв потерпілому матеріальну шкоду на суму 14399 гривень.

Обвинувачений ОСОБА_1 вину у вчиненні кримінального правопорушення за обставин викладених у обвинувальному акті визнав та підтвердив повністю.

Враховуючи те, що обвинуваченим та іншими учасниками судового провадження не оспорюються фактичні обставини справи і, як встановлено судом, вони правильно розуміють зміст цих обставин, відсутні будь-які сумніви у добровільності та істинності їх позиції, суд, роз`яснивши учасникам процесу положення ст. 349 КПК України, провів судове слідство у справі щодо всіх фактичних обставин із застосуванням правил ч. 3 ст. 349 КПК України, оскільки учасники судового провадження не заперечують проти цього, визнавши недоцільним дослідження в цій частині інших доказів по справі.

Учасникам розгляду справи роз`яснено, що вони позбавлені права оспорювати обставини, які ніким не оспорювалися під час судового розгляду і дослідження яких було визнано судом недоцільним згідно положень ч. 3 ст. 349 КПК України.

Суд кваліфікує дії ОСОБА_1 за ч. 2 ст. 190 КК України, як заволодіння чужим майном шляхом зловживання довірою (шахрайство), вчинене повторно.

Обставиною, що пом`якшує покарання обвинуваченого, згідно ст. 66 КК України, є його щире каяття та вчинення злочину неповнолітнім.

Обставин, що обтяжують покарання обвинуваченої, згідно ст. 67 КК України, судом не встановлено.

Згідно положень Постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 24.10.2003 року «Про практику призначення судами кримінального покарання» з подальшими змінами та доповненнями, призначаючи покарання у кожному конкретному випадку, суди мають дотримуватися вимог кримінального закону й зобов`язані враховувати ступінь тяжкості вчиненого злочину, дані про особу винного та обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання. Таке покарання має бути необхідним і достатнім для виправлення засудженого та попередження нових злочинів. Водночас суди мають враховувати й вимоги Кримінально процесуального кодексу України стосовно призначення покарання.

Відповідно до вимог ст. 50 КК України, покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчинення нових кримінальних правопорушень як засудженими, так і іншими особами.

Згідно ч.1 ст. 103 КК України, при призначенні покарання неповнолітньому суд, крім обставин, передбачених у статтях 65-67 цього Кодексу, враховує умови його життя та виховання, вплив дорослих, рівень розвитку та інші особливості особи неповнолітнього.

При призначенні покарання у відповідності до вимог ст. 65 КК України, суд враховує характер і ступінь тяжкості вчиненого злочину, який відповідно до ст. 12 КК України, є нетяжким злочином, обставини та мотиви його вчинення наслідки їх вчинення для потерпілих особи.

Вивченням матеріалів, які характеризують особу обвинуваченого, встановлено, що на обліку у лікаря психіатра та лікаря нарколога ОСОБА_1 не перебуває. На обліку служби у справах дітей на території місця проживання, як дитина, яка опинилась у складних життєвих обставинах, не перебував на час вчинення злочину. На профілактичному обліку сектору ювенальної превенції управління поліції на території місця проживання перебував з 27.09.2019 до досягнення повноліття ІНФОРМАЦІЯ_2 . За місцем проживання характеризується негативно. На даний час вже є повнолітнім.

Обставиною, яка пом`якшує покарання ОСОБА_1 , згідно зі ст. 66 КК України, може бути визнано вчинення злочину неповнолітнім та щире каяття.

Обставини, які б обтяжували покарання ОСОБА_1 , згідно зі ст. 67 КК України, не встановлено.

Враховуючи наведене, суд приходить до висновку про неможливість виправлення обвинуваченого ОСОБА_1 без ізоляції від суспільства, відтак вважає за необхідне призначити йому покарання у вигляді позбавлення волі в межах санкції ч.2 ст.190 КК України. Підстав для призначення йому покарання не пов`язаного з позбавленням волі, а також для застосування до нього ст. ст. 69 та 104 КК України суд не знаходить.

Призначення саме такого покарання, на думку суду, буде відповідати не тільки тяжкості вчинених кримінальних правопорушень, обставинам справи, але й особі обвинуваченого, буде обґрунтованим, необхідним та достатнім для його виправлення та попередження вчинення ним нових кримінальних правопорушень.

Оскільки злочин, описаний у цьому вироці ОСОБА_1 вчинив до постановлення 09.06.2022 Шевченківським районним судом м. Києва вироку, яким він засуджений за ч. 2 ст. 186 КК України з урахуванням положень ч. 4 ст. 70 КК України до 4 років 1 місяця позбавлення волі, остаточне покарання йому слід призначити з урахуванням вимог ч. 4 ст. 70 КК України шляхом поглинання менш суворого покарання більш суворим.

Судові витрати у кримінальному провадженні відсутні

Долю речових доказів суд вирішує за правилами ст.100 КПК України.

Керуючись ст.ст.349, 368, 370, 374 КПК України, суд,

З А С У Д И В :

ОСОБА_1 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 190 КК України, та призначити йому покарання у виді 1 (одного) року позбавлення волі.

Остаточне покарання ОСОБА_1 відповідно до ч. 4 ст. 70 КК України визначити шляхом поглинення менш суворого покарання у виді 1 року позбавлення волі за цим вироком більш суворим покаранням за вироком Шевченківського районного суду м. Києва від 09.06.2022 у виді 4 (чотирьох) років 1 (одного) місяця позбавлення волі.

Строк покарання ОСОБА_1 обраховувати з 27.03.2020 року.

Речовий доказ - CDR-V диск залишити в матеріалах кримінального провадження.

Вирок може бути оскаржений до Київського апеляційного суду через Печерський районний суд протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після прийняття рішення судом апеляційної інстанції.

Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченому та прокурору.

Суддя: ОСОБА_8