Справа № 216/1290/23
Провадження № 1-кс/216/592/23
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

27 лютого 2023 року місто Кривий Ріг

Дніпропетровської області

Слідчий суддя Центрально-Міського районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області ОСОБА_1 ,

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду № 8 скаргу ОСОБА_3 на постанову дізнавача СД Криворізького РУП ГУНП в Дніпропетровській області ОСОБА_4 від 24 вересня 2022 року про закриття кримінального провадження № 0000292 від 15 серпня 2022 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 125 КК України,

В С Т А Н О В И В:

23 лютого 2022 року ОСОБА_3 звернулась до слідчого судді з указаною скаргою, яку мотивувала таким. Постановою дізнавача СД Криворізького РУП ГУНП в Дніпропетровській області ОСОБА_4 від 24 вересня 2022 року було закрито кримінальне провадження № 0000292 від 15.08.2022 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 125 КК України, на підставі п. 2 ч. 1 ст. 284 КПК України у зв`язку з установленою відсутністю в діянні складу кримінального правопорушення. Скаржниця вважає таку постанову дізнавача незаконною та передчасною, оскільки досудове розслідування було проведено неповно та з порушеннями вимог КПК України. Так, за доводами скаржниці, дізнавач в обґрунтування постанови про закриття кримінального провадження посилається на відсутність в діях ОСОБА_5 прямого умислу на спричинення потерпілій тілесних ушкоджень. Дізнавач свідомо ігнорує здобуті в межах кримінального провадження фактичні дані, що вказують та доводять вину ОСОБА_5 , а саме судово-медичну експертизу № 1193, покази потерпілої та свідків, слідчий експеримент та за його результатами судово-медичну експертизу № 1343. Ці відомості не зазначені в постанові про закриття кримінального провадження. Дізнавач після допиту свідка ОСОБА_6 , яка є зацікавленою особою, взяла до уваги її твердження, що ОСОБА_5 17.07.2022 року взагалі не було на території СТ «Росинка +1», при цьому не вжила жодних заходів для підтвердження чи спростування таких тверджень свідка. Скаржниця вважає, що не встановлено всіх можливих свідків вказаного правопорушення, про що свідчить відсутність в матеріалах кримінального провадження доручення в порядку ст.. 40 КПК України на їх встановлення та відпрацювання прилеглої території; не проведено одночасного допиту між потерпілою та свідком ОСОБА_6 , з метою усунення невідповідностей в показах останніх; не проведено одночасного допиту між свідками ОСОБА_7 , ОСОБА_8 та свідком ОСОБА_6 , з метою усунення невідповідностей в показах останніх. Посилаючись на викладене, скаржниця просила скасувати оскаржувану постанову дізнавача.

Скаржниця ОСОБА_3 у судове засідання не з`явилась, подавши клопотання про розгляд скарги за її відсутності, в якому також наполягала на її задоволенні.

Дізнавач ОСОБА_4 в судове засідання не з`явилася, надала суду матеріали кримінального провадження № 0000292 та заперечення на скаргу, в яких зазначила, що в ході проведення досудового розслідування в даному кримінальному провадженні було призначено експертизу, відповідно до якої у потерпілої виявлена садна в області слизової оболонки нижньої губи біля правого кута роту, які відносяться до легких тілесних ушкоджень. В ході дізнання відпрацьовано місцевість, встановлено можливих свідків очевидців події, проведено ряд процесуальних дій з метою виконання завдань кримінального провадження. В ході проведення допитів свідків ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_6 в рамках кримінального провадження частково встановлено обставини події, що підлягають доказуванню, що в своїй сукупності не підтверджують причинного зв`язку між діянням ОСОБА_5 відносно ОСОБА_3 та виникненням у неї тілесних ушкоджень, зазначених у висновку експерта, оскільки відповідно до показів ОСОБА_6 , ОСОБА_5 17.07.2022 року перебував із нею вдома на протязі всього дня. В скарзі потерпіла зазначає, що дізнавачем прийнято до уваги покази ОСОБА_6 , яка є зацікавленою на її думку, що аналогічно можна співвідносити із показами свідків ОСОБА_7 та ОСОБА_8 , оскільки вони є її подругами. А тому просить відмовити в задоволенні скарги.

Вивчивши скаргу й додані до неї матеріали, заперечення, матеріали кримінального провадження, слідчий суддя дійшов такого висновку.

Під час розгляду скарги встановлено, що дізнавачем СД Криворізького РУП ГУНП в Дніпропетровській області ОСОБА_4 здійснювалось досудове розслідування в кримінальному провадженні № 0000292 від 15.08.2022 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 125 КК України, за фактом спричинення легких тілесних ушкоджень.

Постановою дізнавача СД Криворізького РУП ГУНП в Дніпропетровській області ОСОБА_4 від 24 вересня 2022 року вказане кримінальне провадження було закрито на підставі п. 2 ч. 1 ст. 284 КПК України у зв`язку з відсутністю в діянні складу кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 125 КК України.

При винесенні цієї постанови дізнавач виходила з того, що встановлені в ході досудового розслідування обставини події, в своїй сукупності не підтверджують причинного зв`язку між діяннями ОСОБА_5 відносно ОСОБА_3 та виникненням у неї тілесних ушкоджень, зазначених у висновку експерта, оскільки відповідно до показів ОСОБА_6 , ОСОБА_5 17.07.2022 року перебував із нею вдома на протязі всього дня.

Не погодившись з такою постановою дізнавача, потерпіла ОСОБА_3 звернулась до слідчого судді з цією скаргою на підставі п. 3 ч. 1 ст. 303 КПК України.

Оцінивши дії дізнавача та правомірність прийнятого нею рішення про закриття кримінального провадження, слідчий суддя дійшов висновку, що таке рішення дізнавача не відповідає вимогам кримінального процесуального закону, є невмотивованим і передчасним, що порушує права потерпілої на ефективну процедуру досудового розслідування та суперечить загальних засадам і завданням кримінального провадження з огляду на таке.

Так, статтею 2 КПК України визначено, що завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

Відповідно до положень ст. 25 КПК України слідчий зобов`язаний в межах своєї компетенції, зокрема, вжити всіх передбачених законом заходів для встановлення події кримінального правопорушення та особи, яка його вчинила.

Ст. 40-1 КПК України встановлено, що дізнавач при здійсненні дізнання наділяється повноваженнями слідчого. Дізнавач несе відповідальність за законність та своєчасність здійснення дізнання.

При цьому частиною 2 ст. 9 КПК України передбачено, що слідчий зобов`язаний всебічно, повно і неупереджено дослідити всі обставини кримінального провадження, виявити як ті обставини, що викривають, так і ті, що виправдовують підозрюваного, обвинуваченого, а також обставини, що пом`якшують чи обтяжують його покарання, надати їм належну правову оцінку та забезпечити прийняття законних і неупереджених процесуальних рішень.

Лише за такої умови можливе виконання завдань кримінального судочинства. Всебічність дослідження обставин кримінального провадження означає, по-перше, висунення і дослідження всіх можливих версій щодо характеру події, що має ознаки кримінального правопорушення, винуватість особи, а по-друге, однаково ретельне встановлення і перевірку як обставин, що викривають, так і тих, що виправдовують особу. Повнота дослідження кримінального провадження означає встановлення всього кола фактичних обставин, що можуть суттєво вплинути на рішення у кримінальному провадженні, використання такої сукупності доказів, яка обґрунтовує зроблені висновки як такі, що не залишають місця сумнівам.

Разом з тим для прийняття відповідного процесуального рішення, зокрема про закриття кримінального провадження, положення ч. 1 ст. 94 КПК України покладають на слідчого обов`язок на підставі всебічного, повного та неупередженого дослідження всіх обставини кримінального провадження, керуючись законом, оцінити кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а також сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку.

Водночас постанова слідчого, дізнавача про закриття кримінального провадження має бути мотивованою, а її зміст повинен відповідати фактичним обставинам справи, встановленим за наявними в провадженні матеріалами, зокрема в ній має бути викладено суть заяви особи, яка звернулась з метою захисту своїх прав, і відповіді на всі порушені нею питання, які виключають провадження у справі та обумовлюють її закриття, що є однією з гарантій забезпечення прав і законних інтересів учасників процесу (ст. 110 КПК України).

Частиною 4 ст. 38 КПК України визначено, що орган досудового розслідування зобов`язаний застосувати всі передбачені законом заходи для забезпечення ефективності досудового розслідування.

Згідно з усталеною практикою Європейського суду з прав людини обов`язком органу влади є проведення «ефективного офіційного розслідування», здатного призвести до встановлення фактів справи та, якщо скарги виявляться правдивими, до встановлення та покарання винних осіб (рішення ЄСПЛ у справі «Дєдовський та інші проти Росії»).

При цьому мінімальні стандарти ефективності, визначені практикою ЄСПЛ, включають в себе вимоги, що розслідування має бути ретельним, незалежним, безстороннім, сумлінним і підконтрольним громадськості, а також, що компетентні органи влади повинні діяти зі зразковою ретельністю і оперативністю (рішення ЄСПЛ у справі «Алексахін проти України»). Органи державної влади повинні вжити всіх заходів для отримання всіх наявних доказів, які мають відношення до події, показань очевидців, доказів експертиз. Будь-які недоліки у розслідуванні, які підривають його здатність встановити відповідальну особу, створюють ризик недодержання такого стандарту (рішення ЄСПЛ у справі «Михалкова та інші проти України»).

Відповідно до положень КПК України питання про визнання досудового розслідування неповним і таким, що не відповідає вимогам кримінального процесуального закону, належить до повноважень слідчого судді під час здійснення судового контролю в кримінальному провадженні. Слідчий суддя наділений компетенцію на прийняття рішень, якими може зобов`язати слідчого чи прокурора припинити дію або вчинити певну дію, а також вирішити питання щодо законності відповідних процесуальних рішень слідчого чи прокурора в кримінальному провадженні.

При цьому слідчий суддя, розглядаючи скаргу на рішення про закриття кримінального провадження, повинен на підставі доводів заявника, слідчого та/або прокурора й матеріалів кримінального провадження встановити, чи вжив слідчий всіх передбачених законом заходів для всебічного, повного і об`єктивного дослідження як обставин, викладених у заяві про вчинення кримінального правопорушення, так і обставин, установлених ним у кримінальному провадженні, та чи наявні передбачені ст. 284 КПК України підстави для його закриття.

Дослідивши матеріали кримінального провадження, перевіривши обґрунтованість доводів скаржниці, слідчий суддя встановив, що наведених вище вимог закону при прийнятті рішення про закриття кримінального провадження дізнавач в повній мірі не дотрималась.

Так, під час розгляду скарги встановлено, що згідно з оскаржуваною постановою дізнавач, допитавши потерпілу ОСОБА_9 та свідків ОСОБА_7 , ОСОБА_8 та ОСОБА_6 як свідків, лише навела висновок про відсутність складу злочину за ст. 125 КК України в діях ОСОБА_5 відносно потерпілої ОСОБА_3 . Однак сам ОСОБА_5 допитаний не був, жодних слідчих дій за його участю не проводилося. Зважаючи на протиріччя в показах свідків, між ними не проводився одночасний допит з метою усунення невідповідностей в показах останніх.

Жодних інших відомостей, у тому числі фактичних обставин справи, установлених під час досудового розслідування, дізнавачем в своїй постанові про закриття кримінального провадження не наведено.

За таких обставин указане процесуальне рішення дізнавача не можна визнати таким, що відповідає фактичним обставинам справи, встановленим на підставі наявних в провадженні матеріалів, а наведені в ньому висновки - ґрунтуються на здобутих у справі доказах, яким дізнавач із дотриманням вимог ст. 94 КПК України надала належну правову оцінку, оскільки зміст оскаржуваної постанови не містить вичерпних відповідей на всі порушені потерпілою питання, детального опису проведених слідчих дій і встановлених дізнавачем обставини кримінального провадження, ґрунтовного аналізу отриманої інформації, а також відповідних і достатніх мотивів прийняття такої постанови та їх обґрунтування, за яких дізнавач дійшла висновку, що об`єктивно встановлені під час досудового розслідування обставини виключають провадження у справі й обумовлюють її закриття.

Водночас в оскаржуваній постанові дізнавача відсутні відомості про вжиті нею заходи під час здійснення досудового розслідування, отримані внаслідок проведення слідчих дій результати та встановлені за такими результатами фактичні обставини кримінального провадження, а також мотиви стосовно будь-яких перешкод у проведенні подальших слідчих і процесуальних дій та вичерпання можливостей у збиранні доказів відповідно до вимог ст. 93 КПК України, на підставі яких дізнавач мала би встановити наявність чи відсутність фактів та обставин, що мають значення для кримінального провадження та підлягають доказуванню.

За таких обставин слідчий суддя вважає слушними аргументи скаржниці про неповноту проведеного досудового розслідування, оскільки дізнавач під час цього розслідування фактично обмежилась допитами потерпілої, свідків та призначенням експертиз.

Наведене вище свідчить про те, що досудове слідство в кримінальному провадженні проведено поверхнево, а дізнавач, приймаючи оскаржуване рішення, дійшла висновків щодо обставин, які обумовлюють закриття провадження у справі, передчасно, без всебічної, повної та неупередженої перевірки всіх обставин, на які вказувала потерпіла, не проаналізувавши їх у сукупності та не давши їм належної правової оцінки.

Ураховуючи викладене, визнати оскаржувану постанову дізнавача законною та обґрунтованою не можна.

Згідно із п. 3 ч. 1 ст. 303 КПК України на досудовому провадженні може бути оскаржено рішення слідчого про закриття кримінального провадження - заявником, потерпілим, його представником чи законним представником.

Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 307 КПК України ухвала слідчого судді за результатами розгляду скарги на рішення, дії чи бездіяльність під час досудового розслідування може бути про скасування рішення слідчого чи прокурора.

З огляду на наведене слідчий суддя вважає за необхідне скаргу потерпілої ОСОБА_3 задовольнити, оскаржувану постанову дізнавача скасувати, а матеріали кримінального провадження повернути до СД Криворізького районного управління поліції ГУНП в Дніпропетровській області для здійснення належного досудового розслідування з дотриманням усіх вимог кримінального процесуального закону.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 303, 304, 306, 307, 309 КПК України, слідчий суддя -

П О С Т А Н О В И В:

Скаргу ОСОБА_3 на постанову дізнавача СД Криворізького РУП ГУНП в Дніпропетровській області ОСОБА_4 від 24 вересня 2022 року про закриття кримінального провадження № 0000292 від 15 серпня 2022 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 125 КК України, - задовольнити.

Постанову дізнавача СД Криворізького РУП ГУНП в Дніпропетровській області ОСОБА_4 від 24 вересня 2022 року про закриття кримінального провадження № 0000292 від 15.08.2022 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 125 КК України, - скасувати.

Матеріали кримінального провадження № 0000292 від 15.08.2022 року повернути до СД Криворізького районного управління поліції ГУНП в Дніпропетровській області для проведення належного досудового розслідування.

Ухвала слідчого судді оскарженню не підлягає та набирає законної сили з моменту її оголошення.

Слідчий суддя ОСОБА_1