Провадження № 1-кп/932/465/21
Справа № 932/7707/20
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 грудня 2022 року Бабушкінський районний суд м. Дніпропетровська

у складі:

головуючого судді ОСОБА_1

при секретарі ОСОБА_2

за участю:

прокурора ОСОБА_3

захисника ОСОБА_4

потерпілого ОСОБА_5

обвинуваченого ОСОБА_6

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Дніпро кримінальне провадження, зареєстроване в Єдиному реєстрі досудових розслідувань під №0001434, за обвинуваченням:

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець м. Дніпропетровська, громадянина України, який має середню-технічну освіту, не одруженого, на утриманні має доньку ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , офіційно не працевлаштованого, зареєстрованого та мешкаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого:

-04.09.2019 року Бабушкінським районним судом м. Дніпропетровськ за ч. 3 ст. 15 ч. 3 ст. 185 КК України до покарання у виді позбавлення волі строком на 3 роки. На підставі ст. 75, 76 КК України звільнено від відбування покарання з іспитовим строком на 1 рік;

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.186 КК України,-

ВСТАНОВИВ:

21.06.2020 року близько 05 год. 00 хв., ОСОБА_6 перебуваючи за адресою:

АДРЕСА_2 , де у ОСОБА_6 раптово виник умисел, направлений на таємне, повторне, викрадення чужого майна поєднаного з проникненням у житло.

Реалізуючи свій злочинний умисел, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи суспільно небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, ОСОБА_6 , упевнившись, що за його діями ніхто не спостерігає, вчиняючи злочин повторно, проник через відчинений балкон до квартири АДРЕСА_3 , звідки таємно, умисно, повторно, викрав майно, що належить ОСОБА_5 , а саме:

- мобільний телефон Huawei Y6, imei2: НОМЕР_1 , imei2: НОМЕР_2 вартістю 3233 гривні 00 копійок.

Однак, в цей час злочинні дії ОСОБА_6 , були помічені ОСОБА_9 , котра у той момент спала у кімнаті, та прокинувшись, стала вимагати від останнього зупинитися.

ОСОБА_6 , усвідомлюючи, що його злочинні дії стали явними для оточуючих, й реалізовуючи раптово виниклий умисел, направлений на відкрите викрадення чужого майна, діючи з корисливих мотивів, повторно, утримуючи при собі викрадене майно, через відчинений балкон, стрибнув з балкону та залишив місце вчинення кримінального правопорушення, розпорядившись викраденим майном на власний розсуд.

Умисні дії ОСОБА_6 , які виразилися у відкритому викраденні чужого майна (грабіж), вчиненого повторно, поєднаного з проникненням у житло, кваліфікуються за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 186 КК України.

Суд вважає доведеним дане обвинувачення, оскільки встановлені судом обставини повністю підтверджено доказами, дослідженими та перевіреними під час судового розгляду.

Показами потерпілого ОСОБА_5 , який у судовому засіданні пояснив, що раніше обвинуваченого ОСОБА_6 він не знав, стосунків не підтримував.

Вказав, що він проживає за адресою: АДРЕСА_4 разом з дружиною ОСОБА_9 . Також, в даній квартирі проживає сім`я сестри його дружини та бабуся. Їх квартира знаходиться на другому поверсі дев`ятиповерхового будинку, в ній 3 кімнати, і лише в одній із кімнат є балкон. В цій кімнаті з балконом зазвичай проживає бабуся. Однак, в ніч з 20.06.2020 року на 21.06.2020 року бабусі дома не було, тому в її кімнаті ночував він з дружиною. Ввечері, коли він лягав відпочивати, свій мобільний телефон марки Huawei Y6 залишив поруч з диваном. Вікна та двері балкону залишили відчиненими.

Приблизно о 05.00 годині ранку його розбудила дружина ОСОБА_9 та повідомила, що у їх квартирі перебуває невідомий чоловік, який викрав мобільний телефон, а потім утік через балкон. Він оглянув кімнату і дійсно виявив відсутність мобільного телефону Huawei Y6, після чого вони викликали поліцію.

Під час досудового розслідування викрадений мобільний телефон повернули співробітники поліції.

Додав, що на першому поверсі на вікнах стоїть решітка, а під вікнами лежали ящики, від землі до його квартири близько 5-7 метрів.

Коли саме був затриманий ОСОБА_6 вказати не може, однак він бачив його під ранок, біля будинку, разом з працівниками поліції.

Просив призначити покарання обвинуваченому на розсуд суду.

Показами свідка ОСОБА_10 , яка у судовому засіданні пояснила, що раніше ОСОБА_6 не знала, стосунків не підтримувала. ОСОБА_5 - це її чоловік, з яким вона мешкає за АДРЕСА_4 .

Точної дати вона не пам`ятає, десь на початку літа, приблизно о 05.00 годині ранку, вона прокинулась та побачила над собою чоловіка, який дивився на неї й побачивши її він одразу побіг на балкон, а вона за ним, намагалася його зупинити, кричала йому, однак чоловік стрибнув з балкону та втік.

Після чого, вона повернулася до кімнати та розбудила чоловіка, й повідомила про те, що сталося. Далі, вони виявили, що пропав мобільний телефон чоловіка Huawei Y6 та викликали поліцію, які відвезли їх до відділення поліції, де чоловік написав заяву.

Додала, що чоловіка, який перебував у їх квартирі вона розгледіла добре, оскільки вже світало, й в кімнаті було достатньо світла, щоб розгледіти та запам`ятати риси його обличчя, тому впевнено може вказати на обвинуваченого ОСОБА_6 як на чоловіка, що викрав мобільний телефон з їх квартири.

Також вказала, що в ту ніч, двері та вікна на балконі були відчинені.

Також, в ході досудового розслідування з нею проводилось впізнання, під час якого серед інших осіб, в присутності понятих, вона впізнала чоловіка, а саме ОСОБА_6 , який відкрито з її квартири викрав мобільний телефон чоловіка марки Huawei Y6.

Показами свідка ОСОБА_11 , яка в судовому засіданні пояснила, що обвинуваченого та потерпілого особисто не знає.

Вказала, що вона як слідча, була включена до групи слідчих й проводила досудове розслідування кримінального провадження стосовно обвинуваченого ОСОБА_6 . В процесі слідства вона проводила слідчі дії, а саме: допит обвинуваченого, проводила слідчий експеримент, також після зміни підозри проводила додатковий допит обвинуваченого та вручала підозру обвинуваченому ОСОБА_6 .

Так, нею було проведено слідчий експеримент за участю обвинуваченого, в присутності захисника за адресою: АДРЕСА_2 . Під час слідчого експерименту обвинувачений добровільно показав та розповів яким чином він скоїв інкримінований йому злочин. При цьому, під час слідчого експерименту здійснювалася відеозйомка. Також в її присутності, заходи тиску на обвинуваченого не здійснювалися, заяв від обвинуваченого про такі дії від інших працівників поліції до неї не надходили.

Показами свідка ОСОБА_12 , який в судовому засіданні пояснив, що обвинуваченого та потерпілого особисто не знає.

Вказав, що він як слідчий, був включений до групи слідчих та затримував обвинуваченого, а також проводив впізнання обвинуваченого зі свідком ОСОБА_10 та інші слідчі та процесуальні дії.

Вказав, під час проведення впізнання він до протоколу впізнання вносив анкетні дані статистів, які вказані в протоколі. При цьому, статисти схожі між собою за зачіскою, формою обличчя та статурою.

Під час проведення впізнання зауважень від ОСОБА_6 не надходило. Дана слідча дія фіксувалася на службову фотокамеру.

Показами свідка ОСОБА_13 , який в судовому засіданні пояснив, що обвинуваченого та потерпілого особисто не знає.

Точної дати та часу він не пам`ятає, його зупинили працівники поліції на вул. Гладкова та попросили побути понятим під час проведення слідчого експерименту, на що він погодився та вони разом направилися до будинку АДРЕСА_2 . В цей час біля будинку перебував невідомий йому чоловік, як потім дізнався ОСОБА_6 , який в подальшому розповів, як він по решіткам заліз до квартири, яка розташована на другому поверсі цього будинку та звідти викрав мобільний телефон. Дана слідча дія фіксувалася на відеокамеру безперервно. Вказав, що в його присутності на ОСОБА_6 тиск з боку працівників поліції не здійснювався, він все розповідав добровільно, без тиску. Після закінчення слідчої дії він ознайомився із протоколом, підписав його та пішов у своїх справах.

Показами свідка ОСОБА_14 , який в судовому засіданні пояснив, що обвинуваченого та потерпілого особисто не знає.

Вказав, що він виїхав на місце події у складі слідчо - оперативної групи, ним було складено протокол огляду місця події від 21.06.2020 року, а саме мобільного телефону. В ході даного огляду, на вказаній ділянці місцевості, ОСОБА_6 добровільно видав для огляду мобільний телефон та повідомив, що він його викрав із квартири. В ході огляду також проводилось фотографування мобільного телефону. В протоколі зазначені дані обвинуваченого зі слів самого ОСОБА_6 , а не за документами. Після огляду мобільний телефон було опечатано та проставлено понятими підписи, далі речовий доказ він передав або слідчому, або до камери схову, вже точно не пам`ятає.

Показами свідка ОСОБА_15 , який в судовому засіданні пояснив, що обвинуваченого та потерпілого особисто не знає.

Він разом із ОСОБА_16 перебував на добовому чергуванні. Під час патрулювання, десь під ранок, точного часу вже не пам`ятає, на робочий планшет надійшов виклик за фактом грабежу із квартири в районі 12 кварталу з орієнтуванням на осіб, які скоїли даний злочин. Проїжджаючи по вул. Гальченка побачили трьох невідомих чоловіків, один з яких підпадав під опис заявника. Під`їхав до них, повідомили про обставини та необхідність поверхневого огляду та отримали згоду. У одного із чоловіків, як потім дізналися ОСОБА_6 , був виявлений мобільний телефон, який був схожий за описом заявника. Одразу зателефонувавши заявнику та звіривши ІМЕЙ, було встановлено, що це викрадений мобільний телефон. Після чого, усі разом чоловіки були доставлені на місце виклику по вул.Гладкова, де заявниця впізнала ОСОБА_6 , як особу, яка відкрито заволоділа мобільним телефоном з її квартири. Далі було викликано слідчо оперативну групу. В подальшому вони доставили ОСОБА_6 до відділення поліції, де ще оформили рапорт.

Вказав, що ні він, ні в його присутності ніхто заходи тиску до ОСОБА_6 не застосовував.

Показами свідка ОСОБА_16 , який в судовому засіданні пояснив, що обвинуваченого та потерпілого особисто не знає.

Він разом із ОСОБА_15 перебував на добовому чергуванні, десь рано вранці їм на робочий планшет надійшов виклик про відкрите викрадення мобільного телефону з квартири. АДРЕСА_5 вони побачили трьох чоловіків, один з яких підходив по опису заявника. Під`їхавши до чоловіків, повідомили про обставини та необхідність поверхневого огляду та отримали згоду. Під час огляду у одного із чоловіків було виявлено мобільний телефон, який підходив під опис заявника. Далі зв`язавшись із заявником було перевірено ІМЕЙ, який співпав. Далі, разом із чоловіками вони поїхали за адресою заявника, де заявниця одразу впізнала ОСОБА_6 , як особу, яка відкрито викрала мобільний телефон. Після чого вони викликали слідчо оперативну групу. Далі, за дорученням слідчого ОСОБА_6 було доставлено до відділення поліції. Також, підтвердив, що ним особисто було оформлено рапорт. Вказав, ними здійснювався запис на нагрудні камери.

Додав, що в його присутності на ОСОБА_6 ніякого тиску не здійснювалося.

Також, була допитана експерт ОСОБА_17 , яка в судовому засіданні вказала, що раніше обвинуваченого та потерпілого вона не знала, стосунків не підтримувала.

Висновок судово товарознавчої експертизи підтримала в повному обсязі.

Вказала, що їй для дослідження було наданокопію товарного чеку на мобільнийтелефон та постанову слідчого, відповідно до якої необхідно було встановити ринкову вартість мобільного телефону Huawei Y6 станом на 21.06.2020 року. Будь яких додаткових матеріалів вона не потребувала. В результаті проведення нею моніторингу ринку цін мобільних телефонів марки Huawei Y6, було встановлено середню ціну мобільного телефону з урахуванням зносу. Оскільки мобільний телефон перебував у користуванні менше одного місяці, то він був оцінений із 2% зносу, тобто за вартістю первинного.

При цьому, вказала, що для визначення ринкової вартості викраденого майна, їй безпосередньо досліджувати об`єкт не потрібно, оскільки нею визначалася ринкова вартість мобільного телефону з урахуванням моделі телефону, розміру пам`яті та терміну експлуатації.

Крім того вказала, що ціна на мобільний телефон вказана у чеку, що був наданий на дослідження зазначена без ПДВ, а нею була визначена ціна з ПДВ, а тому вона різниться.

А також дослідженими письмовими доказами по справі:

Протоколом огляду місця події від 21.06.2020 року з фототаблицею, відповідно до якого біля під`їзду 3 по АДРЕСА_2 , оглянуто ділянку місцевості, де знаходиться ОСОБА_6 , який з правої кишені штанів видав для огляду мобільний телефон марки «Huawei Y6». Як пояснив ОСОБА_6 даний мобільний телефон він викрав із квартири АДРЕСА_3 . (том 1 а.с. 13-15)

Копією товарного чеку на телефон «Huawei Y6» та коробки з зазначеними imei: НОМЕР_1 , imei: НОМЕР_2 . (а.с. 16, 21)

Протоколом пред`явлення особи для впізнання від 21.06.2020 року з фототаблицею, відповідно до якого свідок ОСОБА_9 впізнала під № 2, чоловіка, а саме ОСОБА_6 , який 21.06.2020 року проник до квартири АДРЕСА_3 та заволодів мобільним телефон, який належить ОСОБА_5 (а.с. 25-30)

Протоколом огляду від 23.06.2020 року з фототаблицею, за участю понятих та потерпілого ОСОБА_5 оглянуто мобільний телефон марки «Huawei Y6», imei2: НОМЕР_1 , imei2: НОМЕР_2 , який на момент огляду не має пошкоджень. Під час огляду ОСОБА_5 вказав, що даний мобільний телефон у нього було викрадено 21.06.2020 року. (том 1 а.с. 62-64)

Даними судово-товарознавчої експертизи № 2696-20 від 25.06.2020 року, відповідно до якої, станом на 21.06.2020 року ринкова вартість мобільного телефону Huawei Y6 imei2: НОМЕР_1 , imei2: НОМЕР_2 становила 3 233 грн. (а.с.72-75)

Протоколом слідчого експерименту від 26.06.2020 року, за участю захисника ОСОБА_18 та обвинуваченого ОСОБА_6 , в присутності понятих, відповідно до якого обвинувачений ОСОБА_6 за адресою: АДРЕСА_2 , детально розповів та показав, про обставини скоєння ним кримінального правопорушення 21.06.2020 року. (а.с. 86-88).

Суд вважає вину ОСОБА_6 у скоєні кримінального правопорушення за ч.3 ст. 186 КК України, повністю встановленою та доведеною, оскільки досліджені вищевказані докази отримані у передбаченому кримінально-процесуальному порядку, є допустимими, належними та достовірними, взаємно узгодженими, підтверджуючими один одного, які мають значення для кримінального провадження та такими, що відповідають фактичним обставинам справи.

Будучи допитаним у судовому засіданні, обвинувачений ОСОБА_6 , свою провину в інкримінованому йому кримінальному правопорушенні не визнав.

Вказав, що потерпілого ОСОБА_5 він знає, однак стосунків з ним не підтримує, його дружину ОСОБА_10 також знає, так як раніше з нею були непорозуміння з приводу вживання нею алкоголю. Їх місце проживання йому також відоме, оскільки раніше він працював зі співмешканцем сестри ОСОБА_10 , який мешкає разом із ними.

В ніч з 20 червня 2020 на 21 червня 2020 року він ночував на ж/м Тополя-2, де виконував знайомому ремонтні роботи, з яким ніяких договорів на виконання робіт він не укладав. Прокинувшись десь біля трьох годин ранку, він доробив деякі ремонтні роботи, оскільки саме 21 червня він повинен був завершити свою роботу. Однак, йому ще необхідно було винести будівельне сміття зі сходового майданчика та занести шафу, а тому він напередодні домовився зі своїм знайомим ОСОБА_19 , що той йому допоможе. Втім, коли він зранку зателефонував ОСОБА_19 , той не відповідав та він вирішив поїхати на 12 квартал й пошукати там чоловіка, який йому допоможе. Десь близько 05.00 годин ранку він вийшов з квартири на ж/м Тополя 2, зайшов до супермаркету АТБ, де придбав продукти харчування, потім ще зайшов до свого товариша ОСОБА_20 , який працював сторожем й з ним разом вони пішли до ломбарду. Там він викупив мобільний телефон «Леново» та ланцюжок, заплативши за це 58 000 гривень, при цьому надавши паспорт саме ОСОБА_20 .

Після він поїхав на 12 квартал та десь о 05.30 він зустрів двох раніше незнайомих йому чоловіків, яких попрохав йому допомогти, на що останні погодилися та вони разом пішли на ж/м Тополя 2. В процесі руху, цих двох невідомих чоловіків зупинили працівники поліції та стали їх оглядати, а його запросили побути понятим. Він вказав свої анкетні дані.

Працівники поліції встановили, що він є раніше судимою особою та стали його оглядати, самостійно він нічого їм не пред`являв. Далі, працівники поліції побачили у нього в сумці грошові кошти, які разом з сумкою забрали. Потім працівники поліції посадили їх до автомобіля та повезли до будинку подружжя ОСОБА_21 , де зняли з нього ще й ланцюжок. Спочатку ОСОБА_10 його не впізнала, а лише після спілкування з працівником поліції, з ким саме не знає, вона вказала на нього. Також ОСОБА_10 казала, що ланцюжок, що був на ньому, це її чоловіка, а грошові кошти це її, при цьому точної суми вона вказати не могла.

Далі, він підписав якийсь документ, який не читав та його відвезли до відділення поліції, де прокурор його попросила підписати все, за що пообіцяла відпустити під домашній арешт, а в подальшому вони розберуться та знайдуть причетних до цієї події. Оскільки він раніше судимий та йому було призначено покарання із іспитовим строком, він погодився на цю пропозицію та підписав усі надані працівниками поліції документи, при цьому не читаючи їх. Також з ним провели слідчий експеримент, де також він все вказав, як його просили працівники поліції, оскільки сподівався, що його відпустять на домашній арешт, а потім його повезли в суд, де обрали запобіжний захід у виді тримання під вартою. Після чого, він зрозумів, що його працівники поліції та прокурор ввели в оману.

Вказав, що в квартирі подружжя ОСОБА_21 він ніколи не був та мобільний телефон він не викрадав.

Вищевказані ствердження обвинуваченого ОСОБА_6 , суд не може прийняти як доказ його не винуватості, розцінює їх критично та вважає їх надуманими, бо вони спростовуються дослідженими та перевіреними під час судового розгляду доказами щодо встановлених судом обставин скоєного кримінального правопорушення, з наступних підстав.

Так, покази обвинуваченого ОСОБА_6 спростовуються показами свідка ОСОБА_10 , яка як під час досудового розслідування, так і в ході судового розгляду, детально та послідовно розповіла про обставини вчиненого кримінального правопорушення та заволодіння майном її чоловіка ОСОБА_5 з квартири АДРЕСА_3 . Вказала, що саме обвинуваченим ОСОБА_6 було вчинено дане кримінальне правопорушення і зазначила, що раніше обвинуваченого не знала, стосунків не підтримувала, але під час злочину добре розгледіла й запам`ятала риси обличчя грабіжника, оскільки коли вона прокинулася, то ОСОБА_6 перебував в квартирі та на невеликій відстані від неї, вона намагалася його наздогнати, і також добре бачила, а тому відразу його впізнала та вказала саме на ОСОБА_6 .

Впевнена, що обвинувачений чув її вимоги зупинитись, оскільки враховуючи ранню годину, а також й те, що під час скоєння злочину він перебував в квартирі, в якій всі відпочивали, а після того, як побачив її, одразу почав тікати, вона йому кричала та намагалася зупинити, але він, незважаючи на вимоги зупинитися, втік через балкон.

Дані обставини не викликають у суда будь яких сумнівів в їх достовірності, оскільки підтверджуються й протоколом пред`явлення особи для впізнання за її участі. При цьому, дана слідча дія відбувалася одразу після подій 21.06.2020 року, під час якої свідок ОСОБА_10 також вказала на ОСОБА_6 , який 21 червня 2020 року пограбував її квартиру та відкрито викрав мобільний телефон. ( том 1 а.с.25-30)

Також, покази свідка ОСОБА_10 підтвердив і сам потерпілий ОСОБА_5 , якого одразу після пограбування розбудила дружина та повідомила про обставини вчиненого кримінального правопорушення, а також підтвердив викрадення мобільного телефону.

При цьому, суд вважає, що дані покази як свідка, так і потерпілого, їх емоційний стан, в якому вони в той час перебували, можуть свідчити лише про їх правдивість, та не можуть містити у собі жодних елементів надуманості, оскільки події описані свідком ОСОБА_10 відбувались буквально відразу після скоєного злочину, внаслідок чого вони не мали часу на складання неправдивої версії події, що відбулася.

Окрім цього, підстав обмовляти обвинуваченого, як свідком ОСОБА_10 , так і потерпілим ОСОБА_5 судом не встановлено, оскільки до подій злочину вони не були знайомими, будь-яких відносин не підтримували, і між ними не було неприязних стосунків, їх свідчення є детальними, логічними і послідовними та узгоджуються між собою та з письмовими доказами.

Також на переконання суду, обвинувачений ОСОБА_6 мав за мету саме заволодіння майном потерпілого з проникненням до житла, й саме з цією метою прибув до будинку АДРЕСА_2 .

Саме про таку мету обвинуваченого свідчить спосіб вчинення цього злочину, його послідовні дії.

Так, ОСОБА_6 , розуміючі, що в квартирі знаходяться цінні, чужі речі, а вночі господарі квартири сплять, і іншим способом, як шляхом проникнення до квартири, цим майном не заволодіти, скориставшись незначною висотою поверху, відкритими вікнами та дверима балкону, нічним часом, зручністю потрапити до квартири по решіткам першого поверху, проник до квартири на другому поверсі в будинку АДРЕСА_2 , звідки заволодів майном.

Під час судового розгляду відтворений слідчий експеримент з участю обвинуваченого, де на місці біля будинку 6 по вул.Гладкова в м.Дніпро, обвинувачений вказав, що проходячи повз будинку, побачив відкритий балкон, заліз на балкон і викрав телефон з квартири, де в той час спали чоловік та дружина. Ці обставини підтвердив свідок ОСОБА_13 , що був понятим під час цієї слідчої дії , внаслідок чого суд достеменно переконався щодо способу скоєння даного злочину саме шляхом проникнення до цієї квартири через балкон другого поверху.

При цьому, доводи обвинуваченого про те, що йому відомо, де мешкає потерпілий, оскільки він мав робочі стосунки з чоловіком сестри ОСОБА_10 , судом не приймаються, оскільки не знайшли свого підтвердження, нічим не підтверджені, а тому є надуманими.

Крім того, обвинуваченого ОСОБА_6 було затримано через незначний час після вчинення кримінального правопорушення неподалік від місця вчинення злочину з викраденим мобільним телефоном, що спростовує покази обвинуваченого про його непричетність до вчинення даного кримінального правопорушення.

Дані обставини підтверджують і допитані в суді працівники поліції ОСОБА_15 та ОСОБА_16 , які і затримали обвинуваченого ОСОБА_6 та у якого і було виявлено викрадений мобільний телефон.

На підтвердження цього працівником УПП ОСОБА_16 , було складено рапорт одразу після подій, в якому вказано, що під час зупинення трьох невідомих чоловіків, серед яких був і ОСОБА_6 , у останнього було і виявлено мобільний телефон марки Huawei Y6. (том 1 а.с. 8)

Крім того, доводи обвинуваченого спростовуються дослідженою копією чека на мобільний телефон та коробки пакування із зазначеннм imei, що надані потерпілим.

І саме даний телефон з цими imei: НОМЕР_1 , imei: НОМЕР_2 було видано ОСОБА_6 під час огляду місця події ( том а.с.13-15)

Також, під час судового розгляду в присутності всіх учасників судового провадження досліджено мобільний телефон марки «Huawei Y6», imei: НОМЕР_1 , imei: НОМЕР_2 , який надав потерпілий ОСОБА_5 , і потерпілий підтвердив, що саме цей телефон було відкрито викрадено обвинуваченим 21.06.2020 року із квартири АДРЕСА_3 .

Отже, аналізуючи наведені докази, суд приходить до висновку, що характер вчинених обвинуваченим ОСОБА_6 цілеспрямованих, послідовних дій свідчить про спрямованість його умислу саме на відкрите заволодіння майном потерпілого, поєднаного з проникненням до житла, оскільки зрозумівши, що його дії по заволодінню чужим майном, викриті свідком ОСОБА_10 , і саме бажаючи утримати це майно, почав тікати з місця вчинення злочину, й свідчать про те, що дії обвинуваченого розпочаті як крадіжка, та продовжені саме з метою заволодіння чужим майном, містять ознаки відкритого викрадення чужого майна, тобто грабежу, поєднаного з проникненням у житло, і, тим самим спростовують доводи сторони захисту про необхідність кваліфікації дій як крадіжки з проникненням у житло .

Доводи обвинуваченого про те, що він не вчинював інкриміноване йому кримінальне правопорушення, оскільки в ніч з 20.06.2020 року на 21.06.2020 рік ночував в квартирі на жилмасиві Тополя 2, де виконував ремонтні роботи, а після 05 години ранку- шукав робітників на 12 кварталі, мобільний телефон в нього не вилучався, судом не приймаються та є надуманими.

Так, за матеріалами справи, відповідно квитанції, потерпілим придбано мобільний телефон 30.05.2020 року. На підтвердження наявності у потерпілого цього телефону ним було надано чек та коробку-пакування цього телефону, де зазначені imei: НОМЕР_1 , imei: НОМЕР_2 ( том 1 а.с. 16,21)

Після скоєння злочину, відповідно рапорту, виклик про викрадення майна з квартири АДРЕСА_3 надійшов 21.06.2020 року о 04.28( том 1 а.с.7) Працівники поліції ОСОБА_16 та ОСОБА_15 вказали, що саме у обвинуваченого ОСОБА_6 виявили мобільний телефон з аналогічними imei ( том 1 а.с. 8), після чого обвинуваченого доставлено до будинку АДРЕСА_2 , де він видав саме цей телефон.

Дані обставини підтвердили допитані як свідки ОСОБА_16 , ОСОБА_15 , а також свідок ОСОБА_14 , що виїжджав у складі слідчо-оперативної групи на місце і саме ним було оформлено протокол огляду цього мобільного телефону ( том 1 а.с.13)

Тобто, повідомлення про злочин і виклик працівників поліції, їх прибуття на місце, відбувся раніше ніж огляд виданого телефону 21 червня 2020 року з 05.14 до 05.25, що спростовує версію обвинуваченого щодо його алібі та непричетності до злочину.

Також після доставки, ОСОБА_6 весь час перебував в полі зору працівників поліції. При цьому, обставини перебування біля будинку АДРЕСА_2 не заперечує і сам обвинувачений.

В подальшому, під час огляду 21 червня 2020 року в період часу з 05 години 14 хвилин до 05 години 25 хвилин, ОСОБА_6 було видано саме цей мобільний телефон саме з цими imei, що вказані в документах наданих потерпілим, й тим самим спростовує доводи обвинуваченого ОСОБА_6 про те, що мобільний телефон в нього не вилучався.

Крім того, під час судового розгляду, обвинувачений висував різні версії подій, надавав інформацію різного характеру, змісту, явно виходячи за межі досліджуваних обставин злочину.

Так, він вказував, що залишив квартиру на жилмасиві Тополя після 05 години ранку, щоб шукати на 12 кварталі робітників для прибирання, але пішов в супермаркет, а потім до свого знайомого ОСОБА_20 на стоянку, щоб за його паспортом викупити речі в ломбарді. Потім, зі слів обвинуваченого, він прибув на 12 квартал, де зустрів невідомих чоловіків, які погодилися з ним поїхати на жилмасив Тополя, однак коли до них звернулись працівники поліції, погодився бути понятим при огляді цих чоловіків, що підозрювались в пограбуванні потерпілого Азарова, а після з`ясування наявності в нього судимостей, разом з працівниками поліції, поїхав до будинку АДРЕСА_2 .

Однак, крім усних заяв, дані обставини нічим не підтверджені, а спростовуються вищенаведеними доказами, а також показами свідків ОСОБА_15 та ОСОБА_16 , доставивших обвинуваченого на АДРЕСА_2 , показами потерпілого ОСОБА_5 , свідка ОСОБА_10 , свідка ОСОБА_13 , а також свідків ОСОБА_14 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , що були слідчими по цій справі, а відтак вказує про надуманість версії обвинуваченого, яка висунута ним з метою уникнення кримінальної відповідальності.

Крім того, під час судового розгляду судом не встановлено підстав, які б свідчили , що потерпілий ОСОБА_5 , свідок ОСОБА_10 , свідок ОСОБА_13 , а також свідкі ОСОБА_14 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_16 , ОСОБА_15 обумовлюють обвинуваченого, оскільки вони під час судового розгляду давали послідовні покази, при цьому повідомляли таки деталі, які могли бути відомі тільки безпосереднім учасникам цих подій та свідчать про їх об`єктивність і відсутність ознак заздалегідь підготовленого виступу, а тому доводи сторони захисту щодо визнанні недопустимими показів даних свідків і потерпілого є безпідставними.

Доводи обвинуваченого про те, що слідчий експеримент за його участю було проведено під тиском працівників поліції є непереконливими, з наступних підстав.

Так, обвинувачений під час судового розгляду вказав, що у нього була домовленість з працівниками поліції, а саме він визнає свою провину, на слідчому експерименті також розповість та покаже, як саме ним було вчинено кримінальне правопорушення, а за це працівники поліції його «відпустять» під домашній арешт.

Однак, судом встановлено, що слідчий експеримент з ОСОБА_6 проведений 26 червня 2020 року в присутності його захисника ОСОБА_18 , за участі, двох понятих із фіксуванням даної слідчої дії на відеокамеру. При перегляді відеозапису під час судового засідання, на якому зафіксовано перебіг слідчого експерименту видно, що обвинувачений детально, послідовно, добровільно, за власною ініціативою, без будь-якого примусу, в присутності захисника розповідав та показував про обставини вчинення ним кримінального правопорушення, вів себе вільно і спокійно. Даних про те, що ОСОБА_6 заявляв про застосування до нього недозволених методів слідства під час проведення слідчого експерименту, матеріали кримінального провадження не містять.

Допитана під час судового розгляду свідок ОСОБА_11 , вказала, що нею в присутності захисника ОСОБА_18 з обвинуваченим ОСОБА_6 було проведено слідчий експеримент, під час якого обвинувачений добровільно показав та розповів, яким чином скоїв інкримінований йому злочин. При цьому, будь яких заяв щодо здійснення на нього тиску працівниками поліції обвинувачений не заявляв.

Також про добровільність дій обвинуваченого під час слідчого експерименту підтвердив і допитаний свідок ОСОБА_13 , який був запрошений працівниками поліції в якості понятого.

Окрім цього, згідно матеріалів кримінального провадження запобіжний захід обвинуваченому було обрано у виді тримання під вартою 22 червня 2020 року, тобто слідчий експеримент було проведено через декілька днів після обрання обвинуваченому запобіжного заходу у виді тримання під вартою, а тому доводи обвинуваченого про здійснення тиску на нього під час проведення слідчого експерименту є надуманими та судом не приймаються.

Судом не приймаються доводи сторони захисту щодо недопустимості як доказу протоколу пред`явлення особи для впізнання ( том 1 а.с.25-30).

Так, дана слідча дія проводилась в присутності понятих, статистів, з фотографуванням. За даним процесуальним документом, свідок ОСОБА_10 , серед пред`явлених їй осіб впізнала обвинуваченого за рисами обличчя, зачіскою, формою очей, губ, носу та тілобудовою. Даний протокол підписаний всіма учасниками, в тому числі обвинуваченим і зауважень не мав.

Такими чином, суд вважає, що дана слідча дія проведена з дотриманням норм кримінального процесуального законодавства, будь -яких суттєвих порушень, судом не вбачається.

Доводи обвинуваченого, що свідок ОСОБА_10 , потерпілий ОСОБА_5 під час досудового розслідування давали інші покази, в тому числі щодо одягу, кількості злочинців, судом не приймається як підстава невинуватості, оскільки відповідно до ст. 23 КПК України, суд досліджує докази безпосередньо, показання учасників кримінального провадження суд отримує усно.

Так, під час судового розгляду свідок ОСОБА_10 , потерпілий ОСОБА_5 були допитані, підтвердили свої покази щодо пограбування, будь-яких заяв щодо істотного порушення їх прав під час досудового розслідування не робили, інших об`єктивних даних, які б свідчили про таке порушення, судом не встановлено.

Крім того, судом були перевірені доводи обвинуваченого про здійснення на нього тиску.

Так, ухвалою Бабушкінського районного суду м.Дніпропетровська від 11 листопада 2021 року доручено ТУ ДБР розташованого у м.Полтава перевірити заяву обвинуваченого ОСОБА_6 про застосування до нього недозволених методів досудового розслідування працівниками Шевченнківського ВП ДВП ГУНП в Дніпропетровській області та працівниками Дніпропетровської місцевої прокуратури № 2.

Постановою слідчого Третього слідчого відділу Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Полтава від 10.05.2022 року, кримінальне провадження за ч.1 ст.364 КК України відносно працівників правоохоронних органів відділення поліції № 7 ДРУП ГУНП в Дніпропетровській (Шевченківського ВП ДВП ГУНП в Дніпропетровській області) області та працівників Центральної окружної прокуратури м.Дніпра (Дніпропетровської місцевої прокуратури № 2) закрито, у зв`язку з відсутністю складу кримінального правопорушення.

Суд вважає, що дана постанова слідчого Третього слідчого відділу Територіального управління Державного бюро розслідування є обґрунтованою, повною та належною, оскільки слідчим були перевірені всі обставини, вказані обвинуваченим ОСОБА_6 .

Також, слід зазначити, що окрім усної заяви ОСОБА_6 , його заява будь якими іншими обставинами не підтверджена.

А тому, з урахуванням наведеного, суд вважає що заява обвинуваченого ОСОБА_6 щодо застосування до нього з боку працівників поліції відділення поліції № 7 ДРУП ГУНП в Дніпропетровській області та працівників Центральної окружної прокуратури м.Дніпра психологічного та фізичного тиску, а також недозволених методів ведення розслідування, не знайшли свого об`єктивного підтвердження.

Окрім цього, сторона захисту просить визнати протокол огляду місця події від 21.06.2020 року недопустимим доказом, посилаючись на те, що допитаний під час судового розгляду понятий ОСОБА_22 , вказав, що вказані в протоколі огляду місця події слідчі дії в його присутності не відбувалися, а іншого понятого ОСОБА_23 судом не було допитано.

Втім, суд не приймає таку позиції сторони захисту, з огляду на наступне.

ОСОБА_23 за клопотанням сторони захисту неодноразово викликалась до суду для допиту як свідок, в тому числі й примусовим приводом. Однак, в судове засідання не з`явилась, 17.08.2021 року сторона захисту відмовилась від виклику й допиту як свідка.

Суд вважає, що питання допустимості як доказу протоколу огляду місця події, суд може вирішити і без допиту ОСОБА_23 .

Так, за приписами ч. 1 ст. 87 КПК України недопустимими є докази, отримані внаслідок істотного порушення прав та свобод людини, гарантованих Конституцією та законами України, міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною

Радою України, а також будь-які інші докази, здобуті завдяки інформації, отриманій

внаслідок істотного порушення прав та свобод.

Статтею 237 КПК України регламентовано порядок проведення такої слідчої дії, як огляд місцевості, приміщення, речей та документів з метою виявлення та фіксації відомостей щодо обставин вчинення кримінального правопорушення.

Також статтею 223 КПК України визначені вимоги для проведення слідчої дії

зокрема і огляду місця події.

Однак, положеннями вказаних статтей не передбачено обов`язкової участі понятих при проведені огляду, якщо він проводиться не в житловому приміщені, а відтак не можуть бути підставою для визнання протоколу огляду місця події недопустимим доказом.

Окрім того, будь-яких істотних порушень прав та свобод людини під час проведення цієї дії, судом не встановлено, а відтак суд вважає, що у такому випадку не може слугувати самостійною підставою для визнання її результатів недопустимими доказами у розумінні ч. 1 ст. 87 КПК України.

Доводи сторони захисту про недопустимість як доказу висновку судово-товарознавчої експертизи та визначення вартості мобільного телефону, судом не приймаються.

Так, допитана у суді експерт, яка повністю підтвердила складений нею висновок за результатами вказаного експертного дослідження, пояснила, що вартість телефону була визначена, виходячи із даних, вказаних слідчим у постанові, і для визначення ціни мобільного телефону наявність цього предмету не потрібна. Нею до висновку експерта додані посилання на сторінки в мережі «Інтернет» щодо цін на об`єкт дослідження, які були діючими на момент проведення експертизи. Відповідно до висновку вказаної експертизи вартість майна визначалася згідно із загальноприйнятими методами проведення судово-товарознавчих експертиз та з огляду на методичні рекомендації з визначення вартості майна.

При цьому, будь-яких сумнів в компетентності експерта у суду не виникло. У висновку експерта зазначено, що стало підставою проведення такого дослідження, дана експертиза проводилась на підставі постанови слідчого, експертом були надані відповіді на всі поставленні питання, вона була попереджена про кримінальну відповідальність за ст. ст. 384, 385 КК України. Те, що мобільний телефон не надавався безпосередньо експертові, не є підставою для визнання висновку товарознавчої експертизи недопустимим доказом.

Також, експерт ОСОБА_17 роз`яснила, що ціна на мобільний телефон вказана у чеку, що був наданий на дослідження зазначена без ПДВ, а нею була визначена ціна на мобільний телефон з ПДВ, а тому вона різниться.

Таким чином, докладний опис проведеного дослідження, обґрунтованість відповідей на поставлене питання дають підстави суду визнати всі фактичні дані отримані експертом у передбаченому процесуальному законом порядку достовірним, належним та допустимим доказом, який суд у сукупності з іншим доказами кладе в основу свого рішення по суті висунутого ОСОБА_6 обвинувачення, відхиляючи як надумані доводи захисту з цього приводу щодо визнання недопустимими висновку зазначеної експертизи.

Доводи сторони захисту про порушення права на захист обвинуваченого під час затримання обвинуваченого ОСОБА_6 , не знайшли свого підтвердження, оскільки відповідно до протоколу затримання, обвинуваченому було призначено захисника ОСОБА_18 21 червня 2020 року за відпоаідним дореченням через безоплатний центр правової вторинної допомоги ( том 1 а.с.34), про що зазначено в протоколі затримання (том 1 а.с.36).

Таким чином, суд вважає повністю доведеним дане обвинувачення ОСОБА_6 , оскільки досліджені вищезазначені докази, які є в матеріалах кримінального провадження, отримані у передбаченому кримінально-процесуальному порядку, є допустимими, належними та достовірними, взаємно узгодженими, підтверджуючими один одного, які мають значення для кримінального провадження та такими, що відповідають фактичним обставинам справи.

Враховуючи наведене, суд визнає обвинуваченого ОСОБА_6 винним у вчиненні вищезазначеного кримінального правопорушення, а його умисні дії, що виразилися у відкритому викрадені чужого майна (грабіж), вчиненого повторно, поєднаного з проникненням у житло, вірно кваліфіковані за ч.3 ст.186 КК України.

При призначенні покарання ОСОБА_6 суд, враховує ступінь тяжкості вчиненого ним кримінального правопорушення, яке відповідно до ст.12 КК України відноситься до тяжкого злочину, особу обвинуваченого, який вчинив корисливий злочин в період іспитового строку, тобто висновків для себе не зробив, на обліку у лікаря психіатра та нарколога не перебуває, а також його відношення до скоєного.

Обставини, що пом`якшують покарання обвинуваченому ОСОБА_6 судом не встановлено.

До обставин, які обтяжують покарання обвинуваченому ОСОБА_6 суд відносить рецидив злочину.

Враховуючи вищенаведені обставини, характер та ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, наслідки скоєного, особу обвинуваченого, а також його відношення до скоєного, суд вважає, що ОСОБА_6 необхідно призначити покарання у виді позбавлення волі, що буде в даному випадку законним та справедливим, відповідатиме загальним засадам призначення покарання та буде необхідним та достатнім для виправлення обвинуваченого та попередження вчинення ним нових кримінальним правопорушень.

Разом з цим, враховуючи те, що даний злочин скоєний обвинуваченим в період іспитового строку за вироком Бабушкінського районного суду м.Дніпропетровська від 04.09.2019 року, суд вважає за необхідне призначити ОСОБА_6 покарання на підставі ч.1 ст.71 КК України.

Вирішуючи питання про відшкодування документально підтверджених процесуальних витрат, пов`язаних із залученням експерта при проведені експертиз по справі, суд, враховуючи ступень вини та майновий стан обвинуваченого, вважає необхідним покласти їх на обвинуваченого ОСОБА_6 в повному обсязі.

Питання про долю речових доказів вирішити відповідно до ч.9 ст.100 КПК України.

Керуючись ст.ст. 368, 370-371, 373-376, 615 КПК України, суд

УХВАЛИВ:

ОСОБА_24 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.186 КК України.

Призначити ОСОБА_25 покарання за ч.3 ст.186 КК України у виді позбавлення волі строком на 5 (п`ять) років .

На підставі ч.1 ст.71 КК України, частково приєднати не відбуте покарання за вироком Бабушкінського районного суду м.Дніпропетровська від 04.09.2019 року та остаточно призначити ОСОБА_25 покарання за сукупністю вироків у виді позбавлення волі строком на 5 (п`ять) років 01 (один) місяць.

Запобіжний захід, у вигляді тримання під вартою, обраного ОСОБА_25 залишити без змін, до набрання вироком законної сили.

Строк покарання ОСОБА_25 обчислювати з 21.06.2020 року.

Речові докази:

-мобільний телефон марки Huawei Y6 (том 1 а.с.65) вважати повернутими власнику ОСОБА_5 ;

-диск із відеозаписом (том 1 а.с.89,90) зберігати в матеріалах кримінального провадження.

Стягнути з ОСОБА_7 на користь держави документально підтверджені витрати за проведення експертизи № 2696-20 від 25.06.2020 року в сумі 326 грн. 88 коп. (том 1 а.с.70).

На вирок суду може бути подана апеляція до Дніпровського апеляційного суду, через Бабушкінський районний суд м.Дніпропетровська, протягом 30 днів з дня його проголошення.

Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченому та прокурору.

Вирок суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Головуючий суддя ОСОБА_1