Справа № 761/8924/21
Провадження №1-кп/761/1590/2023
В И Р О К

іменем України

16 березня 2023 року Шевченківський районний суд м. Києва у складі:

головуючого судді: ОСОБА_1

при секретарі: ОСОБА_2 , ОСОБА_3

за участю прокурорів ОСОБА_4 , ОСОБА_5

обвинуваченого ОСОБА_6

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань Шевченківського районного суду м. Києва кримінальне провадження внесене до ЄРДР за № 0007308 від 21 листопада 2020 року за обвинуваченням:

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, уродженця м. Києва, не працюючого, не одруженого, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого:

- 24.05.2012 Шевченківським районним судом м.Києва за ч. 1 ст. 185, ч. 2 ст. 185, ч. 2 ст. 190, ст. 75 КК України до 2 років позбавлення волі з іспитовим строком на 2 роки;

- 01.10.2012 Шевченківським районним судом м.Києва за ч. 2 ст. 185, ст. 75 КК України до 2 років позбавлення волі з іспитовим строком на 2 роки;

- 07.11.2012 року Шевченківським районним судом м.Києва за ч. 3 ст. 185, ст. 71 КК України до 3 років 6 місяців позбавлення волі; звільнений умовно-достроково на 9 місяців 16 днів згідно з ухвалою Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 18.01.2013 року;

- 10.11.2016 року Шевченківським районним судом м.Києва за ч.2 ст.190, ст.71 КК України до 2 років позбавлення волі;

- 27.02.2017 Бахмацьким районним судом Чернігівської області за ч. 2 ст. 185, ст. 71 КК України до 3 років 6 місяців позбавлення волі;

- 27.12.2017 року Шевченківським районним судом м.Києва за ч.2 ст.190, ч. 4 ст. 70 КК України до 4 років позбавлення волі; звільнений 04.04.2019 року у зв`язку з відбуттям строку покарання;

наявний вирок, який не набрав законної сили від 23.02.2023 року Шевченківського районного суду м.Києва за ч. 2 ст. 185 КК України, яким призначено покарання до 4 місяців арешту;

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 126-1 КК України,

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_6 , будучи особою раніше неодноразово притягнутою до адміністративної відповідальності за вчинення домашнього насильства за ст. 173-2 КУпАП в період часу з 04 квітня 2020 року по 27 квітня 2020 року, перебуваючи по місцю свого проживання за адресою: АДРЕСА_1 , маючи прямий умисел на заподіяння фізичних та психологічних страждань на ґрунті неприязних відносин, систематично вчиняв психологічне насильство над своєю матірю ОСОБА_7 , що призвело до фізичних та психологічних страждань останньої, погіршило якість життя потерпілої ОСОБА_7 .

Зокрема, 04 квітня 2020 року, приблизно о 18 годині 00 хвилин ОСОБА_8 , перебуваючи по місцю проживання за адресою: АДРЕСА_1 , вчинив відносно своєї матері ОСОБА_7 дії психологічного насильства, що виразилися у словесних образах нецензурними словами, залякуванні, погрозах нанести побої та спричинити тілесні ушкодження.

Також, 27 квітня 2020 року, близько о 15 годині 24 хвилин, ОСОБА_6 , перебуваючи по вищевказаному місцю проживання, вчинив відносно матері ОСОБА_9 , дії психологічного насильства, що виразилося у тому, що ОСОБА_6 словесно ображав потерпілу нецензурними словами, залякував, погрожував нанести побої та спричинити тілесні ушкодження. Отже, вказаними систематичними діями ОСОБА_6 , вчинив домашне насильство, чим спричинив своїй матері ОСОБА_9 , систематичні психологічні страждання, що завдали шкоди її психічному здоров?ю, чим погіршили якість її життя.

Допитаний в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_6 , свою вину у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 126-1 КК України визнав у повному обсязі, повністю підтвердив обставини, викладені в обвинувальному акті.

У відповідності до вимог ч. 3 ст. 349 КПК України зі згоди учасників судового провадження, які на думку суду правильно розуміють зміст обставин по справі і не оспорюють їх, та немає сумнівів у добровільності їх позиції, суд вважає недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються і визначив обсяг доказів, що підлягає дослідженню в судовому засіданні, обмежившись допитом обвинуваченого ОСОБА_6 показання, якого відповідають які відповідають фактичним обставинам справи та дослідженням документів, що характеризують особу обвинуваченого. При цьому судом було роз`яснено учасникам судового провадження, що в цьому випадку вони будуть позбавлені права оскаржити ці фактичні обставини в апеляційному порядку.

Так, ОСОБА_6 суду надав показання про те, що він в 2020 році проживав зі своєю матір`ю. Також обвинувачений зазначив, що дійсно неодноразово у нього з матір`ю траплялися побутові конфлікти, адже мати була проти його проживання з цивільною дружиною у її квартирі, а тому при вказаних конфліктах мати викликала поліції. На даний час з матір`ю примирився та проживає з нею та батьком у одній оселі. Між тим все викладене в обвинувальному акті відповідає дійсності. Час, місце, зазначені та викладені вірно. У скоєному каявся, просив суд суворо не карати.

Потерпіла ОСОБА_9 будучи належним чином повідомленою, в судове засідання не з`явилась. Заслухавши думку учасників судового провадження, які не заперечували проти розгляду справи за відсутності потерпілого, суд дійшов висновку про можливість з`ясувати всі обставини справи за їх відсутності відповідно до ст.325 КПК України.

Оскільки учасники судового провадження вважали недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються, і судом встановлено, що вони правильно розуміють зміст цих обставин, немає сумнівів у добровільності їх позиції, судовий розгляд кримінального провадження проведено у відповідності до вимог ч. 3 ст. 349 КПК України.

Аналізуючи в сукупності надані прокурором та перевірені в судовому засіданні докази, які узгоджуються між собою, суд за вказаних обставин вважає доведеною винуватість обвинуваченого ОСОБА_10 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 126-1 КК України, які слід кваліфікувати, як вчинення домашнього насильства, тобто умисне систематичне вчинення фізичного, психологічного або економічного насильства щодо особи, з якою винний перебуває (перебував) у сімейних або близьких відносинах, що призводить до фізичних або психологічних страждань, розладів здоров`я, втрати працездатності, емоційної залежності або погіршення якості життя потерпілої особи.

Обираючи обвинуваченому вид та міру покарання, суд враховує ступінь тяжкості вчиненого ним кримінального правопорушення, обставини вчинення кримінального правопорушення, яке відносяться до категорії кримінального нетяжкого злочину, умисний винний протиправний характер діяння, форму й ступінь вини, мотивацію вчиненого кримінального правопорушення, дані про його особу та обставини, що пом`якшують та обтяжують обвинуваченому покарання.

Згідно ст. 50 КК України, покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень, як засудженими, так і іншими особами.

Зокрема, судом враховано, особу обвинуваченого, який раніше судимий, систематично притягується до адміністративної відповідальності, має постійне місце проживання та реєстрації, не працює, на обліку у лікаря психіатра, нарколога не перебуває за місцем проживання характеризується посередньо.

Обставиною, яка пом`якшує покарання ОСОБА_6 суд визнає його щире каяття.

Обставину, яка обтяжує покарання ОСОБА_6 судом не встановлено.

Так, з врахуванням всіх обставин справи, суд вважає, що обвинуваченому ОСОБА_6 необхідно призначити покарання в межах санкції статті 126-1 КК України.

Враховуючи, що відповідно до ч. 2 ст. 65 КК України, особі яка вчинила кримінальне правопорушення, має бути призначено покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових кримінальних правопорушень, з урахуванням наведеного, та конкретних обставин скоєння кримінального правопорушення, особи обвинуваченого, його віку та стану здоров`я суд дійшов висновку, що виправлення обвинуваченого можливе без ізоляції його від суспільства,а тому призначає обвинуваченому покарання у виді громадських робіт.

Запобіжний захід до обвинуваченого, в даному кримінальному провадженні, суд не застосовує.

Процесуальні витрати по даному кримінальному та речові докази відсутні.

Цивільний позов не заявлений.

Керуючись ст. ст. 349, 369-371, 374 КПК України, суд -

УХВАЛИВ:

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 126-1 КК України та призначити йому покарання у виді громадських робіт на строк 240 (двісті сорок) годин.

Запобіжний захід до обвинуваченого ОСОБА_6 , в даному кримінальному провадженні, судом не застосовується.

Вирок суду першої інстанції, в частині встановлення обставин справи, дослідження яких було визнане недоцільним, відповідно до положень ч. 3 ст. 349 КПК України, оскарженню не підлягає. В іншій частині, може бути оскаржено учасниками процесу, протягом 30-ти діб з моменту його проголошення, до Київського апеляційного суду, шляхом подачі апеляції до Шевченківського районного суду м. Києва.

Вирок суду набирає законної чинності після закінчення строку подання апеляційних скарг, якщо такі скарги не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Копії вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору.

Суддя ОСОБА_1