ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-кп/803/3140/22 Справа № 182/3677/21 Суддя у 1-й інстанції - ОСОБА_1 Суддя у 2-й інстанції - ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 листопада 2022 року м. Дніпро

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Дніпровського апеляційного суду у складі:
головуючого судді ОСОБА_2 ,
суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
за участю:
секретаря судового засідання ОСОБА_5 ,
розглянувши у закритому судовому засіданні апеляційну скаргу захисника ОСОБА_6 , який діє в інтересах обвинуваченого ОСОБА_7 , на ухвалу Нікопольського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 30 вересня 2022 року про продовження строку дії запобіжного заходу у виді тримання під вартою стосовно ОСОБА_7 , обвинуваченого у скоєнні кримінальних правопорушень, передбачених п.6 ч. 2 ст. 115, ч. 4 ст. 187 КК України, -
ВСТАНОВИЛА:

Ухвалою Нікопольського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 30 вересня 2022 року було продовжено стосовно ОСОБА_7 запобіжний захід у виді тримання під вартою строком до 29 листопада 2022 року, з одночасним визначенням альтернативного запобіжного заходу у виді застави в розмірі 250 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що складає 650 000 грн.
Ухвала суду першої інстанції обґрунтована тим, що обвинувачений ОСОБА_7 обґрунтовано підозрюється у вчиненні кримінальних правопорушень, які, відповідно до ст. 12 КК України, відносяться до особливо тяжких, за які законом про кримінальну відповідальність передбачено покарання у виді позбавлення волі до 15 років або виняткова міра покарання довічне позбавлення волі.
Судом першої інстанції встановлено, що продовжують існувати ризики того, що обвинувачений ОСОБА_7 може переховуватись від суду, оскільки він повною мірою усвідомлює невідворотність покарання і настання для нього передбачених законом обмежень його прав та свобод, та ризик тиску на свідків, які ще не допитувались.
Тому суд першої інстанції зробив висновок, що процесуальні ризики, передбачені ст. 177 КПК України, наразі не зменшились, а підстави для застосування до ОСОБА_7 більш м`якого запобіжного заходу відсутні.
Крім того, враховуючи тяжкість злочинів, у вчиненні яких обвинувачується ОСОБА_7 особу обвинуваченого, відповідно до ч. 5 ст. 182 КПК України, суд першої інстанції вважав за доцільне обрати обвинуваченому заставу - 250 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що складає 650 000 грн.
Не погоджуючись з ухвалою суду першої інстанції, захисник ОСОБА_6 , який діє в інтересах обвинуваченого ОСОБА_7 , подав апеляційну скаргу, в якій просив скасувати ухвалу суду першої інстанції та постановити нову ухвалу, якою застосувати до обвинуваченого ОСОБА_7 запобіжний захід у виді домашнього арешту.
Апеляційну скаргу обґрунтував тим, що ОСОБА_7 утримується в Дніпровському слідчому ізоляторі вже рік та п`ять місяців, що є обмеженням його прав та свобод, та порушенням принципу поваги до свободи особистості.
Захисник наголосив, що в ході досудового та судового слідства протягом майже півтора року не було доведено причетності ОСОБА_7 до інкримінуємих йому правопорушень, а також не доведено необхідності застосування найбільш суворого виду запобіжного заходу.
Захисник зазначив, що відсутній ризик впливу на потерпілих та свідків, оскільки обвинувачений ніяким чином не намагався зустрітися ані з потерпілими, ані зі свідками, не здійснював на них тиск, про що свідчить відсутність звернень потерпілих та свідків з цього приводу до правоохоронних органів.
Захисник наголосив, що ОСОБА_7 раніше ані до кримінальної, ані до адміністративної відповідальності не притягався, має постійне місце проживання, в якому проживає разом з матір`ю, яка потребує постійного догляду, тобто що він не має наміру ані переховуватися від суду, ані скоювати нові правопорушення.

Заслухавши суддю-доповідача, вивчивши надані матеріали, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга захисника не підлягає задоволенню з таких підстав.
Відповідно до ч. 4 ст. 422-1 КПК України розгляд апеляційної скарги на ухвалу суду про обрання запобіжного заходу у виді тримання під вартою, про зміну іншого запобіжного заходу на запобіжний захід у виді тримання під вартою, а також про продовження строку тримання під вартою, постановлену під час судового провадження в суді першої інстанції до ухвалення судового рішення по суті, здійснюється без участі сторін кримінального провадження, крім випадків, якщо прокурор, обвинувачений, його захисник, законний представник заявив клопотання про розгляд апеляційної скарги за участю сторін.
Жоден з учасників судового провадження не заявив клопотання про проведення судового засідання за участю сторін, тому апеляційна скарга розглянута без участі сторін.
Як вбачається з матеріалів провадження, ОСОБА_7 обвинувачується у скоєнні кримінальних правопорушень,які є особливо тяжкими злочинами, тому колегія суддів вважає, що більш м`який запобіжний захід не зможе забезпечити належну процесуальну поведінку обвинуваченого.

Колегія суддів вважає, що з метою ухилення від кримінальної відповідальності, враховуючи суворість покарання, яке може бути призначено у випадку доведеності вини ОСОБА_7 , він може вдатись до спроб переховуватись від суду, та без перешкод залишити будь-яке місце проживання, а також незаконно впливати на потерпілих та свідків, з огляду на те, що розгляд вказаного кримінального провадження наразі не завершено, тому ризики, передбачені п.п. 1, 3 ч. 1 ст. 177 КПК України, є цілком обґрунтованими і реально існують.
Колегія суддів зазначає, що запобіжний захід у вигляді тримання під вартою є превентивним заходом та має на меті припинити та запобігти ймовірним ризикам у майбутньому.
Колегія суддів не приймає доводи апеляційної скарги захисника стосовно того, що обвинувачений раніше ані до кримінальної, ані до адміністративної відповідальності не притягався, має постійне місце проживання, в якому проживає разом з матір`ю, яка потребує постійного догляду, оскільки наявність та міцність соціальних зв`язків і дані, що характеризують обвинуваченого, не спростовують і не зменшують ризики, передбачені ст. 177 КПК України.
Ці обставини існували і на момент вчинення інкримінованого обвинуваченим злочину, та жодним чином не виступили стримуючим фактором в його поведінці.
Колегія суддів зазначає, що питання доведеності вини обвинуваченого та оцінку доказів у справі у розумінні ст.ст.84, 85, 86 КПК України суд вирішує в нарадчій кімнаті при постановленні остаточного рішення у справі, тому не приймає доводи апеляційної скарги захисника в цій частині.
Колегія суддів не приймає також доводи сторони захисту щодо надмірної тривалості перебування обвинуваченого під вартою, оскільки не вбачає надмірної тривалості тримання обвинуваченого під вартою у світлі положень ст. 28 КПК України, з урахуванням інкримінованого обвинуваченому ОСОБА_7 злочину.
Колегія суддів не вбачає істотних порушень вимог кримінального процесуального закону, які б давали підстави для скасування ухвали, тому вважає, що у задоволенні апеляційної скарги необхідно відмовити, а ухвалу суду першої інстанції залишити без змін.
Керуючись ст.ст. 404, 407 КПК України, колегія суддів, -
ПОСТАНОВИЛА:
Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_6 , який діє в інтересах обвинуваченого ОСОБА_7 , на ухвалу Нікопольського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 30 вересня 2022 року про продовження строку дії запобіжного заходу у виді тримання під вартою стосовно ОСОБА_7 , обвинуваченого у скоєнні кримінальних правопорушень, передбачених п.6 ч. 2 ст. 115, ч. 4 ст. 187 КК України залишити без задоволення.
Ухвалу Нікопольського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 30 вересня 2022 року про продовження строку дії запобіжного заходу у виді тримання під вартою стосовно ОСОБА_7 , обвинуваченого у скоєнні кримінальних правопорушень, передбачених п.6 ч. 2 ст. 115, ч. 4 ст. 187 КК України залишити без змін.
Ухвала суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4