Виноградівський районний суд Закарпатської області
_____________________________________________________________________
Справа № 299/881/23
У Х В А Л А

07.03.2023 року м.Виноградів

Слідчий суддя Виноградівського районного суду Закарпатської області ОСОБА_1 , секретар судового засідання ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні, в залі суду в м. Виноградів, клопотання слідчого СВ ВП № 1 Берегівського РВП ГУНП в Закарпатській області лейтенанта поліції ОСОБА_3 про арешт майна у кримінальному провадженні за № 0000552, відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань від 22.11.2022 року, ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України,-

В С Т А Н О В И В:

Слідчий СВ ВП № 1 Берегівського РВП ГУНП в Закарпатській області ОСОБА_3 за погодженням з прокурором, звернувся до слідчого судді із клопотанням про арешт майна у кримінальному провадженні за № 0000552, відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань від 22.11.2022 року, ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України.

Клопотання мотивує тим, що 21.11.2022 року до ч/ч відділення поліції № 1 Берегівського РВП ГУНП в Закарпатській області від начальника залізничної станції «Дяково» ОСОБА_4 , мешканця АДРЕСА_1 , надійшло повідомлення про виявлення недостачі нітроаммофоска (мінеральні добрива), які містилися в 5 залізничних вагонах, що розміщені на колії № 8 ЗС «Дяково».

В ході проведення обшуку в період часу з 06 години 44 хвилин по 07 годину 35 хвилин 04.03.2023 року за адресою АДРЕСА_2 де проживає ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 виявлено та вилучено рушницю марки Bevetta 686 кал. 12мм з маркуванням НОМЕР_1 , дозвіл на зброю № НОМЕР_2 виданий на ім`я ОСОБА_5 , складові частини до гладкоствольної зброї, а саме ствол з маркуванням НОМЕР_3 та приклад до нього без маркування, мобільний телефон марки «IPHONE 13PRO» ІМЕІ: НОМЕР_4 , мобільний телефон марки «SAMSUNG GALAXY S7» ІМЕІ: НОМЕР_5 , пластикові картки: картку «СБЕРБАНК» № НОМЕР_6 , картку «МИР» № НОМЕР_7 , картку «СБЕРБАНК» № НОМЕР_8 видану на ім`я ОСОБА_6 , картку «СБЕРБАНК» № НОМЕР_9 видану на ім`я ОСОБА_7 , картку РОССЕЛЬХОЗБАНК № НОМЕР_10 , картку «ООО ИНКОМСАД» видану на ім`я ОСОБА_5 .

Згідно постанови слідчого ОСОБА_3 , від 04.03.2023 року - рушницю марки Bevetta 686 кал. 12мм з маркуванням R72906S, дозвіл на зброю № НОМЕР_2 виданий на ім`я ОСОБА_5 , складові частини до гладкоствольної зброї, а саме ствол з маркуванням НОМЕР_3 та приклад до нього без маркування, мобільний телефон марки «IPHONE 13PRO» ІМЕІ: НОМЕР_4 , мобільний телефон марки «SAMSUNG GALAXY S7» НОМЕР_11 , пластикові картки: картку «СБЕРБАНК» № НОМЕР_6 , картку «МИР» № НОМЕР_7 , картку «СБЕРБАНК» № НОМЕР_8 видану на ім`я ОСОБА_6 , картку «СБЕРБАНК» № НОМЕР_9 видану на ім`я ОСОБА_7 , картку РОССЕЛЬХОЗБАНК № НОМЕР_10 , картку «ООО ИНКОМСАД» видану на ім`я ОСОБА_5 визнано речовими доказами по кримінальному провадженню №0000552 від 22.11.2022 року.

У відповідності до норм ч. 1 ст. 98 Кримінального процесуального кодексу України, речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Виходячи з норм кримінального процесуального права, під час розслідування кримінального провадження, виникла необхідність у накладенні арешту на рушницю марки Bevetta 686 кал. 12мм з маркуванням НОМЕР_1 , дозвіл на зброю № НОМЕР_2 виданий на ім`я ОСОБА_5 , складові частини до гладкоствольної зброї, а саме ствол з маркуванням НОМЕР_3 та приклад до нього без маркування, мобільний телефон марки «IPHONE 13PRO» ІМЕІ: НОМЕР_4 , мобільний телефон марки «SAMSUNG GALAXY S7» НОМЕР_11 , пластикові картки: картку «СБЕРБАНК» № НОМЕР_6 , картку «МИР» № НОМЕР_7 , картку «СБЕРБАНК» № НОМЕР_8 видану на ім`я ОСОБА_6 , картку «СБЕРБАНК» № НОМЕР_9 видану на ім`я ОСОБА_7 , картку РОССЕЛЬХОЗБАНК № НОМЕР_10 , картку «ООО ИНКОМСАД» видану на ім`я ОСОБА_5 , з метою збереження речових доказів та проведення в подальшому судових експертиз.

Відповідно до п.п. 7 ч. 2 ст. 131 КПК України, арешт майна є одним із видів заходів забезпечення кримінального провадження.

Відповідно до ч. 1 ст. 170 КПК України, арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.

Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження. Слідчий, прокурор повинні вжити необхідних заходів з метою виявлення та розшуку майна, на яке може бути накладено арешт у кримінальному провадженні, зокрема шляхом витребування необхідної інформації у Національного агентства України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів, інших державних органів та органів місцевого самоврядування, фізичних і юридичних осіб

Не накладення арешту на майно може призвести до того, що власники майна знищать чи змінять наявну на носіях інформацію, відчужать їх іншим особам, що призведе до неможливості їх дослідження у кримінальному провадженні.

У відповідності до норм ч. 1 ст. 98 Кримінального процесуального кодексу України, речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Згідно ч. 1 ст. 167 КПК України тимчасовим вилученням майна є фактичне позбавлення підозрюваного або осіб, у володінні яких перебуває зазначене у частині другій цієї статті майно, можливості володіти, користуватися та розпоряджатися певним майном до вирішення питання про арешт майна або його повернення.

Частина 2 вказаної статті вказує на те, що тимчасово вилученим може бути майно у вигляді речей, документів, грошей тощо, щодо яких є достатні підстави вважати, що вони: пункт 1) використані як засоби чи знаряддя вчинення кримінального правопорушення та зберегли на собі сліди, пункт 3) є предметом кримінального правопорушення.

Згідно ч. 2 ст. 168 тимчасове вилучення майна може здійснюватися також під час обшуку, огляду.

Тобто, вилучені в ході огляду місця події речі є тимчасово вилученим майном,на які необхідно накласти арешт, з метою збереження їх як речового доказу.

Слідчий СВ відділення поліції №1 Берегівського РВП ГУ НП в Закарпатській області капітан поліції ОСОБА_3 у судове засідання не з`явився, однак подав клопотання, у якому просить у зв`язку із значною завантаженістю розглянути клопотання про арешт майна без її участі вказане клопотання.

Дослідивши матеріали клопотання слідчий суддя приходить до наступного висновку.

Відповідно до ч. 1 ст. 98 КПК України, речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Згідно положень ст.170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку. Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження. Слідчий, прокурор повинні вжити необхідних заходів з метою виявлення та розшуку майна, на яке може бути накладено арешт у кримінальному провадженні, зокрема шляхом витребування необхідної інформації у Національного агентства України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів, інших державних органів та органів місцевого самоврядування, фізичних і юридичних осіб (ч.1 ст.170 КПК).

Арешт майна допускається з метою забезпечення: 1) збереження речових доказів; (п.1 ч.2 ст.170 КПК).

У випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу (ч.3 ст.170 КПК).

Арешт може бути накладений у встановленому цим Кодексом порядку на рухоме чи нерухоме майно, гроші у будь-якій валюті готівкою або у безготівковій формі, в тому числі кошти та цінності, що знаходяться на банківських рахунках чи на зберіганні у банках або інших фінансових установах, видаткові операції, цінні папери, майнові, корпоративні права, щодо яких ухвалою чи рішенням слідчого судді, суду визначено необхідність арешту майна.

Не може бути арештовано майно, якщо воно перебуває у власності добросовісного набувача, крім арешту майна з метою забезпечення збереження речових доказів (ч.10 ст.170 КПК).

Згідно ч.5 ст.132 КПК України, під час розгляду питання про застосування заходів забезпечення кримінального провадження сторони кримінального провадження повинні подати слідчому судді або суду докази обставин, на які вони посилаються.

З матеріалів клопотання вбачається, що відомості до ЄРДР внесено 22.11.2022 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст. 185 КК України.

Однак, у клопотанні зазначено тільки статтю (частину статті) закону України про кримінальну відповідальність, по якій порушено кримінальне провадження, але не зазначено правової кваліфікації кримінального правопорушення.

В клопотанні також відсутнє будь-яке обґрунтування вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.185 КК України.

Постановою слідчого ОСОБА_3 від 04.03.2023 року рушницю марки Bevetta 686 кал. 12мм з маркуванням НОМЕР_1 , дозвіл на зброю № НОМЕР_2 виданий на ім`я ОСОБА_5 , складові частини до гладкоствольної зброї, а саме ствол з маркуванням НОМЕР_3 та приклад до нього без маркування, мобільний телефон марки «IPHONE 13PRO» ІМЕІ: НОМЕР_4 , мобільний телефон марки «SAMSUNG GALAXY S7» НОМЕР_11 , пластикові картки: картку «СБЕРБАНК» № НОМЕР_6 , картку «МИР» № НОМЕР_7 , картку «СБЕРБАНК» № НОМЕР_8 видану на ім`я ОСОБА_6 , картку «СБЕРБАНК» № НОМЕР_9 видану на ім`я ОСОБА_7 , картку РОССЕЛЬХОЗБАНК № НОМЕР_10 , картку «ООО ИНКОМСАД» видану на ім`я ОСОБА_5 визнано речовими доказами по кримінальному провадженню №0000552 від 22.11.2022 року.

Згідно ч.1 ст.98 КПК України, речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Клопотання мотивовано тим, що вказані речові докази є необхідними для досудового розслідування кримінального провадження та встановлення винних.

Однак, в клопотанні не наведено жодного мотивування щодо того, які факти та обставини можуть бути доведені за допомогою вказаних речових доказів, а також що вилучені речові докази є предметом кримінального правопорушення.

Оскільки не надано доказів та не наведено обґрунтування вчинення злочину, , підстави накладення арешту на вищезазначені речові докази- відсутні.

Тобто, дане клопотання не містить вказівку про підстави і конкретну мету відповідно до положень статті 170 цього Кодексу накладення арешту, а також відповідного обґрунтування необхідності арешту майна. У клопотанні не зазначеного про наявність жодного ризику, що передбачений абзацом 2 частини 1 ст. 170 КПК України і вказував би на необхідність застосування такого заходу забезпечення кримінального провадження як арешт майна.

Враховуючи наведене, вважаю, що клопотання про накладення арешту на майно, не підлягає задоволенню.

Керуючись ст.ст. 170-173 КПК України,

У Х В А Л И В:

В задоволенні клопотання слідчого СВ відділення поліції №1 Берегівського РВП ГУ НП в Закарпатській області ОСОБА_3 , про накладення арешту на майно відмовити повністю.

Відмова у задоволенні клопотання про арешт майна тягне за собою негайне повернення особі тимчасово вилученого майна.

Ухвала може бути оскаржена до Закарпатського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги безпосередньо до Закарпатського апеляційного суду протягом 5 днів з дня отримання копії ухвали.

Слідчий суддя ОСОБА_1