УХВАЛА

27 березня 2023 року

м. Київ

справа № 585/2737/19

провадження № 51-1821ск23

Верховний Суд колегією суддів Третьої судової палати Касаційного кримінального суду у складі:

головуючого ОСОБА_1 ,

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

розглянувши касаційну скаргу прокурора на ухвалу Сумського апеляційного суду від 28 грудня 2022 року щодо ОСОБА_4 ,

встановив:

Прокурор звернувся до суду з касаційною скаргою на указане вище судове рішення щодо ОСОБА_4 .

Згідно з п. 4 ч. 2 ст. 427 КПК в касаційній скарзі має бути наведено обґрунтування вимог особи, яка подала касаційну скаргу, із зазначенням того, у чому полягає незаконність чи необґрунтованість судового рішення.

Частиною 1 ст. 438 КПК визначено, що підставами для скасування або зміни судового рішення судом касаційної інстанції є лише: істотне порушення вимог кримінального процесуального закону (ст. 412 КПК), неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність (ст. 413 КПК) чи невідповідність призначеного покарання тяжкості кримінального правопорушення та особі засудженого (ст. 414 КПК).

Посилаючись у касаційній скарзі на незаконність судового рішення, особа, яка подає касаційну скаргу, має вказати на конкретні порушення закону, що є підставами для скасування або зміни судового рішення, які, на її думку, були допущені судами при винесенні судових рішень, навести конкретні аргументи в обґрунтування кожної позиції.

За приписами ст. 433 КПК суд касаційної інстанції перевіряє правильність застосування судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального та процесуального права, правової оцінки обставин і не має права досліджувати докази, встановлювати та визнавати доведеними обставини, що не були встановлені в оскарженому судовому рішенні, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу. Суд касаційної інстанції переглядає судові рішення судів першої та апеляційної інстанцій у межах касаційної скарги.

Прокурор в касаційній скарзі порушує питання про скасування оскарженого судового рішення на підставі істотного порушення вимог кримінального процесуального закону та неправильного застосування закону України про кримінальну відповідальність.

В обґрунтування доводів про незаконність закриття кримінального провадження на підставі п. 10 ч. 1 ст. 284 КПК наводить власні твердження про здійснення у кримінальному провадженні певних процесуальних дій та посилається на документи, які, з огляду на зміст оскарженого судового рішення, відсутні в матеріалах кримінального провадження, а тому не взяті до уваги. Стверджує, що аналогічні доводи апеляційної скарги сторони обвинувачення не спростовані судом апеляційної інстанції, що свідчить про недотримання ним приписів ст. 419 КПК.

При цьому, прокурор не спростовує висновки судів з посиланням на матеріали кримінального провадження, зокрема аркуші справи, де містяться документи, які підтверджують доводи його касаційної скарги. Про невірне відображення в тексті оскарженої ухвали процесуальних підстав і процесуальних рішень, якими керувався суд, або про не відображення чи залишення без уваги доданих стороною обвинувачення в судовому засідання документів у касаційній скарзі не йдеться.

Колегія суддів звертає увагу, що з огляду на приписи ч. 2 ст. 433 КПК суд касаційної інстанції може ухвалити рішення про погіршення становища особи виключно за наявності таких вимог в касаційній скарзі та відповідних обґрунтованих доводів учасника кримінального провадження, змістом яких охоплюються належні підстави для такого рішення, оскільки, враховуючи вимоги ч. 3 ст. 26 КПК, Суд не може на власний розсуд відшуковувати в оскарженому рішенні відповідні підґрунтя та процесуальні підстави і приводи для цього, у зв`язку з чим в доводах касаційної скарги має бути здійснений аналіз наявних доказів і протиріч між ними, не усунутих судом.

Крім того, прокурор стверджує, що суд апеляційної інстанції не взяв до уваги його доводів про те, що в підготовчому судовому засіданні сторона захисту просила виправдати ОСОБА_4 , а не закрити кримінальне провадження щодо нього на підставі п. 10 ч. 1 ст. 284 КПК, однак не обґрунтовує яких конкретно порушень приписів КПК припустився районний суд в цій частині, з посиланням на норми кримінального процесуального закону або відповідні висновки Верховного Суду, що є обов`язковими для всіх суб`єктів владних повноважень, які застосовують у своїй діяльності нормативно-правовий акт, що містить відповідну норму права.

З огляду на положення ст. 433, 437 КПК, суд касаційної інстанції здійснює касаційний розгляд за касаційною скаргою про погіршення становища особи, виключно в межах доводів і вимог касаційної скарги, тому наявність вказаних недоліків перешкоджає вирішенню питання про відкриття касаційного провадження та в подальшому прийняття одного з рішень, передбачених ст. 436 цього Кодексу.

Відповідно до ст. 429 КПК суд касаційної інстанції, встановивши, що касаційну скаргу було подано без додержання вимог, передбачених ст. 427 КПК, постановляє ухвалу про залишення касаційної скарги без руху, в якій зазначаються недоліки скарги

і встановлюється строк, необхідний для їх усунення, що не може перевищувати п`ятнадцяти днів із дня отримання ухвали особою, котра подала касаційну скаргу.

Врахувавши вищенаведене, керуючись положеннями ст. 429 КПК, з огляду на те, що касаційну скаргу подано без додержання вимог, передбачених ст. 427 КПК, колегія суддів дійшла висновку, що скаргу необхідно залишити без руху і надати строк на усунення недоліків.

Недоліки касаційної скарги, пов`язані з її змістом, можуть бути усунуті шляхом подання нової касаційної скарги.

Керуючись ст. 429 КПК, Суд

постановив:

Касаційну скаргу прокурора залишити без руху та встановити строк для усунення зазначених в ухвалі недоліків касаційної скарги - п`ятнадцять днів із дня її отримання.

Роз`яснити, що касаційна скарга повертається в разі, якщо особа в установлений строк не усунула недоліків касаційної скарги, залишеної без руху.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3