Справа № 601/1865/22
Провадження №1-кп/601/249/2022
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
02 листопада 2022 року м. Кременець

Кременецький районний суд Тернопільської області у складі:
головуючої судді ОСОБА_1 ,
за участю секретаря ОСОБА_2 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в приміщенні Кременецького районного суду Тернопільської області кримінальне провадження № 0000129 від 17.08.2022 про обвинувачення:
ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Крутнів Кременецького району Тернопільської області, жителя АДРЕСА_1 , громадянина України, одруженого, на утриманні одна малолітня дитина, з вищою освітою, не працюючого, раніше не судимого,
у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч.1 ст.254 КК України,-
за участю сторін кримінального провадження:

прокурора ОСОБА_4 ,
обвинуваченого ОСОБА_3 ,
ВСТАНОВИВ:
За адресою АДРЕСА_2 розташована несформована земельна ділянка комунальної форми власності земель загального користування (пасовище), яка згідно рішення сесії №105 від 3 лютого 2005 року перебуває на балансі Лопушненської сільської ради.
До вказаної земельної ділянки прилягає не сформована земельна ділянка, яка відноситься до земель сільськогосподарського призначення, пасовище, прибережна захисна смуга річки «Іква», яка розташована в межах осушувальної системи «Іква» в руслі внутрішньогосподарського каналу К-19.
Так, вкінці квітня 2019 року ОСОБА_3 самовільно зайняв не сформовану земельну ділянку орієнтовною площею 0,0420 га, яка відноситься до земель сільськогосподарського призначення, пасовище, комунальної форми власності, прибережна захисна смуга річки «Іква» в с. Крутнів Кременецького району Тернопільської області, що навпроти АДРЕСА_2 та облаштував на даній ділянці котлован тієї ж площі, який було заповнено водою. Дані дії ОСОБА_3 були вчинені всупереч вимогам ст. 125, 126 та п.2 ст. 168 Земельного кодексу України.
Згідно зі ст. 14, ч.6 ст. 41 Конституції України, земля є основним національним багатством, що перебуває особливою охороною держави. Право власності на землю гарантується. Це право набувається і реалізується громадянами, юридичними особами та державою виключно відповідно до закону. Використання власності не може завдати шкоду правам, свободам та гідності громадян, інтересам суспільства, погіршувати екологічну ситуацію і природні якості землі.
У відповідності до вимог ч.1 ст. 168 Земельного кодексу України грунти земельних ділянок є об`єктом особливої охорони. Власники земельних ділянок та землекористувачі не мають права здійснювати зняття та перенесення грунтового покриву земельних ділянок без спеціального дозволу органів, що здійснюють державний контроль за використанням та охороною земель.
Таким чином, ОСОБА_3 в порушення вимог земельного законодавства, діючи умисно та проявляючи безгосподарність при використанні земельної ділянки площею 0,0420 га без кадастрового номера, яка належить до земель сільськогосподарського призначення, пасовище, прибережна захисна смуга річки «Іква», комунальної форми власності, яка розташована в АДРЕСА_2 без зміни її цільового призначення та переведення в землі водного фонду, облаштував на частині вищевказаної земельної ділянки штучну водойму площею 0,0420 га для власних потреб.
Не ініціюючи питання зміни цільового призначення земельної ділянки площею 0,0420 га без кадастрового номера, перед Лопушненською сільською радою та не маючи в наявності готового та затвердженого проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки, цільове призначення якої змінюється, вкінці квітня 2019 року (точного періоду досудовим розслідуванням не встановлено) використавши спеціальну техніку (екскаватор), за допомогою якої провів виїмку (зняття) грунтового покриву родючого шару (гумусу), внаслідок чого незаконно побудував (облаштував) штучну водойму (ставок), яку незаконно утримує на даний час.
Внаслідок самовільного будівництва ОСОБА_3 штучної водойми (ставка), без зміни цільового призначення земельної ділянки, було знято грунтовий покрив родючого шару грунту на земельній ділянці без будь-яких дозвільних документів, внаслідок чого порушено структуру грунту.
Таким чином, своїми умисними діями ОСОБА_3 самовільно використовує земельну ділянку площею 0,0420 га з відхиленням від затверджених в установленому порядку проектів землеустрою, чим порушує вимоги п.п. «б» (самовільне зайняття земельних ділянок), «г» (невиконання вимог щодо використання земель за цільовим призначенням) та «і» (відхилення від затверджених в установленому порядку проектів землеустрою; використання земельних ділянок сільськогосподарського призначення для ведення товарного сільськогосподарського виробництва без затверджених у випадках, визначених законом, проектів землеустрою, що забезпечують еколого-економічне обґрунтування сівозміни та впорядкування угідь) ст. 211 Земельного кодексу України.
Таким чином, ОСОБА_3 обвинувачуються у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч. 1 ст. 254 КК України, тобто (із врахуванням змін, що внесені згідно із Законами № 270-V1 від 15.04.2008, № 402-1Х від 19.12.2019, та без урахуванням змін, що внесені згідно із Законом №2617- V111 від 22.11.2018), тобто у безгосподарському використанні земель, що спричинило виведення земель із сільськогосподарського обороту.
Обвинувачений ОСОБА_3 звернувся до суду із клопотанням про звільнення його від кримінальної відповідальності на підставі п.2 ч.1 ст. 49 КК України.

Прокурор не заперечувала проти звільнення обвинуваченого від кримінальної відповідальності на підставі п.2 ч. 1 ст.49 КК України.

Суд, заслухавши доводи сторін кримінального провадження, дослідивши надані матеріали, дійшов висновку, що вказане клопотання є обґрунтованим та підлягає задоволенню з наступних підстав.
Закон України про кримінальну відповідальність обмежує строками давності повноваження держави щодо кримінального переслідування осіб, які вчинили кримінальні правопорушення. Зокрема, у ст.49 КК України визначено матеріально-правові підстави та умови для звільнення від кримінальної відповідальності у зв`язку із закінченням строків давності. Так, особа звільняється від кримінальної відповідальності, якщо з дня вчинення нею злочину і до дня набрання вироком законної сили: минули зазначені у законі строки (ці строки диференційовані у ч.1 ст.49 КК України залежно від тяжкості вчиненого кримінального правопорушення); протягом цих строків особа не вчинила нового кримінального правопорушення певного ступеня тяжкості (ч.3 ст.49 КК України); особа не ухилялася від досудового розслідування або суду (ч.2 ст.49 КК України); законом не встановлено обмеження чи заборони щодо застосування давності до вчиненого особою кримінального правопорушення (ч.4 і ч.5 ст. 49 КК України).
Відповідно до ч.4 ст.286 КПК України, якщо під час здійснення судового провадження щодо провадження, яке надійшло до суду з обвинувальним актом, сторона кримінального провадження звернеться до суду з клопотанням про звільнення від кримінальної відповідальності обвинуваченого, суд має невідкладно розглянути таке клопотання.
Відповідно ж до вимог п.1 ч.2 ст.284 КПК України кримінальне провадження закривається судом у зв`язку зі звільненням особи від кримінальної відповідальності.
Таким чином, звільнення особи від кримінальної відповідальності у зв`язку із закінченням строків давності у разі настання обставин, передбачених пунктами 1-4 ч. 1 ст.49 КК України, за дотримання визначених згідно з приписами частин 2-5 вказаної статті умов для такого звільнення та наявності згоди підозрюваного, обвинуваченого на звільнення є обов`язком суду.
Зазначені вище нормативні положення спрямовані на реалізацію вимог засади змагальності сторін, згідно з якими суд, залишаючись об`єктивним і неупередженим, повинен створити необхідні умови для реалізації сторонами їхніх процесуальних прав та виконання процесуальних обов`язків (ч.6 ст. 22 КПК України), а також - засади диспозитивності, за якою сторони кримінального провадження є вільними у використанні своїх прав у межах та у спосіб, передбачених КПК (ч.1 ст.26 КПК України).
Як вбачається з матеріалів кримінального провадження інкриміноване ОСОБА_3 кримінальне правопорушення вчинене вкінці квітня 2019 року. Органом досудового розслідування дії обвинуваченого кваліфіковано за ч.1 ст.254 КК України. Санкція вказаної частини статті передбачає покарання у виді штрафу в розмірі до трьох тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або обмеження волі на строк до двох років, з позбавленням права обіймати певні посади або займатися певною діяльністю нв строк до трьох років або без такого.
Кримінальне правопорушення, передбачене ч.1 ст.254 КК України, відповідно до чинної ст.12 КК України у редакції Закону від 22 листопада 2018 року №2617-VIII, віднесено до кримінальних проступків.
Чинні положення п.2 ч.1 ст.49 КК України у редакції Закону від 22 листопада 2018 року №2617-VIII передбачають, що особа звільняється від кримінальної відповідальності, якщо з дня вчинення нею кримінального правопорушення і до набрання вироком законної сили минули три роки - у разі вчинення кримінального проступку, за який передбачено покарання у виді обмеження волі, чи у разі вчинення нетяжкого злочину, за який передбачено покарання у виді позбавлення волів на строк не більше двох років.
Інкриміноване ОСОБА_3 кримінальне правопорушення мало місце вкінці квітня 2019 року, тобто з дня його вчинення минуло понад три роки. У даному випадку строки давності притягнення особи до кримінальної відповідальності закінчилися, а тому кримінальне провадження підлягає закриттю із звільненням обвинуваченого від кримінальної відповідальності.
Прокурором не надано суду даних про зупинення або переривання перебігу давності.
Сукупність зазначеного свідчить про наявність передбачених законом підстав для звільнення обвинуваченого від кримінальної відповідальності.
На підставі ч. 2 ст. 12, ч. 1 ст. 49 КК України, керуючись підпунктом 1 п. 2 ст. 284, ч. 3 ст. 288, КПК України, суд, -
УХВАЛИВ:
Клопотання обвинуваченого ОСОБА_3 задовольнити.
Кримінальне провадження за № 0000129 від 17.08.2022 про обвинувачення ОСОБА_3 ч.1 ст.254 КК України - закрити на підставі п. 2 ч.1 ст.49 КК України у зв`язку із закінченням строків давності, звільнивши ОСОБА_3 від кримінальної відповідальності.
Ухвала може бути оскаржена до Тернопільського апеляційного суду через Кременецький районний суд Тернопільської області протягом семи діб з дня її оголошення.
Повний текст ухвали виготовлено та проголошено 02.11.2022.

Головуюча