Народицький районний суд Житомирської області
Справа № 284/61/23
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"01" лютого 2023 р. смт. Народичі

Народицький районний суд Житомирської області в складі :

головуючого судді ОСОБА_1

з секретарем ОСОБА_2

з участю прокурора ОСОБА_3

обвинуваченого ОСОБА_4

захисника ОСОБА_5 ,

потерпілого ОСОБА_6 ,

на підставі ухвали суду від 24.01.2023 року про призначення підготовчого судового засідання, провівши у відкритому судовому засіданні в залі суду в смт.Народичі, підготовче судове засідання по обвинувальному акту, який надійшов з Коростенської окружної прокуратури 23.01.2023 року, у кримінальному провадженні № 284/61/23 по обвинуваченню:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та мешканця АДРЕСА_1 , громадянина України, відповідно до ст.89 КК України не судимого, не працюючого, одруженого,

за ч.1 ст.115 КК України,

ВСТАНОВИВ :

23.01.2023 року з Коростенської окружної прокуратури до Народицького районного суду Житомирської області надійшов обвинувальний акт у кримінальному провадженні, внесеному в Єдиний реєстр судових розслідувань за №0000313 від 27.11.2022 року по обвинуваченню ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.115 КК України.

Ухвалою суду від 24.01.2023 року по вказаному провадженню було призначено підготовче су-дове засідання.

В підготовчому судовому засіданні прокурор, обвинувачений, захисник та потерпіла проти призначення справи до судового розгляду не заперечували.

Заслухавши прокурора, обвинуваченого, захисника та потерпілу, вивчивши обвинувальний акт, суд вважає, що кримінальне провадження підлягає призначенню до судового розгляду з наступних підстав.

Угод про визнання винуватості чи про примирення у порядку ст.ст. 468-475 КПК України до суду не надійшло. Підстав для закриття кримінального провадження не вбачається. Обвинувальний акт складено у відповідності до вимог кримінально-процесуального законодавства, при його затвердженні прокурором дотримані вимоги закону. Підстав для направлення обвинувального акту для визначення підсудності не встановлено, дане кримінальне провадження підсудне Народицькому районному суду Житомирської області.

Таким чином є достатні підстави для призначення даного кримінального провадження до судо-вого розгляду.

Крім того, ухвалою слідчого судді Овруцького районного суду Житомирської області від 16 січня 2023 року, щодо ОСОБА_4 обрано запобіжний захід - тримання під вартою.

01 лютого 2023 року прокурором Коростенської окружної прокуратури ОСОБА_3 подано клопотання про продовження обвинуваченому ОСОБА_4 строку дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою строком на 60 днів.

Клопотання прокурор обґрунтовує тим, що з метою забезпечення дієвості кримінального провадження є необхідність продовження запобіжного заходу, оскільки заявлені раніше ризики, а саме, що обвинувачений перед загрозою покарання може переховуватися від суду, продовжувати вчиняти кримінальні правопорушення, незаконно впливати на потерпілих та свідків, не зменшилися та виправдовують застосування запобіжного заходу у вигляді тримання обвинуваченого під вартою. Застосування більш м`якого запобіжного заходу не забезпечить дотримання обвинуваченим процесуальних обов`язків.

У судовому засіданні прокурор ОСОБА_3 клопотання підтримав з мотивів, зазначених у клопотанні та доповнив, що обвинувачений негативно характеризується по місцю свого проживання.

Обвинувачений та його захисник у судовому засіданні щодо клопотання прокурора запере-чували, просили застосувати більш м`який запобіжний захід, мотивуючи це тим, що клопотання винесене передчасно, доказів того, що обвинувачений має намір переховуватись від суду, вчиняти інші злочини та якимось чином незаконно впливати на потерпілу прокурор не надав. Крім того обвинувачений має велику сім`ю, якій допомагає матеріально, жодних порушень дисципліни під час перебування під вартою не допускав.

Потерпіла щодо вирішення клопотання прокурора поклається на погляд суду.

Дослідивши матеріали кримінального провадження, заслухавши думку учасників судового засідання, суд дійшов такого висновку.

ОСОБА_4 обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого частиною 1 статті 115 КК України,

Правилами статті 315 КПК України встановлено, що під час підготовчого судового розгляду суд за клопотанням учасників судового провадження має право обрати, змінити чи скасувати заходи забезпечення кримінального провадження, в тому числі запобіжний захід, обраний щодо обвинуваченого. При розгляді таких клопотань суд додержується правил, передбачених розділом ІІ цього Кодексу.

Вирішення питання судом щодо запобіжного заходу відбувається в порядку, передбаченому главою 18 цього Кодексу.

Відповідно до рішення Конституційного Суду України від 23 листопада 2017 року за № 1-р/2017 початок стадії судового провадження у суді першої інстанції виключають автоматичне продовження застосування запобіжних заходів, обраних слідчим суддею до особи на стадії досудового розслідування. Отже, у разі відсутності вмотивованого рішення суду, яким дозволено позбавлення особи свободи на період, визначений цим судовим рішенням, така особа має бути негайно звільнена.

Конституційний Суд України вважає, що положення третього речення частини третьої статті 315 Кодексу в частині, що передбачає поширення продовження застосування заходів забезпечення кримінального провадження, а саме запобіжних заходів у виді домашнього арешту чи тримання під вартою, обраних під час досудового розслідування, без клопотань учасників кримінального провадження, зокрема прокурора, та без перевірки судом обґрунтованості підстав для їх застосування, за яких такі запобіжні заходи були обрані на стадії досудового розслідування, суперечить вимогам частин першої, другої статті 29 Конституції України.

Згідно з ч. 5 ст. 615 КПК, у разі неможливості проведення підготовчого судового засідання обраний під час досудового розслідування запобіжний захід у вигляді тримання під вартою вважається продовженим до вирішення відповідного питання у підготовчому судовому засіданні, але не більше ніж на два місяці.

Автоматичне продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою під час підготовчого судового засідання відповідно до ч. 5 ст. 615 КПК здійснюється за наявності певних умов, а саме:

1) неможливості проведення підготовчого судового засідання. Встановлення неможливості проведення підготовчого судового засідання у призначений судом строк повинно визначатися як і щодо відсутності об`єктивної можливості виконання у встановлені законом строки слідчим суддею своїх повноважень під час обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою та прийняття рішення про надання дозволу на здійснення затримання з метою приводу в кожному конкретному випадку окремо, з урахуванням відповідних рекомендацій ВС та РСУ, а також згідно з положеннями Закону «Про внесення зміни до частини сьомої статті 147 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» щодо визначення територіальної підсудності судових справ» від 3.03.2022 № 2112-IX та за можливості на підставі рішень зборів суддів чи голови суду або особи, що виконує його обов`язки про тимчасове зупинення здійснення судочинства певним судом чи на підставі рішення Вищої ради правосуддя, що ухвалюється за поданням Голови ВС, або Голови ВС про зміну територіальної підсудності судових справ в умовах воєнного стану;

2) обраний під час досудового розслідування запобіжний захід у вигляді тримання під вартою вважається продовженим до вирішення відповідного питання у підготовчому судовому засіданні але не більше ніж на два місяці. Відповідно до цієї умови після усунення обставин, що унеможливлювали проведення підготовчого судового засідання у визначений раніше строк, суд має організувати за першої можливості проведення підготовчого судового засідання, щоб не допустити пропуск строку, передбаченого в ч. 5 ст. 615 КПК та з метою оперативного вирішення питань, пов`язаних з підготовкою до судового розгляду відповідно до ст. 315 КПК.

Отже, суд під час проведення підготовчого судового засідання зобов`язаний розглянути клопотання учасників судового провадження щодо продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Згідно пунктів 1,3,5 частини 1 статті 177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання обвинуваченим, покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду, незаконно, шляхом підбурювання, вмовлянням, залякуванням впливати на покази свідків, понятих, які були присутні під час проведення огляду місця події, на свідків, які вже допитані по кримінальному провадженню та які можуть бути встановлені в ході судового розслідування та потерпілих, а також вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Відповідно до вимог ч.1 ст.194 КПК України, під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: 1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним кримінального правопорушення; 2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбаченихст.177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; 3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Згідно частини 1 статті 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу.

Пунктом 2 частини 2 статті 183 КПК України визначено, що запобіжний захід у вигляді тримання під вартою не може бути застосований, окрім як до раніше судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк до трьох років, виключно у разі, якщо прокурором, крім наявності підстав, передбачених статтею 177 цього Кодексу, буде доведено, що, перебуваючи на волі, ця особа переховувалася від органу досудового розслідування чи суду, перешкоджала кримінальному провадженню або їй повідомлено про підозру у вчиненні іншого злочину.

Згідно усталеної практики Європейського суду з прав людини, право людини на свободу є основоположним, але не абсолютним та може бути обмежено з огляду на суспільний інтерес.

Крім того, у розумінні практики Європейського суду з прав людини, тяжкість обвинувачення не є самостійною підставою для утримання особи під вартою, проте таке обвинувачення у сукупності з іншими обставинами збільшують ризик втечі настільки, що його неможливо відвернути, не взявши особу під варту. Так, у справі «Ілійков проти Болгарії» №33977/96 від 26 липня 2001 року Європейським судом з прав людини зазначено, що суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування. Європейський суд з прав людини неодноразово підкреслював, що наявність підстав для тримання під вартою має оцінюватись в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин. Тримання особи під вартою завжди може бути виправдано за наявності ознак того, що цього вимагають справжні інтереси суспільства, які, незважаючи на існування презумпції невинуватості, переважають інтереси забезпечення поваги до особистої свободи. При розгляді питання про доцільність тримання особи під вартою судовий орган повинен брати до уваги фактори, які можуть мати відношення до справи: характер (обставини) і тяжкість злочину; обґрунтованість доказів того, що саме ця особа вчинила злочин; покарання, яке, можливо, буде призначено в результаті засудження; характер, минуле, особисті та соціальні обставини життя особи, його зв`язки з суспільством.

На день вирішення питання щодо продовження строків тримання обвинуваченому обставини, які були підставою для обрання обвинуваченому запобіжного заходу у виді тримання під вартою не змінились. Підстави для збереження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою не відпали, так як продовжують залишатись ризики можливості переховування обвинуваченого від суду з метою уникнення від покарання за вчинення особливо тяжкого злочину, незаконного впливу на потерпілу, та вчинення іншого кримінального правопорушення, оскільки останній незважаючи на погашену судимість, раніше притягувався до кримінальної відповідальності за вчинення злочину, не має постійного джерела прибутку та стійких соціальних зв`язків,хоч і має сім`ю, але проживає від неї окремо в іншому населеному пункті, обвинувачується у вчиненні особливо тяжкого злочину, за вчинення якого законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк до 15 років, тобто вчинення дій, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України, а тому, з урахуванням вказаних обставин, суд вважає, що більш м`який запобіжний захід не забезпечить належної процесуальної поведінки обвинуваченого.

Отже, оскільки, на момент розгляду клопотання про продовження строків триманні під вартою у матеріалах кримінального провадження відсутні докази того, що ризики, заявлені при обрані запобіжного заходу, передбачені ч. 1 ст. 177 КПК України зменшились, а також враховуючи доведення прокурором наявність обставин, які виправдовують подальше тримання під вартою обвинуваченого, суд вважає, що клопотання підлягає задоволенню.

Судом при вирішенні питання щодо клопотання прокурора, також враховано особу обвинуваченого, його вік, стан здоров`я, міцність соціальних зв`язків, схильність до суспільно-небезпечної поведінки, так як останній притягувався до кримінальної відповідальності, злочин вчинив в стані алкогольного сп`яніння, що свідчить, що тримання обвинуваченого під вартою буде виправдано, оскільки в цьому кримінальному провадженні наявні справжні інтереси суспільства явно переважають інтереси забезпечення поваги до особистої свободи обвинуваченого.

Таким чином, виходячи з положень ст.ст.177,178,183,194 КПК України, ст.ст.5,6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та враховуючи матеріали справи, суд приходить до висновку, що ризики, передбачені п.п.1, 3, 5 ч.1 ст. 177 КПК України, які були підставами для обрання відносно обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, не зменшилися та існують на даний час.

Щодо обставин, на які посилається обвинувачений та його захисник, як на підставу зміни запобіжного заходу, зокрема, що ОСОБА_4 має сім`ю, та надає їй матеріальну допомогу, суд зазначає, що доказів про спільне проживання обвинуваченого з дружиною та іншими особами, а також, що на утриманні у нього є непрацездатні члени сім`ї в судовому засіданні надано не було.

З огляду на вищевикладене, суд вважає, що клопотання прокурора підлягає задоволенню.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 177,178, 181, 184, 194, 201, 314, 315, 316, 317 КПК України,

ПОСТАНОВИВ:

Призначити судовий розгляд кримінального провадження по обвинуваченню ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.115 КК України, у відкритому судовому засіданні, в приміщенні Народицького районного суду Житомирської області за адресою: смт Народичі, вул. Житомирська, 214 Житомирської області на 09 лютого 2023 року на 11 годину 00 хвилин.

Розгляд кримінального провадження здійснювати суддею одноособово, за участю прокурора, обвинуваченого, захисника, потерпілої, свідків.

Продовжити обвинуваченому ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, тривалістю 60 днів, до 02 квітня 2023 року.

Про час розгляду провадження повідомити прокурора, обвинуваченого, захисника, потерпілу, свідків.

Ухвала суду в частині продовження запобіжного заходу може бути оскаржена до Житомирсь-кого апеляційного суду протягом семи днів з дня її проголошення.

В іншій частині ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя: