У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

11.03.2023 Справа №607/4588/23

Слідчий суддя Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , прокурора відділу Тернопільської обласної прокуратури ОСОБА_3 , підозрюваного ОСОБА_4 , його захисника адвоката ОСОБА_5 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Тернополі клопотання старшого слідчого в ОВС СУ ГУНП в Тернопільській області ОСОБА_6 , погоджене прокурором відділу Тернопільської обласної прокуратури ОСОБА_3 в рамках кримінального провадження №0000130 від 16 червня 2022 року за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч.ч.2,3 ст.307, ч.1 ст.345 КК України про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою строком на шістдесят днів стосовно підозрюваного

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м.Тернополя, проживає за адресою: АДРЕСА_1 , зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_2 , громадянина України, не одруженого, працюючого у ФОП « ОСОБА_7 », на утриманні двоє неповнолітніх дітей, інваліда 3 групи, раніше судимого 09.04.2020 року Тернопільським міськрайонним судом за ч.2 ст.286 КК України до 7 років позбавлення волі; 13.11.2020 року Тернопільським міськрайонним судом за ч.2 ст.342, ч.1 ст.307, ч.2 ст.307 КК України, з урахуванням ст..70 КК України до 7 років позбавлення волі з конфіскацією майна та позбавленням права керувати транспортними засобами на три роки, звільненого 25.02.2022 року на підставі постанови Коломийського міськрайонного суду Івано-Франківської області від 17.02.2022 року із заміною не відбутої частини призначеного покарання на підставі ст..82 КК України у виді позбавлення волі на більш м`яке - два роки виправних робіт виправних робіт у фізичної особи-підприємця ОСОБА_7 , з відрахуванням 20-ти відсотків від заробітної плати на користь держави, щомісячно

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.ч.2, 3 ст.307 КК України,-

ВСТАНОВИВ:

11 березня 2023 року старший слідчий в ОВС СУ ГУНП в Тернопільській області ОСОБА_6 , за погодженням із прокурором відділу Тернопільської обласної прокуратури ОСОБА_3 , звернувся до слідчого судді із клопотанням про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо підозрюваного ОСОБА_4 у кримінальному провадженні №0000130 від 16 червня 2022 року за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч.ч.2, 3 ст. 307, ч.1 ст. 345 КК України.

В обґрунтування клопотання слідчий посилається на те, що СУ ГУНП в Тернопільській області здійснюється досудове розслідування у кримінальному проваджені № 0000130 від 16 червня 2022 року за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч.ч. 2, 3 ст. 307, ч.1 ст. 345 КК України.

Проведеним досудовим розслідуванням встановлено, що у ОСОБА_4 , який не маючи постійного джерела доходу з метою легкого збагачення, у липні 2022 року в порушення вимог ст. 7 Закону України «Про наркотичні засоби, психотропні речовини і прекурсори» від 15.02.1995, виник злочинний намір направлений на незаконне придбання, зберігання з метою збуту та збуту особливо небезпечних психотропних речовин.

12.07.2022 ОСОБА_4 , з метою реалізації свого злочинного умислу, під час розмови з ОСОБА_8 (анкетні дані змінено) запропонував останньому придбати у нього особливо небезпечну психотропну речовину, яка містить PVP (1-феніл-2-піролідин-1-іл-пентан-1-он).

Після цього, 13.07.2022 близько о 11.22 год., ОСОБА_4 , зберігаючи при собі раніше незаконно придбану особливо небезпечну психотропну речовину, з метою її подальшого збуту, за попередньою домовленістю зустрівся із ОСОБА_8 , (анкетні дані змінено), за місцем свого проживання за адресою АДРЕСА_1 .

Реалізуючи злочинний намір на збут особливо небезпечної психотропної речовини, ОСОБА_4 , 13.07.2022 близько о 11.22 год. перебуваючи за місцем проживання за адресою АДРЕСА_1 , маючи при собі незаконно придбану психотропну речовину, діючи умисно, незаконно збув за грошові кошти у сумі 600 грн., ОСОБА_8 (анкетні дані змінено), у двох паперових згортках із кристалоподібною речовиною білого кольору з коричневим відтінком, яка містить PVP (1-феніл-2-піролідин-1-іл-пентан-1-он), вагою 0,3790 грами.

Згідно ст. 2, 7 Закону України Про наркотичні засоби, психотропні речовини і прекурсори від 15.02.1995 року та Списку №2, Таблиці №2 Переліку наркотичних засобів, психотропних речовин і прекурсорів, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України № 770 від 06.05.2000 р., PVP (1-феніл-2-піролідин-1-іл-пентан-1-он), відноситься до психотропних речовин обіг яких заборонено.

Продовжуючи свою злочинну діяльність, ОСОБА_4 у січні 2023 року, точного часу досудовим розслідуванням не встановлено, в порушення вимог ст.7 Закону України «Про наркотичні засоби, психотропні речовини і прекурсори» від 15.02.1995, зберігаючи при собі раніше незаконно придбану особливо небезпечну психотропну речовину, переніс її до гаражного кооперативу «Кенетрон», що по вул. Спортивна 1 у м. Тернопіль, де облаштував сховок між з тильної сторони гаражного приміщення № НОМЕР_1 між стіною та гідроізоляцією, куди поклав сумку коричневого кольору, в яку попередньо заховав незаконно придбану особливо небезпечну психотропну речовину у поліетиленовому пакеті на застібку та зберігав її з метою подальшого збуту.

21.01.2023, у встановленому законом порядку, із облаштованого ОСОБА_4 , сховку, з тильної сторони гаражного приміщення № НОМЕР_1 та сусідніх до нього гаражних приміщеннях, в гаражному кооперативі «Кенетрон», що по вул. Спортивна 1 у м. Тернопіль, а саме із поліетиленового пакета на застібку, який знаходився у сумці коричневого кольору, що знаходилась між стіною гаражного приміщення та гідроізоляцією, відібрано взірці кристалоподібної речовини, яка містить PVP (1-феніл-2-піролідин-1-іл-пентан-1-он), вагою 0,4577 грами.

Окрім того, 26.01.2023, у встановленому законом порядку, із облаштованого ОСОБА_4 , сховку, з тильної сторони гаражного приміщення № НОМЕР_1 та сусідніх до нього гаражних приміщеннях, в гаражному кооперативі «Кенетрон», що по вул. Спортивна 1 у м. Тернопіль, а саме із поліетиленового пакета на застібку, який знаходився у сумці коричневого кольору, що знаходилась між стіною гаражного приміщення та гідроізоляцією, відібрано взірці кристалоподібної речовини PVP (1-феніл-2-піролідин-1-іл-пентан-1-он), який відноситься до особливо небезпечних психотропних речовин, обіг яких заборонено, вагою 0,6924 грами.

Згідно ст.2, 7 Закону України Про наркотичні засоби, психотропні речовини і прекурсори від 15.02.1995 року та Списку №2, Таблиці №2 Переліку наркотичних засобів, психотропних речовин і прекурсорів, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України № 770 від 06.05.2000 р., PVP (1-феніл-2-піролідин-1-іл-пентан-1-он), відноситься до психотропних речовин обіг яких заборонено.

Також, ОСОБА_4 у січні 2023 року, точного часу досудовим розслідуванням не встановлено, в порушення вимог ст.7 Закону України «Про наркотичні засоби, психотропні речовини і прекурсори» від 15.02.1995, зберігаючи при собі раніше незаконно придбану особливо небезпечну психотропну речовину, переніс її до гаражного кооперативу «Кенетрон», що по вул. Спортивна 1 у м. Тернопіль, де облаштував сховок з тильної сторони гаражного приміщення № НОМЕР_1 та сусідніх до нього гаражних приміщень, а саме, між стіною гаражного приміщення та гідроізоляцією поклав шкарпетку темного кольору в яку заховав незаконно придбану особливо небезпечну психотропну речовину у двох поліетиленових пакетах на застібку, де зберігав її з метою подальшого збуту.

31.01.2023, у встановленому законом порядку, із облаштованого ОСОБА_4 , сховку, з тильної сторони гаражного приміщення № НОМЕР_1 та сусідніх до нього гаражних приміщеннях, в гаражному кооперативі «Кенетрон», що по вул. Спортивна у м. Тернопіль, а саме із поліетиленового пакета на застібку, який знаходився у шкарпетці темного кольору, що знаходилась між стіною гаражного приміщення та гідроізоляцією, відібрано взірці кристалоподібної речовини, яка містить PVP (1-феніл-2-піролідин-1-іл-пентан-1-он), вагою 1,06318 грами.

Згідно ст.2, 7 Закону України Про наркотичні засоби, психотропні речовини і прекурсори від 15.02.1995 року та Списку №2, Таблиці №2 Переліку наркотичних засобів, психотропних речовин і прекурсорів, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України № 770 від 06.05.2000 р., PVP (1-феніл-2-піролідин-1-іл-пентан-1-он), відноситься до психотропних речовин обіг яких заборонено.

Продовжуючи свою злочинну діяльність, 09.03.2023, о 10.25 год., ОСОБА_4 , перебуваючи на території гаражного кооперативу «Кенетрон», що по вул. Спортивна 1 у м. Тернопіль, біля гаражного приміщення № НОМЕР_2 , яке розташоване біля гаражного приміщення № НОМЕР_3 , зберігаючи при собі раніше незаконно придбану особливо небезпечну психотропну речовину був виявлений працівниками поліції. В ході проведення особистого обшуку ОСОБА_4 , із внутрішньої кишені сумки чорного кольору, яку він мав із собою вилучено поліетиленовий пакет на застібку жовтого кольору із кристалоподібною речовиною, яка містить PVP (1-феніл-2-піролідин-1-іл-пентан-1-он).

Згідно ст.2, 7 Закону України Про наркотичні засоби, психотропні речовини і прекурсори від 15.02.1995 року та Списку №2, Таблиці №2 Переліку наркотичних засобів, психотропних речовин і прекурсорів, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України № 770 від 06.05.2000 р., PVP (1-феніл-2-піролідин-1-іл-пентан-1-он), відноситься до психотропних речовин обіг яких заборонено.

Продовжуючи свою злочинну діяльність ОСОБА_4 , на початку березня 2023 року, точного часу досудовим розслідуванням не встановлено, в порушення вимог ст.7 Закону України «Про наркотичні засоби, психотропні речовини і прекурсори» від 15.02.1995, зберігаючи при собі раніше незаконно придбану особливо небезпечну психотропну речовину, переніс її до гаражного кооперативу «Кенетрон», що по вул. Спортивна 1 у м. Тернопіль з тильної сторони гаражного приміщення № НОМЕР_3 та сусідніх до нього гаражних приміщень, яке розташоване поблизу гаражного приміщення № НОМЕР_1 , де під засохлим деревом, облаштував сховок, де заховав у поліетиленових пакетах на застібку незаконно придбану особливо небезпечну психотропну речовину, і зберігав її з метою подальшого збуту.

09.03.2023 в період з 12.17 год., по 12.30 год., в ході проведення огляду місця події а саме ділянки місцевості, яка розташована у гаражному кооперативі «Кенетрон», що по вул. Спортивна 1 у м. Тернопіль, з тильної сторони гаражного приміщення № НОМЕР_3 , яке розташоване поблизу гаражного приміщення № НОМЕР_1 , під засохлим деревом, вилучено із землі два поліетиленових пакети на застібку із кристалоподібною речовиною, яка містить PVP (1-феніл-2-піролідин-1-іл-пентан-1-он), загальною масою в перерахунку на діючу речовину 28,26890 грами, що відносяться до особливо великих розмірів.

Згідно ст. 2, 7 Закону України Про наркотичні засоби, психотропні речовини і прекурсори від 15.02.1995 року та Списку №2, Таблиці №2 Переліку наркотичних засобів, психотропних речовин і прекурсорів, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України № 770 від 06.05.2000 р., PVP (1-феніл-2-піролідин-1-іл-пентан-1-он), відноситься до психотропних речовин обіг яких заборонено.

09 березня 2023 року ОСОБА_4 затримано у порядку ст..208 КПК України.

10 березня 2023 року ОСОБА_4 повідомлено про підозру у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст. 307 КК України.

11 березня 2023 року ОСОБА_4 повідомлено про нову підозру у незаконному придбанні, зберіганні з метою збуту особливо небезпечної психотропної речовини в особливо великих розмірах, а також у незаконному збуті особливо небезпечної психотропної речовини, вчиненого повторно, тобто у вчиненні злочинів передбачених ч.ч. 2, 3 ст. 307 КК України.

Обґрунтовуючи клопотання, слідчий посилається на обґрунтованість підозри ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого, зокрема, ч. 3 ст. 307 КК України, яке відповідно до ст. 12 КК України є особливо тяжким злочином, за який законом передбачено покарання у виді виключно позбавлення волі, на строк від 09 до 12 років із конфіскацією майна, та існування ризиків, передбачених ч.1 ст.177 КПК України, а саме, що підозрюваний ОСОБА_4 може переховуватись від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на свідка у цьому ж кримінальному провадженні; вчинити інше кримінальне правопорушення. З урахуванням викладеного, даних про особу підозрюваного ОСОБА_4 , слідчий вважає, що є підстави вважати, що менш суворі запобіжні заходи не зможуть забезпечити уникнення ризиків, передбачених ст.177 КПК України, та виконання покладених на підозрюваного ОСОБА_4 процесуальних обов`язків, тому йому необхідно обрати запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на 60 днів, без визначення розміру застави.

Прокурор в судовому засіданні клопотання підтримав, вважаючи мету і підстави застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою ОСОБА_4 обґрунтованими.

В судовому засіданні підозрюваний ОСОБА_4 та його захисник адвокат ОСОБА_5 заперечили щодо задоволення клопотання слідчого та клопочуть про застосування до підозрюваного запобіжного заходу з можливістю внесення застави. Крім цього, адвокат підозрюваного просить врахувати стан здоров`я підозрюваного ОСОБА_4 , який хворіє на важку форму діабету та має на утриманні двоє неповнолітніх дітей, а також постійне місце праці.

Заслухавши пояснення учасників кримінального провадження, дослідивши додані до клопотання матеріали, слідчий суддя приходить до таких висновків.

Судове рішення стосовно обрання запобіжного заходу повинно відповідати вимогам ст.370 КПК України, тобто повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим та містити, як чітке визначення законодавчих підстав для його обрання, так і дослідження та обґрунтування достовірності обраних підстав у контексті конкретних фактичних обставин вчинення кримінального правопорушення, врахування особи підозрюваного та інших обставин, в тому числі ризиків, наведених у ч.1 ст.177 КПК України.

Європейський суд з прав людини неодноразово підкреслював, що наявність підстав для тримання особи під вартою має оцінюватись в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин. Тримання особи під вартою завжди може бути виправдано, за наявності ознак того, що цього вимагають справжні інтереси суспільства, які, незважаючи на існування презумпції невинуватості, переважають інтереси забезпечення поваги до особистої свободи.

Відповідно до ст.131 КПК України, одним із заходів забезпечення кримінального провадження з метою досягнення його дієвості є запобіжні заходи.

Відповідно до ст.177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Згідно ст.183 КПК України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що в разі обрання іншого більш м`якого запобіжного заходу підозрюваний, обвинувачений може ухилитися від слідства або суду, знищити речові докази, перешкоджати встановленню істини у справі або продовжувати злочинну діяльність. При цьому суд повинен врахувати обставини, які вказані в ст. 178 КПК України.

Відповідно до ст.178 КПК України, при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у ст.177 КПК України, зокрема, слідчий суддя зобов`язаний оцінити, в тому числі вагомість доказів про вчинення підозрюваним кримінального правопорушення, тяжкість покарання, що загрожує відповідній особі у разі визнання підозрюваного винуватим у кримінальному правопорушенні, розмір майнової шкоди, а також дані, що характеризують особу підозрюваного.

Європейський суд з прав людини неодноразово підкреслював, що наявність підстав для тримання особи під вартою має оцінюватись в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин.

Відповідно до п.5 ч.2 ст.183 КПК України, запобіжний захід у виді тримання під вартою не може бути застосовано, окрім як до раніше судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад три роки.

Згідно положень ст.194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: 1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним кримінального правопорушення; 2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених ст.177 КПК України, і на які вказує слідчий, прокурор; 3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Слідчим суддею встановлено, що СУ ГУНП в Тернопільській області здійснюється досудове розслідування у кримінальному проваджені № 0000130 від 16 червня 2022 року за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч.ч. 2, 3 ст. 307, ч.1 ст. 345 КК України.

09 березня 2023 року ОСОБА_4 затримано старшим слідчим в ОВС СУ ГУНП в Тернопільській області у порядку ст..208 КПК України, що підтверджується копією протоколу затримання особи, підозрюваної у вчиненні злочину.

10 березня 2023 року ОСОБА_4 повідомлено про підозру у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст. 307 КК України.

11 березня 2023 року ОСОБА_4 повідомлено про нову підозру у незаконному придбанні, зберіганні з метою збуту особливо небезпечної психотропної речовини в особливо великих розмірах, а також у незаконному збуті особливо небезпечної психотропної речовини, вчиненого повторно, тобто у вчиненні злочинів передбачених ч.ч. 2, 3 ст. 307 КК України.

На думку слідчого судді, наведені в клопотанні обставини та додані до нього документи, якими слідчий обґрунтовує доводи клопотання, свідчать про наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_4 кримінальних правопорушень, передбачених ч.ч. 2, 3 ст. 307КК України. Зокрема, такими доказами є: витяг з ЄРДР №0000130 від 16 червня 2022 року; протокол про проведення контролю за вчинення злочину у формі оперативної закупки від 13.07.2022; протокол вилучення від 13.07.2022; протокол за результатами проведення негласної слідчої (розшукової) дії аудіо відео контроль особи від 25.08.2022; висновок експерта №СЕ-19/120-22/6681 - НЗПРАП від 07.09.2022; протокол допиту свідка ОСОБА_8 (анкетні данні змінено) від 13.07.2022; протокол за результатами проведення негласної слідчої (розшукової) дії негласне отримання зразків, необхідних для порівняльного дослідження від 21.01.2023; висновок експерта №СЕ-19/120-23/1261 - НЗПРАП від 08.02.2023; протокол за результатами проведення негласної слідчої (розшукової) дії негласне отримання зразків, необхідних для порівняльного дослідження від 26.01.2023; висновок експерта №СЕ-19/120-23/1259 - НЗПРАП від 07.02.2023; протокол за результатами проведення негласної слідчої (розшукової) дії негласне отримання зразків, необхідних для порівняльного дослідження від 31.01.2023; висновок експерта №СЕ-19/120-23/1395 - НЗПРАП від 10.02.2023; протокол огляду місця події від 09.03.2023; висновок експерта №СЕ-19/120-23/2841 - НЗПРАП від 10.03.2023; протокол затримання ОСОБА_4 в порядку ст. 208 КПК України від 09.03.2023; висновок експерта №СЕ-19/120-23/2823 - НЗПРАП від 10.03.2023; протокол за результатами проведення негласної слідчої (розшукової) дії спостереження за особою ОСОБА_4 від 17.02.2023, інші докази в їх сукупності, зібрані під час досудового розслідування.

Зазначені відомості у сукупності з інформацією, викладеною у дослідженому під час судового засідання повідомленні про підозру, вважаються переконливими для слідчого судді в тому, що відповідне кримінальне правопорушення могло бути вчинено, а надані слідчим до клопотання відомості в достатній мірі вказують на можливість вчинення підозрюваним ОСОБА_4 кримінального правопорушення.

Приймаючи таке рішення, слідчий суддя виходить з того, що зазначені у клопотанні обставини підозри мають місце та підтверджуються на цьому етапі розслідування достатньою сукупністю даних, які наведені у клопотанні слідчого та доданих до нього матеріалах.

Водночас слідчий суддя на даному етапі провадження не вправі вирішувати питання, які повинен вирішувати суд під час розгляду кримінального провадження по суті, зокрема не вправі оцінювати докази з точки зору їх достатності і допустимості для визнання особи винною чи невинною у вчиненні злочину, а лише зобов`язаний на підставі розумної оцінки сукупності отриманих даних визначити, що причетність особи до вчинення кримінального правопорушення є вірогідною та достатньою для застосування щодо неї обмежувального заходу.

Такий висновок цілком узгоджується із правовими позиціями, наведеними у рішеннях Європейського суду з прав людини. Так, у справі «Мюррей проти Сполученого Королівства» (рішення № 14310/88 від 23 жовтня 1994 року) суд зазначив, що «факти, які є причиною виникнення підозри, не повинні бути такими ж переконливими, як і ті, що є необхідними для обґрунтування вироку чи й просто висунення обвинувачення, черга якого надходить на наступній стадії процесу кримінального розслідування».

В свою чергу, підозрюваним не наведено обставин, які б очевидно та беззаперечно вказували на його непричетність до злочину, у вчиненні якого йому повідомлено про підозру, або необґрунтованість повідомленої підозри, а за такого на цій стадії досудового розслідування відсутні підстави вважати, що повідомлення про підозру є вочевидь необґрунтованим.

Таким чином, ОСОБА_4 обґрунтовано підозрюється у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2, ч. 3 ст. 307 КК України. Кримінальне правопорушення, передбачене ч.3 ст.307 КК України у якому підозрюється ОСОБА_4 яке відповідно до ст. 12 КК України є особливо тяжким злочином, за який законом передбачено покарання у виді виключно позбавлення волі, на строк від 09 до 12 років із конфіскацією майна

Відповідно до п.5 ч.2 ст.183 КПК України, запобіжний захід у виді тримання під вартою не може бути застосовано, окрім як до раніше судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад три роки.

Оцінюючи наявність ризиків, на існування яких посилається сторона обвинувачення, обґрунтовуючи подане щодо ОСОБА_4 клопотання, слідчий суддя виходить із такого.

Ризиком у контексті кримінального провадження є певна ступінь можливості, що особа вдасться до вчинків, які будуть перешкоджати досудовому розслідуванню та судовому розгляду або ж створять загрозу суспільству. Слідчий суддя, оцінюючи вірогідність такої поведінки підозрюваного, має дійти обґрунтованого висновку про високу ступінь ймовірності поза процесуальних дій зазначеної особи.

Відповідно до рішення Європейського суду з прав людини у справі «Клішин проти України» наявність кожного ризику повинна носити не абстрактний, а конкретний характер та доводитися відповідними доказами.

Оцінивши доводи, наведені у клопотанні, слідчий суддя вважає, що сторона обвинувачення у судовому засіданні довела наявність підстав вважати, що існують ризики того, що підозрюваний ОСОБА_4 може переховуватись від органів досудового розслідування та суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на свідка у цьому ж кримінальному провадженні; вчинити інше кримінальне правопорушення, виходячи з такого.

Зокрема, ризик того, що підозрюваний ОСОБА_4 може переховуватись від органів досудового розслідування та суду ґрунтується на тяжкості злочину, у вчиненні якого підозрюється ОСОБА_4 , за вчинення якого передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк від дев`яти до дванадцяти років із конфіскацією майна.

На думку слідчого судді, зазначена обставина сама по собі може бути мотивом та підставою для підозрюваного переховуватися від органів досудового розслідування чи суду. Це твердження узгоджується із позицією Європейського суду з прав людини у справі «Ілійков проти Болгарії», в якому зазначено, що суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні вказаних ризиків.

Також, на думку слідчого судді, є ризик того, що ОСОБА_4 , перебуваючи на волі, може знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей насамперед не відшукані на даний час наркотичні засоби та психотропні речовини, комп`ютерну техніку, мобільні телефони, грошові кошти, одержані від їх реалізації, які маються істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення, що може негативно вплинути на хід досудового розслідування та його результати, у тому числі унеможливить виконання завдань визначених ст.2 КПК України.

Ризиком того, що ОСОБА_4 , перебуваючи на волі, може незаконно впливати на свідків у цьому ж кримінальному провадженні є те, що на даний час досудовим розслідування не встановлено усіх свідків та очевидців даного злочину, вказані особи не допитані. Водночас, деякі з них можуть бути відомі ОСОБА_4 , а відтак останній як особисто так і через третіх осіб може незаконно впливати на свідків з метою дачі ними неправдивих, неповних показів, відмови від раніше наданих показань або умисного ухилення ними від явки до органу досудового розслідування та суду для надання показань, що може негативно вплинути на стан судового розгляду та його результати.

Слідчий суддя вважає, що ОСОБА_4 , перебуваючи на волі може продовжувати вчиняти інші злочини, оскільки раніше неодноразово притягувався до кримінальної відповідальності за вчинення тяжких та особливо тяжких злочинів, у тому числі пов`язаних з незаконним обігом наркотичних засобів, вийшовши із місць позбавлення волі 25.02.2022 року знову підозрюється у вчиненні зазначених злочинів, що свідчить про стійкість протиправної поведінки підозрюваного.

Вказані обставини характеризують ОСОБА_4 , як особу, яка схильна до вчинення кримінальних правопорушень у сфері обігу наркотичних засобів, психотропних речовин та їх аналогів, і дає підставу вважати, що останній перебуваючи на волі, може вчинити інше кримінальне правопорушення.

Більш м`якими запобіжними заходами, у порівнянні з триманням під вартою, є 1) особисте зобов`язання; 2) особиста порука; 3) застава; 4) домашній арешт.

За наведених вище обставин, на переконання слідчого судді, застосування запобіжного заходу, не пов`язаного з триманням під вартою, не зможе гарантувати виконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 КПК України, навіть у разі перебування під цілодобовим домашнім арештом.

З урахуванням наведеного, слідчий суддя приходить до висновку про те, що підстави і обставини, які зазначені в клопотанні слідчого, є достатньо обґрунтованими, вони вказують на те, що слідчий в повному обсязі довів суду обставини, які виправдовують обмеження права підозрюваного ОСОБА_4 , на свободу. За встановлених обставин слідчий суддя приходить до висновку про відсутність підстав для застосування більш м`якого запобіжного заходу і що запобіжний захід у вигляді тримання під вартою є необхідним і таким, що забезпечить на даному етапі досудового розслідування виконання підозрюваним процесуальних обов`язків та зможе запобігти встановленим ризикам, передбаченим ст.177 КПК України.

Крім того, за змістом п.5 ч.4 ст.183 КПК України, слідчий суддя, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, враховуючи підстави та обставини, передбачені статтями 177 та 178 цього Кодексу, має право не визначити розмір застави у кримінальному провадженні щодо особливо тяжкого злочину у сфері обігу наркотичних засобів, психотропних речовин, їх аналогів або прекурсорів.

При прийнятті рішення слідчий суддя також враховує, що судове рішення повинно забезпечити не тільки права підозрюваного, а й високі стандарти охорони прав і інтересів як суспільства, так і потерпілого. Визначення таких прав, як підкреслює Європейський суд з прав людини, вимагає від суспільства більшої суворості в оцінці цінностей суспільства («Летельє проти Франції»).

Таким чином стороною обвинувачення доведено, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не може запобігти встановленим під час розгляду ризикам, оскільки у кримінальному провадженні зібрані докази, які у своїй сукупності вказують на обґрунтованість підозри про вчинення ОСОБА_4 інкримінованих йому кримінальних правопорушень, наявні обґрунтовані ризики, передбачені пунктами 1, 2, 3, 5 частини 1 статті 177 КПК України. Слідчий суддя вважає, що стороною обвинувачення доведено наявність усіх обставин, передбачених ч.1 ст.194 КПК України, що свідчить про неможливість запобігання встановленим ризикам шляхом застосування до ОСОБА_4 більш м`якого запобіжного заходу, ніж тримання під вартою.

Доказів того, що стан здоров`я підозрюваного ОСОБА_4 виключає його утримання під вартою, слідчому судді не надано.

Крім цього, враховуючи, те що ОСОБА_4 підозрюється у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.ч. 2, 3 ст. 307 КК України, у незаконному придбанні, зберіганні з метою збуту особливо небезпечної психотропної речовини в особливо великих розмірах, а також у незаконному збуті особливо небезпечної психотропної речовини, вчиненого повторно, слідчий суддя приходить до висновку про відсутність підстав для визначення розміру застави підозрюваного відповідно до п.5 ч.4 ст.183 КПК України.

Крім того, слідчий суддя із наведених підстав не вважає доцільним визначити розмір застави ОСОБА_4 у даному кримінальному провадженні при застосуванні до підозрюваного запобіжного заходу у вигляді взяття під варту, відтак відхиляє клопотання захисника підозрюваного адвоката ОСОБА_5 про застосування щодо підозрюваного запобіжного заходу із визначенням застави.

За наведених підстав, слідчий суддя вважає, що клопотання слідчого підлягає задоволенню.

Крім цього, як вбачається із протоколу затримання особи, підозрюваної у вчиненні злочину від 09.03.2023 року, ОСОБА_4 було затримано 09 березня 2023 року в порядку ст..208 КПК України, тому, строк тримання його під вартою слід обчислювати із 09.03.2023 року, тобто із моменту його затримання.

Керуючись ст.ст.177, 178, 182, 183, 193, 194, 196, 205, 372, 395 КПК України, слідчий суддя,-

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання старшого слідчого в ОВС СУ ГУНП в Тернопільській області ОСОБА_6 , погоджене прокурором відділу Тернопільської обласної прокуратури ОСОБА_3 в рамках кримінального провадження №0000130 від 16 червня 2022 року про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою стосовно підозрюваного ОСОБА_4 , задовольнити.

Обрати щодо підозрюваного ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, без визначення розміру застави, строком до 05 травня 2023 року.

У задоволенні клопотання захисника підозрюваного ОСОБА_5 про обрання підозрюваному ОСОБА_4 запобіжного заходу пов`язаного із можливістю внесення застави, відмовити.

Встановити строк дії ухвали слідчого судді до 23 год. 59 хв. 05 травня 2023 року.

Ухвала щодо застосування запобіжного заходу підлягає негайному виконанню після її оголошення.

Копію ухвали вручити підозрюваному ОСОБА_4 , захиснику ОСОБА_5 , прокурору негайно після її оголошення та надіслати уповноваженій службовій особі місця ув`язнення.

Ухвала слідчого судді набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Апеляційна скарга на ухвалу слідчого судді може бути подана до Тернопільського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення. Для особи, яка перебуває під вартою, строк її подачі обчислюється з моменту вручення їй копії ухвали.

Слідчий суддя Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області ОСОБА_1