Справа № 157/39/23
Провадження №1-кп/157/72/23
УХВАЛА

23 січня 2023 рокумісто Камінь-Каширський

Камінь-Каширський районний суд Волинської області

в складі: головуючого судді ОСОБА_1 ,

з участю: секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ОСОБА_4 ,

захисника ОСОБА_5 ,

розглядаючи у відкритому підготовчому судовому засіданні кримінальне провадження №0000531 від 08 листопада 2022 року про обвинувачення ОСОБА_4 у вчиненні злочину, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України,

встановив:

У провадженні суду перебуває кримінальне провадження про обвинувачення ОСОБА_4 у вчиненні злочину, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України,

У підготовчому судовому засіданні прокурор подав клопотання про продовження тримання під вартою обвинуваченого ОСОБА_4 на строк 60 днів, яке мотивує тим, що ОСОБА_4 обвинувачується в таємному викраденні чужого майна, вчиненому повторно та в умовах воєнного стану, поєднане з проникненням в інше сховище. Обвинувачений свою вину у вчиненні злочину визнав повністю, крім того його вина у скоєному доводиться зібраними під час досудового розслідування доказами. Також прокурор зазначив, що ОСОБА_4 в минулому вже був судимий за умисний корисливий злочин, за що відбував покарання в місцях позбавлення волі та знову вчинив умисний злочин. ОСОБА_4 розлучений, на утриманні нікого не має, проживає сам, офіційно непрацевлаштований, у зв`язку із чим не має будь-яких доходів для задоволення своїх матеріальних потреб, зазначений злочин вчинено в умовах воєнного стану, що свідчить про його стійку злочинну спрямованість та небажання стати на шлях виправлення, а також про відсутність моральних якостей та психологічних установок на дотримання вимог діючого правопорядку, впевненості у безкарності своїх дій. Прокурор вважає, що наведені обставини свідчать про наявність ризиків, передбачених ст. 177 КПК України. Так, обвинувачений, перебуваючи на волі, може вчиняти інші кримінальні правопорушення, переховуватися від органів досудового розслідування та суду, впливати на потерпілу та свідків, а також перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином. Вважає, що застосування інших, більш м`яких запобіжних заходів, не зможе запобігти вказаним у клопотанні ризикам, оскільки відсутня особа, яка б заслуговувала на довіру та зможе поручитися за виконання ОСОБА_4 процесуальних обов`язків, а перебування під домашнім арештом дозволить обвинуваченому безперешкодно залишити місце проживання. З цих підстав просить клопотання задовольнити.

Обвинувачений ОСОБА_4 щодо продовження строку тримання його під вартою заперечив.

Захисник ОСОБА_5 , дотримуючись позиції обвинуваченого, зазначив, що більш м`який запобіжний захід усе ж міг би забезпечити належну процесуальну поведінку обвинуваченого.

Потерпіла в судове засідання не з`явилась.

Заслухавши пояснення прокурора, з`ясувавши думку інших учасників судового провадження, суд приходить до висновку про необхідність задоволення клопотання прокурора про продовження обвинуваченому запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Відповідно до ч. 1 ст. 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу.

Згідно з п. 5 ч. 2 ст. 183 КПК України запобіжний захід у вигляді тримання під вартою не може бути застосований, окрім як до раніше судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад три роки.

Судом встановлено, що ОСОБА_4 обвинувачується у вчиненні злочину, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України, який відноситься до тяжких злочинів проти власності, за скоєння якого передбачена відповідальність у виді позбавлення волі на строк до восьми років.

Згідно з ухвалою слідчого судді Камінь-Каширського районного суду від 09 листопада 2022 року щодо обвинуваченого ОСОБА_4 застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою на строк 60 днів, який ухвалою цього ж суду від 29 грудня 2022 року продовжено до 27 січня 2023 року та визначено розмір застави в 50 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, за умови внесення якої обвинуваченого може бути звільнено з-під варти.

Із доданих до клопотання документів, які характеризують особу ОСОБА_4 , вбачається, що в минулому він відбував покарання за скоєння умисних тяжких злочинів, за місцем проживання знятий з реєстрації, непрацевлаштований, зловживає спиртними напоями, перебуває під наглядом лікаря-нарколога з 13 березня 2001 року з приводу психічних та поведінкових розладів внаслідок вживання опіоїдів із синдромом залежності.

Наведе вище свідчить про схильність ОСОБА_4 до вчинення злочинів та відсутність стійких соціальних зв`язків у місці постійного проживання.

Аналіз доданих до клопотання матеріалів вказує на те, що застосування щодо ОСОБА_4 більш м`якого запобіжного заходу ніж тримання під вартою не забезпечить належне виконання обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків та породить ризики, передбачені ст. 177 КПК України, зокрема переховування обвинуваченого від суду, незаконний вплив на потерпілу та свідків, які на цій стадії судового процесу не допитані, вчинення іншого кримінального правопорушення.

Проаналізувавши матеріали клопотання про продовження строку тримання під вартою, виходячи з положень статей 177, 178, 194 КПК України, статей 5, 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, беручи до уваги те, що ОСОБА_4 обвинувачується у вчиненні умисного тяжкого злочину, його схильність до вчинення кримінальних правопорушень, відсутність міцних соціальних зв`язків у місці його постійного проживання, суд приходить до висновку про необхідність продовження строку тримання обвинуваченого під вартою.

Згідно з ч. 3 ст. 183 КПК України суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою зобов`язаний визначити розмір застави, достатньої для забезпечення виконання обвинуваченим обов`язків, передбачених цим Кодексом. При цьому, в ухвалі суду зазначається, які обов`язки з передбачених статтею 194 цього Кодексу будуть покладені на обвинуваченого у разі внесення застави та наслідки їх невиконання.

Враховуючи дані про особу обвинуваченого, тяжкість злочину, в якому він обвинувачується, його матеріальний та сімейний стан, ступінь вказаних вище ризиків, суд вважає за необхідне визначити заставу в розмірі 50 прожиткових мінімуму для працездатних осіб та в разі внесення застави покласти на ОСОБА_4 обов`язки, передбачені пунктами 1, 2, 3 ч. 5 ст. 194 КПК України, а саме: прибувати до суду, який розглядатиме це кримінальне провадження, за судовим викликом; не відлучатися з м. Ковеля Волинської області без дозволу суду; повідомляти суд про зміну свого місця проживання.

Керуючись статтями 197, 199 КПК України, суд

постановив:

Клопотання прокурора задовольнити повністю.

Продовжити строк запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на шістдесят днів до 23 березня 2023 року включно.

Визначити розмір застави 50 (п`ятдесят) прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що становить 134 200 (сто тридцять чотири тисячі двісті) гривень, за умови внесення якої на депозитний рахунок Територіального управління Державної судової адміністрації України в Волинській області (рахунок №UA0002504, код ЄДРПОУ 26276277, ДКСУ м. Київ, МФО 820172) ОСОБА_4 негайно звільнити з-під варти.

У разі внесення застави покласти на ОСОБА_4 такі обов`язки:

1) прибувати до суду за судовим викликом;

2) не відлучатися з м. Ковеля Волинської області без дозволу суду;

3) повідомляти суд про зміну свого місця проживання.

Ухвала про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою підлягає негайному виконанню після її оголошення.

Ухвала може бути оскаржена протягом п`яти днів з дня її оголошення шляхом подачі апеляційної скарги до Волинського апеляційного суду, обвинуваченим в той же строк з моменту отримання копії ухвали.

Головуючий: ОСОБА_1