У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

12 квітня 2023 року м. Миколаїв

Миколаївський апеляційний суд у складі:

головуючого ОСОБА_1 ,

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3

за участю секретаря судового засідання - ОСОБА_4

розглянувши в судовому засіданні апеляційну скаргу захисника ОСОБА_5 , який діє в інтересах підозрюваного ОСОБА_6 на ухвалу слідчого судді Заводського районного суду м. Миколаєва від 31.03.2023 року, якою щодо

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ,

уродженця м. Миколаєва, українця, громадянина України, проживаючого та зареєстрованого за адресою АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

- підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.342 КК України,

-обрано запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту.

учасники судового провадження:

прокурор:

підозрюваний: ОСОБА_6

захисник: ОСОБА_5

В с т а н о в и в :

Короткий зміст вимог апеляційної скарги.

В апеляційній скарзі захисник просить ухвалу слідчого судді скасувати, постановити нову, якою відмовити в задоволенні клопотання слідчого про застосування запобіжного заходу у вигляді цілодобового домашнього арешту та обрати відносно ОСОБА_6 запобіжний захід у вигляді особистого зобов`язання, поклавши на нього обов`язки: прибувати за кожною вимогою до слідчого, прокурора та суду; не відлучатися із м. Миколаєва, без дозволу слідчого, прокурора чи суду (в залежності від стадії кримінального провадження); повідомляти слідчого, прокурора чи суд (в залежності від стадії кримінального провадження) про зміну місця свого проживання та роботи;

утримуватись від спілкування зі свідками по кримінальному провадженню;

здати (у разі наявності) на зберігання слідчому документи, що надають право на виїзд з України.

Короткий зміст судового рішення суду першої інстанції:

Ухвалою слідчого судді клопотання слідчого, про застосування запобіжного заходу у вигляді цілодобового домашнього арешту відносно ОСОБА_6 задоволено.

Застосовано до підозрюваного ОСОБА_6 , запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту за місцем постійного проживання за адресою АДРЕСА_1 до 29.05.2023 року включно.

Покладено на підозрюваного обов`язки: не відлучатися з постійного місця проживання за адресою АДРЕСА_1 без дозволу слідчого, прокурора, суду в залежності від стадії кримінального провадження; прибувати до старшого слідчого СВ МРУП ГУНП у Миколаївській області ОСОБА_7 кожної п`ятниці місяця, за адресою АДРЕСА_2 ; утриматись від спілкування з потерпілою та свідками у даному кримінальному провадженні.

Узагальнені доводи осіб, які подали апеляційні скарги.

Захисник вважає, що оскаржувана ухвала є необґрунтованою та незаконною.

На думку захисника, стороною обвинувачення не була доведена обґрунтованість підозри та наявність ризиків, визначених ст. 177 КПК України.

Зазначає, що в матеріалах доданих до клопотання слідчого відсутні докази про причетність підозрюваного до кримінального правопорушення. Також зважаючи на дані про особу підозрюваного, який має постійне місце проживання, раніше не притягувався до кримінальної відповідальності, має психічне захворювання - шизофренію та потребує постійного лікування, до нього може бути застосований запобіжний захід у вигляді особистого зобов`язання з покладенням обов`язків.

Встановлені судом першої інстанції обставини.

Під час розгляду клопотання слідчого про застосування запобіжного заходу у вигляді цілодобового домашнього арешту відносно ОСОБА_6 , слідчим суддею встановлені наступні обставини.

СВ Миколаївського РУП ГУНП у Миколаївській області проводиться досудове розслідування у кримінальному провадженні внесеному до ЄРДР за №0000571 від 29.03.2023 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 342 КК України.

За версією органу досудового розслідування, 29.03.2023 року ОСОБА_8 , виконуючи свої службові обов`язки заступила на чергування у складі екіпажу «КОРВЕТ-152» разом з інспектором УПП ОСОБА_9 , після чого направилася до Заводського району міста Миколаєва для несення служби.

29.03.2023 о 14:53 год., перебуваючи на маршруті патрулювання з охорони громадського порядку та громадської безпеки, екіпаж отримав на службовий планшет виклик: «спрацювання сигналізації» за адресою: м. Миколаїв, вул. Г.Карпенко 53-Г, АЗС «ОККО».

По прибуттю за вищевказаною адресою працівниками поліції було виявлено автомобіль марки «FORD, державний реєстраційний номер НОМЕР_1 , під керуванням ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який перебував на території АЗС «ОККО».

При спілкуванні з учасниками події, екіпажу «КОРВЕТ-152» стало відомо про те, що ОСОБА_6 може бути причетний до вчинення кримінального правопорушення.

На неодноразові вимоги поліцейських щодо зупинки транспортного засобу та виходу з автомобіля для з`ясування обставин, ОСОБА_6 не реагував, законні вказівки поліцейських не виконував та продовжив вчиняти активні дії, направлені за залишення території АЗС «ОККО».

В подальшому ОСОБА_6 , керуючи вищевказаним транспортним засобом, всупереч законним вимогам поліцейських, стрімко розпочав рух заднім ходом, вчинивши при цьому адміністративне правопорушення, передбачене ст. 124 КУпАП. Після чого , продовжуючи свої протиправні дії ОСОБА_6 залишив місце ДТП, чим вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ст. 122-4 КУпАП. Під час залишення місця ДТП, ОСОБА_6 , керуючи транспортним засобом марки «FORD» державний реєстраційний номер НОМЕР_1 , здійснив наїзд на заступника командира взводу № 1 роти № 2 батальйону № 3 УПП в Миколаївській області ОСОБА_8 , яка у форменному одязі перебувала попереду вищевказаного транспортного засобу. В результаті чого ОСОБА_8 спричинено тілесні ушкодження у вигляді ЗЧМТ, СГМ, забою м`яких тканин голови, забою правого колінного суглобу, різаної рани правої кисті.

В подальшому ОСОБА_6 керуючи вищезазначеним транспортним засобом, залишив місце вчинення кримінального правопорушення та продовжив рух в напрямку пр-ту. Центрального у м. Миколаєві. Після чого в ході безпосереднього переслідування працівниками УПП в Миколаївській області спільно з працівниками поліції охорони автомобіль марки «FORD» державний реєстраційний номер НОМЕР_1 було заблоковано на території КНП ММР «МОЦПЗ» за адресою: м. Миколаїв, вул. 2 Екіпажна, 4.

30.03.2023 року ОСОБА_6 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 342 КК України.

Слідчим подано клопотання про застосування до ОСОБА_6 запобіжного заходу у вигляді цілодобового домашнього арешту вказуючи, що останній підозрюється у вчиненні нетяжкого злочину, під час досудового слідства встановлено наявність ризиків, передбачених ч.1 ст.177 КПК України. Прокурор вважав, що неможливо запобігти вказаним ризикам шляхом застосування більш м`якої міри запобіжного заходу ніж цілодобовий домашній арешт.

Задовольнивши клопотання слідчого, слідчий суддя врахував, наявність обґрунтованої підозри ОСОБА_6 у вчиненні вищевказаного кримінального правопорушення, та зазначив, що стороною обвинувачення доведена наявність ризиків передбачених п.п. 1,5 ч. 1 ст. 177 КПК України.

Врахував дані про особу підозрюваного, який не працевлаштований, не має офіційного джерела доходу та соціально сталих зв`язків, обґрунтовано підозрюється у скоєнні кримінального правопорушення проти авторитету органів державної влади у період воєнного стану, дійшов висновку, що забезпечити належну процесуальну поведінку запобігти зазначеним ризикам, можливо шляхом застосування до підозрюваного запобіжного заходу у виді цілодобового домашнього арешту, з покладенням обов`язків, передбачених ст. 194 КПК України.

Встановлені судом апеляційної інстанції обставини.

Заслухавши доповідь судді, пояснення учасників судового провадження, обговоривши доводи апеляційної скарги, дослідивши матеріали судового та кримінального провадження, апеляційний суд дійшов наступного.

Відповідно до вимог ст. 177 КПК України, підставою для застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді вважати, що підозрюваний може перешкоджати кримінальному провадженню чи вчинити інше правопорушення.

Розглядаючи клопотання про застосування запобіжного заходу, для прийняття законного та обґрунтованого рішення, суд, відповідно до ст. 178 КПК України, крім наявності вищезазначених обставин, повинен врахувати тяжкість кримінального правопорушення, у вчиненні якого підозрюється особа та особисті обставини життя особи, які можуть свідчити на користь збільшення (зменшення) ризику переховування від правосуддя чи інших способів неналежної процесуальної поведінки.

Під час апеляційного перегляду ухвали слідчого судді встановлено, що зазначені вимоги закону суддею дотримані в повному обсязі.

При розгляді клопотання слідчого про застосування запобіжного заходу у вигляді цілодобового домашнього арешту відносно ОСОБА_6 , слідчим суддею з`ясовано, що наведені у ньому дані, виклад яких зроблений з посиланням на матеріали кримінального провадження, свідчать про наявність обґрунтованої підозри у вчиненні останнім кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 342 КК України.

При цьому, слід зауважити, що слідчий суддя на даному етапі провадження не вправі вирішувати ті питання, які повинен вирішувати суд під час розгляду кримінального провадження по суті, зокрема, оцінювати докази з точки зору їх достатності і допустимості для визнання особи винною чи невинною у вчиненні кримінальних правопорушень. Слідчий суддя на підставі розумної оцінки сукупності отриманих доказів повинен визначити лише чи є причетність особи до вчинення злочинів вірогідною та достатньою для застосування щодо особи обмежувальних заходів. Дослідивши матеріали клопотання в межах своєї компетенції, слідчий суддя у висновках, які зробив орган досудового слідства відносно ОСОБА_6 чогось очевидно необґрунтованого чи недопустимого не встановив. Не виявлено таких обставин і колегією суддів.

Під час розгляду клопотання, як того вимагає закон, слідчий суддя перевірив наявність достатніх підстав вважати, що ризики, передбачені п.п. 1,5 ч.1 ст. 177 КПК України, на які вказув слідчий існують і підтверджуються матеріалами кримінального провадження.

Матеріали судового провадження містять дані, які вказують на наявність достатніх підстав вважати про існування ризиків, передбачених п.п. 1,5 ч.1 ст. 177 КПК України, оскільки підозрюваний може переховуватись від органів досудового розслідування та вчинити інше кримінальне правопорушення.

Враховуючи наведене, є безпідставним доводи захисника в апеляційній скарзі відносно необґрунтованості висновків слідчого судді щодо наявності достатніх підстав вважати про існування ризиків, передбачених статтею 177 КПК України.

Згідно змісту ч.2 ст. 181 КПК України запобіжний захід у вигляді домашнього арешту може бути застосований до особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за вчинення якого законом передбачено покарання у виді позбавлення волі.

ОСОБА_6 підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 342 КК України, яке відноситься до категорії нетяжких злочинів та за вчинення яких передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк до двох років.

Слідчий суддя оцінив обставини кримінального провадження, його тяжкість та репутацію підозрюваного, який раніше не судимий, не працевлаштований, не має офіційного джерела доходу та міцних соціальних зв`язків, підозрюється у скоєнні кримінального правопорушення проти авторитету органів державної влади у період воєнного стану та прийшов до обґрунтованого висновку, що забезпечити належну процесуальну поведінку підозрюваного та запобігти зазначеним у клопотанні ризикам, можливо шляхом застосування до ОСОБА_6 запобіжного заходу у виді цілодобового домашнього арешту, з покладенням обов`язків, передбачених ст. 194 КПК України.

Посилання захисника на те, що враховуючі, що підозрюваний має постійне місце проживання та потребує лікування у зв`язку з психічним захворюванням, можливо обрати йому особисте зобов`язання, не можуть бути взяті до уваги, оскільки вказані факти не зменшують заявлені у кримінальному провадженні ризики, оскільки ризики, встановлені слідчим суддею у своїй сукупності є мотивом для обмеження свободи підозрюваного у встановленому законом порядку.

Враховуючи фактичні обставини кримінального правопорушення у вчиненні якого підозрюється ОСОБА_6 та особу підозрюваного, апеляційний суд погоджується з рішенням суду першої інстанції, що більш м`який запобіжний захід ніж цілодобовий домашній арешт, не зможе забезпечити належну процесуальну поведінку підозрюваного.

Істотних порушень вимог КПК України, які б перешкодили чи могли перешкодити слідчому судді постановити законну та обґрунтовану ухвалу, колегією суддів апеляційної інстанції не встановлено.

Зважаючи на викладене, рішення слідчого судді є законним і обґрунтованим, оскільки постановлене згідно норм матеріального права з ретельним дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених КПК України та ухвалене на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені достатніми даними, дослідженими та об`єктивно оціненими судом, в порядку та в межах, передбачених на даній стадії кримінального провадження, натомість доводи та твердження захисника, про які йдеться в апеляційній скарзі, колегія суддів апеляційної інстанції вважає безпідставними, в зв`язку з чим приходить до остаточного висновку про залишення поданої апеляційної скарги без задоволення.

Керуючись ст. 376, 405, 407, 422, 424, 532 КПК України, апеляційний суд

постановив:

Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_5 , який діє в інтересах підозрюваного ОСОБА_6 - залишити без задоволення.

Ухвалу слідчого судді Заводського районного суду м. Миколаєва від 31.03.2023 року, щодо ОСОБА_6 - залишити без змін.

Ухвала суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Головуючий

Судді