Дата документу 16.02.2023
Справа № 334/409/23
Провадження № 1-кс/334/473/23
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 лютого 2023 року Ленінський районний суд м. Запоріжжя у складі:

слідчого судді ОСОБА_1 ,

за участю секретаря ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

слідчого ОСОБА_4 ,

підозрюваного ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі Ленінського районного суду м. Запоріжжя клопотання слідчого СВ Запорізького РУП ГУНП в Запорізькій області старшого лейтенанта поліції ОСОБА_4 у кримінальному провадженні №0000122 від 17.01.2023 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 146, ч. 4 ст. 186 КК України про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою у відношенні:

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця смт Солоне, Солонянського району Дніпропетровської області, громадянина України, який має середню освіту, не працевлаштованого, який зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , фактично мешкає за адресою: АДРЕСА_2 , раніше засуджений,

ВСТАНОВИВ:

16.02.2023 р. до Ленінського районного суду м. Запоріжжя надійшло клопотання слідчого СВ Запорізького РУП ГУНП в Запорізькій області ОСОБА_4 , погоджене із прокурором Дніпровської окружної прокуратури м. Запоріжжя Запорізької області ОСОБА_3 про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою відносно підозрюваного ОСОБА_5 строком на 60 днів без визначення застави, внесене у кримінальному провадженні №0000122 від 17.01.2023 р., за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 146, ч. 4 ст. 186 КК України.

Клопотання обґрунтовано тим, що досудовим розслідуванням встановлено, що 17 січня 2023 року, мешканець міста Запоріжжя ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , з корисливих мотивів, з метою особистого збагачення, під приводом активної громадянської позиції щодо боротьби із особами які розповсюджують наркотичні засоби, у формі «закладок», вирішив заволодіти майном, раніше не знайомого йому ОСОБА_6 ІНФОРМАЦІЯ_3 , шляхом викрадення останнього та подальшого відкритого заволодіння його майном.

Розуміючи складність та підвищений ризик одноособової реалізації свого злочинного наміру, ОСОБА_5 прийшов до висновку, що для здійснення його злочинного задуму необхідно злучити осіб, які поділяють його незаконні інтереси та прагнуть до швидкого збагачення, а також спільно з ним, виявлять бажання брати участь у скоєнні злочину відносно потерпілого ОСОБА_6 , для особистого збагачення, тому зателефонувавши не встановленим на даний час слідству особам та запропонував їм брати участь у вчиненні злочину, на що отримав згоду.

З метою досягнення свого злочинного умислу, ОСОБА_5 , перебуваючи поблизу будинку № 42 по вулиці Ладозька у місті Запоріжжя, застосувавши фізичну силу, схопивши рукою потерпілого під руку, здійснивши больових вплив та фізичний тиск, фактично обмежив своїми діями свободу переміщення потерпілого та висловлюючи погрози, які супроводжувались нанесенню тілесних ушкоджень потерпілому, почав вести ОСОБА_6 , вздовж задньої частини будинку № 40 по тій самій вулиці, з метою уникнути очевидців злочину.

Обійшовши будинку АДРЕСА_3 та зайшовши до середини задньої частини будинку АДРЕСА_4 по тій самій вулиці, продовжуючи свій злочинний намір, ОСОБА_5 , застосовуючи психологічний тиск та висловлюючи погрози щодо фізичної розправи, у грубій формі, наказав потерпілому залізти у нижню частину балконного отвору одного з балконів вказаного будинку, тим самим обмежуючи своїми діями свободу переміщення потерпілого та уникаючи ймовірних очевидців злочину.

В подальшому, ОСОБА_5 , усвідомлюючи що потерпілий знаходиться під його контролем, розуміючи, що для доведення свого злочинного умислу до кінця, виникла необхідність в оперативному та мобільному переміщенні містом за допомогою транспортного засобу, здійснив дзвінок не встановленій на теперішній час слідством особі та повідомив про викрадення потерпілого та зазначив місце утримання, тому для забезпечення успішного досягнення злочинної мети, виконання всіх етапів спланованого кримінального правопорушення, сказав приїхати до вказаного місця на автомобілі, на що отримав згоду.

Через короткий проміжок часу, невстановлена слідством особа, приїхавши на автомобілі в кузові синього кольору, до будинку АДРЕСА_4 , де на той час, його очікував ОСОБА_5 , з потерпілим, приєднався до утримування потерпілого, який на той момент перебував у стані позбавлення волі та став співучасником злочину.

В подальшому, згідно єдиного злочинного плану та умислу, з метою особистого збагачення, ОСОБА_5 , разом з не встановленою в ході слідства особою, насильно помістили потерпілого до салону автомобіля, надівши на голову останньому дитячу куртку, щоб потерпілий не зміг запам`ятати автомобіль, маршрут пересування та з метою уник туни в подальшому кримінальної відповідальності, почали везти потерпілого у невідомому напрямку.

Реалізуючи свій злочинний намір та заздалегідь узгоджений план вчинення злочину, ОСОБА_5 , розташувався з потерпілим на задніх сидіння автомобілю, де продовжував утримувати його, висловлюючи погрози, інший не встановлений на даний час співучасник, керував автомобілем. В цей час, ОСОБА_5 , зателефонував ще одній невстановленій органом досудового розслідування особі, яка в ході розмови надала згоду на участь у запланованому ними викраденні потерпілого та заволодінні його майном, з метою власного збагачення.

Через короткий проміжок часу, ОСОБА_5 , разом з невстановленою особою та потерпілим, приїхавши до невстановленого місця за другою не встановленою особою, яка своїми активними діями та спричиненню тілесних ушкоджень потерпілому, приєдналась до утримування потерпілого, який на той момент перебував у стані позбавлення волі чим також став співучасником злочину, під час руху зазначеного автомобілю, за заздалегідь підготовленим маршрутом, ОСОБА_5 , реалізуючи єдиний умисел з іншими співучасниками злочину на відкрите викрадення майна потерпілого ОСОБА_6 , відкрито, заволодів мобільним телефоном «Xiaomi Redmi 9C», 64 GB внутрішньої пам`яті, IMEI 1: НОМЕР_1 , IMEI 2: НОМЕР_2 , в корпусі сірого кольору, чим завдав матеріального збитку.

В подальшому ОСОБА_5 , з потерпілим та вищезазначеними особами, приїхали до невстановленого на даний час слідством приміщення гаражу, де продовжуючи свій єдиний злочинний умисел, утримували потерпілого, під приводом та ствердженнями що ОСОБА_6 , є особою яка розповсюджує наркотичні засоби у вигляді «закладок», що очевидно не підтверджувалось та було здійснено для укриття своїх справжніх злочинних намірів щодо викрадення ОСОБА_6 та заволодіння його майном.

В подальшому, одна із невстановлених слідством осіб, реалізуючи єдиний злочинний намір, щодо відкритого викрадення чужого майна потерпілого, заволоділа ланцюжком з металу жовтого кольору потерпілого ОСОБА_6 , зірвавши його з шиї останнього.

Після досягнення своєї злочинної мети, ОСОБА_5 , з двома не встановленими під час слідства особами, відвезли потерпілого ОСОБА_6 , у лісосмугу яка розташована поблизу вулиці Ленської Дніпровського району міста Запоріжжя, де залишили та поїхали в невідомому напрямку.

За даним фактом розпочато досудове розслідування, яке внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000122 від 17.01.2023 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 146, ч. 4 ст. 186 КК України.

16.02.2023 слідчим СВ Запорізького РУП ГУНП в Запорізькій області лейтенантом поліції ОСОБА_4 , за погодженням з прокурором Дніпровської окружної прокуратури міста Запоріжжя Запорізької області ОСОБА_3 , ОСОБА_5 повідомлено про підозру у вчинені кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 146, ч. 4 ст. 186 КК України, а саме: незаконному викраденні людини з корисливих мотивів, що супроводжувалося заподіянню потерпілому фізичних страждань, вчинено за попередньому змовою групою осіб поєднаного із викраденням чужого майна, поєднаного з насильством, яке не є небезпечним для життя чи здоров`я потерпілого, вчиненого за попередньою змовою групою осіб в умовах воєнного стану.

Під час проведення досудового розслідування слідчим встановлена наявність ризиків, передбачених 1, 2, 3 ч. 1 ст. 177 КПК України, які дають достатні підстави вважати, що підозрюваний може здійснити дії, спрямовані на переховування від органів досудового розслідування та/або суду, незаконно впливати на потерпілого або свідків та знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення.

З матеріалів досудового розслідування вбачається, що підозрюваний не має постійного місце роботи, не має на утриманні неповнолітніх дітей, а отже відповідно не має стійких соціальні зв`язки. Щодо особливостей характеру та моральних принципів підозрюваного, слід врахувати той факт, що кримінальне правопорушення було вчинено у громадському місці та з особливим цинізмом, що підтверджується висловлюванню погроз відносно потерпілого, спричиненню тілесних ушкоджень.

Окрім того, вказаний ризик обумовлюється можливістю притягнення підозрюваного до кримінальної відповідальності та пов`язаними із цим можливими негативними для нього наслідками - суворістю передбаченого покарання. За кримінальне правопорушення, у яких він обґрунтовано підозрюється за ч.2 ст.146, ч.4 ст.186 КК України, тяжкість ймовірного покарання та суворість можливого вироку особливо сильно підвищують ризик переховування підозрюваного від органів досудового розслідування та суду на початкових етапах притягнення особи до кримінальної відповідальності.

Ризик, передбачений п. 2 ч. 1 ст. 177 КПК України обумовлений тим, що на теперішній час, остаточно не встановлено місцезнаходження викраденого майна потерпілого, а також автомобілю який було використано для виконання об`єктивної сторони злочину, тому перебуваючи на свободі, у підозрюваного буде можливість знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення.

Існування ризику, передбаченого п. 3 ч. 1 ст. 177 КПК України, підтверджується поведінкою підозрюваного у вчинені кримінального правопорушення в конкретному випадку, яка характеризується, в можливій спробі вмовляння, переконання, примусу та погрози вплинути на дії потерпілого та свідків у кримінальному провадженні.

Разом з тим, інші більш м`які запобіжні заходи неможливо застосувати до підозрюваного наступних причин: особисте зобов`язання не можливо застосувати у зв`язку з тим, що воно фактично не зможе забезпечити реальне запобігання спробам вчинити ним дії, передбачені п.1,3 ч.1 ст. 177 КПК України; особиста порука на адресу Запорізького РУП ГУНП в Запорізькій області та Дніпровської окружної прокуратури міста Запоріжжя Запорізької області не надходили письмові звернення осіб, які поручаються за особу підозрюваного; застава слідчому чи прокурору не надходили заяви або клопотання від підозрюваного, рідних або інших осіб про врахування можливостей внесення грошових коштів на спеціальний рахунок, визначений у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України при звернені слідчого, прокурора до слідчого судді з клопотанням про застосування до підозрюваного запобіжного заходу. Також вказаний запобіжний захід буде недостатнім, оскільки у підозрюваного не має постійного джерела доходів, що виключає можливість застосування до нього запобіжного заходу у вигляді застави та оскільки цей запобіжний захід може спонукати його до вчинення корисливих кримінальних правопорушень. Вказаний запобіжний захід не може бути застосований у кримінальному провадженні, щодо злочину, який вчинений із застосуванням фізичного насильства, відносно потерпілого; домашній арешт ОСОБА_5 , може впливати на потерпілого, свідків та інших учасників у цьому ж кримінальному провадженні.

У судовому засіданні слідчий просив суд задовольнити клопотання про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, оскільки підозрюваний має реальну можливість переховувати від слідства або суду, впливати на свідків, знищити, сховати або спотворити будь-яку з речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення.

Прокурор клопотання слідчого підтримав, зазначив, що існують ризики, передбачений п. 1, 2, 3 ч.1 ст. 177 КПК України.

У судовому засіданні ОСОБА_5 від призначення захисника відмовився. Пояснив, що дійсно 17.01.2023 року спілкувався з потерпілим. Він підійшов до потерпілого, оскільки він здався йому підозрілим, робив багато фотографій, тому він вирішив що хлопець «закладчик». Проте він нікого не викрадав, телефон та ланцюжок у потерпілого не крав. Пояснив, що взяв потерпілого під руку, щоб він не втік, та повів його в інший двір. Коли вони йшли він вдарив потерпілого у грудну клітку, щоб він не кричав та не привертав уваги перехожих. Потерпілому він сказав заховатися під балкон та там його покинув, що було далі з потерпілим йому не відомо. Він розлучений, має двох дітей, проте лише щодо однієї дитини, він зареєстрований як батько, у м. Запоріжжя мешкає у квартирі друга, має підробіток.

Вислухавши пояснення учасників, дослідивши матеріали клопотання, слідчий суддя дійшов до наступних висновків.

Відповідно до вимог ст. 177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам:

1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду;

2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення;

3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні;

4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином;

5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

На підставі вимог ст. 178 КПК України при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у ст. 177 цього кодексу, слідчий суддя, суд на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини, у тому числі: тяжкість злочину, у вчинені якого підозрюється, обвинувачується особа, її вік, стан здоров`я, сімейний і матеріальний стан, вид діяльності, місце проживання, та інші обставини що її характеризують.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 183 КПК України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу.

Згідно ч. 1 ст. 194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: 1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; 2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; 3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

17 січня 2023 року, мешканець міста Запоріжжя ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , з корисливих мотивів, з метою особистого збагачення, під приводом активної громадянської позиції щодо боротьби із особами які розповсюджують наркотичні засоби, у формі «закладок», вирішив заволодіти майном, раніше не знайомого йому ОСОБА_6 ІНФОРМАЦІЯ_3 , шляхом викрадення останнього та подальшого відкритого заволодіння його майном.

Розуміючи складність та підвищений ризик одноособової реалізації свого злочинного наміру, ОСОБА_5 прийшов до висновку, що для здійснення його злочинного задуму необхідно злучити осіб, які поділяють його незаконні інтереси та прагнуть до швидкого збагачення, а також спільно з ним, виявлять бажання брати участь у скоєнні злочину відносно потерпілого ОСОБА_6 , для особистого збагачення, тому зателефонувавши не встановленим на даний час слідству особам та запропонував їм брати участь у вчиненні злочину, на що отримав згоду.

З метою досягнення свого злочинного умислу, ОСОБА_5 , перебуваючи поблизу будинку № 42 по вулиці Ладозька у місті Запоріжжя, застосувавши фізичну силу, схопивши рукою потерпілого під руку, здійснивши больових вплив та фізичний тиск, фактично обмежив своїми діями свободу переміщення потерпілого та висловлюючи погрози, які супроводжувались нанесенню тілесних ушкоджень потерпілому, почав вести ОСОБА_6 , вздовж задньої частини будинку № 40 по тій самій вулиці, з метою уникнути очевидців злочину.

Обійшовши будинку АДРЕСА_3 та зайшовши до середини задньої частини будинку АДРЕСА_4 по тій самій вулиці, продовжуючи свій злочинний намір, ОСОБА_5 , застосовуючи психологічний тиск та висловлюючи погрози щодо фізичної розправи, у грубій формі, наказав потерпілому залізти у нижню частину балконного отвору одного з балконів вказаного будинку, тим самим обмежуючи своїми діями свободу переміщення потерпілого та уникаючи ймовірних очевидців злочину.

В подальшому, ОСОБА_5 , усвідомлюючи що потерпілий знаходиться під його контролем, розуміючи, що для доведення свого злочинного умислу до кінця, виникла необхідність в оперативному та мобільному переміщенні містом за допомогою транспортного засобу, здійснив дзвінок не встановленій на теперішній час слідством особі та повідомив про викрадення потерпілого та зазначив місце утримання, тому для забезпечення успішного досягнення злочинної мети, виконання всіх етапів спланованого кримінального правопорушення, сказав приїхати до вказаного місця на автомобілі, на що отримав згоду.

Через короткий проміжок часу, невстановлена слідством особа, приїхавши на автомобілі в кузові синього кольору, до будинку АДРЕСА_4 , де на той час, його очікував ОСОБА_5 , з потерпілим, приєднався до утримування потерпілого, який на той момент перебував у стані позбавлення волі та став співучасником злочину.

В подальшому, згідно єдиного злочинного плану та умислу, з метою особистого збагачення, ОСОБА_5 , разом з не встановленою в ході слідства особою, насильно помістили потерпілого до салону автомобіля, надівши на голову останньому дитячу куртку, щоб потерпілий не зміг запам`ятати автомобіль, маршрут пересування та з метою уник туни в подальшому кримінальної відповідальності, почали везти потерпілого у невідомому напрямку.

Реалізуючи свій злочинний намір та заздалегідь узгоджений план вчинення злочину, ОСОБА_5 , розташувався з потерпілим на задніх сидіння автомобілю, де продовжував утримувати його, висловлюючи погрози, інший не встановлений на даний час співучасник, керував автомобілем. В цей час, ОСОБА_5 , зателефонував ще одній невстановленій органом досудового розслідування особі, яка в ході розмови надала згоду на участь у запланованому ними викраденні потерпілого та заволодінні його майном, з метою власного збагачення.

Через короткий проміжок часу, ОСОБА_5 , разом з невстановленою особою та потерпілим, приїхавши до невстановленого місця за другою не встановленою особою, яка своїми активними діями та спричиненню тілесних ушкоджень потерпілому, приєдналась до утримування потерпілого, який на той момент перебував у стані позбавлення волі чим також став співучасником злочину, під час руху зазначеного автомобілю, за заздалегідь підготовленим маршрутом, ОСОБА_5 , реалізуючи єдиний умисел з іншими співучасниками злочину на відкрите викрадення майна потерпілого ОСОБА_6 , відкрито, заволодів мобільним телефоном «Xiaomi Redmi 9C», 64 GB внутрішньої пам`яті, IMEI 1: НОМЕР_1 , IMEI 2: НОМЕР_2 , в корпусі сірого кольору, чим завдав матеріального збитку.

В подальшому ОСОБА_5 , з потерпілим та вищезазначеними особами, приїхали до невстановленого на даний час слідством приміщення гаражу, де продовжуючи свій єдиний злочинний умисел, утримували потерпілого, під приводом та ствердженнями що ОСОБА_6 , є особою яка розповсюджує наркотичні засоби у вигляді «закладок», що очевидно не підтверджувалось та було здійснено для укриття своїх справжніх злочинних намірів щодо викрадення ОСОБА_6 та заволодіння його майном.

В подальшому, одна із невстановлених слідством осіб, реалізуючи єдиний злочинний намір, щодо відкритого викрадення чужого майна потерпілого, заволоділа ланцюжком з металу жовтого кольору потерпілого ОСОБА_6 , зірвавши його з шиї останнього.

Після досягнення своєї злочинної мети, ОСОБА_5 , з двома не встановленими під час слідства особами, відвезли потерпілого ОСОБА_6 , у лісосмугу яка розташована поблизу вулиці Ленської Дніпровського району міста Запоріжжя, де залишили та поїхали в невідомому напрямку.

Вказані обставини підтверджуються протоколом допиту потерпілого ОСОБА_6 від 18.01.2023, протоколом проведення слідчого експерименту за участю потерпілого ОСОБА_6 , висновком експерта № 92п від 18.01.2023, протоколом впізнання особи за фотознімками за участю потерпілого ОСОБА_6 , під час впізнання потерпілий впізнав ОСОБА_5 , протоколом огляду відеозапису з камер зовнішнього відео спостереження, яка розташована на будинку АДРЕСА_3 , а саме на торгівельному закладі «Ажур», на якому зафіксовані потерпілий ОСОБА_6 та ОСОБА_5 , протоколом огляду відеозапису з камер зовнішнього відео спостереження, яка розташована у приміщенні магазину «Економ Плюс», який розташований по вул. Ладозькій 44 у м. Запоріжжя.

У судовому засіданні ОСОБА_5 не заперечував, що 17.01.2023 року по вул. Ладозькій спілкувався з потерпілим, утримував його за руку, наніс один удар у грудну клітину, щоб потерпілий не кричав та не привертав увагу, проте ОСОБА_5 не міг пояснити мету його дій та наполягав, що полишив потерпілого під балконом. Пояснення ОСОБА_5 , що він вважав потерпілого розповсюджувачем наркотичних засобів, жодним чином не пояснює його подальших дій щодо утримування потерпілого та нанесення йому ударів. У той час як пояснення потерпілого є логічними та послідовними.

За таких обставин слідчий суддя приходить до висновку про існування обґрунтованої підозри щодо вчинення ОСОБА_7 кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 146, ч. 4 ст. 186 КК України.

У своєму клопотанні слідчий вказує на наявність ризиків,передбачених п. 1, 2, 3 ч. 1 ст. 177 КПК України.

Наявність вказаних ризиків підтверджується зібраними під час досудового розслідування матеріалами кримінального провадження, а саме злочини, у скоєнні яких обґрунтовано підозрюється ОСОБА_5 , згідно з ст. 12 КК України, віднесено до категорії нетяжкого та тяжкого злочину, за яке передбачено покарання у вигляді позбавлення волі на строк до десяти років.

Слідчий суддя враховує, що ОСОБА_5 не одружений, з його слів має дочку, ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , офіційно не працевлаштований, мешкає у м. Запоріжжя у друга, зареєстрований у смт Солоне Дніпропетровської області, був неодноразово засуджений за вчинення тяжких злочинів, у тому числі корисливих. 25.03.2022 року був звільнений з місць позбавлення волі по закінченню строку відбування покарання. Вказане свідчить про відсутність стійких соціальних зв`язків у підозрюваного.

Також, слід врахувати, що в Україні запроваджений воєнний стан, м. Запоріжжя знаходиться у безпосередній близькості до районів проведення активних бойових дій, що значно підвищує ризик переховування підозрюваного від органів досудового розслідування.

Щодо ризиків, передбачених п. 2, 3 ч. 1 ст. 177 КПК України, слід зауважити, що підозрюваний фактично мешкає в Дніпровському районі м. Запоріжжя, в якому працює потерпілий, тому існує ризик незаконного впливу на нього з метою змінити його свідчення або змусити відмовитись від свідчень у кримінальному провадженні. Крім того, наразі не знайдені викрадені речі, не встановлено автомобіль, на якому перевозили потерпілого, не встановлено інших співучасників злочину.

Вказані обставини, на думку слідчого судді свідчать про існування ризиків, передбачених п. 1, 2, 3 ч. 1 ст. 177 КПК України, тому застосування більш м`якого запобіжного заходу не зможе запобігти вказаним ризикам.

Відповідно до ч. 4 ст. 183 КПК України слідчий суддя при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, враховуючи підстави та обставини, передбачені ст. 177 та ст. 178 цього Кодексу, має право не визначати розмір застави у кримінальному провадженні щодо злочину, вчиненого із застосуванням насильства або погрозою його застосування.

Слідчий суддя не вбачає підстав для визначення застави у вказаному кримінальному провадженні.

Заслухавши учасників процесу, вивчивши долучені до клопотання додатки, слідчий суддя дійшов висновку, що є достатні підстави для задоволення клопотання слідчого про застосування до підозрюваної запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, оскільки прокурором та слідчим доведено, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти зазначеним ризикам, про що свідчать зазначені вище обставини.

Керуючись ст. ст. 176-178, 183,184, 194, 309, 395 КПК України,

УXВАЛИВ:

Клопотання слідчого СВ Запорізького РУП ГУНП в Запорізькій області старшого лейтенанта поліції ОСОБА_4 задовольнити.

Застосувати до ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді тримання під вартою у ДУ «Запорізький слідчий ізолятор» на строк 60 діб з 15 год. 45 хв. 16.02.2023 року до 15 год. 45 хв. 16.04.2023 року включно.

Ухвала слідчого судді щодо застосування запобіжного заходу підлягає негайному виконанню після її оголошення і може бути оскаржена безпосередньо до Запорізького апеляційного суду протягом п`яти днів з дня проголошення, підозрюваним, який тримається під вартою в той же строк з дня отримання повного тексту ухвали.

Оголошення повного тексту ухвали 17 лютого 2023 р. о 14 год. 00 хв.

Суддя: ОСОБА_1