Справа № 188/1278/22
Провадження № 1-кп/188/55/2023
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 лютого 2023 року Петропавлівський районний суд Дніпропетровської області у складі головуючого судді ОСОБА_1 ,

з участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

розглянувши у судовому засіданні в смт Петропавлівка обвинувальний акт у кримінальному провадженні, внесеному до ЄРДР за № 0000056 від 03 жовтня 2022 року, стосовно

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який народився с. Кам`яне, П`ятихатського району, Дніпропетровської області, громадянина України, освіта середня, не працюючого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , раніше судимого:

1. 22.05.2013 Петропавлівським районним судом за ч.3 ст. 185 КК України до 3 років позбавлення волі, на підставі ст. 75 КК України, звільнений від відбування покарання з іспитовим строком 2 роки.

2. 08.07.2013 Петропавлівським районним судом за ч.3 ст. 185 КК України до 3 роки 6 місяців позбавлення волі, на підставі ч.4 ст.70 КК України частково приєднано не відбутий строк 6 міс. за вироком Петропавлівського районного суду від 22.05.2013, остаточно призначено покарання у вигляді 4 років позбавлення волі, на підставі ст. 75 КК України звільнено від відбування покарання з іспитовим строком 2 роки. Ухвалою Петропавлівського районного суду від 03.03.2014 скасовано іспитовий строк, та призначено покарання у вигляді 4 років позбавлення волі.

3. 08.07.2014 Петропавлівським районним судом за ч. 3 ст. 185 КК України до 3 років позбавлення волі, на підставі ч.4 ст.70 КК частково приєднано не відбутий строк 1 рік та 6 міс. за вироком Петропавлівського районного суду від 08.07.2013, остаточно призначено покарання у вигляді 4 років 6 міс. позбавлення волі. Звільнений із місць позбавлення волі 16.11.2016 року на підставі ст. 81 КК України умовно-достроково на 1 рік 4 місяці 28 днів.

4. 01.11.2017 року Петропавлівським районним судом за ч.2 ст. 185 КК України до 1 року позбавлення волі, на підставі ч.1 ст.71 КК частково приєднано не відбутий строк 3 міс. за вироком Петропавлівського районного суду від 08.07.2014, остаточно призначено покарання у вигляді 1 року 3 міс. позбавлення волі. Звільнений з місць позбавлення волі 13.05.2019 року на підставі відбуття строку покарання.

у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 125 Кримінального кодексу України, -

за участю:

прокурора ОСОБА_4

обвинуваченого ОСОБА_3

потерпілого ОСОБА_5

захисника ОСОБА_6

законний представник неповнолітнього потерпілого ОСОБА_7

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_3 11.09.2022 у період часу з 13:00 по 15:00 год., перебуваючи по вул. Орденоносна в с. Росішки Синельниківського району Дніпропетровської області, побачив неповнолітнього ОСОБА_5 . Між ОСОБА_3 та ОСОБА_5 на ґрунті раптових неприязних відносин відбулася словесна суперечка та у ОСОБА_3 виник злочинний умисел, направлений на спричинення неповнолітньому ОСОБА_5 тілесних ушкоджень.

Після чого, реалізуючи свій злочинний умисел, направлений на спричинення тілесних ушкоджень неповнолітньому ОСОБА_5 , ОСОБА_3 11.09.2022 у період часу з 13:00 по 15:00 год., перебуваючи по вул. Орденоносна в с. Росішки Синельниківського району Дніпропетровської області, умисно штовхнув останнього, від поштовху ОСОБА_5 не втримався та впав на спину, після чого ОСОБА_3 сів на ОСОБА_5 та наніс один удар кулаком в область верхньої губи та один удар кулаком в область носа.

Таким чином, ОСОБА_3 спричинив неповнолітньому потерпілому ОСОБА_5 тілесні ушкодження у вигляді забою верхньої губи по центру та її лівої половини, крововилив у слизову оболонку верхньої губи ліворуч, які по своєму характеру відносяться до категорії легких тілесних ушкоджень.

Таким чином, ОСОБА_3 вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч.1 ст.125 КК України, а саме спричинення легкого тілесного ушкодження.

Допитаний в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_3 свою вину у вчиненому кримінальному правопорушенні визнав повністю,не заперечував, що він, перебуваючи у с. Росішки 11.09.2022 року, приблизно о 13.00 години, наздогнав неповнолітнього потерпілого і наніс йому два удари в область обличчя, але показав, що від першого удару потерпілий упав на землю і потягнув його на себе і потім він, знаходячись зверху на потерпілому, наніс йому ще один удар в область обличчя. Удари він наносив долонею лівої руки. Причиною нанесення ударів стало те, що потерпілий ображав дітей його співмешканки ОСОБА_8 і ОСОБА_9 . Після нанесення ударів, представник неповнолітнього потерпілого почала його відтягувати він сина, він піднявся сів на велосипед і покинув місце скоєння злочину. Він бачив, що у потерпілого йшла кров з носа та губи. Про те, що потерпілий є неповнолітнім він знав. Цивільний позов визнав. Пояснив, що прямих свідків, крім представника потерпілого, не було, не заперечує розглянути кримінальне провадження без виклику свідків зазначених у обвинувальному акті.

Захисник ОСОБА_6 погодився розглянути кримінальне провадження без виклику свідків обвинувачення які не були присутні під час бійки. Прохає врахувати, що обвинувачений повністю визнав свою вину. Щодо цивільного позову прохає зменшити суму відшкодування моральної шкоди.

Законний представник неповнолітнього потерпілого ОСОБА_7 в судовому засіданні дала пояснення, які повністю збігаються зі змістом обвинувального акту щодо місця та часу нанесення обвинуваченим двох ударів в обличчя її синові. Цивільний позов підтримала та пояснила, що після отриманих двох ударів кулаком в область обличчя її син переніс сильний фізичній біль, з носа і губи текла кров. Син дуже злякався, кров текла ще і на наступний день. Вона також перенесла сильні хвилювання, намагалась допомогти синові, відтягувала обвинуваченого, який був зверху на лежачому на землі синові і наніс йому ще один удар також кулаком в обличчя. Син упав на землю після першого удару кулаком в обличчя. Обвинувачений не намагався з ними примиритися.

Потерпілий ОСОБА_5 розповів, що він упав від першого удару нанесеного обвинуваченим в область обличчя кулаком. Потім обвинувачений сів на нього зверху і наніс другий удар кулаком у ніс. Після того, як мати відтягла обвинуваченого він сів на велосипед і утік. Пояснив, що ніяких хлопців він не займав та не ображав.

Вина обвинуваченого ОСОБА_3 повністю підтверджується письмовими доказами вивченими в судовому засіданні , а саме:

Висновком експерта № 153 від 06.10.2022 року в якому зазначено, що при обстеженні потерпілого ОСОБА_5 були виявлені тілесні ушкодження - забій верхньої губи по центру та її лівої половини, крововилив в слизову облолонку верхньої губи ліворуч, які за своїм характером відносяться до категорії легких тілесних ушкоджень. ( а.с. 62,63 ) ;

Протоколом проведення слідчого експерименту від 07.10.2022 року та фото таблицею до протоколу під час проведення вказаного експерименту потерпілий ОСОБА_5 розповів та показав яким чином обвинувачений наніс йому тілесні ушкодження ( а.с.64-66);

Висновком експерта ( додатковий) № 155 від 11.10.2022 року в якому експерт зазначив, що тілесні ушкодження у потерпілого ОСОБА_5 могли утворитися при такому механізмі їх утворення , який зазначений під час проведення слідчого експерименту від 07.10.2022 року ( а.с. 67,68 );

Висновком судово психіатричної експертизи № 451 від 19.10.2022 року в якому зазначено, що обвинувачений ОСОБА_3 застосування примусових заходів медичного характеру не потребує. На хронічне психічне захворювання, тимчасовий розлад психічної діяльності, недоумство, інший хворобливий стан психіки в період інкримінованого йому діяння не страждав і теперішній час не страждає. Виявляв раніше і виявляє в теперішній час легку розумову відсталість. Міг усвідомлювати свої дії і керувати ними. ( а.с.73-76).

Суд виходить з того, що вина обвинуваченого ОСОБА_3 доведена поза розумним сумнівом. Тобто, дотримуючись засади змагальності, обвинувачення довело суду за допомогою належних, допустимих та достовірних доказів, що існує єдина версія, якою розумна і безстороння людина може пояснити факти, встановлені в суді, а саме: винуватість ОСОБА_3 у вчиненні кримінального правопорушення, щодо якого йому пред`явлено обвинувачення. Стандарт доведення поза розумним сумнівом означає, що сукупність обставин справи, встановлена під час судового розгляду, виключає будь-яке інше розуміння пояснення події, яка є предметом судового розгляду, крім того, що інкримінований злочин був учинений і обвинувачений є винуватим у вчиненні цього злочину за обставин, викладених у обвинувальному акті.

Суд вважає доказаною винуватість обвинуваченого ОСОБА_3 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 125 КК України - умисне легке тілесне ушкодження.

Вирішуючи питання про обрання обвинуваченому ОСОБА_3 покарання, суд відповідно до вимог ст. ст.. 65 КК України враховує ступінь тяжкості вчиненого правопорушення, яке згідно зі ст.12 КК України відноситься до кримінального проступку, відомості, що характеризують його особу: за місцем проживання характеризується позитивно, на обліках у лікаря нарколога не перебуває, з 2004 року перебуває на диспансерному обліку у лікаря психіатра, раніше неодноразово судимий, судимість не погашена, не працює (а.с. 55).

Обставин, що пом`якшують покарання обвинуваченому ОСОБА_3 , передбаченими ст. 66 КК України, суд не вбачає. Обставиною, що обтяжує покарання, передбаченою ст. 67 КК України, обвинуваченому ОСОБА_3 є рецидив злочину.

Враховуючи наведене, суд вважає, що обвинуваченому ОСОБА_3 слід призначити покарання у виді громадських робіт, саме таке покарання є необхідним та достатнім для виправлення та перевиховання обвинуваченого, а також попередження вчинення ним нових правопорушень.

Вирішуючи питання про відшкодування моральної шкоди неповнолітньому потерпілому ОСОБА_5 , суд керується ст.ст. 23, ч.1 ст.1167 та ч. 1 ст. 1168 ЦК України, згідно з якими моральна шкода, завдана фізичній особі неправомірними діями, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини.

З приводу визначення розміру відшкодування моральної шкоди Велика Палата Верховного Суду в постанові від 20 вересня 2018 року у справі № 686/23731/15-ц зазначила, що визначення розміру відшкодування залежить від таких чинників, як характер і обсяг страждань (фізичного болю, душевних і психічних страждань тощо), яких зазнав позивач, можливості відновлення немайнових втрат, їх тривалість, тяжкість вимушених змін у його життєвих і суспільних стосунках, ступінь зниження престижу, репутації, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану, і сама можливість такого відновлення в необхідному чи повному обсязі.

Суд також враховує роз`яснення Пленуму Верховного Суду України в постанові № 4 від 31.03.1995 року "Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди", відповідно до якого при визначення розміру відшкодування моральної шкоди суд має виходити з засад розумності, виваженості та справедливості. У позовній заяві про відшкодування моральної (немайнової) шкоди має бути зазначено, в чому полягає ця шкода, якими неправомірними діями чи бездіяльністю її заподіяно позивачеві, з яких міркувань він виходив, визначаючи розмір шкоди, та якими доказами це підтверджується.

Таким чином, при визначенні розміру відшкодування моральної (немайнової) шкоди, суд виходить із доведеності її заподіяння потерпілому внаслідок протиправних діянь з боку обвинуваченого, що виявились у немайнових втратах, спричинених заподіяною шкодою здоров`ю .

Враховуючи вищевикладені обставини у їх сукупності, заслухавши пояснення учасників судового провадження, вивчивши матеріали справи, надані учасниками процесу, судом встановлено наявність безпосереднього причинного зв`язку між протиправними діями відповідача і шкодою, заподіяною неповнолітньому потерпілому та наявністю вини відповідача у заподіянні цієї шкоди, характер немайнових втрат, які поніс неповнолітній потерпілий, а також з врахуванням вимог розумності, виваженості та справедливості, суд приходить до висновку, що заявлений цивільний позов у розмірі 4000 грн., підлягає повному задоволенню.

Процесуальних витрат по справі немає.

Речові докази не вилучались.

Запобіжний захід обвинуваченому ОСОБА_3 не обирався і підстав для його обрання суд не вбачає.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 368-371, 374, 392-395, 532 КПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

ОСОБА_3 визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 125 КК України та призначити йому покарання у вигляді 180 ( ста восьмидесяти) годин громадських робіт.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_5 4000 ( чотири тисяч) гривень в рахунок відшкодування моральної шкоди.

Апеляційна скарга на вирок суду може бути подана до Дніпровського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення через Петропавлівський районний суд.

Вирок суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не буде подано.

У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не буде скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку суду. Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченому та прокурору.

Копія вироку не пізніше наступного дня після ухвалення надсилається учаснику судового провадження, який не був присутнім в судовому засіданні.

Суддя ОСОБА_1