Провадження № 1-кс/686/8906/22
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 жовтня 2022 року м.Хмельницький
Слідчий суддя Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області ОСОБА_1 , з участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду клопотання старшого слідчого в ОВС СУ ГУНП в Хмельницькій області ОСОБА_3 про тимчасовий доступ до речей та документів, у кримінальному провадженні №0000043,

встановив:
Старший слідчий в ОВС СУ ГУНП в Хмельницькій області ОСОБА_3 звернувся до слідчого судді з клопотанням, погодженим із заступником керівника Хмельницької спеціалізованої прокуратури у військовій та оборонній сфері Західного регіону ОСОБА_4 , про тимчасовий доступ до речей та документів, які перебувають у володінні ОСОБА_5 ( АДРЕСА_1 ).

В обґрунтування поданого клопотання слідчим зазначено, що «Слідчим відділом слідчого управління ГУНП в Хмельницькій області здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0000043, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.201-2 та ч.1 ст.263 КК України.

Досудовим розслідуванням встановлено, що військовослужбовці однієї з військових частин Хмельницької області, спільно з цивільною особою, під час воєнного стану, вчиняють діяння щодо незаконного використання, з метою отримання прибутку, гуманітарної допомоги, благодійних пожертв або безоплатної допомоги.

Так, службові особи військової частини НОМЕР_1 , які відповідають за приймання речового майна, в тому числі переданого в якості гуманітарної допомоги, його зберігання та подальший розподіл між військовими частинами, підпорядкованими Міністерству оборони України, під час отримання вказаної гуманітарної допомоги частина дороговартісного, малогабаритного майна (ліки, комп`ютерна техніка, бронежилети, військова форма та взуття, балістичні шоломи, медичні турнікети, ноутбуки) фактично не обліковується, з метою подальшого заволодіння ними шляхом зловживання службовим становищем. Вказане необліковане майно виносилось за межі військової частини поза контрольно-пропускним пунктом працівниками вказаної вище військової частини та зберігається в житлових і складських приміщеннях.

Під час подальшого досудового розслідування встановлено, що помічник командира військової частини майор ОСОБА_6 , з корисливих мотивів, продав ноутбук «DELL», який надійшов до військової частини НОМЕР_1 як гуманітарна допомога, мешканцю АДРЕСА_1 ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

На даний час виникла необхідність у вилученні вказаного ноутбука, який має значення речового доказу в кримінальному провадженні, оскільки являється предметом злочинного посягання. Зважаючи на те, що будь яким іншим шляхом вказаних відомостей отримати неможливо, слідчий у клопотанні просить надати дозвіл на тимчасовий доступ до вказаного ноутбука та його вилучення.»

Слідчий в судове засідання не з`явився, однак, клопотав про розгляд справи у його відсутність з підтриманням викладених у клопотанні вимог.

Вивчивши надані матеріали, слідчий суддя дійшов до наступних висновків.

Так, відповідно до ст.131 КПК України, тимчасовий доступ до речей і документів є одним з видів заходів забезпечення кримінального провадження.

Згідно зі ст.132 КПК України, застосування заходів забезпечення кримінального провадження не допускається, якщо слідчий, дізнавач, прокурор не доведе, що: 1) існує обґрунтована підозра щодо вчинення кримінального правопорушення такого ступеня тяжкості, що може бути підставою для застосування заходів забезпечення кримінального провадження; 2) потреби досудового розслідування виправдовують такий ступінь втручання у права і свободи особи, про який ідеться в клопотанні слідчого, дізнавача, прокурора; 3) може бути виконане завдання, для виконання якого слідчий, дізнавач, прокурор звертається із клопотанням (ч.3). Для оцінки потреб досудового розслідування слідчий суддя або суд зобов`язаний врахувати можливість без застосованого заходу забезпечення кримінального провадження отримати речі і документи, які можуть бути використані під час судового розгляду для встановлення обставин у кримінальному провадженні (ч.4). Під час розгляду питання про застосування заходів забезпечення кримінального провадження сторони кримінального провадження повинні подати слідчому судді або суду докази обставин, на які вони посилаються (ч.5).

Відповідно ст.159 КПК України, тимчасовий доступ до речей і документів полягає у наданні стороні кримінального провадження особою, у володінні якої знаходяться такі речі і документи, можливості ознайомитися з ними, зробити їх копії та вилучити їх (здійснити їх виїмку). Тимчасовий доступ до електронних інформаційних систем або їх частин, мобільних терміналів систем зв`язку здійснюється шляхом зняття копії інформації, що міститься в таких електронних інформаційних системах або їх частинах, мобільних терміналах систем зв`язку, без їх вилучення. Тимчасовий доступ до речей і документів здійснюється на підставі ухвали слідчого судді, суду.

Приписами ч.5 ст.163 КПК України визначено, що слідчий суддя, суд постановляє ухвалу про надання тимчасового доступу до речей і документів, якщо сторона кримінального провадження у своєму клопотанні доведе наявність достатніх підстав вважати, що ці речі або документи: 1) перебувають або можуть перебувати у володінні відповідної фізичної або юридичної особи; 2) самі по собі або в сукупності з іншими речами і документами кримінального провадження, у зв`язку з яким подається клопотання, мають суттєве значення для встановлення важливих обставин у кримінальному провадженні; 3) не становлять собою або не включають речей і документів, які містять охоронювану законом таємницю.

Статтею 160 КПК України встановлено, що сторони кримінального провадження мають право звернутися до слідчого судді під час досудового розслідування чи суду під час судового провадження із клопотанням про тимчасовий доступ до речей і документів, за винятком зазначених у статті 161 цього Кодексу.

У клопотанні зазначаються: короткий виклад обставин кримінального правопорушення, у зв`язку з яким подається клопотання; правова кваліфікація кримінального правопорушення із зазначенням статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність; речі і документи, тимчасовий доступ до яких планується отримати; підстави вважати, що речі і документи перебувають або можуть перебувати у володінні відповідної фізичної або юридичної особи; значення речей і документів для встановлення обставин у кримінальному провадженні; можливість використання як доказів відомостей, що містяться в речах і документах, та неможливість іншими способами довести обставини, які передбачається довести за допомогою цих речей і документів, у випадку подання клопотання про тимчасовий доступ до речей і документів, які містять охоронювану законом таємницю; обґрунтування необхідності вилучення речей і оригіналів або копій документів, якщо відповідне питання порушується стороною кримінального провадження.

При цьому, обов`язок доведення обґрунтованості клопотання КПК покладає на слідчого, прокурора, який звертається із відповідним клопотанням.

Разом із тим, цих вимог закону слідчим дотримано не було. Так, у клопотанні слідчий просить надати дозвіл на тимчасовий доступ до ноутбука марки «DELL», володільцем якого, на думку слідчого, є ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , оскільки вказаний ноутбук має значення речового доказу в кримінальному провадженні, оскільки являється предметом злочинного посягання. Однак, із доданих до клопотання матеріалів (витяг з ЄРДР; повідомлення про вчинення кримінального правопорушення начальника ІНФОРМАЦІЯ_2 від 05.07.2022 р. №72/5/2/202/5469, постанови про призначення групи прокурорів у кримінальному провадженні від 07.07.2022 р., постанови про доручення розслідування слідчій групі від 15.07.2022 р., протоколу про хід та результати проведення негласних слідчих дій - візуального спостереження від 18.08.2022 р., повідомлення заступника начальника ІНФОРМАЦІЯ_2 від 28.09.2022 р. №72/5/2/202/7754 щодо виконання доручення, а також протоколу обшуку, що 27.09.2022 р. було проведено в адміністративних приміщеннях військової частини НОМЕР_1 ) не вбачається, що ноутбук марки «DELL», тимчасовий доступ до якого планує отримати слідчий, може знаходитись у володінні ОСОБА_5 , оскільки вказана обставина нічим не підтверджена, зокрема, матеріали клопотання не містять доказів на підтвердження факту продажу вказаного ноутбуку помічником командира військової частини саме ОСОБА_5 . Наявний в матеріалах справи лист-повідомлення щодо виконання доручення ІНФОРМАЦІЯ_2 , який є внутрішнім документом працівників правоохоронного органу, в якому висловлено припущення про можливість незаконного зберігання товарів гуманітарної допомоги, в тому числі ноутбуків «DELL» ОСОБА_5 та ОСОБА_7 , за відсутності інших доказів, не є достатньою підставою для підтвердження зазначеної обставини, не може вважатися належним і допустимим доказом. Крім того, не зазначає слідчий й у клопотанні, які обставини, із передбачених ст.91 КПК України, він має намір довести за допомогою ноутбуку марки «DELL», тобто яке значення вказана річ має для встановлення обставин у кримінальному провадженні.

Із наданих матеріалів клопотання не вбачається й та обставина, що відсутня можливість слідчого отримати річ, дозвіл на доступ до якої просить він надати, без застосування вказаного заходу забезпечення кримінального провадження.

Так, відповідно до ч.2 ст.93 КПК України, сторона обвинувачення здійснює збирання доказів шляхом проведення слідчих (розшукових) дій та негласних слідчих (розшукових) дій, витребування та отримання від органів державної влади, органів місцевого самоврядування, підприємств, установ та організацій, службових та фізичних осіб речей, документів, відомостей, висновків експертів, висновків ревізій та актів перевірок, проведення інших процесуальних дій, передбачених цим Кодексом.

Отже, отримання тимчасового доступу до речей і документів та можливість визнання таких речей та/або документів речовими доказами у кримінальному провадженні має бути проведена із дотриманням визначеної законом процедури.

Разом із цим, тимчасовий доступ до речей та документів не є інструментом збору доказів. Тому його застосування можливе виключно за умови, коли сторона кримінального провадження зіткнулася з труднощами в зборі доказів, які, зокрема, можуть убачатись в існуванні певних заборон для розголошення даних, або володільці речей та документів відмовляються добровільно надати необхідні докази.

Слідчий суддя звертає свою увагу на те, що жодних відомостей, які б давали обґрунтовані підстави вважати, що слідчий вживав заходів для отримання ноутбуку марки «DELL» у особи, яка ним володіє, та обґрунтування труднощів його отримати у визначений КПК України спосіб, без відповідної ухвали слідчого судді, додані до клопотання матеріали не містять. Поза увагою слідчого та прокурора, який погоджував клопотання, залишилась та обставина, що збирання доказів, в тому числі й речових, відбувається через інститут слідчих дій, зокрема, вилучення в ході проведення огляду.

Враховуючи викладене, а також те, що слідчий у своєму клопотанні не довів, що річ, доступ до якої він просить надати, перебуває у володінні відповідної фізичної особи, має суттєве значення для встановлення важливих обставин у кримінальному провадженні, а також те, що відсутня можливість слідчого отримати цю річ без застосування вказаного заходу забезпечення кримінального провадження, клопотання слідчого, яке не є обґрунтованим, задоволенню не підлягає.

Керуючись ст.ст.110, 132, 159, 163, 164 КПК України, слідчий суддя
постановив:
У задоволенні клопотання старшого слідчого в ОВС СУ ГУНП в Хмельницькій області ОСОБА_3 про тимчасовий доступ до речей, у кримінальному провадженні №0000043- відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя