У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13.03.2023 року м. Львів

Франківський районний суд м. Львова в складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участю секретаря судових засідань ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові в залі суду кримінальне провадження про обвинувачення:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м.Львова, українця, громадянина України, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , відповідно до ст.89 КК України раніше не судимого,

у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч.1 ст.309 КК України,

В С Т А Н О В И В:

до Франківського районного суду м. Львова надійшов, затверджений прокурором Львівської місцевої прокуратури №3, обвинувальний акт у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0002952 від 03.10.2018 року за обвинуваченням ОСОБА_4 за ч.1 ст.309 КК України.

29.12.2018 року протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями визначено головуючого суддю ОСОБА_5 .

Ухвалою судді Франківського районного суду м. Львова ОСОБА_5 від 04.01.2019 року кримінальне провадження призначено до підготовчого судового засідання.

15.05.2019 року на підставі протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями, згідно рішення зборів суддів №3 від 13.05.2019 року та Розпорядження керівника апарату № 55/Р від 14.05.2019 визначено головуючого суддю ОСОБА_6

25.09.2019 року на підставі протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями, згідно рішення зборів суддів №6 від 17.09.2019 року та Розпорядження керівника апарату № 110/Р від 25.09.2019 визначено головуючого суддю ОСОБА_7 .

Ухвалою судді Франківського районного суду м. Львова ОСОБА_7 від 07.10.2019 року кримінальне провадження призначено до підготовчого судового засідання.

26.01.2023 року на підставі протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями, відповідно до Розпорядження керівника апарату Франківського районного суду м. Львова №211/Р від 26.01.2023 року, та рішення зборів суддів №1 від 16.01.2023р. вказане кримінальне провадження передано судді ОСОБА_1 .

Ухвалою судді Франківського районного суду м.Львова ОСОБА_1 від 30.01.2023 року прийнято до розгляду вказане кримінальне провадження та призначено підготовче судове засідання.

В судовому засіданні прокурор заявила клопотання про звільнення обвинуваченого від кримінальної відповідальності у зв`язку з закінченням строків давності та закриття кримінального провадження.

Обвинувачений підтримав заявлене прокурором клопотання про звільнення його від кримінальної відповідальності за ч.1 ст.309 КК України та закриття кримінального провадження.

Заслухавши клопотання прокурора, думку обвинуваченого, дослідивши наявні у суду матеріали кримінального провадження та обвинувальний акт, суд приходить до наступного висновку.

Відповідно до вимог ч. 4 ст. 286 КПК України, якщо під час здійснення судового провадження щодо провадження, яке надійшло до суду з обвинувальним актом, сторона кримінального провадження звернеться до суду з клопотанням про звільнення від кримінальної відповідальності обвинуваченого, суд має невідкладно розглянути таке клопотання.

Відповідно до приписів ч. 3 ст. 288 КПК України, суд своєю ухвалою закриває кримінальне провадження та звільняє підозрюваного, обвинуваченого від кримінальної відповідальності у випадку встановлення підстав, передбачених законом України про кримінальну відповідальність.

Як вбачається з обвинувального акту, затвердженого 26.11.2018 року прокурором Львівської місцевої прокуратури №3 ОСОБА_8 , ОСОБА_4 обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.309 КК України, яке було вчинено ним 03.10.2018 року.

Згідно санкції ч.1 ст.309 КК України (в редакції на момент вчинення кримінального правопорушення 03.10.2018), незаконне виробництво, виготовлення, придбання, зберігання, перевезення чи пересилання наркотичних засобів, психотропних речовин або їх аналогів без мети збуту - караються штрафом від п`ятдесяти до ста неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або виправними роботами на строк до двох років, або арештом на строк до шести місяців, або обмеженням волі на строк до трьох років, або позбавленням волі на той самий строк.

Відповідно ч. 3 ст. 12 КК України (в редакції на момент вчинення кримінального правопорушення 03.10.2018), злочином середньої тяжкості є злочин, за який передбачене основне покарання у виді штрафу в розмірі не більше десяти тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або позбавлення волі на строк не більше п`яти років.

Згідно п. 3 ч. 1 ст. 49 КК України (в редакції на момент вчинення кримінального правопорушення 03.10.2018), особа звільняється від кримінальної відповідальності, якщо з дня вчинення злочину середньої тяжкості минуло п`ять років.

Разом з тим, Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо спрощення досудового розслідування окремих категорій кримінальних правопорушень» від 22.11.2018, внесені зміни до Кримінального кодексу України, зокрема, викладено у нових редакціях ст. 12 та частину першу ст. 49 КК України.

Відповідно до положення статті 12 КК України (в редакції ЗУ № 2617-VIII від 22.11.2018) кримінальні правопорушення поділяються на кримінальні проступки і злочини.

Згідно санкції ч.1 ст.309 КК України (в редакції на момент розгляду клопотання), незаконне виробництво, виготовлення, придбання, зберігання, перевезення чи пересилання наркотичних засобів, психотропних речовин або їх аналогів без мети збуту - караються штрафом від однієї тисячі до трьох тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або виправними роботами на строк до двох років, або арештом на строк до шести місяців, або обмеженням волі на строк до п`яти років.

Згідно ч. 2 ст.12 КК України (в редакції на момент розгляду клопотання) кримінальним проступком є передбачене цим Кодексом діяння (дія чи бездіяльність), за вчинення якого передбачене основне покарання у виді штрафу в розмірі не більше трьох тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або інше покарання, не пов`язане з позбавленням волі.

Згідно з п. 2 ч. 1 ст.49 КК України особа звільняється від кримінальної відповідальності, якщо з дня вчинення нею кримінального правопорушення і до дня набрання вироком законної сили минули такі строки: 2) три роки - у разі вчинення кримінального проступку, за який передбачено покарання у виді обмеження волі, чи у разі вчинення нетяжкого злочину, за який передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк не більше двох років.

Частиною другою частини четвертої КК України передбачено, що кримінальна протиправність і караність, а також інші кримінально-правові наслідки діяння визначаються законом про кримінальну відповідальність, що діяв на час вчинення цього діяння.

Разом з тим, відповідно до ч.1 ст. 5 КК України закон про кримінальну відповідальність, що скасовує кримінальну протиправність діяння, пом`якшує кримінальну відповідальність або іншим чином поліпшує становище особи, має зворотну дію у часі, тобто поширюється на осіб, які вчинили відповідні діяння до набрання таким законом чинності, у тому числі на осіб, які відбувають покарання або відбули покарання, але мають судимість.

За таких обставин, враховуючи положення ст. 5 КК України, суд дійшов до переконання, що в даному випадку підлягає застосуванню закон про кримінальну відповідальність, який діє на час розгляду клопотання, оскільки такі норми поліпшують становище обвинувачени, зокрема санкція ч. 1 ст. 309 КК України, яка діє на даний час вже не передбачає такого покарання, як позбавлення волі, яке передбачала дана санкція в редакції, яка діяла на час вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.309 КК України обвинуваченим ОСОБА_4 .

Положеннями ч. 1 ст.44 КК України передбачено, що особа, яка вчинила кримінальне правопорушення, звільняється від кримінальної відповідальності у випадках, передбачених цим Кодексом.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст.49 КК України особа звільняється від кримінальної відповідальності, якщо з дня вчинення нею кримінального правопорушення і до дня набрання вироком законної сили минуло три роки - у разі вчинення кримінального проступку, за який передбачено покарання у виді обмеження волі, чи у разі вчинення нетяжкого злочину, за який передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк не більше двох років.

Таким чином, згідно приписів вказаної статті особа звільняється від кримінальної відповідальності, якщо з дня вчинення нею кримінального правопорушення і до дня набрання чинності вироком суду законної сили минули встановлені законом строки, обчислення яких зупиняється в разі ухилення особи, яка вчинила кримінальне правопорушення від слідства та суду, та переривається у випадку скоєння зазначеною особою нового кримінального правопорушення.

Матеріально-правовими підставами звільнення від кримінальної відповідальності у зв`язку із закінченням строків давності є закінчення встановлених ч. 1 ст. 49 КК України строків і відсутність обставин, що порушують їх перебіг (ч.ч. 2-4 ст. 49 КК України).

З матеріалів кримінального провадження вбачається, що кримінальне правопорушення в якому обвинувачується ОСОБА_4 вчинене 03.10.2018 року та з моменту вчинення кримінального проступку минуло понад 3 роки.

Згідно з ч. 2 ст. 49 КК України перебіг давності зупиняється, якщо особа, що вчинила кримінальне правопорушення, ухилилася від досудового розслідування або суду. У цих випадках перебіг давності відновлюється з дня з`явлення особи із зізнанням або її затримання, а з часу вчинення кримінального проступку - п`ять років. У цьому разі особа звільняється від кримінальної відповідальності, якщо з часу вчинення кримінального правопорушення минуло п`ятнадцять років.

Відповідно до ч. 3 ст.49 КК України перебіг давності переривається, якщо до закінчення зазначених у частинах першій та другій цієї статті строків особа вчинила новий злочин, за винятком нетяжкого злочину, за який передбачено покарання у вигляді позбавлення волі на строк не більше двох років.

Судом встановлено, що до закінчення зазначеного у ч.1 ст. 49 КК України строку ОСОБА_4 вчинив 21.04.2019 року вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч.2 ст.309 КК України.

Відтак, за встановлених обставин перебіг давності перервався, і строк давності закінчився 21.04.2022 року. Отже, на час розгляду справи строк, передбачений ч.1 ст. 49 КК України, сплинув.

Встановивши наявність усіх передбачених законом обставин, суд зобов`язаний звільнити особу від кримінальної відповідальності за цією підставою, незалежно від того, на якій стадії перебуває кримінальне провадження.

В судовому засіданні встановлено, що ОСОБА_4 суть пред`явленого обвинувачення зрозумів, він розуміє свої права, визначені ч.ч. 2-3 ст.285 КПК України та підставу звільнення від кримінальної відповідальності. Судом роз`яснено обвинуваченому ОСОБА_4 , що звільнення від кримінальної відповідальності у зв`язку з закінченням строків давності за статтею 49 КК України є нереабілітуючою підставою.

Судом також встановлено, що обвинувачений ОСОБА_4 розуміє наслідки закриття кримінального провадження з цієї підстави та бажає бути звільненим від кримінальної відповідальності на підставі ст. 49 КК України.

Враховуючи те, що з моменту вчинення кримінального правопорушення минуло понад 3 роки, суд приходить до висновку, що кримінальне провадження підлягає закриттю в зв`язку із закінченням строку давності, встановленого ст. 49 КК України.

Згідно п. 1 ч. 2 ст.284 КПК України кримінальне провадження закривається судом у зв`язку зі звільненням особи від кримінальної відповідальності.

З огляду на викладене, суд приходить до висновку про необхідність звільнення обвинуваченого від кримінальної відповідальності та закриття кримінального провадження відносно ОСОБА_4 на підставі ст.49 КК України у зв`язку з закінченням строків давності.

Щодо стягнення з обвинуваченого на користь держави процесуальних витрат на проведення судових експертиз, суд приходить до наступного висновку.

Відповідно до ч.2 ст.124 КПК України у разі ухвалення обвинувального вироку суд стягує з обвинуваченого на користь держави документально підтверджені витрати на залучення експерта.

Разом з тим, відповідно до висновку Об`єднаної Палати Верховного Суду, викладеного у постанові від 12 вересня 2022 року у справі № 203/241/17, якщо особа звільняється від кримінальної відповідальності на підставі ст. 49 КК у зв`язку із закінченням строків давності, процесуальні витрати, понесені органом досудового розслідування та пов`язані зі здійсненням кримінального провадження, в тому числі й витрати на проведення експертизи, не стягуються з особи, кримінальне провадження щодо якої закрито на цій підставі, а відносяться на рахунок держави, окрім витрат, пов`язаних, зокрема, із залученням експерта стороною захисту.

З огляду на викладене, суд вважає, що оскільки ОСОБА_4 звільнено від кримінальної відповідальності за ч. 1 ст. 286 КК на підставі ст. 49 КК у зв`язку із закінченням строків давності, кримінальне провадження щодо нього закрито, тому процесуальні витрати не підлягають стягненню з ОСОБА_4 .

Питання речових доказів слід вирішити відповідно до ст. 100 КПК України.

Керуючись ст.ст. 100, 284, 370-372, 395 КПК України, ст.ст. 12, 49, 309 КК України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Звільнити ОСОБА_4 від кримінальної відповідальності за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.309 КК України, в зв`язку із закінченням строків давності на підставі п.2 ч.1 ст.49 КК України.

На підставі п. 1 ч. 2 ст. 284 КПК України кримінальне провадження про обвинувачення ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.309 КК України, відомості про який внесено в Єдиний реєстр досудових розслідувань за №0002952 від 03.10.2018 року - закрити.

Речові докази - 18 таблеток, фрагмент речовини білого кольору, шприци, які поміщені в спец.пакет №3785105 - знищити.

Копію ухвали вручити обвинуваченому та прокурору негайно після її проголошення.

Ухвала може бути оскаржена до Львівського апеляційного суду через Франківський районний суд м. Львова протягом 7 днів з дня її оголошення.

Суддя ОСОБА_1