Справа № 342/1322/22
Провадження № 1-кп/342/55/2023
В И Р О К

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 лютого 2023 року м. Городенка

Городенківський районний суд Івано-Франківської області в складі:

головуючого судді ОСОБА_1

секретаря судового засідання ОСОБА_2

за участю:

прокурора ОСОБА_3

обвинуваченого ОСОБА_4

захисника ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Городенка кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань №0000112 від 19.10.2022 про обвинувачення

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Олієво-Королівка Городенківського району Івано-Франківської області, зареєстрованого та проживаючого за адресою АДРЕСА_1 , громадянина України, українця, з професійно-технічною освітою, одруженого, не працюючого, який на утриманні має двох неповнолітніх дітей, депутатом не обирався, раніше не судимого,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.286-1 КК України,-

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_4 порушив правила безпеки дорожнього руху, як особа, яка керує транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння, що спричинило потерпілій середньої тяжкості тілесне ушкодження.

Кримінальне правопорушення вчинено за наступних обставин:

18.10.2022 приблизно о 16.25 год., у світлу пору доби, водій ОСОБА_4 , перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння, що значно знижує реакцію і унеможливлює здатність належним чином реагувати на зміну дорожньої обстановки, на автомобілі марки ЗАЗ-11021, реєстраційний номер НОМЕР_1 , в якому знаходились пасажирка ОСОБА_6 , яка знаходилась позаду водія на задньому сидінні та пасажир ОСОБА_7 , який знаходився на передньому пасажирському сидінні, рухався ділянкою автодороги Р20 «Снятин-Тязів» в напрямку з с. Олієво-Королівка до м. Городенка Івано-Франківської області. Рухаючись по вищевказаній ділянці дороги, водій автомобіля марки ЗАЗ-11021 ОСОБА_4, проявив неуважність, не передбачаючи при цьому можливості настання суспільно-небезпечних наслідків своїх дій, хоча повинен був і міг їх передбачати, під час вибору в установлених межах безпечної швидкості руху не врахував дорожню обстановку та стан транспортного засобу, щоб мати змогу постійно контролювати його рух та безпечно керувати ним, не справився з керуванням, перед зміною напрямку руху не переконався, що це буде безпечним і не створить перешкод або небезпеки іншим учасникам руху, виїхав на смугу зустрічного руху, де допустив зіткнення із автомобілем марки Volkswagen LT 35, реєстраційний номер НОМЕР_2 під керуванням водія ОСОБА_8 , який рухався по своїй смузі руху у зустрічному напрямку. Унаслідок зіткнення автомобіль марки ЗАЗ-11021 виїхав за межі проїзної частини дороги праворуч та перекинувся. При цьому водій ОСОБА_4 порушив вимоги Правил дорожнього руху України, а саме: п.1.2., згідно якого якого в Україні установлено правосторонній рух транспортних засобів; підпункт «б» п. 2.3, який вказує, що для забезпечення безпеки дорожнього руху водій зобов`язаний бути уважним, стежити за дорожньою обстановкою, відповідно реагувати на її зміну, не відволікатися від керування транспортним засобом у дорозі; та підпункт «д» не створювати своїми діями загрози безпеці дорожнього руху; підпункт «а» п.2.9, який вказує, що водію забороняється керувати траспорним засобом у стані алкогольного сп`яніння або перебуваючи під впливом наркотичних речовин; п. 10.1 перед початком руху, перестроюванням та будь-якою зміною напрямку руху водій повинен переконатися, що це буде безпечним і не створить перешкод або небезпеки іншим учасникам руху; п.12.1, у якому вказано, що під час вибору в установлених межах безпечної швидкості руху водій повинен урахувати дорожню обстановку, стан транспортного засобу, щоб мати змогу постійно контролювати його рух та безпечно керувати ним. У результаті порушення ОСОБА_4 Правил дорожнього руху України відбулась дорожньо-транспортна пригода, унаслідок якої пасажирка автомобіля марки ЗАЗ-11021 ОСОБА_6 отримала тілесні ушкодження у вигляді закритої тупої травми грудної клітки, подвійних переломів 4-6 ребер зліва, лівобічного гемопневматораксу, які згідно висновку експерта від 07.11.2022 відносяться до середньої тяжкості тілесних ушкоджень.

У судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 , у присутності свого захисника, свою вину у вчиненому визнав повністю, вказавши, що погоджується зі всіма обставинами кримінального правопорушення, які зазначені в обвинувальному акті, щиро розкаявся.

Потерпіла ОСОБА_6 в судове засідання не з`явилася. Подала заяву, в якій просила розгляд кримінального провадження проводити без її участі. Зазначила, що жодних претензій до обвинуваченого ОСОБА_4 не має, збитки їй відшкодовано повністю. Також просила ОСОБА_4 суворо не карати.

Заслухавши думку сторін кримінального провадження, керуючись положеннями ст. 325 КПК України, враховуючи, що обвинуваченим не оспорюються фактичні обставини справи, викладені в обвинувальному акті, суд прийшов до висновку про можливість з`ясувати всі обставини справи за відсутності потерпілої і відповідно ухвалено рішення про проведення судового розгляду без участі потерпілої.

Суд, за пропозицією прокурора, який зважаючи на визнання вини обвинуваченим та не оспорювання ним фактичних обставин справи, просив провести скорочене судове слідство, враховуючи те, що судом встановлено, що всі учасники правильно розуміють зміст цих обставин, відсутні будь-які сумніви у добровільності та істинності їх позиції, заслухавши думку учасників судового розгляду, які не заперечували проти розгляду кримінального провадження в порядку, передбаченому ч. 3 ст. 349 КПК України, та роз`яснивши їм положення ч. 3 ст.349 КПК України про наслідки застосування обмеженого дослідження доказів, а саме про позбавлення їх у такому випадку права подальшого оспорювання цих обставин провадження в апеляційному порядку, суд визнає недоцільним дослідження інших доказів відносно тих обставин провадження, які ніким не оспорюються.

Суд, визначивши обсяг доказів, які будуть досліджуватись, здійснив допит обвинуваченого та дослідив дані, які характеризують його особу і інші матеріали справи.

В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 ствердив, що вину визнає повністю, щиро розкаюється, запевнив, що більше такого не повториться. Ствердив, що 18.10.2022 різав у ОСОБА_9 дрова. Під час обіду випив трохи горілки. Пообідавши, продовжували різати дрова, але так як затупився ланцюк, ОСОБА_10 запропонував поїхати в м.Городенка і купити новий ланцюг на що він погодився. Знаючи, що вживав алкоголь сів за кермо автомобіля марки ЗАЗ-11021, реєстраційний номер НОМЕР_1 . Разом з ним сіли у автомобіль пасажири ОСОБА_11 і ОСОБА_12 . ОСОБА_11 сіла на заднє сидіння автомобіля позаду нього, а ОСОБА_12 сів на переднє пасажирське сидіння. Рухаючись по дорозі «Снятин-Тязів» в напрямку з с. Олієво-Королівка до м. Городенка Івано-Франківської області проявив неуважність, не справився з керуванням, перед зміною напрямку руху, виїхав на смугу зустрічного руху, де допустив зіткнення із автомобілем марки Volkswagen LT 35, який рухався по своїй смузі руху у зустрічному напрямку. Унаслідок зіткнення автомобіль, в якому вони їхали, виїхав за межі проїзної частини дороги праворуч та перекинувся. У результаті порушення ним Правил дорожнього руху України відбулась дорожньо-транспортна пригода, внаслідок якої ОСОБА_6 отримала тілесні ушкодження. Ствердив, що засуджує свій вчинок, зрозумів, що вчинив неправильно, коли сідав за кермо автомобіля, будучи випившим. Обіцяв, що в подальшому такого не повториться. Просив його суворо не карати. Зазначив, що на даний час, хоч офіційно не працює, однак працює по найму, має на утриманні двох неповнолітніх дітей, а саме одну дитину дружини від першого шлюбу ОСОБА_13 , ІНФОРМАЦІЯ_2 та спільну дитину ОСОБА_14 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , збитки потерпілій відшкодував повністю, у зв`язку з чим вона претензій не має.

Показання обвинуваченого є послідовними, логічними, відповідають фактичним обставинам справи, а тому не викликають у суду сумнівів щодо правильності розуміння ним обставин вчиненого, добровільності та істинності його позиції.

Таким чином, суд встановив, що вина ОСОБА_4 у порушенні правил безпеки дорожнього руху, ним як особою, яка керує транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння, що спричинило потерпілій середньої тяжкості тілесне ушкодження, доведена повністю.

Його дії за ч.1 ст. 286-1 Кримінального кодексу України кваліфіковані правильно.

За вчинення злочину, передбаченого санкцією ч.1 ст. 286-1 КК України, передбачено покарання у виді позбавленням волі на строк до трьох років з позбавленням права керувати транспортними засобами на строк від трьох до п`яти років.

Визначені у ст. 65 КК України загальні засади призначення покарання наділяють суд правом вибору однієї із форм реалізації кримінальної відповідальності призначити покарання або звільнити від покарання чи від його відбування, а також призначення покарання нижчого, ніж передбачене санкцією статті (частини статті), завданням якої є виправлення та попередження нових злочинів. Ця функція за своєю правовою природою є дискреційною, оскільки потребує врахування та оцінки конкретних обставин справи, ступеня тяжкості вчиненого злочину, особи винного, обставин, що впливають на покарання. При цьому повноваження суду (його права та обов`язки), надані державою, щодо обрання між альтернативними видами покарань у встановлених законом випадках та інтелектуально-вольова владна діяльність суду з вирішення спірних правових питань, враховуючи цілі та принципи права, загальні засади судочинства, конкретні обставини справи, дані про особу винного, справедливість обраного покарання тощо, визначають поняття «судова дискреція» (судовий розсуд) у кримінальному судочинстві.

Дискреційні повноваження суду повинні відповідати принципу верховенства права з обов`язковим обґрунтуванням обраного рішення у процесуальному документі суду, про що зазначив Верховний Суду у постанові від 13.08.2020 року у справі № 716/1224/19.

При призначенні покарання суд, відповідно до вимог ст. 65 КК України, враховує тяжкість вчиненого кримінального правопорушення, його суспільну небезпеку, обставини вчинення, дані про особу обвинуваченого, обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

Вчинене кримінальне правопорушення відповідно до ст. 12 Кримінального кодексу України відноситься до нетяжких злочинів.

Щодо даних про особу обвинуваченого, то за місцем проживання органом місцевого самоврядування ОСОБА_4 характеризується позитивно, не знаходиться на диспансерному обліку в наркологічному чи психіатричному кабінетах КНП «Городенківська БЛІЛ» Городенківської міської ради, раніше не судимий, на даний час офіційно не працевлаштований, однак працює по найму, одружений, має на утриманні одну неповнолітню дитину, також виховує дочку дружини від першого шлюбу.

До обставин, які пом`якшують покарання обвинуваченому, суд відносить щире каяття обвинуваченого, повне визнання ним вини, активне сприяння розкриттю злочину, повне відшкодування збитків потерпілій.

Обставин, що обтяжують покарання обвинуваченому, судом не встановлено.

За приписами ст. 8 КПК України кримінальне провадження здійснюється з дотриманням принципу верховенства права, відповідно до якого людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави.

Згідно з ч. 2 ст. 50 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених. Особі, яка вчинила кримінальне правопорушення, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових кримінальних правопорушень, визначає ч. 2 ст. 65 Кримінального кодексу України.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 368 КПК України, ухвалюючи вирок суд приймає до відома досудову доповідь з інформацією про соціально-психологічну характеристику обвинуваченого.

В досудовій доповіді органу пробації зазначено, що беручи до уваги інформацію, що характеризує особу обвинуваченого, його спосіб життя, історію правопорушення, а також середню ймовірність вчинення повторного правопорушення, орган пробації вважає, що виправлення ОСОБА_4 без ізоляції від суспільства можливе та не становить високої небезпеки для суспільства чи окремих осіб.

Статтею 69 КК України передбачено, що за наявності кількох обставин, які пом`якшують покарання та істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого злочину, з урахуванням особи винного суд, умотивувавши своє рішення, може, крім випадків засудження за корупційний злочин, призначити основне покарання, нижче від найнижчої межі, встановленої в санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини цього Кодексу, або перейти до іншого, більш м`якого виду основного покарання, не зазначеного в санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини цього Кодексу за цей злочин.

Застосовуючи положення ст. 69 КК України суд враховує правову позицію Верховного Суду, викладену у постанові від 03.02.2021 у справі № 629/2739/18, відповідно до якої частина 1 статті 69 КК України надає повноваження суду у виключних випадках призначити більш м`яке покарання, ніж мінімальне покарання, передбачене законом за відповідний злочин або перейти до більш м`якого виду основного покарання, лише «за наявності кількох обставин, що пом`якшують покарання та істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого злочину», тобто якщо певні обставини або сукупність обставин одночасно відповідають двом умовам, визначеним в законі: вони можуть бути визнані такими, що пом`якшують покарання відповідно до частин 1 та/або 2 статті 66 КК; істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого злочину. Крім того, ці обставини чи сукупність обставин мають знаходитися в причинному зв`язку з цілями та/або мотивами злочину, поведінкою особи під час вчинення злочину та іншими факторами, які безпосередньо впливають на суспільну небезпеку злочину та/або небезпечність винуватої особи.

При визначенні поняття та змісту обставин, що істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого злочину, суд має виходити з системного тлумачення статей 66 та 69 КК України та тих статей Особливої частини Кодексу, що визначають певні обставини, як ознаки привілейованих складів злочину, що істотно зменшують їх суспільну небезпечність, наслідком чого є зниження ступеню тяжкості вчиненого злочину. Ці обставини в своїй сукупності повинні настільки істотно знижувати ступінь суспільної небезпечності вчиненого злочину, що призначення винному навіть мінімального покарання в межах санкції було би явно несправедливим.

Отже, з урахуванням наведених висновків щодо порядку призначення покарання, викладених обставин по справі, призначаючи покарання, суд враховує характер та ступінь суспільної небезпеки вчиненого обвинуваченим кримінального правопорушення, а саме те, що кримінальне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 286-1 КК України є необережним нетяжким злочином, тобто обвинувачений не мав конкретних мотивів чи умислу на вчинення інкримінованого йому злочину, наявність кількох обставин, що пом`якшують покарання обвинуваченого, відсутність обставин, які обтяжують його покарання, особу обвинуваченого, який раніше до кримінальної відповідальності не притягувався, не притягувався до адміністративної відповідальності за порушення Правил дорожнього руху, оскільки матеріали справи не містять відповідних доказів щодо такого притягнення, позитивно характеризується за місцем проживання, є особою молодого віку, одружений, має на утриманні одну неповнолітню дитину, також виховує дочку дружини від першого шлюбу.

Також суд бере до уваги, що згідно з заявою потерпілої ОСОБА_6 обвинувачений відшкодував їй завдані збитки у повному обсязі, претензій матеріального та морального характеру до нього вона не має, та просить обвинуваченого суворо не карати.

Крім того, суд приймає до уваги і досудову доповідь органу пробації, в якій зазначено, що виправлення ОСОБА_4 без ізоляції від суспільства можливе та не становить високої небезпеки для суспільства чи окремих осіб.

Згідно п.20 постанови Пленуму Верховного Суду України "Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті" від 23.12.2005 року № 14 при призначенні покарання за ст. 286 КК суди мають враховувати не тільки наслідки, що настали, а й характер та мотиви допущених особою порушень правил безпеки дорожнього руху, її ставлення до цих порушень та поведінку після вчинення злочину.

Також, суд враховує поведінку обвинуваченого під час вчинення злочину та після його вчинення, а саме те, що останній не мав намір ухилятися від відповідальності, відшкодував завдану його діями шкоду, щиро розкаявся у вчиненому, активно сприяв розкриттю злочину, засуджує свій вчинок, запевнив суд, що більше таке не поториться.

За таких обставин, суд прийшов до висновку, що призначення обвинуваченому покарання у виді позбавлення волі явно не буде відповідати вимогам справедливості та меті покарання.

Отже, враховуючи вищенаведене, суд дійшов до висновку, що виправлення та перевиховання обвинуваченого можливе без ізоляції від суспільства та дає підстави, при призначенні покарання обвинуваченому, застосувати ст. 69 КК України, а саме перейти до іншого, більш м`якого виду основного покарання, не зазначеного в санкції ч. 1 ст. 286-1 КК України за цей злочин, а саме штрафу.

Відповідно до ч.1 ст.53 КК України штраф це грошове стягнення, що накладається судом у випадках і розмірі, встановлених в Особливій частині цього Кодексу, з урахуванням положень частини другої цієї статті.

Згідно з ч. 2 ст. 53 КК України розмір штрафу визначається судом залежно від тяжкості вчиненого кримінального правопорушення та з урахуванням майнового стану винного в межах від тридцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Таке покарання, на переконання суду, відповідає положенням ст. 65-68 КК України та буде необхідним та достатнім для виправлення обвинуваченого, попередження вчинення ним нових кримінальних правопорушень, відповідатиме особистості обвинуваченого та є достатнім для досягнення мети покарання відповідно до ст. 50 КК України.

Враховуючи, що злочин вчинений обвинуваченим у стані алкогольного сп`яніння, до обвинуваченого слід застосувати додаткове покарання у виді позбавлення права керувати транспортними засобами на строк три роки.

Підстави для звільнення ОСОБА_4 від відбування покарання з випробуванням, про які просили учасники судового процесу, відсутні, оскільки ч. 1 ст.75 КК України визначено неможливість прийняття рішення про звільнення від відбування покарання з випробуванням у випадку засудження за порушення правил безпеки дорожнього руху або експлуатації транспорту особами, які керували транспортними засобами у стані алкогольного сп`яніння.

Цивільний позов не заявлявся.

Запобіжний захід не обирався.

Процесуальні витрати вирішити відповідно до ст.124 КПК України.

Стягнути з ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 на користь держави 1321 грн. 46 коп. за проведення Івано-Франківським НДЕКЦ МВС України експертизи №СЕ-19/109-22/11261-ІТ від 23.11.2022року.

Стягнути з ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 на користь держави 1321 грн. 46 коп. за проведення Івано-Франківським НДЕКЦ МВС України експертизи №СЕ-19/109-22/11270-ІТ від 22.11.2022року.

Стягнути з ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 на користь держави 1887 грн. 80 коп. за проведення Івано-Франківським НДЕКЦ МВС України експертизи №СЕ-19/109-22/11259-ІТ від 02.12.2022року.

Суд у порядку ч.4 ст.174 КПК України скасовує арешт, накладений на транспортні засоби.

Долю речових доказів суд вирішує згідно з ст. 100 КПК України.

Відповідно до Закону України «Про затвердження Указу Президента України «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні» від 15.08.2022 № 2500-ІХ та положень ч.15 ст. 615 КПК України, в умовах дії воєнного стану після складання та підписання повного тексту вироку суд має право обмежитися проголошенням його резолютивної частини з обов`язковим врученням учасникам судового провадження повного тексту вироку в день його проголошення.

На підставі наведеного, керуючись ст.ст. 349,368-371, 373-374, 394-395, ч.15 ст. 615 КПК України, суд -

У Х В А Л И В :

ОСОБА_4 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286-1 КК України та призначити покарання, із застосуванням частини 1 ст. 69 КК України, у виді штрафу в розмірі 2000 (дві тисячі) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 34000 (тридцять чотири тисячі) гривень 00 копійок з позбавленням права керувати транспортними засобами на строк 3 (три) роки.

Стягнути з ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 на користь держави 1321 грн. 46 коп. за проведення Івано-Франківським НДЕКЦ МВС України експертизи №СЕ-19/109-22/11261-ІТ від 23.11.2022року.

Стягнути з ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 на користь держави 1321 грн. 46 коп. за проведення Івано-Франківським НДЕКЦ МВС України експертизи №СЕ-19/109-22/11270-ІТ від 22.11.2022року.

Стягнути з ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 на користь держави 1887 грн. 80 коп. за проведення Івано-Франківським НДЕКЦ МВС України експертизи №СЕ-19/109-22/11259-ІТ від 02.12.2022року.

Скасувати арешт, накладений ухвалою слідчого судді Городенківського районного суду Івано-Франківської області від 20 жовтня 2022 року на:

- автомобіль марки «ЗАЗ 11021» колір сині, реєстраційний номер НОМЕР_1 та ключ від нього, який належить на праві власності ОСОБА_15 , яким 18.10.2022 керував ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , житель АДРЕСА_1 ;

- автомобіль марки «Volkswagen LT 35», колір білий, реєстраційний номер НОМЕР_2 , який належить на праві власності ОСОБА_16 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , яким 18.10.2022 керував ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , житель АДРЕСА_2 .

Речові докази:

-автомобіль марки «Volkswagen LT 35, колір білий, реєстраційний номер НОМЕР_2 »; свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_3 на автомобіль марки «Volkswagen LT 35, що передані на відповідальне зберігання законному володільцю ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , що проживає по АДРЕСА_2 - залишити ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_5 як належному володільцю;

-автомобіль марки «ЗАЗ 11021», колір синій, номерний знак НОМЕР_1 ; свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_4 на автомобіль ЗАЗ 11021; ключі від автомобіля марки «ЗАЗ 11021», колір синій, номерний знак НОМЕР_1 ; довіреність від 07.12.2020 року НМК 886146 від ОСОБА_17 на ОСОБА_4 з правом користування та розпорядження авто ЗАЗ 11021; поліс №АР/6449705 обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів; посвідчення водія НОМЕР_5 на ім`я ОСОБА_4 ; довіреність від 14.08.2020 року НОР 336009 від ОСОБА_15 на ОСОБА_17 з правом користування та розпорядження авто ЗАЗ 11021, що передані на відповідальне зберігання ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживаючому за адресою АДРЕСА_1 - залишити ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 як належному володільцю;

-картку стаціонарного хворого КНП «Городенківська БЛІЛ» №5270 та рентгенограми №№12883, 12997 на ім`я ОСОБА_6 , що зберігаються при матеріалах вказаного кримінального провадження - повернути на зберігання КНП «Городенківська БЛІЛ»;

-два аркуші паперу - тестування на алкоголь водіїв ОСОБА_4 та ОСОБА_8 ; результат токсикологічного дослідження №2162 від 28.10.2022 ОСОБА_4 ; DVD-R диск із відео фіксацією із портативних відео реєстраторів ( нагрудних бодікамер) за 18.10.2022, що зберігаються при матеріалах вказаного кримінального провадження - залишити при матеріалах кримінального провадження №0000112від 19.10.2022;

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Вирок може бути оскаржений до Івано-Франківського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Вирок суду першої інстанції не може бути оскаржений в апеляційному порядку з підстав заперечення обставин, які ніким не оспорювалися під час судового розгляду і дослідження яких було визнано судом недоцільним відповідно до положень частини третьої статті 349 КПК України.

Копія повного тексту вироку, вручається обвинуваченому та прокурору, негайно після проголошення його резолютивної частини, відповідно до положень ч.15 ст. 615 КПК України (зі змінами, внесеними згідно з Законом № 2462-ІХ від 27.07.2022).

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку суду.

Учасникам судового провадження, які не були присутні в судовому засіданні, надіслати копію даного вироку суду не пізніше наступного дня після його ухвалення.

Суддя: ОСОБА_1