ЗАПОРІЗЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Єдиний унікальний № 331/239/23 Головуючий в 1 інст. ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/807/639/23 Доповідач в 2 інст. ОСОБА_2
Категорія ст. 199 КПК України
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

8 лютого 2023 року м. Запоріжжя

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Запорізького апеляційного суду в складі:

головуючого ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

при секретарі ОСОБА_5 ,

за участю прокурора ОСОБА_6 ,

обвинуваченого ОСОБА_7 (в режимі відеоконференції),

захисника обвинуваченого - адвоката ОСОБА_8 ,

розглянувши в апеляційному порядку у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань Запорізького апеляційного суду провадження за апеляційною скаргою захисника обвинуваченого ОСОБА_7 - адвоката ОСОБА_8 на ухвалу Жовтневого районного суду м. Запоріжжя від 19 січня 2023 року, якою у відношенні

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця села Анатоліївка Рильського району Курської області російської федерації, громадянина України, маючого вищу освіту, пенсіонера, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

обвинуваченого у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 263, ч. 4 ст. 187, п. 6 ч. 2 ст. 115, ч. 3 ст. 289 КК України,

продовжено строк дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою до 18 березня 2023 року включно, -

В С Т А Н О В И Л А:

Як вбачається з матеріалів справи, до Жовтневого районного суду м. Запоріжжя звернулась прокурор Бердянської окружної прокуратури Запорізької області ОСОБА_6 з клопотанням про продовження строку запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_7 , який обвинувачується у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 263, ч. 4 ст. 187, п. 6 ч. 2 ст. 115, ч. 3 ст. 289 КК України.

В обґрунтування свого клопотання, прокурор вказала, що в провадженні Бердянського міськрайонного суду Запорізької області перебуває кримінальне провадження №0002037 від 10 вересня 2020 року за обвинуваченням ОСОБА_7 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 263, ч. 4 ст. 187, п. 6 ч. 2 ст. 115, ч. 3 ст. 289 КК України, яке на сьогодні не розглянуто. Ухвалами Бердянського міськрайонного суду Запорізької області, Томаківського районного суду Дніпропетровської області, Жовтневого районного суду м. Запоріжжя запобіжний захід у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_7 неодноразово продовжувався. Оскільки ризики, передбачені п.п. 1, 3 ч. 1 ст. 177 КПК України не зменшились, а підстави за яких було обрано запобіжний захід не змінились, прокурор просила продовжити строк тримання під вартою обвинуваченого ОСОБА_7 на 60 днів.

Ухвалою Жовтневого районного суду м. Запоріжжя від 19 січня 2023 року було задоволено клопотання прокурора та продовжено застосування у відношенні ОСОБА_7 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою до 18 березня 2023 року включно.

Своє рішення суд першої інстанції мотивував наявністю ризиків, передбачених п.п. 1, 3 ч. 1 ст. 177 КПК України, які на даний час не змінились.

В апеляційній скарзі захисник обвинуваченого - адвокат ОСОБА_8 просить скасувати ухвалу та ухвалити нову, якою застосувати відносно ОСОБА_7 більш м`який запобіжний захід у вигляді особистого зобов`язання або домашнього арешту.

В обґрунтування своєї скарги вказує, що обвинуваченому у даному кримінальному провадженні обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою 15 вересня 2020 року на 60 днів, після чого він неодноразово безпідставно продовжувався, останній раз 19 січня 2023 року, а тому ОСОБА_7 знаходиться під вартою 2 роки 5 місяців.

Зазначає, що судом не взято до уваги те, що ОСОБА_7 є пенсіонером, отримує пенсію, має незадовільний стан здоров`я - перебуває на диспансерному обліку з діагнозом ИБС стабільна стенокардія, гіпертонія ІІІ ступеня, у лютому 2022 року переніс інсульт, одружений, має стійкі соціальні зв`язки, має постійне місце проживання за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимий, на обліку у лікаря психіатра та лікаря нарколога не перебуває, характеризується виключно позитивно.

Вказує, що жодний ризик, передбачений ст. 177 КПК України прокурором не доведений, обвинуваченому не має сенсу переховуватися від органів слідства, у зв`язку із тим, що він буде з`являтися до суду з метою доведення свої невинуватості.

Крім того зазначає, що на даний час в Жовтневому районному суді м. Запоріжжя не має кримінального провадження відносно ОСОБА_7 , оскільки такі матеріали знаходяться в Бердянську, який тимчасово окупований.

Звертає увагу на те, що ОСОБА_7 на даний час не має постійного захисника, чим порушується його право на захист, оскільки йому призначають захисника на окремі процесуальні дії для продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, а весь наступний час він залишається без захисника.

У судовому засіданні апеляційного суду захисник обвинуваченого - адвокат ОСОБА_8 підтримав подану ним апеляційну скаргу та просив застосувати до ОСОБА_7 запобіжний захід у вигляді особистого зобов`язання або домашнього арешту за адресою: АДРЕСА_2 . Зазначив, що обвинувачений хворіє.

Обвинувачений ОСОБА_7 підтримав апеляційну скаргу та просив її задовольнити.

Прокурор заперечувала проти задоволення апеляційної скарги, рішення суду вважала законним та обґрунтованим, а продовження застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_7 доцільним. Вказала, що на даний час сторона обвинувачення отримала копії всіх матеріалів кримінального провадження, а це 12 томів, вони вже роздруковані та найближчим часом сторона обвинувачення буде звертатись до суду з клопотанням про відновлення матеріалів провадження.

Заслухавши доповідь судді, обвинуваченого ОСОБА_7 , його захисника, прокурора, перевіривши матеріали провадження та обговоривши доводи, наведені в апеляційній скарзі і провівши судові дебати, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає з наступних підстав.

Відповідно до ст. 404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Статтею 331 КПК України передбачено, що під час судового розгляду суд за клопотанням сторони обвинувачення або захисту має право своєю ухвалою змінити, скасувати або обрати запобіжний захід щодо обвинуваченого.

Вирішення судом питання щодо запобіжного заходу відбувається в порядку, передбаченому главою 18 КПК України.

З огляду на статті 131, 132 КПК України запобіжні заходи є заходами забезпечення кримінального провадження і застосовуються з метою досягнення дієвості цього провадження.

Відповідно до вимог ст. 177 КПК України, метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а підставою - наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, може переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; продовжити кримінальне правопорушення чи вчинити інше.

За положенням ст. 178 КПК України при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у статті 177 КПК України, слідчий суддя, суд на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини, у тому числі: вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення, тяжкість покарання, що загрожує відповідній особі у разі визнання підозрюваного, обвинуваченого винуватим у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого він підозрюється, обвинувачується, вік та стан здоров`я підозрюваного, обвинуваченого, міцність його соціальних зв`язків, наявність у нього постійного місця роботи або навчання, його репутацію, майновий стан, наявність судимостей, дотримання підозрюваним, обвинуваченим умов застосування запобіжних заходів, якщо вони застосовувались до нього раніше, наявність повідомлень особі про підозру у вчиненні іншого кримінального правопорушення тощо.

Згідно з ч. 1 ст. 183 КПК України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених частинами шостою та сьомою статті 176 цього Кодексу.

Порядок продовження строку тримання під вартою визначений ст. 199 КПК України.

Зокрема, частиною 3 статті 199 КПК України передбачено, що клопотання прокурора повинно містити виклад обставин, які свідчать про те, що заявлений ризик не зменшився або з`явилися нові ризики, які виправдовують тримання особи під вартою.

На переконання колегії суддів, в даному випадку суд першої інстанції вищевказаних вимог закону дотримався, перевірив доводи прокурора про доцільність продовження строку тримання під вартою, правильно встановив як наявність певних ризиків, так і неможливість застосування більш м`якого запобіжного заходу.

Так, враховуючи тяжкість інкримінованих обвинуваченому ОСОБА_7 кримінальних правопорушень, які відносяться до категорії тяжких та особливо тяжких злочинів, суворість можливого покарання у виді позбавлення волі на строк до 15 років або довічного позбавлення волі, що загрожує обвинуваченому в разі визнання його винним, продовжує й надалі існувати ризик переховування від суду.

При цьому, слід зазначити, що суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування, що узгоджується з практикою ЄСПЛ, зокрема у справі «Ілійков проти Болгарії».

Між іншого, ризик, передбачений п. 1 ч. 1 ст. 177 КПК України обумовлюється ще тим, що обвинувачений ОСОБА_7 має місце реєстрації та проживання на тимчасово окупованій території у м. Бердянську Запорізької області, а також згідно з клопотанням має нерухоме майно на тимчасово окупованій території Луганської області та території Автономної Республіки Крим, що може спонукати його до спроб переховуватися від суду на вказаній території.

Крім того, як випливає із клопотання прокурора, розгляд даного кримінального провадження наразі триває, свідки та потерпіла ще не допитані, у зв`язку із чим ОСОБА_7 може спробувати незаконно на них впливати, з метою зміни ними показань або відмови від їх надання для уникнення від кримінальної відповідальності.

Встановлені ризики є надзвичайно високими, що в сукупності з тяжкістю можливого покарання, яке відповідно до прецедентної практики Європейського суду з прав людини є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків, свідчать про недостатність застосування іншого запобіжного заходу, ніж тримання під вартою, адже більш м`який запобіжний захід, не здатні забезпечити виконання ОСОБА_7 процесуальних обов`язків, а також запобігти спробам переховуватись від суду та незаконно впливати на потерпілу та свідків.

Доводи апелянта з приводу того, що обвинувачений ОСОБА_7 є пенсіонером, одружений, раніш не судимий, на обліку у лікарів психіатра та нарколога не перебуває, не можливо віднести до тих стримуючих чинників, які могли у повному обсязі здатні мінімізувати ймовірність вчинення обвинуваченим дій, спрямованих на ухилення від можливого покарання, гарантували б запобігання встановленим ризикам без продовження застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою.

З приводу доводів щодо перенесеного обвинуваченим інсульту, гіпертонії, стенокардії, то слід вказати, що на даний час документів, які б унеможливлювали застосування до ОСОБА_7 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою апеляційному суду не надано.

З урахуванням викладеного, колегії суддів вважає, що рішення суду першої інстанції є законним, обґрунтованим та ухваленим на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, у зв`язку з чим, апеляційна скарга захисника підлягає залишенню без задоволення, а ухвала суду першої інстанції - залишенню без змін.

Разом з тим, колегія суддів враховує повідомлення у судовому засіданні апеляційного суду щодо поганого стану здоров`я обвинуваченого та приходить до наступного.

Відповідно до ст. 49 Конституції України, кожен має право на охорону здоров`я, медичну допомогу та медичне страхування, в тому числі і особи, які тримаються під вартою.

Охорона здоров`я забезпечується державним фінансуванням відповідних соціально-економічних, медико - санітарних і оздоровмо-профілактичних програм, в тому числі і держаних установах Міністерства юстиції, якими є слідчі ізолятори, в яких створюються умови для ефективного доступного для ув`язнених медичного обслуговування.

Як випливає із рішення ЄСПЛ у справі «Каверзін проти України» надання медичної допомоги особам у місцях тримання під вартою є обов`язком держави.

Враховуючи викладене, колегія суддів вважає за необхідне відреагувати на повідомлення щодо стану здоров`я обвинуваченого ОСОБА_7 та відповідно до п.п. 1, 2 ст. 206 КПК України доручити ДУ «Центр охорони здоров`я ДКВС України» здійснити перевірку стану здоров`я останнього, який перебуває в Державній установі «Кропивницький слідчий ізолятор», а у разі необхідності надати належне лікування.

На підставі зазначеного, керуючись ст. ст. 177, 178, 183, 199, 206, 407, 422-1 КПК України, колегія суддів Запорізького апеляційного суду, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу захисника обвинуваченого ОСОБА_7 - адвоката ОСОБА_8 залишити без задоволення.

Ухвалу Жовтневого районного суду м. Запоріжжя від 19 січня 2023 року, якою у відношенні ОСОБА_7 , обвинуваченого у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 263, ч. 4 ст. 187, п. 6 ч. 2 ст. 115, ч. 3 ст. 289 КК України, продовжено строк дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою до 18 березня 2023 року включно, залишити без змін.

Відповідно до ст. 206 КПК України доручити ДУ «Центр охорони здоров`я ДКВС України» здійснити перевірку стану здоров`я ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який перебуває в Державній установі «Кропивницький слідчий ізолятор», а у разі необхідності надати медичну допомогу в необхідному обсязі.

Ухвала набирає законної сили з моменту її оголошення, оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4

Дата документу Справа № 331/239/23