Справа №591/5539/22 Головуючий у суді у 1 інстанції - ОСОБА_1
Номер провадження 11-сс/816/67/23 Суддя-доповідач - ОСОБА_2
Категорія - арешт майна
УХВАЛА

Іменем України

10 січня 2023 року колегія суддів Сумського апеляційного суду в складі:

головуючого-судді - ОСОБА_2 ,

суддів - ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

з участю секретаря судового засідання - ОСОБА_5 ,

розглянула у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Суми кримінальне провадження № 591/5539/22 за апеляційною скаргою представника власника майна ОСОБА_6 на ухвалу слідчого судді Зарічного районного суду м. Суми від 11.11.2022 щодо накладення арешту на майно,

учасників кримінального провадження:

прокурора - ОСОБА_7 ,

представника власника майна - адвоката ОСОБА_8 ,

установила:

В поданій апеляційній скарзі представник власника майна ОСОБА_9 - адвокат ОСОБА_10 просить скасувати ухвалу слідчого судді та постановити нову ухвалу, якою клопотання слідчого про арешт майна залишити без задоволення, оскільки у клопотанні слідчого немає даних, про які саме відомості йде мова, що можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження. Їй не було надано можливості ознайомитися та не повідомлено про клопотання слідчого, документи, на підставі яких прийняте процесуальне рішення не містять жодного доказу та інформації, які б свідчили про вчинення ОСОБА_9 інкримінованих їй правопорушень. Остання займається незалежною професійною діяльністю, яка полягає у наданні бухгалтерських послуг суб`єктам господарювання, вона не є найманою особою, а після вилучення майна не має можливості надавати послуги та виконувати взяті на себе зобов`язання, що призведе до негативних наслідків третіх осіб, застосування штрафних санкцій та додаткових фінансових витрат, відсутність арештованого майна залишає дану особу без роботи, заробітку на існування, придбання речей першої необхідності, зв`язку з рідними.

10.11.2022 до Зарічного районного суду м. Суми з клопотанням про накладення арешту на майно, погодженим із прокурором відділу Сумської обласної прокуратури, звернувся ст. слідчий СУ ГУНП в Сумській області, яке обґрунтував тим, що у кримінальному провадженні № 0000086 від 09.06.2022 здійснюється досудове розслідування за ч. 6 ст. 111-1, ч. 3 ст. 190 КК за фактом того, що група осіб в березні 2022 року на території м. Суми організовували та проводили заходи політичного характеру, здійснювали інформаційну діяльність у співпраці з державою-агресором (РФ) спрямовану на підтримку держави-агресора та на уникнення нею відповідальності за збройну агресію проти України, а також приймали активну участь у таких заходах. Також влітку-восени 2022 року ОСОБА_11 за попередньою змовою з ОСОБА_12 , ОСОБА_13 та ОСОБА_9 на території Сумської області, з метою особистого збагачення, зловживаючи довірою невстановлених осіб здійснюють продаж товарно-матеріальних цінностей невідповідної якості, а саме палива, яке виготовляється вказаними особами власноруч із гумотехнічних виробів і позиціонується як товар належної якості. Було продано 100000 л, чим потерпілим, повне коло яких не встановлено, спричинено матеріальних збитків у великих розмірах на загальну суму 2000000 грн. При цьому ОСОБА_9 оформлює документацію, необхідну для купівлі гумотехнічних виробів, продажу виготовленого палива, а також веде підрахунки отриманої неправомірної вигоди, яка після її отримання розподіляється між усіма учасниками групи.

09.06.2022 до ЄРДР за № 0000086 внесені відомості про злочин, передбачений ч. 6 ст. 111-1 КК, а 08.09.2022 внесені відомості про злочин, передбачений ч. 3 ст. 190 КК.

09.11.2022 проведений обшук за місцем мешкання ОСОБА_9 по АДРЕСА_1 на підставі ухвали слідчого судді Зарічного районного суду м. Суми від 08.11.2022 з метою виявлення та вилучення: чорнових записів, паперових документів, які підтверджують придбання гумотехнічної сировини для подальшого виготовлення продукції - палива та безпосередньо її виготовлення, продажу; засобів зв`язку, флеш-накопичувачів, комп`ютерної техніки (мобільних телефонів, комп`ютерів, ноутбуків, планшетів) з доступом до мережі інтернет та іншого мережевого обладнання (роутерів, тощо) та сім-карток мобільних операторів, де може зберігатися вищезазначена документація в електронному вигляді, банківських карток, які могли використовуватися для скоєння кримінального правопорушення. У ході обшуку вилучено: ноутбук фірми «ACER», Model No: ZRІ, V5-552G-85556 G1 Takk, S/N: NXMCUEUC7600 із зарядним пристроєм; флеш накопичувач фірми «ADATA» HD 330-1Т, S/N: 82 з дротом; мобільний телефон «Redmi Note 8 Pro», ІМЕІ: НОМЕР_1 з сім-картами операторів мобільного зв`язку з номерами: НОМЕР_2 та НОМЕР_3 та чохлом; зошит з чорновими записами на 96 арк; документи щодо постачання ФОП ОСОБА_11 палива ФОП ОСОБА_14 , а саме: видаткові накладні: № ВН-000023/08 від 23.08.2022 на 1 арк. у 2 екземплярах; № ВН-000031/08 від 31.08.2022 на 1 арк. у 2 екземплярах; № ВН-000123/08 від 23.08.2022 на 1 арк. у 2 екземплярах; № ВН-000012/09 від 12.09.2022 на 1 арк. у 2 екземплярах; № ВН-000027/09 від 27.09.2022 на 1 арк. у 2 екземплярах; № ВН-000006/10 від 06.10.2022 на 1 арк. у 2 екземплярах; квитанції до прибуткового касового ордеру: № ЯОВ-98 від 18.08.202 на арк.; № ЯОВ-99 від 19.08.202 на арк.; № ЯОВ-100 від 22.08.202 на арк.; рахунки на оплату: № СФ-000019/09 від 19.09.2022 на 1 арк; № СФ-000023/08 від 23.08.2022 на 1 арк; прибуткові касові ордери разом з квитанцією до прибуткового касового ордеру: № ЯОВ-101 від 23.08.2022 і № ЯОВ-102 від 25.08.2022 на 1 арк.; № ЯОВ-103 від 29.08.2022 та № ЯОВ-104 від 30.08.2022 на 1 арк.; № ЯОВ-105 від 31.08.2022 та № ЯОВ-106 від 01.09.2022 на 1 арк.; № ЯОВ-107 та № ЯОВ-108 на 1 арк.; № ЯОВ-109 та № ЯОВ-110 на 1 арк.; № ЯОВ-111 та № ЯОВ-112 на 1 арк.; № ЯОВ-113 та № ЯОВ-114 на 1 арк.; № ЯОВ-115 та № ЯОВ-116 на 1 арк.; № ЯОВ б/н на 1 арк.; № ЯОВ б/н від 19.09.2022 на 1 арк.; № ЯОВ б/н на 1 арк.; № ЯОВ б/н від 22.09.2022 на 1 арк.; № ЯОВ б/н на 13 арк.

09.11.2022 вилучене майно визнано речовими доказами у кримінальному провадженні № 0000086 від 09.06.2022 за ч. 6 ст. 111-1, ч. 3 ст. 190 КК.

Зважаючи на те, що вилучене майно є предметом кримінального правопорушення, а відповідно речовими доказами, тому з метою забезпечення збереження, унеможливлення приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження зазначеного майна ст. слідчий просив накласти на нього арешт.

Ухвалою слідчого судді Зарічного районного суду м. Суми від 11.11.2022 клопотання задоволено та накладено арешт на майно, зазначене в клопотанні слідчого. Своє рішення слідчий суддя умотивував тим, що наявні достатні підстави вважати, що вилучене майно відповідає критеріям, зазначеним у ст. 98 КПК, та існує необхідність збереження речових доказів.

Вислухавши суддю-доповідача про зміст оскарженого рішення слідчого судді, доводи представника власника майна ОСОБА_8 , яка підтримала апеляційну скаргу, просила скасувати ухвалу слідчого судді та постановити нову ухвалу, якою відмовити у задоволенні клопотання про накладення арешту на майно, доводи прокурора ОСОБА_7 про залишення рішення слідчого судді без змін, а апеляційної скарги без задоволення, перевіривши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи поданої апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з таких підстав.

Положеннями ч. 1 ст. 131 КПК передбачено, що одним із заходів забезпечення кримінального провадження є арешт майна.

Відповідно ч. 1 ст. 170 КПК, арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом кримінального правопорушення, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, третіх осіб, для забезпечення цивільного позову, можливої конфіскації майна, а згідно ч. 3 ст. 170 КПК, у випадку, передбаченому п. 1 ч. 2 цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним в ст. 98 цього Кодексу (матеріальні об`єкти та документи, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження та інше).

За змістом ч. 2 ст. 173 КПК, при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя повинен враховувати: 1) правову підставу для арешту майна; 2) можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому п. 1 ч. 2 ст. 170 цього Кодексу); 5) розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження; 6) наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб.

Розглянувши клопотання слідчого та наклавши арешт на майно, слідчий суддя суду першої інстанції дійшов висновку, що вилучене майно відповідає критеріям, зазначеним у ст. 98 КПК та існує необхідність збереження речових доказів.

Однак такі висновки слідчого судді, на думку колегії суддів, не відповідають фактичним обставинам кримінального провадження і вимогам КПК, оскільки при застосуванні заходів забезпечення кримінального провадження слідчий суддя повинен діяти відповідно положень КПК (ст. 1 КПК) та належною правовою (судовою) процедурою забезпечити швидке, повне та неупереджене розслідування і судовий розгляд, гарантувати дотримання прав, свобод та законних інтересів осіб, умов, за яких жодна особа не була б піддана необґрунтованому процесуальному примусу (обмеженню) (ч. 2 ст. 2 КПК).

Зокрема, при вирішенні зазначеного вище питання слідчий суддя не дотримався вимог ст. 170-173 КПК, не достатньо з`ясував і дослідив всі ті обставини, з якими кримінальний процесуальний закон пов`язує можливість накладення арешту на майно, а саме правову підставу для арешту майна та можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні.

Так, кримінальна відповідальність за ч. 6 ст. 111-1 КК настає виключно у разі організації та проведення заходів політичного характеру, здійснення інформаційної діяльності у співпраці з державою-агресором та/або його окупаційною адміністрацією, спрямованих на підтримку держави-агресора, її окупаційної адміністрації чи збройних формувань та/або на уникнення нею відповідальності за збройну агресію проти України, за відсутності ознак державної зради, активна участь у таких заходах, а за ч. 3 ст. 190 КК у разі заволодіння чужим майном або придбання права на майно шляхом обману чи зловживання довірою, вчинене у великих розмірах, або шляхом незаконних операцій з використанням електронно-обчислювальної техніки.

Як убачається з матеріалів кримінального провадження, слідчим СУ ГУНП в Сумській області здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні, відомості про яке 09.06.2022 були внесені до ЄРДР за № 0000086 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 6 ст. 111-1, ч. 3 ст. 190 КК, за фактом того, що група осіб в березні 2022 року на території м. Суми організовували та проводили заходи політичного характеру, здійснювали інформаційну діяльність у співпраці з державою-агресором (РФ) спрямовану на підтримку держави-агресора та на уникнення нею відповідальності за збройну агресію проти України, а також приймали активну участь у таких заходах. Також влітку-восени 2022 року ОСОБА_11 за попередньою змовою з ОСОБА_12 , ОСОБА_13 та ОСОБА_9 на території Сумської області, з метою особистого збагачення, зловживаючи довірою невстановлених осіб здійснюють продаж товарно-матеріальних цінностей невідповідної якості, а саме палива, яке виготовляється вказаними особами власноруч із гумотехнічних виробів та позиціонується як товар належної якості. Було продано вищезазначеного товару у кількості 100000 л, чим потерпілим, повне коло яких наразі не встановлено, спричинено матеріальних збитків у великих розмірах на загальну суму 2000000 грн. При цьому ОСОБА_9 оформлює документацію, необхідну для купівлі гумотехнічних виробів, продажу виготовленого палива, а також веде підрахунки отриманої неправомірної вигоди від здійснення, яка після її отримання розподіляється між усіма учасниками групи.

09.11.2022 органами досудового розслідування проведений обшук за місцем мешкання ОСОБА_9 - АДРЕСА_1 на підставі ухвали слідчого судді Зарічного районного суду м. Суми від 08.11.2022, в результаті якого виявлено та вилучено певні речі і документи, зазначені в клопотанні слідчого.

Звертаючись з клопотанням про накладення арешту на майно, слідча обґрунтувала його тим, що зазначені документи мають суттєве доказове значення у кримінальному провадженні, оскільки підтверджують факт реалізації палива.

Зокрема, на вилученому ноутбуці, флеш накопичувачі та мобільному телефоні можуть міститися відомості та документи, що підтверджують придбання гумотехнічної сировини для подальшого виготовлення палива та безпосереднього його виготовлення чи продажу, які можуть бути використані як доказ факту і обставин, що встановлюються під час кримінального провадження і матимуть доказове значення у кримінальному провадженні, а також з метою збереження вказаних речових доказів, запобігання можливості їх приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження, тому необхідно накласти арешт.

Відповідно ч. 2 ст. 131 КПК, арешт майна є заходом забезпечення кримінального провадження, а згідно ч. 3 ст. 132 цього Кодексу застосування заходів забезпечення кримінального провадження не допускається, якщо слідчий, прокурор не доведе, що: 1) існує обґрунтована підозра щодо вчинення кримінального правопорушення такого ступеня тяжкості, що може бути підставою для застосування заходів забезпечення кримінального провадження; 2) потреби досудового розслідування виправдовують такий ступінь втручання у права і свободи особи, про який ідеться в клопотанні слідчого, прокурора; 3) може бути виконане завдання, для виконання якого слідчий, прокурор звертається із клопотанням.

Вирішуючи питання щодо законності і обґрунтованості арешту майна, колегія суддів враховує і сталу прецедентну практику ЄСПЛ щодо «відповідності втручання в право володіння майном принципу правомірного втручання, сумісного з гарантіями ст. 1 Першого протоколу до Конвенції», згідно якої підлягають оцінці три головні критерії, а саме: а) чи є втручання законним; б) чи переслідує воно «суспільний інтерес»; в) чи є такий захід (втручання в право на мирне володіння майном) пропорційним визначеним цілям.

Відповідно рішення ЄСПЛ у справі «Ісмаїлов проти Росії» від 06.11.2008, де вказувалися на порушення ст. 1 Першого протоколу до Конвенції, констатовано, що «кожна фізична та юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше, як в інтересах суспільства на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права».

В рішеннях ЄСПЛ від 09.06.2005 у справі «Бакланов проти Російської Федерації», від 24.03.2005 у справі «Фрізен проти Російської Федерації», наголошується, що «перша та найбільш важлива вимога ст. 1 Першого протоколу до Конвенції полягає у тому, що будь-яке втручання публічної влади у право на повагу до власності має бути законним, держави уповноважені здійснювати контроль за використанням власності шляхом виконання законів. Більше того, верховенство права, одна з засад демократичної держави, втілюється у статтях Конвенції. Питання у тому, чи було досягнуто справедливої рівноваги між вимогами загального інтересу та захисту фундаментальних прав особи, має значення для справи лише за умови, що спірне втручання відповідало вимогам законності і не було свавільним».

З огляду на викладене, вилучене майно не може мати відношення до предмета, об`єкту чи об`єктивної сторони як кримінального правопорушення, передбаченого ч. 6 ст. 111-1 КК, так і кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 190 КК, а також знаряддя їх вчинення, оскільки матеріали кримінального провадження не містять будь-яких об`єктивних даних (доказів) протилежного, враховуючи тривале досудове розслідування у кримінальному провадженні, відсутність потерпілих, протоколів допиту свідків, експертних висновків щодо розміру шкоди, відсутність повідомлень про підозру, дозволів слідчих суддів на використання матеріалів НС(Р)Д у іншому кримінальному провадженні тощо.

Указані обставини свідчать про те, що втручання органу досудового розслідування у право ОСОБА_9 на мирне володіння належного їй майном не є законним, не переслідує будь-якого суспільного інтересу і накладення арешту на її майно не можна вважати пропорційним заходом визначеним у кримінальному процесуальному законі цілям.

Не дотримавшись вимог ст. 131, 132, 170-173 КПК, не з`ясувавши і не дослідивши в достатньому обсязі всіх тих обставин, з якими кримінальний процесуальний закон пов`язує можливість накладення арешту на майно, слідчий суддя допустив істотне порушення вимог кримінального процесуального закону, внаслідок чого ухвала про арешт майна підлягає скасуванню, а апеляційна скарга представника власника майна - задоволенню.

Після скасування ухвали слідчого судді колегія суддів вважає за необхідне постановити нову ухвалу, якою відмовити слідчому в задоволенні клопотання про арешт майна.

Керуючись ст. 404, 405, 407, 418, 419 і 422 КПК України,

постановила:

Апеляційну скаргу представника власника майна ОСОБА_6 задовольнити.

Ухвалу слідчого судді Зарічного районного суду м. Суми від 11.11.2022 щодо накладення арешту на майно скасувати через істотне порушення вимог кримінального процесуального закону та постановити нову ухвалу.

Відмовити старшому слідчому СУ ГУНП в Сумській області ОСОБА_15 у задоволенні клопотання про арешт майна ОСОБА_9 , вилученого під час проведення обшуку 09.11.2022 за місцем її проживання у кв. АДРЕСА_2 .

Ухвала набирає законної сили з моменту її оголошення та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4