Справа № 344/1432/23
Провадження № 1-кс/344/673/23
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 січня 2023 року м. Івано-Франківськ

Слідчий суддя Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області ОСОБА_1 , за участю секретаря ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області заяву ОСОБА_3 про скасування арешту майна в рамках кримінального провадження №000208 від 08.07.2022 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст. 332 КК України,-

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_3 звернувся до суду з клопотанням про скасування арешту на автомобіль марки Mercedes Benz 310 D д.н.з. НОМЕР_1 , VIN- НОМЕР_2 , свідоцтво про реєстрацію засобу та ключі від замка запалювання даного автомобіля, який накладений ухвалою Івано-Франківського міського суду від 10.01.2023 року.

В обґрунтування клопотання покликається на те, що ухвалою суду від 10.01.2023 року у ході розслідування кримінального провадження накладено арешт на автомобіль марки Mercedes Benz 310 D д.н.з. НОМЕР_1 , VIN- НОМЕР_2 , свідоцтво про реєстрацію засобу та ключі від замка запалювання даного автомобіля, який було вилучено у ході обшуку 27.11.2022 року та які на праві власності належать ОСОБА_3 .

На даний час досудове розслідування триває, громадянам ОСОБА_4 та ОСОБА_5 оголошено підозри. Заявник вважає, що на даний час необхідність у арешті транспортного засобу відпала, необхідні слідчі дії проведено. Перебування даного автомобіля на штраф майданчику, без належних умов зберігання, призводить до його пошкодження та втрати цінності. Вказаний автомобіль був переданий заявником в тимчасове користування ОСОБА_5 та яким чином він буде його використовувати йому відомо не було.

Крім того, у поданій слідчому судді заяві заявник покликається на неналежні умови утримання автомобіля Mercedes Benz 310 D д.н.з. НОМЕР_1 , VIN- НОМЕР_2 , що призводить до його пошкодження.

Представник заявника у судовому засіданні вимоги заяви підтримав та просив їх задовольнити.

Слідчий в поданій до суду заяві заперечив щодо задоволення клопотання, просив відмовити в повному обсязі.

Дослідивши матеріали клопотання, вважаю за необхідне зазначити наступне.

Згідно ч.1 ст. 170 КПК арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.

Відповідно до ч. 2 ст. 170 КПК України, арешт майна допускається з метою забезпечення збереження речових доказів.

Ст. 174 КПК України визначено, що підозрюваний, обвинувачений, їх захисник, законний представник, інший власник або володілець майна, представник юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, які не були присутні при розгляді питання про арешт майна, мають право заявити клопотання про скасування арешту майна повністю або частково. Арешт майна також може бути скасовано повністю чи частково ухвалою слідчого судді під час досудового розслідування чи суду під час судового провадження за клопотанням підозрюваного, обвинуваченого, їх захисника чи законного представника, іншого власника або володільця майна, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, якщо вони доведуть, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано.

Як передбачено ч. 1 ст. 131 КПК України, заходи забезпечення кримінального провадження застосовуються з метою досягнення дієвості цього провадження.

Відповідно до п. 2 ч. 3 ст. 132 КПК України, застосування заходів забезпечення кримінального провадження не допускається, якщо слідчий, прокурор не доведе, що потреби досудового розслідування виправдовують такий ступінь втручання у права і свободи особи, про який ідеться в клопотанні слідчого, прокурора.

Згідно п. 1 ч. 2 ст. 170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення збереження речових доказів.

Згідно абз. 2 ч. 1 ст. 174 КПК України, арешт майна також може бути скасовано повністю чи частково ухвалою слідчого судді під час досудового розслідування чи суду під час судового провадження за клопотанням підозрюваного, обвинуваченого, їх захисника чи законного представника, іншого власника або володільця майна, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, якщо вони доведуть, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано.

Покликаючись фактично на те, що в подальшому арешті майна відпала потреба, а також на неналежне утримання автомобіля, що призводить до його пошкодження, заявник звернувся до слідчого судді з клопотанням про скасування арешту майна.

В той же час, слідчий заперечив щодо задоволення клопотання, оскільки на даний час проводиться досудове розслідування в даному кримінальному провадженні, а даний автомобіль визнано речовим доказом, здійснюється комплекс слідчих дій.

Представником заявника в поданій до суду заяві не наведено достатньо доказів, що в подальшому в арешті майна у вигляді заборони на його володіння та користування відпала потреба, і подальше утримування майна приводить до псування та втрати його товарного вигляду через умови зберігання, а також не встановлено даних, які б не виправдовували на даний час втручання держави у право на мирне володіння майном у контексті забезпечення «справедливого балансу» між загальним інтересом суспільства та вимогами захисту прав конкретної особи.

За висновком слідчого судді, скасування арешту майна, станом на даний час може зашкодити ходу досудового розслідування у кримінальному провадженні та не сприятиме його дієвості та досягненню мети кримінального провадження.

При цьому, слідчий суддя зауважує, що в рамках кримінального провадження арешт речового доказу здійснено саме з метою забезпечення його збереження у незмінному стані, усунення ризиків зміни речового доказу, знищення чи спотворення відповідних якостей речового доказу, що використовуються під час доказування фактичних обставин, що становлять предмет кримінального провадження.

У рішеннях Європейського суду з прав людини Суд неодноразово доходив до висновку, що зберігання майна в якості речових доказів у кримінальному провадженні може бути необхідним в інтересах належного відправлення судочинства, що є легітимною метою в «загальних інтересах» суспільства (рішення у справах Смірнов (Smirnov), п. 57, та «East West Alliance Limited», п. 188). При цьому, має існувати розумне пропорційне співвідношення між використаними засобами та метою, яку прагнуть досягти будь-якими заходами, що застосовуються державою, у тому числі тими, що призначені для здійснення контролю за користуванням майном особи. Ця вимога виражена у визначенні «справедливого балансу» між загальним інтересом суспільства та захистом основних прав конкретної особи (рішення у справі «Едвардс проти Мальти» (Edwards v. Malta), № 17647/04, п. 69, від 24 жовтня 2006 року, з подальшими посиланнями, та вищезгадане рішення у справі Смірнов (Smirnov).

За таких обставин слідчий суддя не вбачає підстав для задоволення клопотання заявника.

Керуючись ст.ст. 131, 132, 170, 174, 309 КПК України, -

У Х В А Л И В:

В задоволенні клопотання ОСОБА_3 про скасування арешту майна в рамках кримінального провадження №000208 від 08.07.2022 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст. 332 КК України, відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя ОСОБА_1