Справа № 308/5439/23
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

13 квітня 2023 року м. Ужгород

Слідчий суддя Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області ОСОБА_1 , за участю секретаря судових засідань ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду клопотання старшого слідчого відділу розслідування особливо тяжких злочинів слідчого управління ГУНП в Закарпатській області капітана поліції ОСОБА_3 , погоджене прокурором Закарпатської спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Західного регіону ОСОБА_4 , про арешт майна у кримінальному провадженні №0000024 від 20.01.2023 р., -

В С Т А Н О В И В:

До Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області надійшло вищевказане клопотання, в якому слідчий за погодженням з прокурором просить накласти арешт на майно підозрюваного ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ), шляхом накладення заборони розпорядження наступними об`єктами рухомого та нерухомого майна, а саме на:житловий будинок (реєстраційний номер 253), що за адресою: АДРЕСА_1 ; автомобіль марки «ВАЗ 2105», д.н. НОМЕР_2 , НОМЕР_3 , 1995 року випуску, білого кольору; автомобіль марки ВАЗ 21102, д.н. НОМЕР_4 , НОМЕР_5 , 2000 року випуску, сірого кольору; причіп КРД 050122, д.н. НОМЕР_6 , НОМЕР_7 , 2011 року випуску, сірого кольору.

Клопотання обґрунтоване наступним.

Досудовим розслідуванням встановлено, що ОСОБА_6 у невстановлений досудовим розслідуванням час та місці, однак не пізніше січня 2023 року виник злочинний умисел на протиправне збагачення шляхом організації незаконного переправлення осіб, що підлягають призову на військову службу під час мобілізації через державний кордон України та сприяння їх вчиненню порадами та вказівками.

Так, ОСОБА_6 достовірно знаючи, що з 24.02.2022, у відповідності до Закону України «Про правовий режим воєнного стану», в Україні введено режим воєнного стану, на період дії якого чоловікам громадянам України, віком від 18 до 60 років, а також жінкам-військовозобов`язаним обмежено виїзд за межі України, крім військовозобов`язаних, які не підлягають призову на військову службу під час мобілізації відповідно до ст.23 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію», діючи за попередньою змовою із своїм ОСОБА_7 та ОСОБА_5 , вчинила злочинні дії щодо організації незаконного переправлення ОСОБА_8 через державний кордон України.

Так, у січні 2023 року громадянка ОСОБА_6 , яка є власницею готелю «Атлант», що знаходиться в місті Хуст, Закарпатської області, запропонувала громадянину ОСОБА_8 , за грошову винагороду у розмірі 6 тис.доларів США посприяти в незаконному переправленні його через державний кордон України, зокрема познайомити з особою яка, фактично організує таке його незаконне переправлення через державний кордон.

У подальшому, 25.03.2023, усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх суспільно-небезпечні наслідки і бажаючи їх настання, з корисливих мотивів, в приміщенні власного готелю, з метою реалізувати умисел на незаконне переправлення ОСОБА_8 через кордон, познайомила його із ОСОБА_5 , який зі слів ОСОБА_6 повинен був організувати незаконне переправлення ОСОБА_8 через кордон.

Тоді ж, близько 19 год. 25.03.2023, з метою конспірації їхньої злочинної діяльності, ОСОБА_6 виділила у готелі для ОСОБА_8 та ОСОБА_5 окрему кімнату для їх розмови з приводу незаконного переправлення ОСОБА_8 через державний кордон.

У ході розмови ОСОБА_8 із ОСОБА_5 , останній зобов`язався, за грошову винагороду у сумі 6000 доларів США організувати незаконне переправлення ОСОБА_8 через кордон та надав останньому вказівку очікувати від нього подальших інструкцій.

Надалі, за достовірно невстановлених обставин, однак не пізніше 04.04.2023, з метою реалізації злочинного наміру по переправленню ОСОБА_8 через державний кордон, ОСОБА_5 підшукав громадянина ОСОБА_7 , та з яким домовилися про забезпечення ним ( ОСОБА_5 ) доставки ОСОБА_8 до ОСОБА_7 , а останній в свою чергу зобов`язався здійснити переміщення ОСОБА_8 до лінії державного кордону України, поза пунктами пропуску Державної прикордонної служби, з метою безперешкодного вибуття останнім в Словацьку республіку.

Близько 09.30 год. 04.04.2023 ОСОБА_5 надав ОСОБА_8 вказівку готуватися до виїзду для переправлення його через державний кордон, зазначивши що за ним приїде чоловік, який його відвезе в необхідному напрямку.

Цього ж дня, близько 17.30 год. на виконання злочинного плану ОСОБА_5 та за проханням останнього, до місця проживання ОСОБА_8 в м.Мукачево Закарпатської області прибула, наразі достовірно невстановлена особа, яка відвезла його до АЗС «ОККО», що знаходиться в с.Барвінок, Ужгородського району Закарпатської області, де їх зустрів ОСОБА_7 , який дав вказівку ОСОБА_8 пересісти в його автомобіль марки «Фольксваген Б6», державний номерний знак НОМЕР_8 .

Знаходячись в зазначеному вище автомобілі, ОСОБА_7 роз`яснив ОСОБА_8 , що він, на даному автомобілі, забезпечить його доставку до лінії державного кордону України, з подальшим переходом його на територію Словацької республіки в обхід прикордонного контролю, при цьому надав пораду, що в разі виявлення його прикордонним нарядом, щоб він не зупинявся, а продовжував рух в напрямку Словацького кордону.

Цього ж дня, тобто 04.04.2023 приблизно о 19 годині 17 хвилин ОСОБА_7 , знаходячись у власному автомобілі марки «Фольксваген Б6», державний номерний знак НОМЕР_8 , припаркованому на стоянці АЗС «ОККО», розташованої в с.Барвінок, Ужгородського району Закарпатської області, реалізуючи єдиний із ОСОБА_5 та ОСОБА_6 злочинний умисел на незаконне переправлення, з корисливих мотивів, ОСОБА_8 через державний кордон України, отримав від останнього частину обумовлених коштів в сумі 3000 доларів США, при цьому наголосивши йому про необхідність передачі іншої частини грошових коштів в сумі 3000 доларів США безпосередньо близько лінії державного кордону України із Словацькою республікою.

Після передачі грошових коштів ОСОБА_7 був викритий та затриманий працівниками правоохоронних органів, що мало місце о 19 годині 55 хвилин 04.04.2023 року на території автостоянки АЗС «ОККО», розташованої в с.Барвінок, Ужгородського району Закарпатської області.

За таких обставин, ОСОБА_5 обґрунтовано підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч. 3 ст. 332 КК України - в сприянні незаконного переправлення осіб через державний кордон України шляхом надання порад та наданням засобів, вчинених за попередньою змовою групою осіб, з корисливих мотивів.

05 квітня 2023 року стороною обвинувачення, відповідно до ст. 278 КПК України повідомлено про підозру ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч. 3 ст. 332 КК України, а саме в сприянні незаконного переправлення осіб через державний кордон України шляхом надання порад та наданням засобів, вчинених за попередньою змовою групою осіб, з корисливих мотивів.

Наявність обґрунтованої підозри, повідомленої стороною обвинувачення ОСОБА_5 підтверджується наступними зібраними матеріалами досудового розслідування, а саме: рапортом оперативних працівників 4 відділу 6 управління ДВКР СБ України про причетність осіб у вчиненні кримінального правопорушення; протоколами допитів свідків; протоколом затримання ОСОБА_7 від 05.04.2023; протоколами огляду особи та вручення речей (грошей); протоколом огляду місця події від 05.04.2023 та іншими зібраними доказами у їх сукупності.

Згідно інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав приватної власності на нерухоме майно за підозрюваним ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на праві власності зареєстроване наступне нерухоме майно:

- житловий будинок (реєстраційний номер 253), що за адресою: АДРЕСА_1 .

Крім цього, згідно реєстраційних карток транспортних засобів ОСОБА_5 є власником наступних транспортних засобів:

- автомобіль марки «ВАЗ 2105», д.н. НОМЕР_2 , НОМЕР_3 , 1995 року випуску, білого кольору;

- автомобіль марки ВАЗ 21102, д.н. НОМЕР_4 , НОМЕР_5 , 2000 року випуску, сірого кольору;

- причіп КРД 050122, д.н. НОМЕР_6 , НОМЕР_7 , 2011 року випуску, сірого кольору.

Слідча зазначає, що з метою упередження в подальшому будь-якого обтяження, перетворення, шляхом укладення угод із розподілу (об`єднання), відчуження наведеного вище майна, яке належить підозрюваному ОСОБА_5 , а також забезпечення дієвості кримінального провадження, є необхідність заборонити відчуження та розпорядження вказаними об`єктами нерухомого та рухомого майна.

На думку сторони обвинувачення накладення арешту на вказані об`єкти нерухомого та рухомого майна абсолютно відповідає як загальним правилам застосування заходів забезпечення кримінального провадження, закріпленим у ч.3 ст. 132 КПК України, оскільки:

1) існує обґрунтована підозра щодо вчинення тяжкого злочину, що безумовно може бути підставою для застосування заходів забезпечення кримінального провадження;

2) може бути виконане завдання, для виконання якого слідчий, прокурор звертається із даним клопотанням, - так і спеціальним правилам застосування такого виду заходів забезпечення кримінального провадження, як накладення арешту на майно.

Приймаючи до уваги викладене, і те що ОСОБА_5 обґрунтовано підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч. 3 ст. 332 КК України, яке відповідно до ст. 12 КК України відносяться до категорії тяжкого і за яке передбачено покарання у вигляді позбавлення волі на строк від семи до дев`яти років з позбавленням права обіймати певні посади чи займатися певною діяльністю на строк до трьох років, та з конфіскацією майна, а тому з метою забезпечення можливої конфіскації майна як виду покарання, на майно ОСОБА_5 слідча просить накласти арешт.

У судове засідання слідча не з`явилася, однак подала до суду заяву, в якій просила розглянути клопотання у її відсутності. Просила суд, розглянути клопотання про арешт майна без виклику ОСОБА_5 .

На підставі ч. 4 ст. 107 КПК України, фіксування за допомогою технічних засобів кримінального провадження в суді не здійснювалося.

Дослідивши матеріали клопотання, слідчий суддя дійшла висновку, що воно підлягає до задоволення з таких підстав.

Відповідно до ч. 2 ст. 131 КПК України одним із заходів забезпечення кримінального провадження з метою досягнення його дієвості є арешт майна.

Згідно з ч. 1 ст. 170 КПК України, арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.

Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження. Слідчий, прокурор повинні вжити необхідних заходів з метою виявлення та розшуку майна, на яке може бути накладено арешт у кримінальному провадженні, зокрема шляхом витребування необхідної інформації у Національного агентства України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів, інших державних органів та органів місцевого самоврядування, фізичних і юридичних осіб.

Частинами 2, 6 цієї статті визначено, що арешт майна допускається з метою забезпечення: 1)збереження речових доказів; 2)спеціальної конфіскації; 3)конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4)відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

Згідно з ч. 2 ст. 173 КПК України, при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати: правову підставу для арешту майна; можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої статті 170 цього Кодексу); наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення або суспільно небезпечного діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність (якщо арешт майна накладається у випадках, передбачених пунктами 3, 4 частини другої статті 170 цього Кодексу); можливість спеціальної конфіскації майна (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 2 частини другої статті 170 цього Кодексу); розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 4 частини другої статті 170 цього Кодексу); розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження; наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб.

Як встановлено слідчим суддею слідчою групою відділу розслідування особливо тяжких злочинів слідчого управління ГУНП в Закарпатській області здійснюється досудове розслідування кримінальних правопорушень (злочинів), передбачених ч.3 ст.332 КК України, відомості про які внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань 20.01.2023 за №0000024.

У межах даного кримінального провадження 05.04.2023 року ОСОБА_5 повідомлено про підозри у вчинення кримінального правопорушення передбаченого ч.3 ст. 332 КК України.

Згідно інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав приватної власності на нерухоме майно за підозрюваним ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на праві власності зареєстрований житловий будинок (реєстраційний номер 253), що за адресою: АДРЕСА_1 .

Згідно реєстраційних карток транспортних засобів ОСОБА_5 є власником наступних транспортних засобів:

- автомобіль марки «ВАЗ 2105», д.н. НОМЕР_2 , НОМЕР_3 , 1995 року випуску, білого кольору;

- автомобіль марки ВАЗ 21102, д.н. НОМЕР_4 , НОМЕР_5 , 2000 року випуску, сірого кольору;

- причіп КРД 050122, д.н. НОМЕР_6 , НОМЕР_7 , 2011 року випуску, сірого кольору.

Обґрунтовуючи доцільність накладення арешту на майно підозрюваного слідчий посилається на необхідність такого арешту для забезпечення можливої конфіскації майна та відшкодування шкоди завданої діями ОСОБА_5 внаслідок кримінального правопорушення та подальшого забезпечення виконання вироку в частині конфіскації майна.

Згідно з ч. 5 ст. 170 КПК України у випадку, передбаченому пунктом 3 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно підозрюваного, обвинуваченого, засудженого або юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, за наявності достатніх підстав вважати, що суд у випадках, передбачених Кримінальним кодексом України, може призначити покарання у виді конфіскації майна або застосувати до юридичної особи захід кримінально-правового характеру у виді конфіскації майна.

Частиною 3 ст. 170 КПК України регламентовано на які об`єкти може бути накладено арешт (на нерухоме і рухоме майно, майнові права інтелектуальної власності, гроші у будь-якій валюті готівкою або у безготівковому вигляді, цінні папери, корпоративні права), а також чітко визначено осіб, у власності яких має перебувати таке майно, зокрема, таке майно має перебувати у власності підозрюваного, обвинуваченого або осіб, які в силу закону несуть цивільну відповідальність за шкоду, завдану діяннями підозрюваного, обвинуваченого або неосудної особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння, і перебувають у нього або в інших фізичних, або юридичних осіб з метою забезпечення можливої конфіскації майна або цивільного позову.

Відповідно до ч.10 ст. 170 КПК України арешт може бути накладений у встановленому цим Кодексом порядку на рухоме чи нерухоме майно, гроші у будь-якій валюті готівкою або у безготівковій формі, в тому числі кошти та цінності, що знаходяться на банківських рахунках чи на зберіганні у банках або інших фінансових установах, видаткові операції, цінні папери, майнові, корпоративні права, щодо яких ухвалою чи рішенням слідчого судді, суду визначено необхідність арешту майна.

Не може бути арештовано майно, якщо воно перебуває у власності добросовісного набувача, крім арешту майна з метою забезпечення збереження речових доказів.

Під час встановлення правових підстав, що зумовлює арешт майна, яке належить підозрюваному, слідчий суддя виходить з того, що ОСОБА_5 підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч. 3 ст. 332 КК України. Санкція вказаної статті передбачає покарання у виді позбавлення волі на строк від семи до дев`яти років, з позбавленням права обіймати певні посади чи займатися певною діяльністю на строк до трьох років та з конфіскацією майна.

Тому арешт майна, належного підозрюваному, обумовлюється можливим застосуванням до останнього, у випадку визнання його винним, покарання у виді конфіскації майна.

Перевіривши наявні у суду матеріали клопотання, слідчий суддя дійшов висновку про доведеність стороною обвинувачення обґрунтованості підозри тією мірою, щоб виправдати застосування заходів забезпечення кримінального провадження.

Положеннями ч.4 ст.173 КПК України визначено, що у разі задоволення клопотання слідчий суддя, суд застосовує найменш обтяжливий спосіб арешту майна. Слідчий суддя, суд зобов`язаний застосувати такий спосіб арешту майна, який не призведе до зупинення або надмірного обмеження правомірної підприємницької діяльності особи, або інших наслідків, які суттєво позначаються на інтересах інших осіб.

Виходячи з наведеного, на думку слідчого судді, розумність та співрозмірність обмеження права власності в частині накладення заборони розпорядження наступними об`єктами рухомого та нерухомого майна, які зазначені в клопотанні, відповідатиме завданню кримінального провадження та не шкодитиме інтересам інших осіб.

Врахувавши правову підставу для арешту майна; розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження; наслідки арешту майна, що у свою чергу направлене на досягнення дієвості цього провадження, слідчий суддя приходить до висновку, що клопотання підлягає задоволенню.

Керуючись ст.ст. 170, 171-173, 175, 309, 395, 532 КПК України, слідчий суддя

П О С Т А Н О В И В:

Клопотання старшого слідчого відділу розслідування особливо тяжких злочинів слідчого управління ГУНП в Закарпатській області капітана поліції ОСОБА_3 , погоджене прокурором Закарпатської спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Західного регіону ОСОБА_4 , про арешт майна у кримінальному провадженні №0000024 від 20.01.2023 р. задовольнити.

Накласти арешт на майно підозрюваного ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ), шляхом накладення заборони розпорядження наступними об`єктами рухомого та нерухомого майна, а саме на:

- житловий будинок (реєстраційний номер 253), що за адресою: АДРЕСА_1 ;

- автомобіль марки «ВАЗ 2105», д.н. НОМЕР_2 , НОМЕР_3 , 1995 року випуску, білого кольору;

- автомобіль марки ВАЗ 21102, д.н. НОМЕР_4 , НОМЕР_5 , 2000 року випуску, сірого кольору;

- причіп КРД 050122, д.н. НОМЕР_6 , НОМЕР_7 , 2011 року випуску, сірого кольору.

Ухвала про арешт майна виконується негайно слідчим, прокурором.

Ухвала про накладення арешту може бути оскаржена безпосередньо до Закарпатського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення. Якщо ухвалу було постановлено без виклику особи, яка її оскаржує, то строк апеляційного оскарження для такої особи обчислюється з дня отримання нею копії судового рішення.

У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Слідчий суддя Ужгородського

міськрайонного суду

Закарпатської області ОСОБА_1