ПОЛТАВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 642/1346/21 Номер провадження 11-кп/814/2560/22Головуючий у 1-й інстанції ОСОБА_1 Доповідач ап. інст. ОСОБА_2
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 грудня 2022 року м. Полтава

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Полтавського апеляційного суду у складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

із секретарем судового засідання ОСОБА_5 ,

з участю обвинуваченого ОСОБА_6 ,

захисника ОСОБА_7 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні провадження за апеляційною скаргою адвоката ОСОБА_7 захисника в інтересах обвинуваченого ОСОБА_6 на ухвалу Київського районного суду м. Полтави від 25 жовтня 2022 року,

ВСТАНОВИЛА:

Зміст оскарженого судового рішення і встановлені судом першої інстанції обставини.

Ухвалою суду у кримінальному провадженні, внесеному до ЄРДР за № 0000036 від 12.01.2021, за обвинуваченням ОСОБА_6 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 307, ч. 3 ст. 307 КК України, задоволено клопотання прокурора та продовжено відносно обвинуваченого

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Києва, українця, громадянина України, з повною загально-середньою освітою, не одруженого, офіційно не працевлаштованого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , раніше судимого,

запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на 60 днів, тобто до 23.12.2022 включно.

Визначено заставу у 80 розмірів мінімального прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що складає 208 000 гривень.

Мотивуючи своє рішення про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, районний суд врахував наявність ризиків, передбачених п.п. 1,5 ч. 1 ст. 177 КПК України, вагомість наявних доказів вчинення ОСОБА_6 нового корисливого злочину і, оцінюючи сукупність обставин, а саме те, що ОСОБА_6 не працює та не має постійного джерела доходу, обґрунтовано підозрюється у вчиненні тяжкого злочину, пов`язаного з розповсюдженням наркотичних речовин та стосовно нього є інше кримінальне провадження щодо тяжкого корисливого злочину, усвідомлюючи можливість застосування до нього покарання у виді позбавлення волі на тривалий строк, ОСОБА_6 , з метою уникнення покарання, може переховуватись від слідства та суду, чи вчинити інший злочин, і тому суд прийшов до висновку, що застосування більш м`якого запобіжного заходу недостатньо для запобігання ризикам, передбаченим ст. 177 КПК України, та не зможе забезпечити його належну процесуальну поведінку.

Крім того, суд з урахуванням обставин кримінального правопорушення, майнового та сімейного стану обвинуваченого, інших даних про особу ОСОБА_6 та наявних ризиків, передбачених п. 1,5 ч. 1 ст. 177 КПК України, вважав за можливе визначити заставу, розмір якої становитиме 80 мінімальних прожиткових мінімумів, що є гарантією його належної процесуальної поведінки.

Вимоги апеляційної скарги і узагальнені доводи особи, яка її подала.

В поданій апеляційній скарзі адвокат ОСОБА_7 захисник в інтересах обвинуваченого ОСОБА_6 просить скасувати ухвалу суду та постановити нову ухвалу, якою застосувати обвинуваченому ОСОБА_6 запобіжний захід у вигляді застави в розмірі 50 прожиткових мінімумів для працездатних осіб.

На обґрунтування апеляційних вимог посилається на те, що під час розгляду клопотання прокурора про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, судом першої інстанції було необґрунтовано, невмотивовано збільшено розмір застави, визначений в ухвалі про обрання запобіжного заходу, хоча стороною обвинувачення у клопотанні про продовження строку тримання під вартою не було пред`явлено вимогу щодо збільшення розміру застави або визначення застави у 80 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що на думку захисту є неправомірним.

Вказує, що місцевий суд у оскаржуваній ухвалі зазначає, що обставини, які слугували для обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою не змінилися, але розмір застави був збільшений. Крім того зазначає, що з 14.01.2021 з моменту визначення застави в розмірі 50 прожиткових мінімумів для працездатних осіб ОСОБА_6 , вказана сума не була внесена на відповідний рахунок. На переконання захисника, суд не врахував скрутне матеріальне становище обвинуваченого та визначив заставу, розмір якої є завідомо непомірним для обвинуваченого.

Також просив поновити строк на апеляційне оскарження ухвали суду, оскільки він в судовому засіданні 25.10.2022 присутнім не був, у зв`язку з виконанням завдань по військовій службі, у зв`язку з чим, з метою захисту прав обвинуваченого ОСОБА_6 було залучено іншого захисника. Копію ухвали ним було отримано засобами поштового зв`язку 10.11.2022, однак, у зв`язку з тим, що в листопаді відбувалась велика кількість масових обстрілів критичної інфраструктури України, в місці постійної дислокації військової частини НОМЕР_1 більшість часу були відсутні стабільні електрозабезпечення, зв`язок та інтернет.

Позиції учасників судового провадження.

В суді апеляційної інстанції захисник та обвинувачений підтримали апеляційну скаргу та просили її задовольнити з підстав у ній наведених. Прокурор до суду апеляційної інстанції не з`явилася, звернулася із заявою про розгляд скарги у її відсутність та просила відмовити в її задоволенні.

Мотиви суду.

Відповідно до ст. 395 КПК України апеляційна скарга може бути подана на ухвалу суду про обрання запобіжного заходу у виді тримання під вартою, про зміну іншого запобіжного заходу на запобіжний захід у виді тримання під вартою або про продовження строку тримання під вартою, постановлену під час судового провадження в суді першої інстанції до ухвалення судового рішення по суті протягом 5 днів з дня її оголошення.

Якщо ухвалу суду або слідчого судді було постановлено без виклику особи, яка її оскаржує, або якщо вирок було ухвалено без виклику особи, яка його оскаржує, в порядку, передбаченому статтею 382 цього Кодексу, то строк апеляційного оскарження для такої особи обчислюється з дня отримання нею копії судового рішення.

Відповідно до ст. 117 КПК України пропущений із поважних причин строк повинен бути поновлений за клопотанням заінтересованої особи ухвалою слідчого судді, суду.

Враховуючи, що адвокат ОСОБА_7 в судовому засіданні не був присутній, а відомості про отримання ним копії оскаржуваної ухвали в наданих матеріалах відсутні, зазначені ним обставини пропущення строку на апеляційне оскарження ухвали Київського районного суду м. Полтави від 15.10.2022 колегія суддів вважає поважними, а тому клопотання про поновлення строку підлягає задоволенню.

Відповідно до ч. 1 ст. 404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Як вбачається із наданих матеріалів, на розгляді суду першої інстанції перебуває кримінальне провадження, внесене до ЄРДР за № 0000036, за обвинуваченням ОСОБА_6 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.ч. 2, 3 ст. 307 КК України, тобто незаконному зберіганні особливо небезпечної психотропної речовини PVP з метою збуту, зокрема вчиненого повторно, та у незаконному зберіганні особливо небезпечної психотропної речовини PVP в особливо великих розмірах, вчиненого повторно з метою збуту.

Під час розгляду даного кримінального провадження прокурор звернувся до суду з клопотанням про продовження обвинуваченому ОСОБА_6 запобіжного заходу у виді тримання під вартою строком на 60 днів.

25.10.2022 ухвалою Київського районного суду м. Полтави клопотання прокурора задоволено.

Не погоджуючись з даним рішенням, адвокат ОСОБА_7 захисник в інтересах обвинуваченого ОСОБА_6 звернувся до апеляційного суду з апеляційною скаргою.

У відповідності до ст. 331 КПК України, під час судового розгляду суд за клопотанням сторони обвинувачення або захисту має право своєю ухвалою змінити, скасувати або обрати запобіжний захід щодо обвинуваченого.

Вирішення питання судом щодо запобіжного заходу відбувається в порядку, передбаченому главою 18 цього Кодексу.

Незалежно від наявності клопотань суд зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою до спливу двомісячного строку з дня надходження до суду обвинувального акта, клопотання про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру чи з дня застосування судом до обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. За наслідками розгляду питання суд своєю вмотивованою ухвалою скасовує, змінює запобіжний захід у вигляді тримання під вартою або продовжує його дію на строк, що не може перевищувати двох місяців. Копія ухвали вручається обвинуваченому, прокурору та направляється уповноваженій службовій особі місця ув`язнення.

Розглядаючи питання про продовження строку тримання під вартою для прийняття законного та обґрунтованого рішення, суд повинен з`ясувати всі обставини, які передбачають підстави для застосування цього запобіжного заходу, та умови, за яких таке продовження можливе.

Відповідно до вимог ст. 194 КПК України, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Суд першої інстанції, вирішуючи питання про продовження строку тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_6 , вказаних вимог кримінального процесуального закону дотримався в повному обсязі, оцінив у сукупності всі обставини, що враховуються при вирішенні питання продовження строку тримання під вартою, як того вимагають приписи статей 177, 183, 197, 199 та 331 КПК України.

Так, перебуваючи на волі, обвинувачений ОСОБА_6 може переховуватися від суду, що обґрунтовується можливістю призначення йому покарання за вчинення тяжких та особливо тяжкого злочинів - у виді позбавлення волі на тривалий термін; вчинити інше кримінальне правопорушення у зв`язку з відсутністю у обвинуваченого законних джерел доходу та з огляду на велику кількість епізодів злочинної діяльності з корисливим умислом з метою збагачення у незаконний спосіб.

Вказані ризики, з моменту обрання запобіжного заходу у виді тримання під вартою та до цього часу, не перестали існувати, а судом враховано відомості про особу обвинуваченого ОСОБА_6 , відсутність відомостей, які б могли бути беззаперечним стримуючим фактором, що може виключати наявність ризиків.

За таких обставин, застосування більш м`якого запобіжного заходу не пов`язаного з триманням під вартою, з огляду на серйозність висунутого обвинувачення та суспільний інтерес, який превалює над принципом поваги до свободи особистості, не зможе забезпечити належну процесуальну поведінку обвинуваченого та не буде сприяти повному та об`єктивному встановленню істини у справі протягом розумного строку, а стороною захисту не наведено в апеляційній скарзі доводів які б переконали у зворотному.

Також слід зазначити, що зважаючи на введення воєнного стану в Україні, зайнятість правоохоронних органів у діяльності з відсічі збройної агресії Російської Федерації, фактор настання існуючих ризиків в даних умовах як то ухилення від суду, вчинення інших кримінальних правопорушень обвинуваченим ОСОБА_6 , значно збільшується, а застосування більш м`якого запобіжного заходу, на переконання колегії суддів, не зможе перешкодити обвинуваченому повернутися до протиправної діяльності та вчинити спроби ухилитися від суду.

Що стосується розміру застави, яка на думку захисника визначена необґрунтовано у великому розмірі, то слід звернути увагу на таке.

Частиною 3 статті 183 КПК України передбачено, що слідчий суддя, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою зобов`язаний визначити розмір застави, достатньої для забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим обов`язків, передбачених цим Кодексом, крім випадків, передбачених частиною четвертою цієї статті.

Відповідно до п. 3 ч. 5 ст. 182 КПК України розмір застави визначається щодо особи, підозрюваної чи обвинуваченої у вчиненні особливо тяжкого злочину у межах від вісімдесяти до трьохсот розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Згідно з обвинувальним актом, ОСОБА_6 обвинувачується зокрема у вчиненні кримінального правопорушення особливо тяжкого злочину, передбаченого ч. 3 ст. 307 КК України, за яке передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк від дев`яти до дванадцяти років з конфіскацією майна.

Поміж тим, судом в оскаржуваній ухвалі визначено заставу у 80 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що дорівнює мінімальній межі, встановленій у п. 3 ч. 5 ст. 182 КПК України.

Отже застава судом визначена відповідно до вимог КПК.

З огляду на викладене, підстави для задоволення апеляційної скарги захисника відсутні.

Керуючись ст.ст. 376, 404, 405, 422-1 КПК України, колегія суддів апеляційного суду,

УХВАЛИЛА:

Клопотання адвоката ОСОБА_7 захисника в інтересах обвинуваченого ОСОБА_6 задовольнити та поновити йому строк на апеляційне оскарження ухвали слідчого судді Київського районного суду м. Полтави від 25 жовтня 2022 року.

Апеляційну скаргу адвоката ОСОБА_7 захисника в інтересах обвинуваченого ОСОБА_6 залишити без задоволення, а ухвалу Київського районного суду м. Полтави від 25 жовтня 2022 року про продовження запобіжного заходу у виді тримання під вартою щодо обвинуваченого ОСОБА_6 без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту проголошення та оскарженню не підлягає.

СУДДІ:

ОСОБА_2 Рябішин ОСОБА_8 Корсун ОСОБА_9