Ухвала

іменем України

03 січня 2023 року

м. Київ

справа № 220/529/22

провадження № 51 - 4222 впс 22

Верховний Суд колегією суддів Другої судової палати Касаційного кримінального суду у складі:

головуючого ОСОБА_1 ,

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

розглянувши клопотання захисника ОСОБА_4 про направлення кримінального провадження щодо ОСОБА_5 , обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 402 КК України, з одного суду до іншого в межах юрисдикції різних апеляційних судів,

встановив:

До Касаційного кримінального суду Верховного Суду в порядку ст. 34 Кримінального процесуального кодексу України (далі - КПК) надійшло клопотання захисника ОСОБА_4 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_5 про направлення кримінального провадження щодо останнього з Великоновосілківського районного суду Донецької області до Святошинського районного суду м. Києва (з урахуванням внесених у клопотання уточнень від 02 січня 2023 року).

Захисник, обґрунтовуючи клопотання, зазначив, що місцевий суд, на розгляд якого надійшов обвинувальний акт щодо ОСОБА_5 , фактично не має можливості здійснювати правосуддя, оскільки розташований в безпосередній близькості до території, на якій ведуться активні бойові дії. При цьому, як наголосив захисник, суддя та секретар судового засідання під час проведення судових засідань перебувають поза межами приміщення цього суду, таким чином судове провадження здійснюється судом дистанційно, що суперечить вимогам кримінального процесуального закону. Крім того, захисник наголосив, що участь сторони захисту у дистанційному судовому провадженні в режимі відеоконференції неможлива через регулярні відключення електроенергії. З огляду на ці обставини, які на думку захисника є винятковими, останній просить направити кримінальне провадження до іншого місцевого суду за місцем перебування обвинуваченого та свідків, які знаходяться в межах територіальної юрисдикції Святошинського районного суду м. Києва.

Учасникам судового провадження було повідомлено про дату, час та місце розгляду клопотання, проте в судове засідання вони не прибули, що не перешкоджає його розгляду. Заперечень та клопотань про відкладення розгляду на іншу дату не надійшло.

Колегія суддів Верховного Суду, перевіривши доводи, наведені у клопотанні, дослідивши надані матеріали, дійшла висновку, що клопотання слід задовольнити з огляду на таке.

Конституція України гарантує кожному судовий захист його прав, зокрема, у межах кримінального судочинства України. Право на судовий захист не може бути обмежено навіть в умовах воєнного або надзвичайного стану (ст. 64).

Правосуддя в Україні здійснюється виключно судами та відповідно до визначених законом процедур судочинства. Кожному гарантується захист його прав, свобод та інтересів у розумні строки незалежним, безстороннім і справедливим судом, утвореним законом. Ніхто не може бути позбавлений права на розгляд його справи в суді, до юрисдикції якого вона віднесена процесуальним законом (ст. 124 Конституції України, статті 5, 7, 8 Закону України «Про судоустрій і статус суддів»).

Наведені законодавчі норми спрямовані на реалізацію гарантованого у ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод права на справедливий суд. Згідно з тлумаченням даної статті в практиці Європейського Суду з прав людини, це право включає в себе три елементи: право доступу до правосуддя, ряд вимог щодо організації та складу суду і процесуальні гарантії, що стосуються проведення судового розгляду.

Практична реалізація цих норм пов`язана, зокрема, з чітким регулюванням у кримінальному процесуальному законі питання визначення суду, який вправі розглядати конкретне кримінальне провадження, що виступає гарантією доступності правосуддя та забезпечує належне виконання передбачених у ст. 2 КПК завдань кримінального провадження, серед яких застосування належної правової процедури до кожного учасника кримінального провадження. При цьому загальний порядок судового розгляду передбачає проведення судового засідання виключно у спеціально обладнаному для цього приміщенні суду - залі судових засідань, яке придатне для розміщення сторін та інших учасників судового процесу і дає змогу реалізовувати надані їм процесуальні права і виконувати процесуальні обов`язки (ст. 318 КПК, ч. 8 ст. 11 Закону України «Про судоустрій і статус суддів»).

Так, за загальним правилом, кримінальне провадження здійснює суд у межах територіальної юрисдикції якого вчинено кримінальне правопорушення. У разі якщо було вчинено кілька кримінальних правопорушень, кримінальне провадження здійснює суд, у межах територіальної юрисдикції якого вчинено більш тяжке правопорушення, а якщо вони були однаковими за тяжкістю, - суд, у межах територіальної юрисдикції якого вчинено останнє за часом кримінальне правопорушення. Якщо місце вчинення кримінального правопорушення встановити неможливо, кримінальне провадження здійснюється судом, у межах територіальної юрисдикції якого закінчено досудове розслідування (ч. 1 ст. 32 КПК).

Разом із цим, положеннями кримінального процесуального закону передбачено перелік обставин, у разі настання яких кримінальне провадження може бути направлено з одного суду до іншого (ч. 1 ст. 34 КПК). Також цією статтею передбачено, що до початку судового розгляду у виняткових випадках кримінальне провадження (крім кримінальних проваджень, що надійшли на розгляд Вищого антикорупційного суду) з метою забезпечення оперативності та ефективності кримінального провадження може бути передано на розгляд іншого суду за місцем проживання обвинуваченого, більшості потерпілих або свідків, а також у разі неможливості здійснювати відповідним судом правосуддя (зокрема, надзвичайні ситуації техногенного або природного характеру, епідемії, епізоотії, режим воєнного, надзвичайного стану, проведення антитерористичної операції чи здійснення заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії Російської Федерації у Донецькій та Луганській областях). Вирішення даного питання здійснюється ухвалою суду вищої інстанції.

Водночас на період введення воєнного стану діє особливий режим кримінального провадження, порядок якого визначений положеннями ст. 615 КПК. Відповідно до ч. 9 цієї статті під час дії воєнного стану обвинувальні акти, клопотання про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру, клопотання про звільнення особи від кримінальної відповідальності скеровуються та розглядаються судами, у межах територіальної юрисдикції яких вчинено кримінальне правопорушення, а в разі неможливості з об`єктивних причин здійснювати відповідним судом правосуддя - судом, у межах територіальної юрисдикції якого знаходиться орган досудового розслідування, що закінчив досудове розслідування, або іншим судом, визначеним у порядку, передбаченому законодавством.

Крім цього, з метою забезпечення безперервного функціонування судової влади у випадку виникнення надзвичайних обставин та воєнного стану, а також швидкого вирішення інших питань щодо забезпечення доступу до правосуддя Законом України від 03 березня 2022 року № 2112-IX були внесені зміни до ч. 7 ст. 147 КПК України щодо визначення територіальної підсудності судових справ, відповідно до яких у разі неможливості здійснення правосуддя судом з об`єктивних причин під час воєнного або надзвичайного стану, у зв`язку зі стихійним лихом, військовими діями, заходами щодо боротьби з тероризмом або іншими надзвичайними обставинами може бути змінено територіальну підсудність судових справ, що розглядаються в такому суді, за рішенням Вищої ради правосуддя, що ухвалюється за поданням Голови Верховного Суду, шляхом її передачі до суду, який найбільш територіально наближений до суду, який не може здійснювати правосуддя, або іншого визначеного суду. У разі неможливості здійснення Вищою радою правосуддя такого повноваження воно здійснюється за розпорядженням Голови Верховного Суду. Відповідне рішення є також підставою для передачі усіх справ, які перебували на розгляді суду, територіальна підсудність якого змінюється.

Таким чином, на законодавчому рівні визначено порядок організації роботи судів в умовах воєнного стану у разі неможливості з об`єктивних причин здійснювати правосуддя.

З наданих Верховному Суду матеріалів вбачається, що кримінальне провадження щодо ОСОБА_5 надійшло на розгляд до Великоновосілківського районного суду Донецької області, приміщення якого розташоване в населеному пункті, у якому ведуться активні бойові дії. Рішення про тимчасове зупинення роботи цього суду (тимчасове зупинення відправлення правосуддя) не приймалося, однак фактично розгляд справ у судових засіданнях у приміщенні цього суду за участю сторін з 17 травня 2022 року не здійснюється з огляду на загрозу життю та безпеці відвідувачів, суддів та працівників суду, що підтверджено повідомленням, розміщеним на офіційному веб-сайті суду.

Також голова суду у відповідь на адвокатський запит щодо порядку розгляду цього кримінального провадження захиснику ОСОБА_4 було повідомлено, що з огляду на неможливість перебування судді та учасників судового провадження в приміщенні Великоновосілківського районного суду Донецької області судове провадження щодо ОСОБА_5 здійснюється судом дистанційно. При цьому суддя зазначив, що кримінальне провадження може бути розглянуто ним в одному з приміщень судів на території Вінницької області за участю сторін кримінального провадження або в режимі відеоконференції.

Однак проведення судового провадження у такому порядку суперечить положенням кримінального процесуального законодавства України та може перешкодити учасникам судового провадження реалізувати свої права, про що обґрунтовано зазначив захисник у клопотанні.

Так, неможливість суду з об`єктивних причин здійснювати правосуддя з дотриманням належної процедури не може бути підставою для скорочення чи прискорення встановленої процесуальним законом форми судочинства (ст. 26 Закону України «Про правовий режим воєнного стану») або переміщення цього суду за власною ініціативою до іншого суду. Натомість у цьому випадку може бути застосована передбачена кримінальним процесуальним законодавством процедура передачі кримінального провадження на розгляд іншому суду.

Водночас, виходячи із системного аналізу норм кримінального процесуального законодавства, у кримінальній юрисдикції правосуддя не може здійснюватися дистанційно з огляду на дію принципу безпосередності. За вимогами кримінального процесуального закону суддя здійснює правосуддя безпосередньо у залі судового засідання у приміщенні того суду, на розгляді якого перебуває кримінальне провадження. І тільки у випадках, передбачених ч. 1 ст. 336 КПК, саме учасники кримінального провадження (крім секретаря судового засідання та судового розпорядника), котрі перебувають поза межами приміщення суду, який здійснює це судове провадження, можуть брати участь у судовому засіданні дистанційно в режимі відеоконференції.

Повертаючись до матеріалів цього кримінального провадження, колегія суддів вважає, що у даному конкретному випадку наведені вище обставини, пов`язані з об`єктивною неможливістю суду здійснювати судове провадження у приміщенні Великоновосілківського районного суду Донецької області, перешкоджають оперативному та ефективному розгляду та відповідно до абзацу 2 ч. 1 ст. 34 КПК України є підставою для направлення кримінального провадження з вказаного суду на розгляд до іншого суду.

Враховуючи те, що обвинувачений ОСОБА_5 та свідки у цьому кримінальному провадженні проходять службу у Збройних Силах України та перебувають у військовій частині, яка тимчасово дислокується у межах територіальної юрисдикції Святошинського районного суду м. Києва, кримінальне провадження слід направити саме до цього суду.

Керуючись ст. 32, 34 КПК, Верховний Суд

постановив:

Клопотання захисника ОСОБА_4 задовольнити.

Кримінальне провадження за обвинуваченням ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 402 КК України, направити із Великоновосілківського районного суду Донецької області на розгляд до Святошинського районного суду м. Києва.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3