Справа № 524/2175/23
Провадження № 1-кс/524/810/23
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 квітня 2023 року Слідчий суддя Автозаводського районного суду міста Кременчука ОСОБА_1 , за участі: - секретаря судового засідання ОСОБА_2 , - прокурора Кременчуцької окружної прокуратури ОСОБА_3 , - підозрюваного ОСОБА_4 та його захисника ОСОБА_5 , розглянув у відкритому судовому засіданні в залі суду у місті Кременчук Полтавської області клопотання старшого слідчого СВ Кременчуцького РУП ГУ НП в Полтавській області ОСОБА_6 про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою стосовно підозрюваного:

ОСОБА_4 , котрий народився ІНФОРМАЦІЯ_1 у с. Домоткань Верхньодніпровського району Дніпропетровської області, українця, громадянина України, має середню спеціальну освіту, одруженого, має на утриманні двох неповнолітніх дітей, військовослужбовця в/ч НОМЕР_1 , в розташуванні якої проживає, стрілець, військове звання старший сержант, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

у матеріалах кримінального провадження, зареєстрованого 09.04.2023 року в Єдиному реєстрі досудових розслідувань за № 0000883 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 296 КК України, -

В С Т А Н О В И В:

Старший слідчий СВ Кременчуцького РУП ГУ НП в Полтавській області ОСОБА_6 звернувся до слідчого судді у вказаному кримінальному провадженні із клопотанням, погодженого прокурором Кременчуцької окружної прокуратури ОСОБА_3 , про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою стосовно підозрюваного ОСОБА_4 .

Зазначав, що у кримінальному провадженні ОСОБА_4 підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 296 КК України, а саме, у хуліганстві, грубому порушенні громадського порядку з мотивів явної неповаги до суспільства, що супроводжувалося особливою зухвалістю чи винятковим цинізмом із застосуванням вогнепальної зброї.

В обґрунтування клопотання, слідчий вказав, що 09.04.2023 року, приблизно о 22 годині ОСОБА_4 , котрий є військовослужбовцем в/ч НОМЕР_1 , де проходить службу на посаді стрільця, у військовому званні старший сержант, перебуваючи у тимчасовому звільненні, знаходився у приміщенні кафе-бару «Вечорниці», розташованого за адресою: Полтавська область м. Кременчук, проспект Лесі Українки, буд. № 49, де у нього виник умисел на грубе порушення громадського порядку з мотивів явної неповаги до суспільства, що супроводжується особливою зухвалістю.

Слідчий у клопотанні зазначав, що реалізуючи свій намір, ОСОБА_4 протиправно, безпідставно, грубо порушуючи громадський порядок, з мотивів явної неповаги до суспільства, зневажаючи загальноприйнятими нормами поведінки та моралі, діючи з особливою зухвалістю, в стані алкогольного сп`яніння, вів себе розгнуздано, з неповагою до людської гідності відносно осіб, що перебували в закладі, на зауваження адміністратора даного закладу не реагував із-за чого був повідомлений про виклик охорони.

Після цього ОСОБА_4 самостійно залишив приміщення у приміщенні кафе-бару «Вечорниці» та, перебуваючи на вулиці поруч вказаного закладу, вчинив бійку з невстановленою особою і, продовжуючи свої хуліганські дії, діючи з особливою зухвалістю, прагнучи продемонструвати свою зневагу до існуючих правил та норм поведінки в суспільстві, ОСОБА_4 направився до місця розташування в/ч НОМЕР_1 , в якій він проходить військову службу, де, без дозволу, взяв закріплену за ним автоматичну вогнепальну зброю АК-74 № НОМЕР_2 з приєднаним магазином, спорядженим набоями в кількості 30 шт., калібру 5,45 мм, та іще один, запасний магазин, споряджений набоями в кількості 30 шт., калібру 5,45 мм, після чого повернувся до кафе-бару «Вечорниці» за раніше вказаною адресою, де перебуваючи на вулиці біля вказаного закладу та продовжуючи реалізовувати свій злочинний умисел спрямований на грубе порушення громадського порядку з мотивів явної неповаги до суспільства, з особливою зухвалістю, перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, з розгнузданого самолюбства, пов`язаного з неповагою до особи, людської гідності, байдужим ставленням до законів і правил поведінки, знаходячись у громадському місці із застосуванням предмета - автоматичної вогнепальної зброї АК-74 № НОМЕР_2 , здійснив два постріли вгору, чим довів свій злочинний намір та мету до кінця.

Після вчинення вказаних вище дій ОСОБА_4 було затримано на місці вчинення злочину, чим було припинено його протиправну поведінку.

Слідчий вважає, що, встановлено достатньо доказів для підозри ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст. 296 КК України, за ознаками хуліганства, грубого порушення громадського порядку з мотивів явної неповаги до суспільства, що супроводжувалось особливою зухвалістю, вчиненого із застосуванням вогнепальної зброї.

Слідчий посилався на те, що підозра ОСОБА_4 у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення доводиться зібраними в провадженні доказами.

09.04.2023 о 23 год. 05 хв. ОСОБА_4 затримано на підставі ст.208 КПК України

10.04.2023 року ОСОБА_4 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 296 КК України.

Слідчий просив застосувати стосовно підозрюваного запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на 60 діб, зазначивши, що застосування інших більш м`яких запобіжних заходів, не пов`язаних із позбавленням волі, не можливо зважаючи на наявність ризиків, передбачених ч.1, 3, 4, 5 ст. 177 КПК України.

Слідчий з посиланням на наявність вказаних у клопотанні перелічених доказів, які за його висновком доводять наявність обґрунтованої підозри щодо скоєння ОСОБА_4 кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 296 КК України, вважає, що, оскільки підозрюваний ОСОБА_4 вчинив тяжкий злочин, за який передбачене покарання від трьох до семи років позбавлення волі, може переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду, незаконно впливати на свідків, в цьому ж кримінальному провадженні, за місцем їх проживання, так як останні проживають в одному районі міста Кременчук, та є його знайомими, при цьому застосовуючи заходи психологічного на них тиску з метою зміни ними своїх показань, перешкоджати кримінальному провадженню та вчинити інше кримінальне правопорушення, що свідчить про неможливість запобігання цим ризикам шляхом застосування більш м`яких запобіжних заходів.

У судовому засіданні прокурор Кременчуцької окружної прокуратури ОСОБА_3 клопотання підтримав у повному обсязі та просив задовольнити, посилаючись на наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним ОСОБА_4 кримінального правопорушення та вищевказаних ризиків. Вказав, що злочин передбачений ч. 4 ст. 296 КК України не входить до переліку зазначеного у ч. 4 ст. 183 КПК України, а тому можливе застосування застави з визначенням її розміру у 80 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що становить 214720 грн.

Захисник підозрюваного ОСОБА_4 - адвокат ОСОБА_5 заперечував щодо клопотання слідчого та просив застосовувати щодо підозрюваного запобіжний захід особисту поруку, передавши підозрюваного на поруки командиру та особовому складу військової частини, де проходить службу ОСОБА_4 , які заслуговують на довіру, і поручаються за виконання підозрюваним обов`язків. Також, захисник вказав, що наразі підозра необґрунтована, оскільки повністю не з`ясовані обставини кримінального правопорушення. Одночасно вказав, що у разі застосування слідчим суддею запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою можливе за його думкою застосування застави з визначенням її розміру у 20 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб

Підозрюваний ОСОБА_4 з клопотанням не погодився, підтримав думку свого захисника. Пояснив, що дійсно проходить військову службу, дозволу на виніс зброї не мав.

Слідчий суддя, вислухавши думки прокурора та захисника, пояснення підозрюваного, свідчення свідків, вивчивши матеріали клопотання, встановив наступне.

Відповідно до ст. 29 Конституції України кожна людина має право на свободу та особисту недоторканність. Ніхто не може бути заарештований або триматися під вартою інакше, як за вмотивованим рішенням суду і тільки на підставах та в порядку, встановлених законом.

Статтею 2 КПК України визначено, що основним завданням кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден не винуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження булла застосована належна правова процедура.

За частиною першою та п. 9 ч. 2 ст. 131 КПК України з метою досягнення дієвості кримінального провадження застосовуються заходи забезпечення кримінального провадження, до яких, зокрема, належать запобіжні заходи.

Відповідно до ч. 1 ст. 177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам:

1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду;

2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення;

3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні;

4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином;

5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Згідно ч.1 ст.183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених частиною п`ятою статті 176 цього Кодексу.

У п.4 ч.2 ст.183 КПК України встановлено, що запобіжний захід у вигляді тримання під вартою не може бути застосований, окрім як до раніше не судимої особи, яка підозрюється у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у вигляді позбавлення волі на строк понад п`ять років.

Частиною 6 статті 193 КПК України передбачено, що слідчий суддя, суд може розглянути клопотання про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою та обрати такий запобіжний захід за відсутності підозрюваного, обвинуваченого, лише у разі, якщо прокурором, крім наявності підстав, передбачених статтею 177 цього Кодексу, буде доведено, що підозрюваний, обвинувачений оголошений у міжнародний розшук. У такому разі після затримання особи і не пізніш як через сорок вісім годин з часу її доставки до місця кримінального провадження слідчий суддя, суд за участю підозрюваного, обвинуваченого розглядає питання про застосування обраного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою або його зміну на більш м`який запобіжний захід, про що постановляє ухвалу.

Відповідно до ч. 1 ст. 194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про:

1)наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним кримінального правопорушення;

2)наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор;

3)недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

З матеріалів клопотання вбачається, що 09.04.2023 р. о 23 год. 21 хв. 18 сек. до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000883 було внесено відомості про вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 296 КК України на підставі повідомлення ОСОБА_7 , яке надійшло до чергової частини Кременчуцького РУП ГУ НП в Полтавській області щодо вчинення хуліганських дій невідомою особою із застосуванням вогнепальної зброї біля закладу «Вечорниці».

Органом досудового розслідування було визначено Кременчуцьке РУП ГУ НП в Полтавській області

У ході досудового розслідування слідчим органу досудового розслідування встановлено, що зазначеною особою виявився військовослужбовець в/ч НОМЕР_1 ОСОБА_4 , котрий проходить військову службу у в/ч НОМЕР_1 , на посаді стрільця, у військовому званні старший сержант.

Відповідно до вимог ст. 17, 65 Конституції України, ст. 1, 2 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», положень Військової присяги, ст. 11, 16, 127, 128 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, ст. 1-4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України ОСОБА_4 , як військовослужбовець, під час проходження військової служби повинен свято і непорушно додержуватися Конституції України та законів України, сумлінно і чесно виконувати військовий обов`язок, бездоганно і неухильно додержуватись порядку правил, встановлених військовими статутами та іншим законодавством України, поводитися з гідністю й честю, не допускати самому і стримувати інших від негідних вчинків, зобов`язаний завжди пам`ятати, що за його поведінкою судять не лише про нього, а й про Збройні Сили України в цілому.

Вирішуючи питання щодо обґрунтованості підозри у вчиненні ОСОБА_4 поставленого йому у вину вчинення кримінального правопорушення, слідчий суддя зважає на те, що, як зазначено у рішенні Європейського суду з прав людини від 28.10.2004 у справі «Мюррей проти Сполученого Королівства» для вирішення питання про обрання запобіжного заходу факти, що викликають підозру, не обов`язково мають бути встановлені до ступеню, необхідного для засудження або навіть пред`явлення обвинувачення, а згідно з рішенням Європейського суду з прав людини від 30.08.98 у справі «Кемпбелл та Хартлі проти Сполученого Королівства» наявність обґрунтованої підозри передбачає наявність фактів або відомостей, на підставі яких об`єктивний спостерігач зробив би висновок, що дана особа могла б скоїти злочин.

Також слідчий суддя звертає увагу на те, що при вирішенні питання про застосування запобіжного заходу має враховуватись саме обґрунтованість підозри, а не її доведеність, бо це завдання покладається на слідчого під час проведення ним досудового розслідування (рішення у справі «Феррарі-Браво проти Італії» від 14.03.84).

При цьому слідчий суддя також врахував, що термін «обґрунтована підозра», згідно практики Європейського суду з прав людини у справі «Нечипорук і Йонкало проти України» від 21.04.2011 року, означає, що існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача у тому, що особа, про яку йдеться мова, могла вчинити правопорушення.

Слідчий суддя наголошує, що питання кваліфікації дій підозрюваного не можуть бути предметом розгляду під час обрання запобіжного заходу на стадії досудового розслідування. На думку слідчого судді, дослідження судом доказової бази, встановлення фактичних обставин вчинення злочину, вини підозрюваного, кваліфікація його дій можлива лише під час розгляду справи судом по суті після завершення досудового розслідування.

Практика ЄСПЛ не вимагає, щоб на момент обрання запобіжного заходу у органу досудового розслідування були чіткі докази винуватості особи, яку повідомлено про підозру.

Так, у справі «Феррарі-Браво проти Італії» від 14.03.1984 року ЄСПЛ зазначив, що питання про те, що арешт або тримання під вартою до суду є виправданим тільки тоді, коли доведено факт вчинення та характер інкримінованих правопорушень, ставити не можна, оскільки це є завданням попереднього розслідування, сприяти якому і має тримання під вартою.

У справі «Мюррей проти Сполученого Королівства» суд зазначив, що факти, які є причиною виникнення підозри, не повинні бути такими ж переконливими, як ті, що є необхідними для обґрунтування обвинувального вироку чи й просто висунення обвинувачення, черга якого надходить на наступній стадії процесу кримінального розслідування.

Проаналізувавши зміст клопотання про застосування запобіжного заходу, а також як вбачається із наданих суду матеріалів клопотання в рамках кримінального провадження, слідчий суддя дійшов висновку, що ОСОБА_4 обґрунтовано підозрюється у вчиненні вказаного кримінального правопорушення передбаченого ч. 4 ст. 296 КК України

Відповідно до положень ст. 177, 178 КПК України підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; продовжити кримінальне правопорушення чи вчинити інше. При цьому, слідчий суддя, суд зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини, у тому числі: тяжкість можливого покарання, вік та стан здоров`я підозрюваного, обвинуваченого; міцність соціальних зв`язків підозрюваного, обвинуваченого в місці його постійного проживання, у тому числі наявність в нього родини й утриманців; репутацію підозрюваного, обвинуваченого; майновий стан підозрюваного, обвинуваченого; наявність судимостей у підозрюваного тощо.

Вирішуючи питання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, слідчий суддя враховує вимоги п.п.3 і 4 ст.5 Конвенції про захист прав людини та практику Європейського суду з прав людини, згідно з якими обмеження права особи на свободу і особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою. При цьому, ризик переховування обвинуваченого (підозрюваного) від правосуддя не може оцінюватися виключно на підставі суворості можливого судового рішення, а це слід робити з урахуванням низки відповідних фактів, які можуть підтверджувати існування такого ризику, або свідчити про такий його незначний ступінь, який не може служити підставою для запобіжного ув`язнення.

Згідно ч. 2 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожен, кого обвинувачено у вчиненні кримінального правопорушення, вважається невинуватим доти, доки його вину не буде доведено в законному порядку.

Відповідно до практики Європейського Суду з прав людини вагомою підставою для вирішення питання про необхідність попереднього ув`язнення особи є ризик перешкоджання встановленню істини у справі та переховування цієї особи від правосуддя. При цьому зазначено, що небезпека перешкоджання встановленню істини у справі та переховування особи від правосуддя може вимірюватися суворістю можливого покарання в сукупності з наявністю даних про матеріальний, соціальний стан особи, її зв`язками з державою, у якій його переслідують та міжнародними контактами.

У пункті 42 рішення Європейського Суду з прав людини від 13.01.2011 р. у справі «Михалкова та інші проти України» зазначено, що розслідування має бути ретельним, безстороннім і сумлінним. Розслідування повинне забезпечити встановлення винних осіб та їх покарання. Органи державної влади повинні вжити всіх заходів для отримання всіх наявних доказів, які мають відношення до події, показань очевидців, доказів експертиз. Будь-які недоліки у розслідуванні, які підривають його здатність встановити відповідальну особу, створюють ризик недодержання такого стандарту.

Крім того у п. 79 рішення ЄСПЛ у справі «Харченко проти України» встановлено, що тримання під вартою може бути виправданим у тій чи іншій справі лише за наявності специфічних ознак того, що цього вимагають істинні вимоги публічного інтересу, які, незважаючи на існування презумпції невинуватості, переважують правило поваги до особистої свободи, а у п. 35 рішення ЄСПЛ у справі «Летельє проти Франції» визначено, що суспільний інтерес з урахуванням презумпції невинуватості виправдовує відступ від принципу поваги до особистої свободи, визначеного Конвенцією про захист прав людини та основоположних свобод.

Наведені у клопотанні слідчого факти свідчать про те, що застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою стосовно ОСОБА_4 є найбільш прийнятним в даному випадку, а більш м`який запобіжний захід не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 КПК України.

Так ОСОБА_4 обґрунтовано підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 296 КК України, який відноситься до категорії тяжких злочинів за вчинення якого передбачено покарання відповідно у вигляді позбавлення волі на строк від трьох до семи років.

У клопотанні та доданих до нього документах слідчим та прокурором у судовому засіданні доведено наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_4 інкримінованого йому кримінального правопорушення.

Під час розгляду клопотання прокурором доведено наявність підстав вважати, що існують ризики, передбачені п. 1, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме, ризик того, що ОСОБА_4 може переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду, вчинити інше кримінальне правопорушення, що підтверджується тією обставиною, що ОСОБА_4 у випадку доведеності його вини у вчинені інкримінованого йому кримінального правопорушення, загрожує покарання у вигляді позбавлення волі строком до 7 років.

При цьому слідчий суддя також враховує позицію ЄСПЛ у справі «Ілійков проти Болгарії», в якій суд зазначив, що «суворість передбаченого покарання» є суттєвим елементом при оцінюванні «ризиків переховування або повторно вчинення злочинів». Також, у ст. 5 Рекомендації Комітету Міністрів Ради Європи R (80) 11 від 27.06.1980 «Про взяття під варту до суду» зауважується, що при розгляді питання про необхідність тримання під вартою, судовий орган повинен брати до уваги обставини конкретної справи, у тому числі характер та тяжкість інкримінованого злочину. Таким чином, відповідно до вказаної рекомендації, важливим критерієм, орієнтуючись на який слід застосовувати вид запобіжного заходу, повинна бути санкція за вчинений злочин, тобто, чим більш сувора санкція передбачена за злочин, тим більш суворий запобіжний захід повинен бути обраний щодо підозрюваного.

Враховуючи докази надані слідчим, які вказують на обґрунтованість підозри ОСОБА_4 у вчиненні вищевказаного кримінального правопорушення, обставини його вчинення, існування ризиків передбачених п.1, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, дані про особу підозрюваного, котрий проходить військову службу у в/ч НОМЕР_1 , має військове звання старший сержант, що як особа підозрюваний характеризується за місцем проходження служби позитивно, думку свідків ОСОБА_8 та ОСОБА_9 , котрий є заступником командира в/ч, де проходить службу ОСОБА_4 , які позитивно характеризували підозрюваного, його вік, сімейний стан, зокрема, що він перебуває у зареєстрованому шлюбі, має на утриманні двох неповнолітніх дітей, його стан здоров`я, а саме відсутності ознак стійкого зниження працездатності та не має ознак інвалідності, не перебуває на обліку у лікарів нарколога та психіатра, раніше не судимого, що йому ставиться у вину вчинення тяжкого кримінального правопорушення, який може переховуватися від органів досудового слідства та суду, може незаконно впливати на свідків з метою зміни ними своїх свідчень шляхом вчинення на них погроз, може перешкоджати кримінальному провадженню, а звідси неможливість запобігання цим ризикам шляхом застосування більш м`яких запобіжних заходів, дійшов висновку, що клопотання є обґрунтованим та таким, що підлягає задоволенню, а тому слід застосувати стосовно підозрюваного запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, що забезпечить виконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків, запобігти ризикам передбаченим п.1, 5 ч.1 ст. 177 КПК України.

Згідно ч.1 ст. 180 КПК України, особиста порука полягає у наданні особами, яких слідчий суддя, суд вважає такими, що заслуговують на довіру, письмового зобов`язання про те, що вони поручаються за виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього обов`язків відповідно до статті 194 цього Кодексу і зобов`язуються за необхідності доставити його до органу досудового розслідування чи в суд на першу про те вимогу.

Особиста порука ґрунтується на тому, що за поведінку підозрюваного, обвинуваченого відповідають інші особи, поручителі, які, як правило, мають особисті чи службові зв`язки з особою, за яку вони поручились, і морально можуть впливати на неї. На поручителя покладається обов`язок забезпечити не тільки явку підозрюваного, обвинуваченого до органу досудового розслідування чи в суд на першу про те вимогу, а і виконання покладених на підозрюваного, обвинуваченого обов`язків відповідно до ст.194 КПК України.

У рішенні у справі «Харченко проти України» від 10 лютого 2011 року Європейський суд з прав людини зазначив, що при розгляді клопотання про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою має бути розглянута можливість застосування інших (альтернативних) запобіжних заходів (§ 80). У рішенні у справі «Хайредінов проти України» від 14 жовтня 2010 року вказаний суд, зокрема, дійшов висновку, що національні суди порушили пункт 1 статті 5 Конвенції, оскільки при ухваленні рішень не було розглянуто можливості застосування менш суворих запобіжних заходів, ніж тримання під вартою (§ 29, §31).

Відповідно до рішення ЄСПЛ від 12.03.2013 року у справі «Волосюк проти України» тяжкість обвинувачення може бути достатньою причиною разом з іншими для обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Оскільки дислокація військової частини може бути зміненою в будь-який час за наказами командирів (начальників) територіальних управлінь НГ України, у тому числі у зв`язку із воєнним станом в Україні, а також переведенням особового складу військовослужбовців до іншої в/ч, що підтвердив у судовому засіданні свідок ОСОБА_9 , що в свою чергу не забезпечить виконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків, тому у задоволенні клопотання сторони захисту про особисту поруку слід відмовити.

Слідчий суддя також враховує практику Європейського суду з прав людини, яка свідчить про те, що суд своїм рішенням повинен забезпечити не лише права підозрюваного, але й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів, що вимагає від суду більшої суворості в оцінці порушень цінностей суспільства.

Крім того слідчий суддя вважає, що запобіжний захід у виді передачі ОСОБА_4 на поруки не забезпечить виконання останнім покладених на нього процесуальних обов`язків, у зв`язку з чим не заслуговує на увагу клопотання підозрюваного та його захисника.

Відповідно до вимог ст. 197 КПК України, строк дії ухвали слідчого судді, суду про тримання під вартою не може перевищувати шістдесят днів. Строк тримання під вартою обчислюється з моменту взяття під варту, а якщо взяттю під варту передувало затримання підозрюваного - з моменту фактичного затримання.

На підставі наведеного слідчий суддя вважає за необхідне та можливе застосувати до ОСОБА_4 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.

Слідчому судді не було надано доказів того, що ОСОБА_4 за станом здоров`я не може утримуватись під вартою, матеріали провадження не містять переконливих даних про застереження, які б унеможливлювали перебування підозрюваного під вартою та в судовому засіданні такі обставини не були доведені.

Слідчий суддя враховує, що ОСОБА_4 , згідно протоколу затримання особи, підозрюваної у вчиненні злочину, фактично затримано 09 квітня 2023 року о 23 год. 05 хв., а тому строк тримання під вартою необхідно рахувати з цього моменту фактичного затримання.

Згідно з ч. 3 ст. 183 КПК України, слідчий суддя, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою зобов`язаний визначити розмір застави, достатньої для забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим обов`язків, передбачених цим Кодексом, крім випадків, передбачених частиною четвертою цієї статті.

У п.2 ч.5 ст. 182 КПК України визначено, що розмір застави визначається щодо особи, підозрюваної чи обвинуваченої у вчиненні тяжкого злочину, - від двадцяти до вісімдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Згідно ч. 4 ст. 183 КПК України слідчий суддя, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою, враховуючи підстави та обставини, передбачені статтями 177 та 178 цього Кодексу, має право не визначити розмір застави у кримінальному провадженні:

1) щодо злочину, вчиненого із застосуванням насильства або погрозою його застосування;

2) щодо злочину, який спричинив загибель людини;

3) щодо особи, стосовно якої у цьому провадженні вже обирався запобіжний захід у вигляді застави, проте був порушений нею.

Враховуючи встановлені слідчим суддею обставини та беручи до уваги матеріальний і сімейний стан ОСОБА_4 , котрий має на утриманні двох неповнолітніх дітей, має незначний розмір грошового утримання, а саме приблизно 20 тис. грн. на місяць, ризики, передбачені ст.177 КПК України, а також те що ОСОБА_4 підозрюється у вчиненні тяжкого злочину, слідчий суддя вважає за доцільне та можливе визначити заставу у розмірі 60 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб (з 01.01.2023 р. - 2684 грн.), що становить 161040 грн., оскільки внесення застави саме в такому розмірі може гарантувати виконання підозрюваним покладених на нього обов`язків.

Відповідно ст. 1 -5, 7-9 Закону України «Про прокуратуру», наказу Генерального прокурора України від 22.11.2021 року за № 370 та ст. 206 КПК України слідчий суддя вважає за необхідне повідомити керівника Полтавської обласної прокуратури (м. Полтава, вул. 1100-річчя Полтави, буд. № 7) та керівника Полтавської спеціалізованої прокуратури у сфері оборони (м. Полтава, Майдан Незалежності, буд. № 1-Б) про необхідність вирішення питання щодо процесуального керівництва у кримінальному провадженні відповідними прокурорами вказаних прокуратур, а також вжиття заходів щодо організації та здійснення досудового розслідування у кримінальному провадженні, враховуючи, що підозрюваний є військовослужбовцем, а з підозри оголошеної йому слідчим органу досудового розслідування постають обставини вчинення військових злочинів.

Керуючись ст. 177, 178, 183, 193-197, 205, 206, 309, 369-372 КПК України, слідчий суддя, -

П О С Т А Н О В И В:

Клопотання старшого слідчого СВ Кременчуцького РУП ГУ НП в Полтавській області ОСОБА_6 про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою стосовно підозрюваного ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 у кримінальному провадженні, зареєстрованого 09 квітня 2023 року в ЄРДР за № 0000883 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 296 КК України,- задовольнити.

Застосувати (обрати) стосовно ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , запобіжний захід у вигляді тримання під вартою у межах строку тримання під вартою, передбаченого ч. 1 ст. 197 КПК України, який не може перевищувати 60 (шістдесят) діб, строк запобіжного заходу який обчислювати з часу фактичного затримання підозрюваного з 09 квітня 2023 року до 06 червня 2023 року.

Визначити суму застави - 60 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що становить 161040 грн.

Застава відповідно до ч. 5 ст. 182 КПК України може бути внесена у будь-який момент протягом дії ухвали як самим підозрюваним так і іншою фізичною або юридичною особою (заставодавцем) на наступний депозитний рахунок: отримувач коштів - ТУ ДСА України в Полтавській області; код отримувача (код за ЄДРПОУ) - 26304855; банк отримувача - ДКСУ м. Київ; код банку отримувача (МФО) 820172; рахунок отримувача - UA0015950; в платіжному документі в призначені платежу обов`язково зазначається для застави: назва суду; інформація про постанову (ухвалу) судді чи суду та прізвище, ім`я, по батькові підозрюваного (дана інформація необхідна для оперативного повернення застави в порядку передбаченому чинним законодавством).

Роз`яснити підозрюваному, що у разі внесення застави у визначеному у даній ухвалі розмірі, оригінал документу з відміткою банку, який підтверджує внесення на вказаний вище депозитний рахунок має бути наданий уповноваженій службовій особі Державної установи «Полтавська установа виконання покарань (№23)».

Після отримання та перевірки протягом одного робочого дня документа, що підтверджує внесення застави, уповноважена службова особа Державної установи «Полтавська установа виконання покарань (№23)» негайно має здійснити розпорядження про звільнення ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , з-під варти та повідомити письмово слідчого, прокурора, слідчого суддю.

У разі внесення застави та з моменту звільнення підозрюваного з-під варти внаслідок внесення застави, визначеної у даній ухвалі, підозрюваний ОСОБА_4 зобов`язаний виконувати покладені на нього обов`язки, пов`язані із застосуванням запобіжного заходу у вигляді застави, та вважається таким, до якого застосовано запобіжний захід у вигляді застави.

Уповноважена службова особа Державної установи «Полтавська установа виконання покарань (№23)» при звільненні ОСОБА_4 , зобов`язана роз`яснити його обов`язки і наслідки їх невиконання, а заставодавцю - у вчиненні якого кримінального правопорушення підозрюється чи обвинувачується особа, передбачене законом покарання за його вчинення, обов`язки із забезпечення належної поведінки підозрюваного, обвинуваченого та його явки за викликом, а також наслідки невиконання цих обов`язків.

У разі внесення застави покласти на ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , наступні обов`язки: 1. прибувати до слідчого, прокурора,суду за першою вимогою; 2. не відлучатися з місця фактичного перебування без дозволу слідчого, прокурора або суду;3. повідомляти, слідчого, прокурора, суд про зміну свого місця проживання та перебування.

Вказані обов`язки в разі внесення застави покладаються на ОСОБА_4 на строк не більше двох місяців.

У разі невиконання вище перелічених обов`язків, застава звертається в дохід держави та зараховується до спеціального фонду Державного бюджету України й використовується у порядку, встановленому законом для використання коштів судового збору. У разі звернення застави в дохід держави суд вирішує питання про застосування запобіжного заходу у вигляді застави у більшому розмірі або іншого запобіжного заходу з урахуванням положень ч.7 ст.194 КПК України.

Відмовити підозрюваному ОСОБА_4 та захиснику ОСОБА_5 у задоволенні клопотання про передачу ОСОБА_4 на поруки командуванню та особистому складу в/ч НОМЕР_1 .

Повідомити керівника Полтавської обласної прокуратури (м. Полтава, вул. 1100-річчя Полтави, буд. № 7) та керівника Полтавської спеціалізованої прокуратури у сфері оборони (м. Полтава, Майдан Незалежності, буд. № 1-Б) про необхідність вирішення питання щодо процесуального керівництва у кримінальному провадженні відповідними прокурорами вказаних прокуратур, а також вжиття заходів щодо організації та здійснення досудового розслідування у кримінальному провадженні, враховуючи, що підозрюваний є військовослужбовцем, а з підозри оголошеної йому слідчим органу досудового розслідування постають обставини вчинення військових злочинів.

Ухвала підлягає негайному виконанню після її оголошення.

Ухвала слідчого судді може бути оскаржена протягом п`яти днів з дня її оголошення шляхом подання апеляційної скарги безпосередньо до Полтавського апеляційного суду.

Слідчий суддя: