ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-кп/803/2137/22 Справа № 202/7878/20 Суддя у 1-й інстанції - ОСОБА_1 Суддя у 2-й інстанції - ОСОБА_2
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 грудня 2022 року

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Дніпровського апеляційного суду у складі:

Головуючого, судді доповідача ОСОБА_2

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4

при секретарі ОСОБА_5

за участю:

прокурорів ОСОБА_6 ,

ОСОБА_7

обвинуваченого (в режимі відеоконференції) ОСОБА_8

представника цивільного відповідача ОСОБА_9

представника потерпілого (в режимі відеоконференції) ОСОБА_10

розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0001719, за апеляційною скаргою представника цивільного відповідача ПВСП СТО Карлссон - адвоката ОСОБА_9 на вирок Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 29 липня 2021 року щодо

ОСОБА_11 ,

ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, який проживає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого,

обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України, в частині вирішення цивільного позову потерпілого ОСОБА_12 до ПВСП СТО «Карлссон» про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, -

ВСТАНОВИЛА:

Оскаржуваним вироком суду ОСОБА_11 визнано винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України, та призначено покарання у виді позбавлення волі строком на 3 роки 6 місяців, з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 3 роки.

Стягнуто з ОСОБА_11 та ПВСП СТО «Карлссон» солідарно на користь потерпілого ОСОБА_12 в рахунок відшкодування матеріальної шкоди - 47 932,96 грн, в рахунок відшкодування моральної шкоди - 300 000 грн; стягнуто з ПВСП СТО «Карлссон» на користь цивільного позивача ОСОБА_13 в рахунок відшкодування моральної шкоди - 15 000 грн, в рахунок відшкодування франшизи - 2600 грн, в рахунок відшкодування судових витрат, пов`язаних з проведенням експертиз - 5000 грн.

Вирішені питання щодо судових витрат та речових доказів.

ОСОБА_11 визнано винуватим та засуджено за те, що останній за обставин, встановлених судом першої інстанції та детально викладених у мотивувальній частині оскаржуваного вироку, 05 вересня 2020 року близько 15.00 години, керуючи технічно справним автобусом «Mercedes Benz», р.н. НОМЕР_1 , який належить ОСОБА_14 , рухаючись у Індустріальному районі м. Дніпра по пр. Слобожанському з боку вул. Степана Разіна у напрямку вул. Аржанова, знаходячись у стані наркотичного сп`яніння, грубо порушив Правила дорожнього руху, проявляючи крайню неуважність до дорожньої обстановки і її змін, при виникненні перешкоди для руху, а саме автомобіля «Toyota Corolla», р.н. НОМЕР_2 , під керуванням водія ОСОБА_13 , який знаходився у нерухомому стані біля правого краю проїзної частини дороги попереду в попутному напрямку, заходів до зменшення швидкості аж до зупинки автомобіля, або безпечного для інших учасників руху об`їзду перешкоди, не прийняв, внаслідок чого в районі е/о №496, скоїв з ним зіткнення, внаслідок чого автомобіль «Toyota Corolla», р.н. НОМЕР_2 , відкинуло на тротуар, де стався наїзд на пішохода ОСОБА_12 , який рухався по тротуару. Внаслідок даної дорожньо-транспортної пригоди пішоходу ОСОБА_12 було заподіяно тяжкі тілесні ушкодження.

Ухвалою колегії суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Дніпровського апеляційного суду від 24 листопада 2021 року апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_11 на вирок суду було залишено без задоволення, апеляційну скаргу представника цивільного відповідача ПВСП СТО Карлссон задоволено частково.

Вирок Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 29 липня 2021 року щодо ОСОБА_11 , обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України, скасовано в частині вирішення цивільного позову потерпілого ОСОБА_12 до ОСОБА_11 та ПВСП СТО Карлссон, у задоволенні позову відмовлено.

В іншій частині вирок залишено без мін.

Постановою колегії суддів Першої судової палати Касаційного кримінального суду Верховного Суду від 30 червня 2022 року касаційну скаргу представника потерпілого ОСОБА_12 - адвоката ОСОБА_10 задоволено частково, ухвалу Дніпровського апеляційного суду від 24 листопада 2021 року в частині вирішення цивільного позову потерпілого ОСОБА_12 до ПВСП СТО Карлссон скасовано та призначено в цій частині новий судовий розгляд у суді апеляційної інстанції.

Заслухавши суддю-доповідача; представника цивільного відповідача, яка підтримала апеляційну скаргу; прокурорів, представника потерпілого та обвинуваченого ОСОБА_11 , які проти задоволення апеляційної скарги заперечували та просили вирок суду залишити без змін; перевіривши матеріали кримінального провадження та обговоривши наведені у апеляційній скарзі доводи, колегія суддів з урахуванням положень ст. 404 КПК України, згідно із якими суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги, приходить до наступного.

Як вбачається з матеріалів справи, цивільний позов ОСОБА_12 був заявлений з приводу відшкодування шкоди, завданої цьому потерпілому подією інкримінованого ОСОБА_11 злочину, та був пред`явлений одночасно до водія ОСОБА_11 та його роботодавця ПВСП СТО «Карлссон», з яких суми у відшкодування матеріальної та моральної шкоди вимагалося стягнути солідарно.

Оскаржуваним вироком суду вказаний позов був задоволений, стягнуто ОСОБА_11 та ПВСП СТО «Карлссон» солідарно на користь потерпілого ОСОБА_12 в рахунок відшкодування матеріальної шкоди - 47 932,96 грн, в рахунок відшкодування моральної шкоди - 300 000 грн

Згідно із ухвалою суду апеляційної інстанції від 24 листопада 2021 року та постановою суду касаційної інстанції від 30 червня 2022 року, у задоволенні цивільного позову ОСОБА_12 в частині вимог, звернутих до ОСОБА_11 , у межах апеляційного провадження було відмовлено, і ухвала суду апеляційної інстанції у цій частині була залишена судом касаційної інстанції без змін.

Таким чином, оскаржуваний вирок суду є предметом даного апеляційного перегляду виключно в частині вирішення цивільного позову ОСОБА_12 до ПВСП СТО Карлссон.

Аналізуючи доводи апеляційної скарги цивільного відповідача у цій частині, суд апеляційної інстанції приходить до наступного.

Згідно з положеннями ч. 2 ст. 127 КПК України шкода, завдана кримінальним правопорушенням або іншим суспільно небезпечним діянням, може бути стягнута судовим рішенням за результатами розгляду цивільного позову в кримінальному провадженні.

Відповідно до ст. 128 КПК України особа, якій кримінальним правопорушенням або іншим суспільно небезпечним діянням завдано майнової та/або моральної шкоди, має право під час кримінального провадження до початку судового розгляду пред`явити цивільний позов до підозрюваного, обвинуваченого або фізичної чи юридичної особи, яка за законом несе цивільну відповідальність за шкоду, завдану діями підозрюваного, обвинуваченого або неосудної особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння.

Цивільний позов у кримінальному провадженні розглядається судом за правилами, встановленими цим Кодексом. Якщо процесуальні правовідносини, що виникли у зв`язку з цивільним позовом, цим Кодексом не врегульовані, до них застосовуються норми Цивільного процесуального кодексу України за умови, що вони не суперечать засадам кримінального судочинства.

Вирішуючи цивільний позов, суд зобов`язаний об`єктивно дослідити обставини справи, з`ясувати учасників та характер правовідносин, що склалися між ними, встановити розмір шкоди, заподіяної внаслідок вчинення злочину, а також визначити порядок її відшкодування.

Цих вимог закону під час вирішення цивільного позову судом першої інстанції дотримано не в повному обсязі.

З матеріалів кримінального провадження вбачається, що цивільний позов ОСОБА_12 заявлений до ПВСП СТО «Карлссон» як роботодавця водія ОСОБА_11 , який, керуючи автобусом «Mercedes Benz» р.н. НОМЕР_1 , що належить ОСОБА_14 , допустив порушення Правил дорожнього руху, внаслідок якого позивачеві була заподіяна матеріальна та моральна шкода.

Судом першої інстанції було встановлено, що на момент вчинення правопорушення цивільно-правова відповідальність володільця транспортного засобу була застрахована у ПрАТ УПСК за полісом обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів № АР/8278463 зі страховою сумою (ліміту відповідальності) за шкоду, завдану здоров`ю, у розмірі 260 000 гривень, шкоду завданої майну в розмірі 130 000 гривень та франшизи у розмірі 2 600 гривень.

Також з матеріалів справи вбачається, що цивільний позов потерпілого ОСОБА_13 задоволений з урахуванням часткового, за винятком франшизи у розмірі 2.600 гривень, відшкодування йому заподіяної шкоди ПрАТ УПСК.

Колегія суддів акцентує увагу на тому, що Великою палатою Верховного Суду у Постанові від 04 липня 2018 року у справі 3755/18006/15-ц було викладено висновки про правильне застосування норм права, відповідно до яких у випадках, коли деліктні відносини поєднуються з відносинами обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, боржником у деліктному зобов`язанні в межах суми страхового відшкодування виступає страховик завдавача шкоди. Цей страховик, хоч і не завдав шкоди, але є зобов`язаним суб`єктом перед потерпілим, якому він виплачує страхове відшкодування замість завдавача шкоди у передбаченому Законом України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" порядку. Після такої виплати деліктне зобов`язання припиняється його належним виконанням страховиком завдавача шкоди замість останнього. За умов, передбачених у статті 38 вказаного Закону, цей страховик набуває право зворотної вимоги (регрес) до завдавача шкоди на суму виплаченого потерпілому страхового відшкодування.

Відповідно до статті 1194 ЦК України особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням).

Відтак, відшкодування шкоди особою, відповідальність якої застрахована за договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, можливе за умови, що згідно з цим договором або Законом України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" у страховика не виник обов`язок з виплати страхового відшкодування (зокрема, у випадках, передбачених у статті 37), чи розмір завданої шкоди перевищує ліміт відповідальності страховика. В останньому випадку обсяг відповідальності страхувальника обмежений різницею між фактичним розміром завданої шкоди і сумою страхового відшкодування.

Покладання обов`язку з відшкодування шкоди у межах страхового відшкодування на страхувальника, який уклав відповідний договір страхування і сплачує страхові платежі, суперечить меті інституту страхування цивільно-правової відповідальності (стаття 3 Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів").

Усупереч викладеному, незважаючи на наявність договору обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, суд, на думку колегії суддів, дійшов передчасного висновку про необхідність відшкодування заподіяної потерпілому шкоди тільки ПВ СП СТО « ІНФОРМАЦІЯ_2 » у повному обсязі, оскільки аспекти відповідальності страховика в цьому контексті судом належним чином з`ясовані не були.

Не дослідивши належним чином спірні деліктні правовідносини, суд першої інстанції не надав оцінки їх характеру, дійсному обсягу відповідальності ПВ СП СТО «Карлссон», та не навів належного обґрунтування прийнятого рішення у цій частині з урахуванням фактичних обстаивн справи та положень Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів».

З огляду на допущені порушення, оскаржуваний вирок у цій частині не може залишатися в силі та підлягає скасуванню.

Обговорюючи питання про остаточне рішення за наслідками апеляційного розгляду, колегія суддів зважає на те, що для належного вирішення цивільного позову ОСОБА_12 є необхідним обговорення питання про права та обв`язки осіб, які були не залучені до участі у справі, а також дослідження обставин і доказів, які не були досліджені судом першої інстанції і про дослідження яких у межах апеляційного провадження питання не порушене. З огляду на положення ч. 3 ст. 404 КПК України допущена судом першої інстанції істотна неповнота судового розгляду не може бути усунута у межах апеляційного провадження, а отже апеляційний суд позбавлений можливості постановити рішення по суті апеляційної скарги.

Відповідно до п. 6 ч. 1 ст. 407 КПК України, за наслідками апеляційного розгляду за скаргою на ухвалу суду першої інстанції, суд апеляційної інстанції має право скасувати вирок або ухвалу і призначити новий розгляд у суді першої інстанції.

Відповідно до ч. 6 ст. 9 КПК України у випадках, коли положення цього Кодексу не регулюють або неоднозначно регулюють питання кримінального провадження, застосовуються загальні засади кримінального провадження, визначені частиною першою статті 7 цього Кодексу.

Виходячи з наведеного, колегія суддів доходить висновку про необхідність призначення нового судового розгляду в суді першої інстанції в порядку цивільного судочинства, під час якого необхідно усунути зазначені недоліки та прийняти законне і обґрунтоване судове рішенняз дотриманням вимог матеріального та процесуального закону.

При цьому приймається до уваги усталена практика суду касаційної інстанції з аналогічних питань, що знайшла відображення зокрема у Постанові Верховного Суду від 11 листопада 2020 року у справі № 712/9045/18.

Керуючись ст.ст. 404, 405, 407, 409, 412, 415, 419КПК України, колегія суддів, -

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу представника цивільного відповідача ПВСП СТО Карлссон - адвоката ОСОБА_9 - задовольнити частково.

Вирок Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 29 липня 2021 року щодо ОСОБА_11 , обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України, - скасувати в частині вирішення цивільного позову потерпілого ОСОБА_12 до цивільного відповідача ПВСП СТО Карлссон та призначити у цій частині новий судовий розгляд в суді першої інстанції в порядку цивільного судочинства.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та касаційному оскарженню не підлягає.

Судді

ОСОБА_2 О ОСОБА_15 Р ОСОБА_16