У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 квітня 2023 року м. Миколаїв

Миколаївський апеляційний суд у складі:

головуючого ОСОБА_1 ,

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3

за участю секретаря ОСОБА_4

розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали кримінального провадження за апеляційною скаргою зі змінами, прокурора Окружної прокуратури міста Миколаєва ОСОБА_5 , на вирок Ленінського районного суду м. Миколаєва від 7 грудня 2022 року, стосовно

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Миколаєва, громадянина України, із середньою освітою, офіційно не працюючого, неодруженого, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого

- обвинуваченого у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.185, ч.1 ст.357, ч.3 ст. 357, ч.3 ст.185, ч.2 ст.15 - ч. 2 ст.186, ч.2 ст.15 ч.3 ст.185 КК України

Учасники судового провадження:

прокурор ОСОБА_7

обвинувачений ОСОБА_6

захисники ОСОБА_8

встановив:

Короткий зміст вимог апеляційної скарги зі змінами.

В апеляційній скарзі прокурор просить вирок суду в частині призначеного покарання змінити з підстав неправильного застосування закону України про кримінальну відповідальність. ОСОБА_6 визнати засудженим до покарання за ч.1 ст.357 КК України 1 рік обмеження волі; за ч.3 ст.357 КК України 2 роки обмеження волі; за ч.2 ст.185 КК України 3 роки позбавлення волі; за ч.3 ст.185 КК України 4 роки позбавлення волі; за ч.2 ст.15, ч.3 ст.185 КК України 3 роки 6 місяців позбавлення волі; Призначити ОСОБА_6 за ч.2 ст.15, ч.2 ст.186 КК України покарання у виді 4 років позбавлення волі. На підставі ч.1 ст.70 КК України, за сукупністю злочинів, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, призначити покарання у виді 4 років 3 місяців позбавлення волі. На підставі ч.4 ст.70 КК України, за сукупністю кримінальних правопорушень, шляхом часткового складання покарання за даним вироком та вироком Миколаївського апеляційного суду від 22.09.2022р., остаточно призначити покарання у виді 4 років 6 місяців позбавлення волі. В іншій частині вирок залишити без змін.

Короткий зміст вироку.

Вироком суду ОСОБА_6 визнано винним у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.185, ч.1 ст.357, ч.3 ст.357, ч3 ст.185, ч.2 ст.15, ч.2 ст.186, ч.2 ст.15, ч.2 ст.185 КК України та призначено йому покарання:

- за ч.1 ст.357 КК України - у виді 1 року обмеження волі;

- за ч.3 ст.357 КК України - у виді 2 років обмеження волі;

- за ч.2 ст.185 КК України - у виді 3 років позбавлення волі;

- за ч.3 ст.185 КК України - у виді 4 років позбавлення волі;

- за ч.2 ст.15 ч.3 ст.185 КК України у виді 3 років 6 місяців позбавлення волі;

- за ч.2 ст.15 - ч. 2 ст.186 КК України у виді 4 років 3 місяців позбавлення волі;

На підставі ч.1 ст.70 КК України, за сукупністю злочинів, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, остаточно призначено покарання у виді 4 років 3 місяці позбавлення волі.

На підставі ч.4 ст.70 КК України, за сукупністю кримінальних правопорушень, шляхом часткового складання призначеного покарання за даним вироком та вироком Миколаївського апеляційного суду від 22.09.2022 остаточно призначено ОСОБА_6 4 роки 6 місяців позбавлення волі.

Строк відбуття покарання обвинуваченому ОСОБА_6 обчислювати з моменту затримання 22.09.2022. Запобіжний захід ОСОБА_6 у вигляді тримання під вартою залишено попереднім до набрання вироком законної сили. Вирішено питання щодо речових доказів.

Узагальнені доводи апеляційної скарги.

В апеляційній скарзі зі змінами прокурор не оспорюючи висновків суду щодо доведеності вини обвинуваченого, вважає зазначений вирок суду в частині призначення покарання за замах на грабіж незаконним та таким, що підлягає зміні з підстав неправильного застосування закону України про кримінальну відповідальність.

Зауважує, що санкція ч.2 ст.186 КК України передбачає покарання у виді позбавлення волі на строк від 4 до 6 років, дві третини якої становить 4 роки позбавлення волі.

Всупереч вказаним вимогам закону України про кримінальну відповідальність оскаржуваним вироком Ленінського районного суду м. Миколаєва ОСОБА_6 за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.15 ч.2 ст.186 КК України призначено покарання у виді 4 років 3 місяців позбавлення волі, тобто неправильно застосовано вимоги Закону України про кримінальну відповідальність.

Обставини встановлені судом першої інстанції.

Судом першої інстанції встановлено та визнано доведеним, що 17.05.2020 приблизно о 20:00 год. ОСОБА_6 , діючи повторно, перебуваючи за ринком на пл. Перемоги, напроти будинку №58 по пр. Миру в м. Миколаєві, в результаті раптового умислу спрямованого на таємне викрадення чужого майна, скориставшись безпорадним станом ОСОБА_9 , таємно викрав, належне останньому майно, а саме: мобільний телефон «Samsung Duos» вартістю 300 гривень, портмоне чоловіче чорного кольору вартістю 100 гривень, грошові кошти в сумі 400 гривень, дві іконки, які не мають матеріальної цінності для потерпілого, чим спричинив потерпілому ОСОБА_9 , матеріальну шкоду на загальну суму 800 гривень.

З місця скоєння злочину ОСОБА_6 , зник, розпорядившись викраденим за власним розсудом. Крім того, приблизно 17.05.2020 о 20:00 годин, ОСОБА_6 , таємно викрав особисті документи ОСОБА_9 , а саме: посвідчення водія, пенсійне посвідчення, свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу, банківську картку АТ КБ «ПриватБанк», яка перебувала у користуванні ОСОБА_9 .

З місця вчинення злочину ОСОБА_6 , зник, розпорядившись викраденим за власним розсудом.

Крім того, 17.05.2020 приблизно 20:15 год., ОСОБА_6 , діючи повторно, використовуючи викрадену банківську картку «ПриватБанку», яка перебувала в користуванні ОСОБА_9 , таємно викрав грошові кошти ОСОБА_9 , шляхом зняття із з рахунку, в сумі 800грн. та перерахуванням па рахунок свого мобільного телефону грошей двома переказами на суму 51 гривня та 16 гривень, тим самим спричинивши потерпілому, матеріальну шкоду на загальну суму 867 гривень. З місця скоєння злочину ОСОБА_6 , зник, розпорядившись викраденим за власним розсудом.

Крім того, 22.09.2020, приблизно о 13:00 год., ОСОБА_6 , діючи повторно, знаходячись біля магазину «Смачний кошик», який розташований за адресою: м. Миколаїв, вул. Казарського, 3/4, шляхом відчинення дверей, проник до автомобілю ISUZU д.н. НОМЕР_1 , звідки таємно викрав мобільний телефон Xiaomi Redmi 7 Eclipse Black 3Gb Ram 32 Gb, вартістю 4000 грн., завдавши потерпілому ОСОБА_10 матеріальний збиток на загальну суму 4000 гривень. Після чого ОСОБА_6 з місця скоєння кримінального правопорушення зник та розпорядився викраденим майном на власний розсуд.

Крім того, 11.02.2020, в період часу з 20:00 по 20:20, ОСОБА_6 , маючи намір на викрадення чужого майна, з корисливих мотивів, перебуваючи в маршрутному таксі №82 між зупинками громадського транспорту «Автовокзал» по пр. Богоявленському та «Будівельників» по пр. Миру в м. Миколаєві, таємно, шляхом вільного доступу викрав майно, що належить ОСОБА_11 , а саме: мобільний телефон «Samsung J5», вартістю 4 299,00 грн., заподіявши потерпілому матеріальну шкоду на вказану суму. Після чого ОСОБА_6 з місця скоєння кримінального правопорушення зник, розпорядившись викраденим майном на власний розсуд, чим спричинив потерпілому ОСОБА_11 матеріальну шкоду на загальну суму 4 299, 00 грн.

Крім того, 12.11.2021 приблизно о 09:30 год. , ОСОБА_6 , з метою реалізації злочинного наміру, спрямованого на таємне викрадення чужого майна, знаходячись біля магазину «Гастроном», який розташований за адресою: м. Миколаїв, вул. Космонавтів, 84, таємно шляхом вільного доступу з автомобіля марки «ФІА N GA02» 02 моделі «ГАЗ 3302», білого кольору, д.н.з НОМЕР_2 викрав майно ТОВ «Ірбіс Компані» на загальну вартість 2088 гривень 93 копійки. В той час як ОСОБА_6 почав покидати місце вчинення злочину, його дії почали носити відкритий характер, так як, він був помічений водієм вищевказаного авто біля ОСОБА_12 , який його затримав. Тим самим ОСОБА_6 , не зміг довести кримінальне правопорушення до кінця, з причин, що не залежали від його волі.

Крім того, 13.07.2021, приблизно о 09:33 год., ОСОБА_6 , діючи повторно, з корисливих мотивів, за раптово виниклим умислом, направленим на таємне викрадення чужого майна, перебуваючи на зупинці громадського транспорту «Космос» в м. Миколаєві, побачив автомобіль «ГАЗ 2705» д.н. НОМЕР_3 , припаркований на перехресті вулиць Космонавтів та вул. Нагірної, біля пункту обміну валют за адресою: Космонавтів, 128 - а в м. Миколаєві, відкрив двері вище зазначеного автомобіля, які не були зачинені на замок та незаконно проник всередину автомобіля, звідки таємно викрав майно ОСОБА_13 , а саме: перетворювач напруги «Astra» 12 В, вартістю 400 гривень. Однак, не зміг довести кримінальне правопорушення до кінця та розпорядитись викраденим майном на власний розсуд з причин, що не залежали від його волі, оскільки незаконні дії ОСОБА_6 були припинені власником автомобіля - ОСОБА_13 .

Дії обвинуваченого ОСОБА_6 судом кваліфіковані за ч.2 ст.185 КК України, як таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинене повторно; за ч.3 ст.185 КК України, як таємне викрадення чужого майна (крадіжка), поєднана з проникненням у інше приміщення, вчинена повторно; за ч.1 ст.357 КК України, як викрадення офіційного документу; за ч.3 ст.357 КК України, як незаконне заволодіння будь-яким способом іншим важливим особистим документом; за ч.2 ст.15 ч.2 ст.186 КК України, як закінчений замах на відкрите викрадення чужого майна (грабіж), вчинений повторно; за ч.2 ст.15 ч.3 ст.185 КК України, як закінчений замах на таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинене повторно, поєднана з проникненням у сховище.

Обставини встановлені судом апеляційної інстанції.

Заслухавши доповідь судді, пояснення прокурора на підтримку вимог апеляційної скарги, думку обвинуваченого та його захисника, які не заперечували проти задоволення апеляційної скарги, вивчивши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи апеляційної скарги в її межах, апеляційний суд дійшов наступного.

Висновок суду, щодо доведеності вини ОСОБА_6 у вчиненні кримінальних правопорушень, за які його засуджено за обставин наведених у вироку, підтверджений зібраними у справі доказами, яким суд першої інстанції дав правильну юридичну оцінку і обґрунтовано дійшов до висновку про його винуватість у вчинені вказаних кримінальних правопорушень.

Всі обставини справи були детально розглянуті та досліджені судом першої інстанції, що підтверджується наведеними та належно оціненими у вироку доказами про вчинення злочинів обвинуваченим.

Кваліфікація судом першої інстанції дій обвинуваченого ОСОБА_6 за ч.2 ст.185, ч.1 ст.357, ч.3 ст. 357, ч.3 ст.185, ч.2 ст.15 - ч. 2 ст.186, ч.2 ст.15 ч.3 ст.185 КК України, є правильною і апелянтом не оспорюється. А тому відповідно до вимог ст. 404 КПК України, вирок в цій частині апеляційним судом не переглядається.

Твердження прокурора про неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність, при призначенні ОСОБА_6 покарання закінчений замах на відкрите викрадення чужого майна (грабіж), вчинений повторно з кваліфікацією його дій за ч.2 ст.15 - ч. 2 ст.186, є слушними.

Відповідно до вимог ст.65 КК України, суд призначає покарання: 1) у межах, установлених у санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини цього Кодексу, що передбачає відповідальність за вчинене кримінальне правопорушення, за винятком випадків, передбачених частиною другою статті 53 цього Кодексу; 2) відповідно до положень Загальної частини цього Кодексу; 3) враховуючи ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

Згідно ч.3 ст.68 КК України, за вчинення замаху на кримінальне правопорушення строк або розмір покарання не може перевищувати двох третин максимального строку або розміру найбільш суворого виду покарання, передбаченого санкцією статті (санкцією частини статті) Особливої частини цього Кодексу.

З вироку суду вбачається, що ОСОБА_6 засуджений за ч.2 ст.15 - ч. 2 ст.186 КК України, до покарання у виді 4 років 3 місяців позбавлення волі. Санкція ч.2 ст.186 КК України передбачає покарання у виді позбавлення волі на строк від 4 до 6 років, дві третини якої становить 4 роки позбавлення волі.

Натомість суд першої інстанції, всупереч вказаним вимогам закону України про кримінальну відповідальність, ОСОБА_6 за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.15, ч.2 ст.186 КК України, призначив покарання у виді позбавлення волі строком на 4 роки 3 місяці, тобто більш суворе покарання ніж передбачено Законом, що суперечить загальним засадам кримінального провадження та свідчить про неправильне застосування судом першої інстанції Закону України про кримінальну відповідальність.

З огляду на наведене, у зв`язку з неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність, на підставі п. 4 ч. 1 ст. 409, п. 2 ч. 1 ст.413 КПК України, вирок суду першої інстанції відносно ОСОБА_6 підлягає зміні в частині призначення покарання за замах на грабіж, з пом`якшення обвинуваченому покарання за скоєння цього злочину, а апеляційна скарга прокурора зі змінами підлягає задоволенню.

Керуючись статтями 376, 405, 407, 409, 413, 418, 419, 424, 426, 532 КПК України,

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу прокурора Окружної прокуратури міста Миколаєва ОСОБА_5 , зі змінами задовольнити.

Вирок Ленінського районного суду м. Миколаєва від 7 грудня 2022 року стосовно ОСОБА_6 , в частині призначення покарання змінити.

Вважати ОСОБА_6 засудженим з призначеним покаранням за ч.1 ст.357 КК України у виді 1 року обмеження волі; за ч.3 ст.357 КК України у виді 2 років обмеження волі; за ч.2 ст.185 КК України у виді 3 років позбавлення волі; за ч.3 ст.185 КК України у виді 4 років позбавлення волі; за ч.2 ст.15, ч.3 ст.185 КК України у виді 3 років 6 місяців позбавлення волі.

Призначити ОСОБА_6 за ч.2 ст.15 ч.2 ст.186 КК України покарання у виді 4 років позбавлення волі.

На підставі ч.1 ст.70 КК України, за сукупністю злочинів, шляхом часткового складання покарань, визначити ОСОБА_6 покарання у виді 4 років 3 місяців позбавлення волі.

На підставі ч.4 ст.70 КК України, за сукупністю кримінальних правопорушень, шляхом часткового складання покарання за даним вироком та вироком Миколаївського апеляційного суду від 22.09.2022р., остаточно визначити ОСОБА_6 покарання у виді 4 років 6 місяців позбавлення волі.

В іншій частині вирок залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення і може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом трьох місяців з дня її проголошення, а засудженим, який тримається під вартою, - в той самий строк з дня вручення йому копії судового рішення.

Головуючий

Судді