Справа № 204/5106/23
Провадження № 1-кс/204/1310/23
КРАСНОГВАРДІЙСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД м. ДНІПРОПЕТРОВСЬКА
_______________________________________________________________________________________________________________________________________________________________
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

6 квітня 2023 року Красногвардійський районний суд м. Дніпропетровська у складі:

слідчого судді ОСОБА_1

за участю секретаря ОСОБА_2

за участю прокурора ОСОБА_3

за участю захисника ОСОБА_4

за участю підозрюваного ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції в залі суду в м. Дніпрі клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою у відношенні:

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Макіївка Донецької області, українця, громадянина України, не працевлаштованого, раніше не судимого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , підозрюваного у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 121, ч. 2 ст. 125 КК України, -

ВСТАНОВИВ:

6 квітня 2023 року до суду надійшло клопотання слідчого СВ Покровського РУП ГУНП в Донецькій області ОСОБА_6 , погоджене прокурором Покровської окружної прокуратури ОСОБА_7 про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_5 .

В обґрунтування клопотання зазначає, що Слідчим відділом Покровського РУП ГУНП в Донецькій області здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0000224, яке розпочато 04.04.2023 за ознаками кримінальних правопорушень передбачених ч. 1 ст. 121 та ч. 1 ст. 125 КК України. 05 квітня 2023 року про підозру у скоєнні вказаних кримінальних правопорушень повідомлено: ОСОБА_5 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_2 в м. Макіївка Донецької області, громадянина України, з середньою освітою, не одруженого, має неповнолітню доньку ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , яка на даний час мешкає окремо разом із матір`ю, , на даний час офіційно не працевлаштований, в порядку ст. 89 КК України не судимий, притягується до кримінальної відповідальності у кримінальному провадженні № 0000794, яке розпочато 04.02.2020 Солом`янським УП ГУНП в м. Києві за ознаками кримінального правопорушення передбаченого ч. 2 ст. 125 КК України, по якому він перебуває в розшуку РС № 094734 від 30.10.2022, до затримання проживав: АДРЕСА_2 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 . Досудовим розслідуванням встановлено: 04.04.2023, близько 15 год. 50 хв., між ОСОБА_5 з одного боку та його сусідом ОСОБА_9 і його матір`ю ОСОБА_10 з іншого боку, які знаходились в тамбурі поруч із квартирами за місцем свого проживання, на 4-му поверсі 2-го під`їзду багатоквартирного будинку АДРЕСА_3 , на побутовому ґрунті, а саме: через користування замком на вхідних дверях до вказаного тамбуру, виникла сварка. В ході вказаної сварки ОСОБА_5 , який перебував у стані алкогольного сп`яніння, став поводитись агресивно, намагався вдарити ОСОБА_10 , через що ОСОБА_9 вимушений був застосувати до нього фізичну силу, а саме схопив його руками за тулуб та притиснув до стіни тамбура, утримуючи його таким чином, поки він не заспокоївся. Через вказану сварку у ОСОБА_5 , який вважав дії ОСОБА_9 і його матері образливими та принизливими для себе та відчував у зв`язку з цим до них особисту неприязнь, виник умисел спрямований на спричинення їм обом тілесних ушкоджень. При цьому, розуміючи, що ОСОБА_9 фізично сильніший за нього, а також те, що у разі виникнення бійки ОСОБА_10 також буде захищати свого сина, ОСОБА_5 вирішив використати в якості знаряддя скоєння злочину ніж. З цією метою ОСОБА_5 зайшов до своєї квартири АДРЕСА_4 , де узяв ніж, після чого знов вийшов до тамбуру, де все ще знаходились ОСОБА_9 та ОСОБА_11 . В цей же день, близько 16 год. 00 хв., ОСОБА_5 безпосередньо реалізуючи свій злочинний умисел, спрямований на заподіяння ОСОБА_9 тілесних ушкоджень, але не бажаючи настання його смерті, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, тобто діючи з прямим умислом, перебуваючи у тамбурі 4-го поверху 2-го під`їзду будинку за вищевказаною адресою, використовуючи в якості знаряддя скоєння злочину зазначений ніж, завдав їм кілька ударів ОСОБА_9 в область голови та живота, внаслідок чого спричинив йому наступні тілесні ушкодження: різану рану волосистої ділянки голови та колото-різане поранення передньої черевної стінки, що проникає в черевну порожнину з пораненням великого сальника і брижі тонкого кишківника, які за ступенем тяжкості відносяться до тяжких тілесних ушкоджень, як небезпечні для життя в момент заподіяння. Крім того, 04.04.2023, близько 16 год. 02 хв., ОСОБА_5 знаходячись в тамбурі на 4-му поверсі 2-го під`їзду багатоквартирного будинку АДРЕСА_3 , після спричинення за вищевказаних обставин тілесних ушкоджень ОСОБА_9 , продовжив свої протиправні дії, та діючи з прямим умислом, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, використовуючи в якості знаряддя скоєння злочину ніж, яким він перед цим спричинив тілесні ушкодження ОСОБА_9 , завдав цим ножем не менше двох ударів ОСОБА_10 в область обличчя, внаслідок чого спричинив їй наступні тілесні ушкодження: різані рани обличчя, які за ступенем тяжкості відносяться до легких тілесних ушкоджень. Таким чином, ОСОБА_5 підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 121 КК України, а саме умисному тяжкому тілесному ушкодженні, тобто умисному тілесному ушкодженні небезпечному для життя в момент заподіяння, а також у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 125 КК України, а саме умисному легкому тілесному ушкодженні. 04.04.2023 о 21.00 год. ОСОБА_5 затримано в порядку ст. 208 КПК України за підозрою у скоєнні вказаного злочину. Обґрунтованість повідомленої ОСОБА_5 підозри у вчиненні кримінальних правопорушень передбачених ч. 1 ст. 121 та ч. 2 ст. 125 КК України підтверджується зібраними під час досудового розслідування належними та допустимими доказами у їх сукупності, зокрема: Протоколом огляду місця події від 04.04.2023, яким встановлено, що місцем скоєння злочину є приміщення тамбуру 4-го поверху 2-го під`їзду буд. АДРЕСА_3 , де виявлено сліди скоєння злочину у вигляді численних накладень речовини бурого кольору схожої на кров, а також знаряддя скоєння злочину; Протоколом затримання в порядку ст. 208 КК Україні від 04.04.2023 в ході якого проведено особистий обшук ОСОБА_5 та вилучено одяг в який він був одягнений в момент скоєння злочину та на якому наявні сліди речовини бурого кольору, схожі на кров; Довідкою КНП «Покровська КЛІЛ», згідно якої потерпілому ОСОБА_9 встановлено діагноз: різана рана волосистої частини голови, колото-різана рану передньої черевної стінки, що проникає в черевну порожнину з пораненням великого сальника і брижі тонкого кишківника; Довідкою КНП «Покровська КЛІЛ», згідно якої потерпілій ОСОБА_10 встановлено діагноз: різані рани обличчя; Протоколами допиту потерпілого ОСОБА_9 та потерпілої ОСОБА_10 , які прямо вказали на ОСОБА_5 як на особу, яка вчинила вказаний злочин; протоколами допиту свідків ОСОБА_12 та ОСОБА_13 , які дали показання, що підтверджують причетність ОСОБА_5 до скоєння вказаного злочину. Таким чином, для досягнення мети і завдань кримінального провадження, на даний час у сторони обвинувачення виникла необхідність у застосуванні запобіжного заходу у виді тримання під вартою стосовно підозрюваного. Така потреба обумовлена наявністю ризиків, передбачених п.п. 1, 3 та 5 ч. 1 ст. 177 КПК України. Так, в обґрунтування застосування запобіжного заходу щодо підозрюваного ОСОБА_5 покладається необхідність запобігання спробам: переховуватися від органу досудового розслідування та суду (п. 1 ч. 1 ст. 177 КПК України). Наявність цього ризику зумовлена тим, що ОСОБА_5 підозрюється у вчиненні тяжкого злочину за який, передбачено покарання лише у вигляді позбавлення волі строком від 5 до 8 років, у зв`язку із чим розуміючи тяжкість покарання, що загрожує підозрюваному, у разі визнання його винним у вчиненні інкримінованого злочину, останній може переховуватись від органу досудового розслідування та суду з метою уникнення покарання, оцінивши негативні наслідки переховування як менш несприятливі, ніж обмеження, пов`язані з триманням під вартою як запобіжним заходом або відбуванням покарання. При цьому, можливі посилання сторони захисту на відсутність на спроб втечі підозрюваного після скоєння злочину, будуть безпідставними, оскільки його належна процесуальна поведінка наразі обумовлена не його правосвідомістю, а відсутністю запобіжного заходу, що жодним чином не свідчить про неможливість переховування підозрюваного у разі не обрання йому запобіжного заходу. Також, слід зазначити, що характеристика особи підозрюваного ОСОБА_5 також дає достатні підстави вважати, що у випадку обрання йому запобіжного заходу не пов`язаного з позбавленням волі, він може здійснити спробу переховування від органу досудового розслідування та суду. Так, ОСОБА_5 на даний час офіційно не працевлаштований, утриманців не має, із стійких соціальних зв`язків має тільки свою мати, яка мешкає окремо від нього, має постійне місце роботи і самостійно забезпечує себе. Крім того, ОСОБА_5 на даний час притягується до кримінальної відповідальності у кримінальному провадженні № 0000794, яке розпочато 04.02.2020 Солом`янським УП ГУНП в м. Києві за ознаками кримінального правопорушення передбаченого ч. 2 ст. 125 КК України, по якому він перебуває в розшуку РС № 094734 від 30.10.2022. Наявність ризику незаконно впливати на потерпілих та свідків у цьому ж кримінальному провадженні зумовлена тим, що потерпілими та свідками у даному кримінальному провадженні, якими підтверджено причетність ОСОБА_5 до скоєння злочину є його сусіди. Отже у випадку обрання підозрюваному запобіжного заходу не пов`язаного з позбавленням волі, він матиме можливість впливати на них з метою уникнення від покарання, яке йому загрожує у разі доведення його винуватості перед судом, зокрема шляхом вмовляння або погроз, що може призвести до зміни показів потерпілих та свідків у судовому провадженні, а це, у свою чергу може призвести до уникнення підозрюваним законного справедливого покарання. Тобто ризик впливу на потерпілих та свідків існує не лише на початковому етапі кримінального провадження при зібранні доказів, а й в подальшому на стадії судового розгляду до моменту безпосереднього отримання судом показань та дослідження їх судом. Вчинити інші кримінальні правопорушення (п. 5 ч. 1 ст. 177 КПК України). Наявність цього ризику підтверджується характеристикою особистості підозрюваного ОСОБА_5 , який має схильність до скоєння насильницьких злочинів, що підтверджується даними про наявність у нього погашених відповідно до ст. 89 КК України судимостей за вчинення таких злочинів, а також тим, що на даний час він притягується до кримінальної відповідальності за скоєння злочину передбаченого ч. 2 ст. 125 КК України. Крім того, обставини скоєння ОСОБА_5 вищевказаних кримінальних правопорушень передбачених ч. 1 ст. 121 та ч. 1 ст. 125 КК України, а саме те, що їх вчинено підозрюваним у стані алкогольного сп`яніння, з використанням ножа, шляхом спричинення тілесних ушкоджень двом особам, також свідчать про його схильність до скоєння злочинів. Неможливість застосування інших запобіжних заходів відносно підозрюваного ОСОБА_5 пов`язана з тим, що вказані запобіжні заході будуть не достатніми для запобігання вищевказаним ризиками та в умовах воєнного стану обраний запобіжний захід має відповідати характеру певного суспільного інтересу, що, незважаючи на презумпцію невинуватості, превалює над принципом поваги до свободи особистості. Крім того, «суворість передбаченого покарання» є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування або повторного вчинення злочину. Таким чином, на думку сторони обвинувачення, наявність вищевказаних ризиків передбачених п.п. 1, 3 та 5 ст. 177 КПК України, свідчить про неможливість запобіганням цим ризикам шляхом застосування відносно підозрюваного більш м`яких запобіжних заходів. Тому, слідчий звертається до суду з даним клопотанням.

У судовому засіданні прокурор підтримала дане клопотання, просила його задовольнити з підстав зазначених у клопотанні.

Підозрюваний у судовому засіданні заперечував проти застосування до нього запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, просив обрати відносно нього домашній арешт.

Захисник підозрюваного у судовому засіданні підтримав позицію свого підзахисного, зазначив що ризики не доведені та вважає, що достатнім буде застосування домашнього арешту.

Заслухавши думку сторін кримінального провадження, дослідивши клопотання та додані матеріали, якими слідчий, прокурор обґрунтовують клопотання, слідчий суддя дійшов до висновку, що клопотання слідчого про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Відповідно до ч. 1 ст. 194 КПК України, під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: 1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним кримінального правопорушення; 2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; 3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

При вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у ст. 177 КПК України, слідчий суддя враховує положення ст. 178 КПК України, зокрема вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним кримінального правопорушення, репутацію підозрюваного, його вік, стан здоров`я, наявність постійного місця проживання, роботи.

У ході розгляду клопотання встановлено, що ОСОБА_5 обґрунтовано підозрюється у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 121, ч. 1 ст. 125 КК України і подане слідчим клопотання відповідає вимогам ст. ст. 183, 184 КПК України.

Відповідно до приписів ст. 183 КПК України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 цього кодексу.

Так, слідчим у клопотанні та прокурором у судовому засіданні зазначено, що існують ризики, передбачені п. 1, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме, що підозрюваний ОСОБА_5 з метою уникнення відповідальності за скоєне може переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду, незаконно впливати на потерпілого, а також вчинити нове кримінальне правопорушення. У судому засіданні наявність зазначених ризиків була підтверджена.

Згідно ч. 5 ст. 9 КПК України, зазначено, що кримінальне процесуальне законодавство України застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини.

Виключною (єдиною) метою застосування запобіжних заходів у кримінальному провадженні є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків. Застосування таких заходів завжди пов`язано із необхідністю запобігання ризикам, передбаченим ст. 177 КПК. Слідчий суддя, суд має зважати, що слідчий, прокурор не мають права ініціювати застосування запобіжного заходу за відсутності для цього підстав, передбачених ст. 177 КПК. Тому, в разі розгляду відповідного клопотання, не підкріпленого визначеними у КПК метою та підставами, останнє має бути відхилено.

У рішенні Європейського суду з прав людини у справі «Мамедов проти Росії» від 01 червня 2006 року, зазначено, що «суди, перевіряючи законність та обґрунтованість запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, незмінно посилались на тяжкість обвинувачень як на головний чинник при оцінці ймовірності того, що заявник переховуватиметься від правосуддя, перешкоджатиме ходові розслідування або вчинятиме нові злочини. Однак Суд неодноразово відзначив, що, хоча суворість покарання є визначальним елементом при оцінці ризику переховуватися від правосуддя чи вчинення нових злочинів, потребу позбавлення когось волі не можна оцінювати з виняткового абстрактного погляду, беручи до уваги тільки тяжкість злочину».

Відповідно до конвенції та практики Європейського суду з прав людини, зокрема у справах «Нечипорук і Йонкало проти України», «Харченко проти України», «Лабіта проти Італії» та «Ігнатов проти України», обмеження права особи на свободу і особисту недоторканність можливе лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою. При цьому ризик переховування обвинуваченого від правосуддя не може оцінюватись виключно на підставі суворості можливого судового рішення. Це слід робити з урахуванням низки відповідних фактів, які можуть підтверджувати існування такого ризику або свідчити про такий його незначний ступінь, який не може бути підставою для запобіжного заходу у вигляді ув`язнення.

Вирішуючи питання про застосування запобіжного заходу, враховую вимоги п. 3, 4, 5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини, згідно з якими обмеження права на свободу і особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою.

Оцінюючи вищевказані обставини, суд також приймає до уваги практику ЄСПЛ, зокрема, що тяжкість обвинувачення не є самостійною підставою для утримання особи під вартою, проте таке обвинувачення у сукупності з іншими обставинами збільшує ризик втечі настільки, що його неможливо відвернути, не взявши особу під варту. У справі «Ілійков проти Болгарії» № 33977/96 від 26 липня 2001 року ЄСПЛ зазначив, що «суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування або повторного вчинення злочинів».

Крім того, при розгляді даного клопотання суд враховує той факт, що на даний час в Україні введено військовий стан та тривають активні бойові дії, що в свою чергу збільшує ризик втечі (переховування) підозрюваного настільки, що інший більш м`який запобіжний захід не зможе запобігти даному ризику.

У судовому засідання прокурором було повністю обґрунтовано той факт, що лише запобіжний захід у вигляді тримання під вартою зможе запобігти ризикам, встановленим у судовому засіданні.

Враховуючи тяжкість кримінального правопорушення, у вчиненні якого підозрюється ОСОБА_5 , вагомість наявних доказів вчинення ним кримінального правопорушення, тяжкість покарання, що загрожує у разі визнання його винуватим у кримінальному правопорушенні, враховуючи його вік, стан здоров`я, наявність постійного місця проживання та реєстрації, відсутність постійного місця роботи, а також враховуючи, що існують ризики, що підозрюваний може переховуватись від органів досудового розслідування та/або суду, незаконно впливати на потерпілого, а також вчинити нове кримінальне правопорушення, слідчий суддя дійшов до висновку про необхідність застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою у відношенні підозрюваного ОСОБА_5 , оскільки враховуючи вищевикладене, застосування більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим п. 1, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, зазначених у клопотанні слідчого.

Відповідно до вимог п. 1 ч. 4 ст. 183 КПК України, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, має право не встановлювати розмір застави в кримінальному провадженні, зокрема у випадку щодо злочину, вчиненого із застосуванням насильства або погрозою його застосування.

Зважаючи на те, що підозрюваний ОСОБА_5 підозрюється в заподіянні умисного тяжкого тілесного ушкодження, суд в даному випадку вважає за доцільне не визначати розмір застави.

Враховуючи наведене та керуючись ст. ст. 131, 132, 176-178, 182-186, 193-197, 205 КПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

Клопотання слідчого про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_5 , підозрюваного у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 121, ч. 2 ст. 125 КК України задовольнити.

Застосувати до підозрюваного ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді тримання під вартою без визначення застави строком на 60 днів, а саме до 3 червня 2023 року, з утриманням в Державній установі «Дніпровська установа виконання покарань № 4».

Ухвалу направити до СВ Покровського РУП ГУНП в Донецькій області - для виконання.

Ухвала щодо застосування запобіжного заходу підлягає негайному виконанню після її оголошення.

На ухвалу може бути подана апеляційна скарга до Дніпровського апеляційного суду протягом п`яти днів з моменту її оголошення.

Слідчий суддя ОСОБА_1