Справа № 134/1311/21
У Х В А Л А

16 березня 2023 року смт. Крижопіль

Крижопільський районний суд Вінницької області

в складі: головуючої судді ОСОБА_1

з участю секретаря судового засідання ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в смт. Крижопіль клопотання захисника ОСОБА_3 про зміну запобіжного заходу у кримінальному провадженні № 0000055 від 09 березня 2021 року про обвинувачення ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 115 КК України,

за участю сторін кримінального провадження:

прокурора ОСОБА_5

обвинуваченого ОСОБА_4

захисників ОСОБА_3 , ОСОБА_6

встановив:

В провадженні суду перебуває кримінальне провадження по обвинуваченню ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 115 КК України.

15 березня 2023 року від захисника обвинуваченого адвоката ОСОБА_3 надійшло клопотання, у якому він просить змінити обвинуваченому ОСОБА_4 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою на цілодобовий домашній арешт строком на 2 місяці, до 15 травня 2023 року включно, звільнивши його з-під варти негайно, та покласти на обвинуваченого наступні обов`язки: прибувати за кожною вимогою суду, не залишати місце фактичного проживання за адресою: АДРЕСА_1 .

В обґрунтування клопотання вказує, що наразі не існує жодного ризику, який би унеможливлював обрати відносно обвинуваченого ОСОБА_4 запобіжний захід у вигляді домашнього арешту, оскільки він сприяє встановленню істини у даному кримінальному провадженні і не вчиняє жодних дій, направлених на перешкоджання судовому слідству, не дивлячись на тяжкість покарання, яке загрожує йому в разі доведеності його вини. Окрім того, ОСОБА_4 вже третій рік перебуває під вартою, тому навіть обґрунтована підозра не може бути єдиним виправданням для його тримання під вартою.

Також просить суд взяти до уваги, що обвинувачений ОСОБА_4 в 2015-2016 роках брав безпосередню участь в антитерористичній операції та був тяжко поранений, внаслідок чого став особою з інвалідністю 2-ї групи та вимушений був звільнитися з попередньої роботи ДП «Крижопільський лісгосп», де працював майстром лісу. В 2018 та 2019 роках ОСОБА_4 проходив реабілітацію по індивідуальній програмі, в тому числі і психолого-педагогічну реабілітацію.

З 2016 року ОСОБА_4 проживає в с. Заболотне, перебуває у фактичному шлюбі з ОСОБА_7 . У тому ж селі проживають його мати та тітка, що свідчить про наявність міцних соціальних зв`язків по місцю проживання.

ОСОБА_4 не має жодного наміру переховуватися від суду, незаконно впливати на свідків, вчиняти інші кримінальні правопорушення чи перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином. Він раніше не притягувався до кримінальної відповідальності, має на утриманні неповнолітню дитину, у нього є постійне місце проживання, де він характеризується з позитивної сторони. Через незадовільний стан здоров`я ОСОБА_4 потребує лікування, психологічної та соціальної адаптації, має пройти реабілітаційні заходи в тому числі стаціонарне лікування.

Окрім того, просить врахувати особу покійного ОСОБА_8 , який був неодноразово судимим, вів аморальний спосіб життя, неодноразово погрожував ОСОБА_4 фізичним насильством та вбивством, вчиняв відносно нього неправомірні дії.

Таким чином, оскільки ризики, на які посилався прокурор, як на підставу для обрання запобіжного заходу у виді тримання під вартою, на даний час не існують, в матеріалах справи відсутні будь-які докази, що свідчили б про наявність у обвинуваченого умислу переховувати від суду, впливати на будь-яких учасників даного кримінального провадження або іншим чином перешкоджати встановленню істини у справі, відносно обвинуваченого ОСОБА_4 можливо змінити запобіжний захід на цілодобовий домашній арешт.

В судовому засіданні захисник ОСОБА_3 підтримав клопотання, за наведених у ньому обставин, та вказав, що в даному кримінальному провадженні вже допитані свідки та експерти, а отже ОСОБА_4 не буде впливати на них з метою зміни показів. Окрім того, в Україні діє воєнний стан, тому ОСОБА_4 не зможе перетнути кордон, а також проїзд у населених пунктах та між містами обмежено блокпостами, що мінімізує ризик переховування обвинуваченого від суду.

Аналогічну позицію також висловив інший захисник обвинуваченого адвокат ОСОБА_6 .

Обвинувачений ОСОБА_4 , який приймав участь у судовому засіданні в режимі відеоконференції, також просить змінити запобіжний захід та застосувати до нього цілодобовий домашній арешт, посилаючись на тривалий термін перебування під вартою та безпідставність інкримінованого обвинувачення.

Суд заслухав також свідка ОСОБА_7 , яка пояснила, що проживає за адресою: АДРЕСА_1 разом зі своєю дочкою та не заперечує проти того, щоб її співмешканець ОСОБА_4 знаходився за місцем її проживання під час застосування до нього запобіжного заходу у виді цілодобового домашнього арешту. Просить врахувати його поганий стан здоров`я та необхідність підлікуватися.

Прокурор заперечив проти задоволення клопотання про зміну запобіжного заходу, посилаючись на те, що ОСОБА_4 вину не визнає та може переховуватися від суду, оскільки він обвинувачується у вчиненні особливо тяжкого злочину, за який передбачено покарання у вигляді позбавлення волі строком від 7 до 15 років, застосування більш м`якого запобіжного заходу не забезпечить виконання ОСОБА_4 покладених на нього обов`язків.

Заслухавши учасників судового провадження, дослідивши матеріали клопотань, суд дійшов наступних висновків.

Відповідно до частин 1, 2 ст. 331 КПК України під час судового розгляду суд за клопотанням сторони обвинувачення або захисту має право своєю ухвалою продовжити, змінити, скасувати або обрати запобіжний захід щодо обвинуваченого. Вирішення питання судом щодо запобіжного заходу відбувається в порядку, передбаченому главою 18 цього Кодексу.

ОСОБА_4 інкримінується вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 115 КК України, яке відповідно до ст. 12 КК України відноситься до категорії особливо тяжких злочинів.

Доводи сторони захисту щодо недоведеності вини ОСОБА_4 у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення є передчасними, а ті обставини, що обвинувачений раніше не судимий, має стійкі соціальні зв`язки та позитивно характеризується за місцем проживання, є учасником бойових дій та потребує лікування не можуть слугувати безумовними підставами для застосування до нього більш м`якого запобіжного заходу, не пов`язаного з триманням під вартою.

Щодо посилання сторони захисту на надмірну тривалість перебування обвинуваченого під вартою, то суд зауважує, що розгляд кримінального провадження судом проводиться згідно вимог КПК України, його тривалість залежить від багатьох факторів, як об`єктивних так і суб`єктивних.

Згідно з положеннями ст. 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 КПК України.

Суд враховує, що заявлені прокурором ризики, передбачені ст. 177 КПК України, які стали підставою для обрання та продовження обвинуваченому ОСОБА_4 саме такого запобіжного заходу як тримання під вартою, продовжують існувати.

При цьому суд зважає на наявність вагомих ризиків, передбачених пунктами 1,4 та 5 частини першої статті 177 КПК України, а саме: переховуватися від суду, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином та вчинити інше кримінальне правопорушення.

Європейський суд з прав людини неодноразово в своїх рішення наголошував, що наявність підстав для тримання особи під вартою має оцінюватись в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин. Тримання особи під вартою може бути виправдано за наявності ознак того, що цього вимагають справжні інтереси суспільства, які, незважаючи на існування презумпції невинуватості, переважають інтереси забезпечення поваги до особистої свободи.

Так, у справі «Ілійков проти Болгарії» № 33977/96 від 26.07.2001 року Європейський суд з прав людини зазначив, що «суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування або повторного вчинення злочинів».

У справі «Летельє проти Франції» вказано, що особлива тяжкість деяких злочинів може викликати таку реакцію суспільства і соціальні наслідки, які виправдовують попереднє ув`язнення як виключну міру запобіжного заходу протягом певного часу.

За таких обставин суд вважає, що суспільний інтерес у завершенні неупередженого розгляду даного кримінального провадження слід визнати виключними обставинами, а тому лише обраний раніше запобіжний захід у виді тримання під вартою зможе запобігти зазначеним вище ризикам та забезпечити належну процесуальну поведінку обвинуваченого.

Враховуючи викладене, суд вважає, що клопотання захисника ОСОБА_9 про зміну обвинуваченому ОСОБА_4 запобіжного заходу задоволенню не підлягає.

На підставі викладеного, керуючись ст. 331 КПК України, суд

постановив:

У задоволенні клопотання захисника ОСОБА_3 про заміну обвинуваченому ОСОБА_4 запобіжного заходу з тримання під вартою на цілодобовий домашній арешт - відмовити.

Ухвала може бути оскаржена до Вінницького апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення, а обвинуваченим - в той же самий строк з моменту отримання ним копії ухвали.

Суддя: