ПОЛТАВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 533/831/21 Номер провадження 11-кп/814/2344/22Головуючий у 1-й інстанції ОСОБА_1 Доповідач ап. інст. ОСОБА_2
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 листопада 2022 року м. Полтава

Колегія суддів Судової палати з розгляду кримінальних справ Полтавського апеляційного суду у складі:
головуючого суддіОСОБА_2
суддів: за участю: секретаря судового засідання прокурора захисника обвинуваченогоОСОБА_3 , ОСОБА_4 ОСОБА_5 ОСОБА_6 адвоката ОСОБА_7 ОСОБА_8

розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції судове провадження за апеляційною скаргою з доповненнями захисника ОСОБА_7 , у інтересах обвинуваченого ОСОБА_8 , на ухвалу Автозаводського районного суду м. Кременчук від 29 вересня 2022 року,

в с т а н о в и л а:
Цією ухвалою в кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань 30 квітня 2021 року за №0000224, задоволено клопотання прокурора та продовжено запобіжний захід у вигляді тримання під вартою без визначення розміру застави строком на 60 днів, а саме до 27 листопада 2022 року, обвинуваченому

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженцю с. Панасівка Козельщинського р-ну Полтавської обл., проживаючому за адресою: АДРЕСА_1 .

Вирішено питання про продовження запобіжного заходу ОСОБА_9 , судове рішення щодо якого не оскаржується.

Приймаючи таке рішення щодо ОСОБА_8 місцевий суд урахував: наявність ризиків, передбачених п.п.1, 3, 4 ч.1 ст.177 КПК України, які не зменшились, а саме те, що обвинувачений може: переховуватись від суду, незаконно впливати на потерпілого та свідків, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, тяжкість покарання, що загрожує ОСОБА_8 в разі визнання винуватим у вчиненні інкримінованих йому кримінальних правопорушень, особу обвинуваченого, неможливість інших більш м`яких запобіжних заходів запобігти вказаним вище ризикам та обставини, які перешкоджають завершенню розгляду кримінального провадження до закінчення дії попередньої ухвали про тримання під вартою.

Урахувавши положення ч.4 ст.183 КПК України суд першої інстанції дійшов висновку щодо продовження зазначеного вище запобіжного заходу без визначення розміру застави ОСОБА_8 , який обвинувачується у вчиненні злочину, який спричинив загибель людини.

В апеляційній скарзі з доповненнями захисник ОСОБА_7 просить скасувати ухвалу Автозаводського районного суду м. Кременчук від 29 вересня 2022 року та відмовити в задоволенні клопотання прокурора про продовження запобіжного заходу ОСОБА_8 .

Свої вимоги апелянт мотивує тим, що місцевий суд не врахував те, що: прокурором не доведено наявність ризиків, передбачених ч.1 ст.177 КПК України, та неможливість застосування більш м`якого запобіжного заходу, щоб забезпечити належну процесуальну поведінку обвинуваченого, який сприяв органу досудового розслідування, не судимий, проживає із сім`єю, має міцні соціальні зв`язки, був працевлаштований, позитивно характеризується за місцями навчання та проживання; в порушення вимог КПК України строк тримання під вартою ОСОБА_8 перевищує 12 місяців, через це останній підлягає звільненню з-під варти; пред`явлене ОСОБА_8 обвинувачення не ґрунтується на достатніх доказах. Водночас захисник посилається на те, що судом першої інстанції безпідставно не визначено заставу обвинуваченому, чим погіршено становище останнього.

Колегія суддів Судової палати з розгляду кримінальних справ заслухала суддю-доповідача, думку обвинуваченого та його захисника на підтримку апеляційної скарги, заперечення прокурора проти апеляційної скарги, перевірила матеріали судового провадження, обговорила доводи апеляційної скарги з доповненнями та дійшла висновку про відсутність підстав для її задоволення з огляду на таке.

Статтею 404 КПК України регламентовано, що суд апеляційної інстанції переглядає судове рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Ухвала місцевого суду щодо ОСОБА_9 у апеляційній скарзі не оскаржується, а тому в цій частині відповідно до ст.404 КПК України в апеляційному порядку не переглядається.

Згідно зі ст.370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом. Обгрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до статті 94 цього Кодексу. Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.

Розглядаючи питання про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою суд першої інстанції, для прийняття законного й обґрунтованого рішення, відповідно до ст.ст.177, 178 КПК України та практики Європейського суду з прав людини, повинен врахувати тяжкість кримінального правопорушення, у вчиненні якого обвинувачується особа та особисті обставини життя особи, які можуть свідчити на користь збільшення (зменшення) ризику переховування від правосуддя чи інших способів неналежної процесуальної поведінки. При цьому, наявність підстав для тримання особи під вартою має оцінюватись в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин. Тримання особи під вартою завжди може бути виправдано за наявності ознак того, що цього вимагають справжні інтереси суспільства, які, незважаючи на існування презумпції невинуватості, переважають інтереси забезпечення поваги до особистої свободи.

За приписами ст.177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам:

1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду;

2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення;

3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні;

4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином;

5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Окрім того, при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу у виді тримання під вартою, суд повинен врахувати обставини, передбачені ст. 178 КПК України, зокрема, тяжкість кримінального правопорушення, у вчиненні якого обвинувачується особа та дані, які її характеризують і можуть свідчити на користь збільшення (зменшення) ризику переховування від правосуддя чи інших способів неналежної процесуальної поведінки.

Відовідно до ч.1 ст.183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених частиною п`ятою статті 176 цього Кодексу.

У рішенні по справі «W проти Швейцарії» від 26 січня 1993 року Європейський суд з прав людини зазначив, що врахування тяжкості злочину має свій раціональний зміст, оскільки вона свідчить про ступінь суспільної небезпечності цієї особи та дозволяє спрогнозувати з достатньо високим ступенем імовірності її поведінку, беручи до уваги, що майбутнє покарання за тяжкий злочин підвищує ризик того, що підозрюваний може ухилятись від слідства.

Ризиком у контексті кримінального провадження є певна ступінь ймовірності того, що особа вдасться до вчинків, які будуть перешкоджати досудовому розслідуванню та судовому розгляду або ж створять загрозу суспільству.

Під час апеляційного розгляду встановлено, що ОСОБА_8 обвинувачується у тому, що він 29 квітня 2021 о 22 годині під час вживання алкогольних напоїв із ОСОБА_9 , ОСОБА_10 і ОСОБА_11 у домоволодінні по АДРЕСА_2 , скориставшись безпорадним станом ОСОБА_11 , яка після вживання алкоголю не усвідомлювала свої дії, достовірно знаючи про її неповнолітній вік, спільно із ОСОБА_9 і ОСОБА_10 переніс ОСОБА_11 у автомобіль ВАЗ-2103, н.з. НОМЕР_1 , та шляхом умовляння схилив ОСОБА_9 вчинити щодо ОСОБА_11 дії сексуального характеру, пов`язані з вагінальним і анальним проникненням у тіло з використанням геніталій, без добровільної згоди останньої. ОСОБА_9 , використовуючи безпорадний стан потерпілої ОСОБА_11 , викликаний вживанням алкоголю, без її згоди вступив з нею в зазначені статеві зносини.

Затим ОСОБА_8 , усвідомлюючи, що ОСОБА_11 перебуває в небезпечному для життя стані, викликаному алкогольним отруєнням, проявив байдужість, не повідомив про небезпечний для життя стан заклади медичної охорони здоров`я чи медичних працівників для надання своєчасної медичної допомоги, залишив ОСОБА_11 у безпорадному стані, в результаті чого внаслідок отруєння алкоголем настала смерть ОСОБА_11 .

Такі дії ОСОБА_8 органом досудового розслідування кваліфіковані за: ч.1 ст.304 КК України - втягнення неповнолітнього в протиправну діяльність; ч.4 ст.27 ч.3 ст.152 КК України підбурювання до вчинення дій сексуального характеру, пов`язаних з проникненням в тіло неповнолітньої ОСОБА_11 з використанням геніталій, без добровільної згоди останньої; ч.3 ст.136 КК України - неповідомлення про небезпечний для життя стан дитини ОСОБА_11 належним установам чи особам, що спричинило настання смерті останньої.

Суд першої інстанції, продовжуючи строк тримання під вартою обвинуваченого, оцінив у сукупності обставини, що враховуються при розгляді клопотання про продовження строку тримання під вартою, передбачені ст.ст.177, 183, 197, 199 та 331 КПК України, та продовжив ОСОБА_8 зазначений запобіжний захід.

Разом з цим, під час вирішення клопотання прокурора місцевий суд правильно встановив, що жоден з більш м`яких запобіжних заходів не може запобігти ризикам, передбаченим п.п.1, 3, 4 ч.1 ст.177 КПК України, які не зменшились, бо є всі підстави вважати, що перебуваючи на волі обвинувачений може: переховуватись від суду, незаконно впливати на потерпілого та свідків, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, урахувавши тяжкість покарання, що загрожує ОСОБА_8 в разі визнання його винуватим у вчиненні інкримінованих йому кримінальних правопорушень - від 7 до 12 років позбавлення волі, особу обвинуваченого, який не судимий, неодружений, не працює.

Доводи ж захисника про працевлаштування ОСОБА_8 не знайшли свого підтвердження в матеріалах провадження. Не надано відповідних даних про це стороною захисту й у судовому засіданні апеляційної інстанції.

Колегія суддів ураховує те, що обвинувачений має сім`ю, між тим, установлені під час розгляду клопотання та апеляційної скарги обставини в їх сукупності не дають підстав стверджувати про наявність в ОСОБА_8 міцних соціальних зв`язків, що могли би слугувати достатнім стримуючим фактором для забезпечення його належної процесуальної поведінки.

Відповідно до ст.178 КПК України, враховуючи доведеність ряду ризиків, передбачених п.п.1, 3, 4 ч.1 ст.177 КПК України, які зі сплином часу не зменшилися, обставини інкримінованих обвинуваченому кримінальних правопорушень, зокрема особливо тяжкого злочину, з невідворотними наслідками у вигляді смерті людини, що мають надзвичайно високий ступінь суспільної небезпеки, дані про особу ОСОБА_8 , на думку колегії суддів, лише такий запобіжний захід як тримання під вартою здатен забезпечити належну процесуальну поведінку обвинуваченого, що виключає можливість обрання останньому більш м`якого запобіжного заходу.

Доводи захисника про позитивні характеристики ОСОБА_8 не спростовують висновки місцевого суду про неможливість запобігти наведеним вище ризикам у разі незастосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою обвинуваченому.
Апеляційний суд уважає законним та обґрунтованим судове рішення суду першої інстанції щодо необхідності продовження строку тримання під вартою ОСОБА_8 , оскільки наявне об`єктивне існування обставин, які виправдовують подальше обмеження його прав перебувати на волі.

Пунктом 2 ч.4 ст.183 КПК України передбачено, що суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, враховуючи підстави та обставини, передбачені ст.ст.177 та 178 КПК України, має право не визначити розмір застави у кримінальному провадженні щодо злочину, який спричинив загибель людини.

Зважаючи на те, що ОСОБА_8 обвинувачується у вчиненні злочину, який спричинив загибель дитини ОСОБА_11 , і враховуючи такі, що не зменшились ризики, передбачені п.п.1, 3, 4 ч.1 ст.177 КПК України, обставини, визначені ст.178 КПК України, місцевий суд на підставі п.2 ч.4 ст.183 КПК України при постановленні оскаржуваної ухвали обґрунтовано не визначив розмір застави обвинуваченому.

Щодо доводів апелянта, які стосуються оцінки доказів для вирішення питання про визнання особи, яка притягається до кримінальної відповідальності, винною чи невинною у вчиненні інкримінованого їй кримінального правопорушення, то вони не стосуються процесуальних повноважень суду апеляційної інстанції при апеляційному перегляді ухвали суду про продовження запобіжного заходу та підлягають вирішенню судом за результатами розгляду кримінального провадження по суті.

Також безпідставними є посилання захисника на те, що сукупний строк тримання під вартою ОСОБА_8 в порушення вимог КПК України перевищує 12 місяців, оскільки положення ч.3 ст.197 КПК України регламентують максимально допустимий строк тримання під вартою на стадії досудового розслідування, у той час як досудове розслідування у даному кримінальному провадженні завершено, а запобіжний захід обвинуваченому за оскаржуваною ухвалою продовжено під час провадження в суді першої інстанції. При цьому, положеннями КПК України не визначено граничний термін тримання під вартою особи під час судового розгляду, та покладено обов`язок на суд відповідно до ст.331 КПК України періодично здійснювати контроль за доцільністю продовження такого запобіжного заходу.
Істотних порушень вимог КПК України, які би перешкодили чи могли перешкодити місцевому суду постановити законне та обґрунтоване судове рішення, не встановлено.

Отже, апеляційна скарга з доповненнями не підлягає до задоволення.

Керуючись ст.ст.376, 405, 407, 422-1 КПК України, колегія суддів апеляційного суду,

у х в а л и л а:
Апеляційну скаргу з доповненнями захисника ОСОБА_7 , у інтересах обвинуваченого ОСОБА_8 , залишити без задоволення, а ухвалу Автозаводського районного суду м. Кременчук від 29 вересня 2022 року щодо ОСОБА_8 без зміни.

Ухвала апеляційного суду є остаточною та оскарженню не підлягає.

С у д д і:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4