Справа № 131/1257/19
Провадження № 1-кп/131/11/2023
В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

13.04.2023 м. Іллінці

Іллінецький районний суд Вінницької області в складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

секретаря судових засідань ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження № 0000191, відомості про яке внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань 02 вересня 2019 року за обвинуваченням:

ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та жителя АДРЕСА_1 , українця, громадянина України, непрацюючого, освіта середня базова, не одруженого, раніше судимого, останній раз 21 грудня 2020 року Іллінецьким районним судом Вінницької області по ст. 395 КК України до покарання у виді 3-х місяців арешту,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України,

сторони та учасники кримінального провадження:

прокурор ОСОБА_4

обвинувачений ОСОБА_3 ,

захисник обвинуваченого ОСОБА_5

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_3 24.08.2019, близько 17:00 години, з метою крадіжки чужого майна, знаходячись на території домогосподарства, що в АДРЕСА_1 , яке належить ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , шляхом відкриття незамкнених вхідних дверей проник в приміщення житлового будинку та скориставшись безпорадним станом ОСОБА_7 , який заснув на ліжку в кухонній кімнаті, зайшов до вказаної кімнати де із скляного підносу, який знаходився на серванті, з під керамічної кришки таємно викрав грошові кошти в сумі 700,00 грн. купюрами 500,00 грн та 200,00 грн. розпорядившись ними на власний розсуд.

Своїми умисними діями ОСОБА_3 завдав гр. ОСОБА_6 ІНФОРМАЦІЯ_2 матеріальної шкоди на загальну суму 700,00 гривень.

Таким чином, ОСОБА_3 вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч. 3 ст. 185 КК України - таємне викрадення чужого майна (крадіжка), поєднане з проникненням у житло та вчинений повторно.

Прокурор ОСОБА_4 в судовому засіданні вважає недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються та просить суд призначити обвинуваченому ОСОБА_3 покарання за ч. 3 ст. 185 КК України у виді 3 років позбавлення волі. На підставі ст. 75 КК України звільнити його від відбування покарання з іспитовим строком 2 роки із покладенням на ОСОБА_3 обов`язків, передбачених п. п. 1, 2 ч. 1 ст. 76 КК України.

Обвинувачений ОСОБА_3 в судовому засіданні свою вину у скоєному кримінальному правопорушенні при зазначених вище обставинах визнав повністю, не оспорює встановлені в результаті досудового розслідування обставини.

Захисник обвинуваченого ОСОБА_5 не заперечує щодо недоцільності дослідження доказів щодо тих обставин, які обвинуваченим не оспорюються, просить призначити обвинуваченому покарання за ч.3 ст.185 КК України у виді позбавлення волі строком на 3 роки, на підставі ст. 75 КК України звільнити його від відбування покарання з іспитовим строком 1 рік.

Потерпілий ОСОБА_6 в судове засідання не з`явився, проте подав до суду заяву, в якій просить розгляд справи проводити у його відсутність.

Суд, у порядку ч. 3 ст. 349 Кримінального процесуального кодексу України, врахувавши, що проти цього не заперечують учасники судового провадження, визнав недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються.

При цьому суд з`ясував, що зазначені особи правильно розуміють зміст цих обставин, сумнівів у добровільності їх позиції немає, судом також роз`яснено учасникам судового провадження, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку.

А тому, крім допиту обвинуваченого, інші докази, за погодженням з учасниками судового провадження, не досліджувалися, за винятком документів, які стосуються особи обвинуваченого та характеризуючих його даних, заходів забезпечення кримінального провадження, процесуальних витрат та речових доказів.

Допитавши обвинуваченого, який визнав себе винним та добровільно повідомив суду обставини вчинення кримінального правопорушення, а також дослідивши матеріали кримінального провадження, вислухавши виступи учасників судового провадження в дебатах та останнє слово обвинуваченого, суд дійшов таких висновків.

Показання обвинуваченого є послідовними, логічними, відповідають фактичним обставинам справи, а тому не викликають у суду сумнівів щодо правильності розуміння ними обставин кримінального правопорушення, добровільності та істинності його позиції.

Враховуючи викладене, суд дійшов висновку, що винуватість ОСОБА_3 у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення при обставинах, викладених в обвинувальному акті, доведена повністю.

А тому суд кваліфікує дії обвинуваченого ОСОБА_3 за ч. 3 ст. 185 Кримінального кодексу України, як таємне викрадення чужого майна (крадіжка), поєднане з проникненням житло та вчинений повторно.

Призначаючи обвинуваченому покарання суд, відповідно до вимог статей 50, 65-67 Кримінального кодексу України щодо загальних засад призначення покарання, враховує ступінь тяжкості вчиненого обвинуваченим правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України, який згідно ст. 12 КК України, є тяжким злочином; фактичні обставини кримінального провадження, особу обвинуваченого, який офіційно непрацевлаштований, неодружений, за місцем проживання характеризується посередньо, раніше судимий, перебуває на обліку у лікарів нарколога з діагнозом хронічний алкоголізм ІІІ ступеню, на обліку у лікаря психіатра не перебуває.

Крім того, при призначенні покарання суд враховує відношення обвинуваченого до своїх дій, а саме те, що у вчиненому він щиро кається, просить вибачення, та завіряє суд, що подібне більше не повториться.

Обставинами, що пом`якшують покарання ОСОБА_3 згідно ст. 66 КК України є щире каяття та активне сприяння розкриттю злочину, добровільне відшкодування завданого збитку.

Обставинами, що обтяжують покарання обвинуваченого ОСОБА_3 згідно ст. 67 КК України - є вчинення кримінального правопорушення особою, що перебуває у стані алкогольного сп`яніння, вчинення кримінального правопорушення, щодо особи похилого віку та рецидив злочинів.

Суд зазначає, що згідно положень статей 50, 65 Кримінального кодексу України, покарання є заходом примусу, що застосовується від імені держави за вироком суду до особи, визнаної винною у вчиненні кримінального правопорушення, і полягає в передбаченому законом обмеженні прав і свобод засудженого. Покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень як засудженими, так і іншими особами. Особі, яка вчинила кримінальне правопорушення, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових кримінальних правопорушень.

Враховуючи вищевикладене, зважаючи на наявність пом`якшуючих та обтяжуючих вину обставин, відомостей, що характеризують особу обвинуваченого; тяжкість вчиненого ним кримінального правопорушення, а також те, що покарання за вироком Іллінецького районного суду Вінницької області від 21 грудня 2020 року ОСОБА_3 у виді 3-х місяців арешту відбув повністю та був звільнений з місць позбавлення волі по відбуттю покарання 07 травня 2021 року, суд вважає, що ОСОБА_3 не представляє суспільної небезпеки і його виправлення та перевиховання можливе без ізоляції від суспільства, а тому, йому слід призначити покарання у виді позбавлення волі, із звільненням від подальшого відбування призначеного покарання з випробуванням, із застосуванням положень ст.ст.75, 76 КК України.

Суд вважає, що саме таке покарання обвинуваченому ОСОБА_3 буде справедливим та достатнім і сприятиме його виправленню та попередженню вчинення як ним нових кримінальних правопорушень, так і іншими особами.

Початок іспитового строку рахувати з дня ухвалення вироку.

Суд не обирає відносно обвинуваченого запобіжний захід, оскільки таких клопотань до суду не надходило.

Матеріальна шкода кримінальним правопорушенням завдана потерпілому відшкодована в повному обсязі.

Цивільний позов не заявлявся.

Керуючись ст. ст. 50, 65-67 Кримінального кодексу України, ст. ст. 349, 368-371, 373-374, 376, 395 Кримінального процесуального кодексу України, суд, -

УХВАЛИВ:

Визнати ОСОБА_3 винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого частиною 3 статті 185 КК України та призначити йому покарання у виді 3 (трьох) років позбавлення волі.

На підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_3 від відбування покарання з іспитовим строком тривалістю 1 (один) рік 6 місяців.

На підставі п. п. 1, 2 ч. 1 ст. 76 КК України зобов`язати ОСОБА_3 періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації, повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи, навчання.

Початок іспитового строку рахувати з дня ухвалення вироку.

Суд не обирає відносно обвинуваченого запобіжний захід, оскільки таких клопотань до суду не надходило.

Вирок може бути оскаржений до Вінницького апеляційного суду через Іллінецький районний суд Вінницької області шляхом подачі апеляційної скарги протягом 30 днів з моменту його отримання. Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після прийняття рішення судом апеляційної інстанції. Згідно змісту частини 2 статті 394 КПК України вирок не може бути оскаржено в апеляційному порядку з підстав заперечення обставин, які ніким не оспорювались під час судового розгляду і дослідження яких було визнано судом недоцільним відповідно до положень частини 3 статті 349 КПК України.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку. Обвинуваченому та прокурору копія вироку вручається негайно після його проголошення. Не пізніше наступного дня після ухвалення, копію вироку направити учасникам судового провадження, які не були присутні у судовому засіданні.

Суддя: