Справа №:755/2950/21
Провадження №: 1-кс/755/468/23
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"27" лютого 2023 р. Дніпровський районний суд м. Києва в складі:

слідчого судді ОСОБА_1 ,

секретаря ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в м. Києві скаргу ОСОБА_3 на рішення дізнавача ВД Дніпровського УП ГУНП у м. Києві від 30.11.2021 року про закриття кримінального провадження внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000123 від 11.01.2021 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 190 КК України,

встановив

ОСОБА_3 звернувся зі скаргою до слідчого судді цього місцевого суду, в порядку ст. 303 КПК України, на рішення дізнавача ВД Дніпровського УП ГУНП у м. Києві від 30.11.2021 року про закриття кримінального провадження внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000123 від 11.01.2021 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 190 КК України, просив скасувати оскаржувану постанову, мотивувавши свої вимоги тим, що доводи органу дізнання, викладені в постанові про закриття кримінального провадження є передчасними, та обставинам по справі надана невірна оцінка. Вказав, що в своїй заяві до правоохоронних органів Дніпровського УП ГУНП України в м.Києві, він повідомляв, що 05 червня 2008 року між учасниками ТОВ «ВЕКО» ( ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ) та ОСОБА_5 було укладено протокол про розуміння сторонами умов купівлі-продажу корпоративних прав. Відповідно до умов протоколу від 05.06.2008 року ОСОБА_5 придбав корпоративні права TOB «BЕКО» та зобов`язався сплатити вартість витрат щодо придбання у власність товариством нежитлових приміщень магазину за адресою: м.Київ, вул. Новопирогівська, 6.31. Учасники ТОВ «ВЕКО» відповідно до наведеного протоколу зобов`язалися здійснити всі необхідні дії щодо викупу (приватизації) нежитлових приміщень, отримання необхідних правовстановлюючих документів. Згідно протоколу від 05.06.2008 року розмір витрат, які необхідно було компенсувати учасникам ТОВ «ВЕКО», складав 300 000,00 доларів США. Згідно інформації з ЄДР 04.12.2008 року були внесені зміни до складу учасників ТОВ «ВЕКО». Ймовірно відбулись зміни пов`язані з виходом ОСОБА_3 , ОСОБА_6 . У колишніх учасників відсутні будь-які документи, пов`язані з виходам зі складу учасників ТОВ «ВЕКО», а також статутні документи товариства, фінансова та податкова звітність. Єдиним учасником Товариства на даний час являється ОСОБА_7 (дружина ОСОБА_5 ). Відповідно до інформації, наданої колишніми учасниками ТОВ «ВЕКО», корпоративні права на ОСОБА_5 не оформлювались. Керівником Товариства після змiни складу учасників залишився я, ОСОБА_3 29.12.2009 року TOВ «ВЕКО» відповідно до договору купівлі-продажу №4520 були придбані нежитлові приміщення за адресою: м.Київ, вул. Новопирогівська, 6.31. Також було проведено повну оплату за придбане нерухоме майно. Разом з тим, колишнім учасникам ТОВ «ВЕКО» витрати у розмірі 300 000,00 доларів США, ОСОБА_5 компенсовані не були, i не повернуті до теперішнього часу.

Після придбання нежитлового приміщення ТОВ «ВЕКО» на користь колишніх учасників частково здійснювались виплати прибутку від надання нежитлових приміщень в оренду. Порядок та підстави нарахування таких виплат колишніми учасниками ТОВ «ВЕКО» та ОСОБА_5 були обумовлені усно. Зазначені виплати оформлювались договором про надання поворотної фінансової допомоги (ТОВ «ВЕКО» надавало поворотну фінансову допомогу колишнім учасникам Товариства зі строком повернення до 31.01.2025р.). Такі виплати здійснювались в безготівковому порядку протягом 2010-2018р.р. На даний час, єдиним учасником Товариства, яка одноособово володіє 100 % кількістю часток Товариства і має у сукупності 100% голосів являється ОСОБА_7 . 13.07.2020р. ОСОБА_7 в порушення вимог трудового законодавства, нібито згідно його заяви про звільнення, прийняла рішення № 1-07/20 про звільнення ОСОБА_3 з посади директора Товариства «ВЕКО». Про своє звільнення він дізнався від час розмови з її чоловіком - ОСОБА_5 , якого вона призначила на посаду директора. При цьому ніякої заяви про своє звільнення з посади директора Товариства «ВЕКО», він не писав, і оскільки ОСОБА_7 в своєму рішенні посилається на право подавати документи для проведення державної реєстрації змін до відомостей про юридичну особу, що містяться в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, це свідчить про те, що вона сама від імені ОСОБА_3 написала заяву про його звільнення і використала завідомо підроблений документ. Таким чином, подружжя ОСОБА_7 , за кошти ОСОБА_3 у розмірі 100 000 доларів США, коштів ОСОБА_9 у розмірі 200 000 доларів США, придбавши корпоративні права Товариства не бажають відшкодовувати повертати отримане майно (грошові кошти), відшкодовувати або здійснювати інші дії, якими було зумовлене отримання майна.

Зазначив, що вбачає в діях ОСОБА_7 та її чоловіка ОСОБА_5 склад кримінального правопорушення, передбаченого ст.358 КК України та ч.4 ст190 КК України. 3 тексту постанови про закриття кримінального провадження вбачається, що в ході досудового розслідування був допитаний тільки він, заявник ОСОБА_3 , ніхто інший не допитувався. Вказав, що в постанові зазначається, що в ході проведення оперативно-розшукових заходів встановити свідків та очевидців не виявилось можливим, при тому, що органу досудового розслідування були відомі всі особи, яких потрібно було допитати в ході досудового розслідування.

Вказав, що копія постанови про закриття кримінального провадження, я не отримував 17.02.2023 року та тільки на запит його адвоката, копія постанови була отримана поштовим конвертом відправленим 12.02.2023 року з Укрпошти м. Київ. Таким чином, строк на подання скарги вважає не порушеним.

У судове засідання ОСОБА_3 та інші сторони будучи повідомленими про нього, згідно положень ст. 135 КПК України, не прибули, у зв`язку з чим слідчий суддя беручи до уваги положення ст.ст. 22, 26 даного Кодексу в частині того, що сторони кримінального провадження є вільними у використанні своїх прав у межах та у спосіб, передбачених цим Кодексом та норми його ч. 3 ст. 306, яка регламентує, що неявка суб`єкта оскарження не перешкоджає розгляду провадження, з урахуванням строків розгляду скарг даного типу, вважає за можливе, у даному конкретному випадку, перейти до розгляду скарги по суті.

Як вбачається з матеріалів долучених до скарги, ВД Дніпровського УП ГУНП у м. Києві здійснювалось досудове розслідування кримінального провадження внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000123 від 11.01.2021 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 190 КК України.

Постановою дізнавача Дніпровського управління поліції Головного управління Національної поліції у м. Києві ОСОБА_10 від 30.11.2021 року, кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000123 від 11.01.2021 року було закрито у зв`язку з відсутністю складу кримінального правопорушення.

Як вбачається з мотивувальної частини оскаржуваної постанови дізнавача, підставою для закриття кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань № 0000123 від 11.01.2021 року, слугувало те, що ході проведення оперативно-розшукових заходів встановити свідків та очевидців не виявилось можливим. Крім того, встановити суму збитку не виявилось можливим, оскільки не було надано жодних документів, що унеможливлює встановлення суми збитку, завданого кримінальним правопорушенням, а також документів, що підтверджують або спростовують наявність даних грошових коштів.

Статтею 24 Кримінального процесуального кодексу України законодавчо передбачено гарантоване право кожного на оскарження процесуальних рішень, дій чи бездіяльності суду, слідчого судді, прокурора, слідчого в порядку, передбаченому цим Кодексом.

За вимог ст. 110 КПК України, постанова слідчого, дізнавача, прокурора складається з: 1) вступної частини, яка повинна містити відомості про: місце і час прийняття постанови; прізвище, ім`я, по батькові, посаду особи, яка прийняла постанову; 2) мотивувальної частини, яка повинна містити відомості про: зміст обставин, які є підставами для прийняття постанови; мотиви прийняття постанови, їх обґрунтування та посилання на положення цього Кодексу; 3) резолютивної частини, яка повинна містити відомості про: зміст прийнятого процесуального рішення; місце та час (строки) його виконання; особу, якій належить виконати постанову; можливість та порядок оскарження постанови.

Відповідно до ч. 1 ст. 94 КПК України, слідчий, прокурор, слідчий суддя, суд за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінюють кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення

Згідно із ч. 1 ст. 284 КПК України, кримінальне провадження закривається в разі, якщо: встановлена відсутність в діянні складу кримінального правопорушення.

Таким чином, закриття кримінального провадження являється формою закінчення досудового розслідування, за наявності обставин, що виключають кримінальне провадження, в свою чергу прийняття рішення про закриття кримінального провадження можливе лише після всебічного, повного та об`єктивного дослідження всіх обставин кримінального провадження, безпосереднього дослідження та оцінки слідчим доказів, які стосуються цього провадження у своїй сукупності.

В той же час, в розрізі оцінки оскаржуваної постанови дізнавача про закриття кримінального провадження, з позиції обґрунтованості винесення такої постанови, вбачається, що дізнавачем в оскаржуваній постанові не обґрунтовано та не зазначено, на підставі яких проведених слідчих та процесуальних дій він дійшов висновку про необхідність закриття кримінального провадження на підставі положень ч. 1 ст. 284 КПК України, не були перевірені обставини зазначені у заяві про вчинення кримінального правопорушення, у зв`язку з чим дізнавач дійшов до висновку про необхідність закриття кримінального провадження.

Вказані обставини в сукупності дають обґрунтовані підстави вважати, що досудове розслідування у кримінальному провадженні проведено без всебічного, повного та об`єктивного дослідження всіх обставин справи та оцінки дізнавачем всіх зібраних та перевірених доказів, у зв`язку з чим висновок дізнавача про закриття кримінального провадження є передчасним, а постанова про закриття кримінального провадження підлягає скасуванню.

Статтею 8 Кримінального процесуального кодексу України передбачено, що кримінальне провадження здійснюється з додержанням принципу верховенства права, відповідно до якого людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави. Принцип верховенства права у кримінальному провадженні застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини.

Європейський суд з прав людини у своєму рішенні Бєлоусов проти України заява № 4494/07 від 7 листопада 2013 року у п.55 зазначив: мінімальні стандарти ефективності, визначені практикою Суду, включають в себе вимоги, що розслідування має бути ретельним, незалежним, безстороннім та підконтрольним громадськості, а також, що компетентні органи влади повинні діяти зі зразковою ретельністю і оперативністю (див., наприклад, рішення від 19 липня 2012 року у справі «Алексахін проти України» (Aleksakhin v. Ukraine), заява № 31939/06, п. 55).

Статтею 13 Конвенції про захист прав і основоположних свобод людини визначено, що кожен, чиї права та свободи, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі.

За таких обставини, слідчий суддя за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин провадження, які йому відомі, на час розгляду скарги, керуючись законом, оцінюючи кожний доказ, що наявний у провадженні, з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку вважає, що скарга підлягає задоволенню шляхом скасування постанови дізнавача ВД Дніпровського УП ГУНП у м. Києві від 30.11.2021 року про закриття кримінального провадження внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000123 від 11.01.2021 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 190 КК України, так як такий спосіб захисту порушених прав є єдино ефективним засобом юридичного захисту в національному органі у світлі норм ст. 307 даного Кодексу.

З цих підстав слідчий суддя, керуючись ст. ст. 303-307, 369-372, 376, 534 КПК України,

постановив

Скаргу ОСОБА_3 на рішення дізнавача ВД Дніпровського УП ГУНП у м. Києві ОСОБА_10 від 30.11.2021 року про закриття кримінального провадження внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000123 від 11.01.2021 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 190 КК України - задовольнити.

Постанову дізнавача ВД Дніпровського УП ГУНП у м. Києві ОСОБА_10 від 30.11.2021 року про закриття кримінального провадження внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000123 від 11.01.2021 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 190 КК України- скасувати.

Ухвала оскарженню не підлягає та є обов`язковою до виконання на всій території України.

Слідчий суддя: