ХМЕЛЬНИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 листопада 2022 року

м. Хмельницький

Справа № 677/1431/20

Провадження № 11-кп/4820/186/22

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Хмельницького апеляційного суду в складі :

доповідача судді ОСОБА_1 ,
суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3
з участю секретарів
судового засідання ОСОБА_4 , ОСОБА_5
ОСОБА_6 ,
прокурора ОСОБА_7 ,
обвинуваченого ОСОБА_8 ,
захисника ОСОБА_9 ,
потерпілої ОСОБА_10 ,
представника
потерпілої ОСОБА_11

розглянувши у відкритому судовому засіданні, в місті Хмельницькому, матеріали кримінального провадження, внесеного до ЄРДР за № №0000107 від 24.03.2020 року, за апеляційними скаргами представника потерпілої ОСОБА_12 адвоката ОСОБА_11 , захисника обвинуваченого ОСОБА_8 адвоката ОСОБА_13 на вирок Старокостянтинівського районного суду Хмельницької області від 07 жовтня 2021 року,

в с т а н о в и л а :

Цим вироком ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Кричево Тячівського району Закарпатської області, жителя АДРЕСА_1 , громадянина України, з вищою освітою, приватного підприємця, одруженого, маючого на утриманні неповнолітню дитину, раніше не судимого,
визнано винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 345-1 КК України та призначено йому покарання у виді позбавлення волі на строк 2 (два) роки.
На підставі ст.75 КК України ОСОБА_8 звільнено від відбування покарання з випробуванням і встановлено йому іспитовий строк тривалістю 1 (один ) рік.
На підставі ст.76 КК України покладено на ОСОБА_8 наступні обов`язки:
- періодично з`являтись для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації;
- повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.
Цивільний позов потерпілої ОСОБА_12 задоволено частково.
Стягнуто з ОСОБА_8 на користь ОСОБА_12 10 000 грн. моральної шкоди.
Стягнуто з ОСОБА_8 на користь держави 653 грн. 80 коп. процесуальних витрат.
Питання речових доказів вирішено у відповідності до ст. 100 КПК України.
За вироком місцевого суду, близько 12 години 24 березня 2020 року під час виконання редакційного завдання ТОВ «Новини 24 години» телеканалу «NEWSONE», затвердженого наказам №10 від 23 березня 2020 року щодо висвітлення перебігу карантину та стану торгівлі медичними препаратами та засобами захисту в Хмельницькій області, журналіст цього телеканалу ОСОБА_12 та оператор ОСОБА_14 у відповідності до ст.1 Закону України «Про державну підтримку засобів масової інформації та соціальний захист журналістів» зайшли у приміщення магазину « ІНФОРМАЦІЯ_2 », розташованого на другому поверсі торгівельного центру «Мега», за адресою: АДРЕСА_2 , де згідно оголошення, розташованого на першому поверсі цього ж приміщення, відбувалася реалізація медичних масок.
Підійшовши до прилавку магазину « ІНФОРМАЦІЯ_2 », журналістка ОСОБА_12 взяла упаковку із медичними масками, на яких був цінник, які знаходились біля касового апарату, поряд із іншими товарами, та представившись обвинуваченому ОСОБА_8 журналістом телеканалу «NEWSONE», звернулась до нього з питанням щодо реалізації і походження медичних масок. ОСОБА_8 заперечив факт їх реалізації, незважаючи на наявність на упаковці ціннику магазину, а тому ОСОБА_12 , з метою встановлення законності їх реалізації, почала телефонувати у поліцію на лінію «102».
В цей час, ОСОБА_8 , усвідомлюючи, що проводиться відеорепортаж, журналістка ОСОБА_12 викликає поліцію, з метою уникнення можливої відповідальності та висвітлення на телебаченні реалізації ним медичних засобів захисту, підбіг до ОСОБА_12 та почав забирати маски з рук потерпілої, умисно, схопивши, останню, за ліву руку та шляхом затискання пальців і різких ривків, вирвав у неї упаковку із медичними масками, внаслідок чого завдав потерпілій тілесні ушкодження у вигляді підшкірного крововиливу тильної поверхні нігтьової фаланги 4-го пальця кисті лівої верхньої кінцівки та розтягнення зв`язок між-фалангових суглобів 3, 4-го пальців лівої кисті та лівого променево-зап`ясткового суглобу, які відносяться до легких тілесних ушкоджень, що спричинили короткочасний розлад здоров`я.
В апеляційній скарзі захисник обвинуваченого ОСОБА_8 адвокат ОСОБА_13 просить вирок місцевого суду, в частині визнання ОСОБА_8 винуватим у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст.345-1 КК України скасувати, визнати його винним у вчинені кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.125 КК України, призначивши йому покарання у виді штрафу розміром п`ятдесят неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 850 (вісімсот п`ятдесят) гривень 00 коп. В іншій частині вирок суду залишити без змін. Сторона захисту уважає, що вирок ухвалено упереджено, не об`єктивно, висновки суду не відповідають фактично встановленим обставинам кримінального правопорушення, що призвело до порушення вимог кримінального процесуального Закону та неправильного застосування Закону України про кримінальну відповідальність. Зокрема, суд у вироку зазначає, що на відеозаписах, наданих представником потерпілої адвокатом ОСОБА_11 , одержані від свідка ОСОБА_15 , які є ідентичними з відеозаписами, наданим ТОВ «Новини 24 години», які були переглянуті судом, зафіксовано як ОСОБА_12 бере з вітрини, біля каси, упаковку з масками та представляється журналісткою телеканалу, та в подальшому по телефону повідомляє, що її побив продавець магазину. Однак, відповідно до п.5 ст. 26 Закону України «Про друковані засоби масової інформації (пресу) в Україні» визначено, що журналіст зобов`язаний - представлятися та пред`являти редакційне посвідчення чи інший документ, що підтверджує його професійну належність або повноваження, надані редакцією друкованого засобу масової інформації. Цей Закон відсилає до обов`язків (зобов`язань) журналіста при здійсненні своєї професійної діяльності пред`являти редакційне посвідчення чи інший документ, який ототожнює його з професійною належністю та наділеними правами та повноваженнями. В свою чергу, суд першої інстанції, надаючи оцінку доказам, неправильно застосував відповідні закони та відкинув доводи захисту за вищезазначених обставин. З огляду на визнання вини обвинуваченим, наявними у справі та дослідженими доказами, місцевому суду необхідно було б прийти до висновку про відсутність складу кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст.345-1 КК України та наявності в діях обвинуваченого ОСОБА_8 складу кримінального правопорушення, відповідальність за яке передбачена ч.2 ст.125 КК України і змінити кримінальну - правову кваліфікацію.

Не погоджуючись з вироком суду, представник потерпілої ОСОБА_12 адвокат ОСОБА_11 подала на нього апеляційну скаргу, в якій просить вирок суду змінити та призначити ОСОБА_8 покарання у виді двох років позбавлення волі, цивільний позов задовольнити повністю, стягнути на користь потерпілої з обвинуваченого 200 000 моральної шкоди, в решті вирок суду залишити без змін. Вказує, що ОСОБА_8 вини у вчиненні саме інкримінованого злочину не визнав, хоча, під тиском досліджених судом доказів дещо змінив свою позицію. На думку апелянта, призначене судом покарання не призведене до настання для ОСОБА_8 жодних реальних негативних наслідків вчиненого. Крім того, стверджує, що визначений судом першої інстанції розмір моральної шкоди є необґрунтованим, оскільки через дії ОСОБА_8 потерпіла ОСОБА_12 вимушено була позбавлена можливості працювати та жити в звичайному ритмі, не відновлюваним є і стан її здоров`я: рука не функціонує так, як до травми, та відновити це, навіть хірургічно, вже неможливо. Відтак вважає, що висновки суду, в частині виду покарання та розміру моральної шкоди, з урахуванням характеру заподіяння тілесних ушкоджень, глибини і тривалості страждань потерпілої, не відповідають фактичним обставинам кримінального провадження, а призначене покарання - ступеню тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, обвинуваченого та його захисника, потерпілу та її представника, на підтримку поданих своїх апеляційних скарг, та заперечення щодо апеляційних скарг, відповідно, представника потерпілої та захисника обвинуваченого, думку прокурора, який заперечив щодо апеляційної скарги захисника, відносно апеляційної скарги представника потерпілої покладався на думку суду, частково дослідивши докази, в порядку ч. 3 ст. 404 КПК України, дослідивши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи апеляційних скарг, колегія суддів вважає, що вони не підлягають задоволенню, з огляду на таке.
Згідно з положеннями ч.1 ст. 404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.
Відповідно до вимог ст. 370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до статті 94 цього Кодексу. Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.
Вказаних вимог закону місцевим судом при ухваленні вироку дотримано.
Як убачається з матеріалів кримінального провадження, висновок суду першої інстанції про доведеність винуватості обвинуваченого ОСОБА_8 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 345-1 КК України, зроблено з додержанням вимог ст. 23 КПК України, на підставі об`єктивного з`ясування усіх обставин, які підтверджено доказами, дослідженими та перевіреними під час судового розгляду й оціненими відповідно до вимог ст. 94 КПК України.
Такого висновку місцевий суд дійшов на підставі аналізу досліджених в судовому засіданні доказів, а саме показань обвинуваченого ОСОБА_8 , потерпілої ОСОБА_12 , свідка ОСОБА_14 щодо обставин подій; фактичних даних, що містяться у протоколі огляду місця події від 25 березня 2020 року з фото таблицями та план схемою до нього, протоколі огляду місця події від 06 квітня 2020 року, а також на підставі висновків експертиз: №921 від 25 березня 2020 року, повторної судово-медичної експертизи №536 від 17 червня 2020 року, додаткової №672 від 07 липня 2020 року та інших доказів, досліджених судом, які наведені у вироку.
Доводи апеляційної скарги захисника обвинуваченого про відсутність у матеріалах кримінального провадження належних доказів на підтвердження, інкримінованого ОСОБА_8 обвинувачення, оскільки жоден доказ, на який посилається суд у вироку, не підтверджує його винуватості у вчиненні саме цього злочину, його суб`єктивної сторони, а лише вказує на заподіяння обвинуваченим потерпілій умисного легкого тілесного ушкодження з короткочасним розладом здоров`я, та що суд першої інстанції розглянув кримінальне провадження упереджено, не об`єктивно, без з`ясування обставин, які мають значення для правильного вирішення кримінального провадження, не давши належну оцінку доказам і у зв`язку з цим незаконно засудив його за ч.2 ст.345-1 КК України, є безпідставними.

Ці заперечення проти звинувачення детально розглядались судом та спростовані наступним.

Так, за показаннями обвинуваченого ОСОБА_8 , в суді першої та апеляційної інстанції, він вину визнає частково, не заперечує, що під час його дій, спрямованих на те, щоб забрати у потерпілої ОСОБА_12 упаковку з захисними масками, міг заподіяти їй тілесні ушкодження пальців лівої руки. Стверджував, що не бачив як потерпіла з мікрофоном, на якому зображено позначення телеканалу «NEWSONE», разом із телеоператором, який тримав відеокамеру, увійшли до приміщення магазину, у вказаний день та час, та не чув, що вона представилась журналістом цього телеканалу, так як спостерігав за покупцями на моніторі, розташованому біля каси. Зазначав, що мав сумніви у тому, що ОСОБА_12 дійсно є журналістом, бейжика у неї не бачив, журналістського посвідчення вона йому не пред`являла. Між ними виник конфлікт з приводу того, що потерпіла взяла пакет із захисними масками з касової зони, які там опинились помилково, вони не були призначені для продажу, а лише для службового користування. Неодноразово просив її повернути маски, однак вона не реагувала, тому вирішив забрати у ОСОБА_12 пакет із масками, потягнувши їх на себе ривком, пальці потерпілої не розгинав та не викручував. Частково відшкодував потерпілій моральну шкоду в розмірі 10000 грн., усвідомлюючи, що його діями їй завдана моральна шкода.
Разом з тим, винуватість ОСОБА_8 у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 345-1 КК України, підтверджуються послідовними показаннями потерпілої ОСОБА_12 , наданими в судових засіданнях першої та апеляційної інстанцій, з яких слідує, що близько 12 години 24 березня 2020 року, під час виконання редакційного завдання ТОВ «Новини 24 години» телеканалу «NEWSONE» щодо висвітлення перебігу карантину та стану торгівлі медичними препаратами і засобами захисту в Хмельницькій області, вона разом із оператором телеканалу ОСОБА_14 брали інтерв`ю у жителів міста Красилова, під час якого дізнались, що у магазині « ІНФОРМАЦІЯ_2 », розташованого на другому поверсі торгівельного центру «Мега», можна придбати захисні маски. Зайшовши до торгівельного центру, на першому поверсі побачили на сходах щит з оголошенням про години роботи магазину « ІНФОРМАЦІЯ_2 » та прикріплений на ньому листок з інформацією, що у продажі є захисні маски. У приміщенні магазину побачили, що на вітрині, біля каси, лежав пакет із масками, із зазначенням їх ціни. Вона запитала чи можна їх придбати, однак ОСОБА_8 відмовився їх продати та показати документи на них, не хотів їй представитись, хоча вона назвала своє прізвище та зазначила, що є журналістом телеканалу «NEWSONE». Коли вона зателефонувала на службу «102», ОСОБА_8 вибіг з приміщення магазину, щоб забрати оголошення, розташоване на першому поверсі, а через незначний час відчула поштовх та обернувшись, побачила ОСОБА_8 , який почав викручувати їй пальці лівої руки, якою вона тримала маски та мікрофон, внаслідок чого останній упав на підлогу. Повідомивши про інцидент телеканал, вийшла у прямий ефір, під час якого показала ушкоджену руку. Стверджувала, що ОСОБА_8 бачив у неї мікрофон із позначенням телеканалу та відеокамеру оператора, які є досить помітними за розмірами, вона представилась журналістом, а тому, він мав усвідомлювати, що перед ним журналісти. Внаслідок насильницьких дій обвинуваченого отримала тілесні ушкодження, які завдали їй фізичного болю та моральних страждань, оскільки злякалась і тепер у неї залишився тривожний стан, пошкодженими пальцями їй важко друкувати тексти та здійснювати свою професійну діяльність.
Про механізм та обставини заподіяння ОСОБА_8 тілесних ушкоджень, потерпіла ОСОБА_12 детально розповіла у ході проведення слідчого експерименту 16 червня 2020 року, з її участю, що підтверджується відповідним протоколом (а.м.к.п.146-149).
Аналогічними є і показання свідка ОСОБА_14 , оператора телеканалу «NEWSONE», який підтвердив вказані обставини.
Зазначений потерпілою ОСОБА_12 характер та механізм, заподіяних їй тілесних ушкоджень, у вигляді підшкірного крововиливу тильної поверхні нігтьової фаланги 4-го пальця кисті лівої верхньої кінцівки та розтягнення зв`язок між-фалангових суглобів 3, 4-го пальців лівої кисті та лівого променево-зап`ясткового суглобу, узгоджується з висновками експертиз: №921 від 25 березня 2020 року, повторної судово-медичної експертизи №536 від 17 червня 2020 року, додаткової №672 від 07 липня 2020 року, відносяться до легких тілесних ушкоджень, що спричинили короткочасний розлад здоров`я та могли утворитись: підшкірний крововилив тильної поверхні нігтьової фаланги 4-го пальця кисті лівої кисті потерпілої від затискання пальця між двома твердими предметами, а розтягнення зв`язок між-фалангових суглобів 3, 4-го пальців лівої кисті та лівого променево-зап`ясткового суглобу внаслідок різких ривків за обставин, зазначених потерпілою.
Із досліджених аудіозаписів телефонних розмов, що надходили на спецлінію «102» Хмельницької області 24 березня 2020 року, слідує, що згідно першого виклику, тривалістю 01:18 хв., потерпіла ОСОБА_12 повідомляє про те, що продавець магазину « ІНФОРМАЦІЯ_2 », побачивши її та відеокамеру, відмовився продати захисні маски, які лежали на вітрині та надати відповідні документи на них, вона представляється журналістом телеканалу «NEWSONE» та невдовзі починає кликати оператора, оскільки на неї нападає продавець та намагається вирвати з рук речовий доказ, а за кілька секунд повідомляє, що її побив продавець, вибив з рук мікрофон. Під час наступної телефонної розмови, зафіксованої на аудіо записі, тривалістю 00:41 хв., просить зберегти попередню розмову, в ході якої продавець її побив, зламав два пальці та вказує, що це напад на журналіста;
З відеозаписів, наданих представником потерпілої - адвокатом ОСОБА_11 , одержаних від свідка ОСОБА_14 , які є ідентичними з віеозаписами, наданим ТОВ «Новини 24 години», які були переглянуті судом першої та апеляційної інстанцій, вбачається як ОСОБА_12 бере з вітрини, біля каси, упаковку з масками та представляється журналісткою телеканалу, та в подальшому по телефону повідомляє, що її побив продавець магазину.
Відеозаписи камер спостереження магазину « ІНФОРМАЦІЯ_2 », які було добровільно надано власником магазину ОСОБА_8 , переглянутих у судовому засіданні місцевого та апеляційного суду, крім зазначених обставин, також, відображають як ОСОБА_8 підходить до ОСОБА_12 , намагається забрати упаковку з масками, які перебувають у лівій руці журналістки разом із мікрофоном, забирає їх, а мікрофон падає на підлогу.
Окрім того, встановлені обставини, об`єктивно підтверджуються даними:
- протоколів прийняття заяв журналіста телеканалу «NEWSONE» ОСОБА_12 , та телеоператора цього ж каналу ОСОБА_14 від 24 березня 2020 року про вчинене кримінальне правопорушення (а.м.к.п.71, 93);
- посвідченнь журналіста телеканалу «NEWSONE» №429, видане Сивоконь Тетяні та №439, видане Гаврилюку Філіпу (а.м.к.п.73,94);
- протоколу огляду місця події від 25 березня 2020 року з фото таблицями та планом схемою до нього та протоколу огляду місця події від 06 квітня 2020 року, відповідно до яких, зафіксоване приміщення магазину « ІНФОРМАЦІЯ_2 », розташоване на другому поверсі торгівельного центру «Мега», за адресою: м. Красилів, вул. Ціолковського, 3;
- наказів ТОВ «Новини 24 години» від 28 вересня 2018 року про прийняття ОСОБА_12 на посаду кореспондента у відділ регіональних кореспондентів департаменту інформаційного мовлення та від 31 жовтня 2019 року ОСОБА_14 на посаду телеоператора цього ж відділу.(а.м.к.п.120, 121)
- довідки ТОВ «Новини 24 години», відповідно до якої журналісту ОСОБА_12 телеканалом «NEWSONE» видано прес-карту, яка є посвідченням особи представника преси з печаткою та підписом директора товариства, яке дійсне до 31 грудня 2020 року (а.м.к.п.117);
- наказу №10 від 23 березня 2020 року про забезпечення інформаційного висвітлення подій дня у прямому ефірі, згідно з яким створено знімальну групу у складі журналіста ОСОБА_12 та телеоператора ОСОБА_14 , яким доручено у місті Красилові провести відео зйомку, репортаж та прямі включення з приводу висвітлення карантинних заходів на Хмельниччині ( а.м.к.п.117);
- редакційного завдання відповідно до зазначеного наказу;
- протоколу огляду та добровільної видачі предмета: радіопередавача мікрофону «SENNEISER» із серійним номером 122900415, який виданий телеоператором ТОВ «Новини 24 години» ОСОБА_14 .
При цьому, колегія суддів погоджується з мотивами неврахування судом першої інстанції показань свідків ОСОБА_16 , ОСОБА_17 щодо відсутності у ОСОБА_12 мікрофону та відеокамери в телеоператора, які суперечать іншим, дослідженим судом доказам, які не були безпосередніми очевидцями інциденту. Крім того, ці свідки підтвердили, що є матеріально залежними від обвинуваченого, він виплачує їм премії, а ОСОБА_17 приймав на роботу, що, в свою чергу, свідчить про їх заінтересованість та повністю спростовує доводи апеляційної скарги захисника, в цій частині.
Таким чином, суд оцінив показання потерпілої у сукупності з іншими доказами, які є взаємоузгодженими, належними та допустимими і у своїй сукупності доповнюють один одного та дійшов обґрунтованого висновку про винуватість ОСОБА_8 у вчиненні інкримінованого кримінального правопорушення поза розумним сумнівом та правильно кваліфікував його дії, як умисне заподіяння журналісту легких тілесних ушкоджень, що спричинили короткочасний розлад здоров`я у зв`язку із здійсненням цим журналістом законної професійної діяльності.
Оцінка доказів судом проведена згідно з вимогами процесуального законодавства, з наведенням у вироку відповідних висновків щодо належності, допустимості, достовірності доказів ьта достатності для ухвалення вироку.
Будь-яких даних, які б ставили під сумнів достовірність наведених у вироку доказів, не встановлено, не вбачає таких і колегія суддів.
Посилання сторони захисту на те, що оцінюючи докази, суд першої інстанції помилково прийшов до висновку про наявність суб`єктивної сторони злочину, яка характеризується прямим умислом і полягає в усвідомленні винним того, що він своїми діями перешкоджав законній діяльності журналіста, передбачав небезпечні наслідки таких дій і бажав їх вчинити, колегія суддів відхиляє, з огляду на наступне.
Згідно примітки до статті 345-1 КК України під професійною діяльністю журналіста слід розуміти систематичну діяльність особи, пов`язану із збиранням, одержанням, створенням, поширенням, зберіганням або іншим використанням інформації з метою її поширення на невизначене коло осіб через друковані засоби масової інформації, телерадіоорганізації, інформаційні агентства, мережу Інтернет. Статус журналіста або його належність до засобу масової інформації підтверджується редакційним або службовим посвідченням чи іншим документом, виданим засобом масової інформації, його редакцією або професійною чи творчою спілкою журналістів.
Об`єктивна сторона злочину, передбаченого ст. 345-1 КК України, характеризується діянням, яке полягає, зокрема, в умисному заподіянні легких тілесних ушкоджень та пов`язується із законною професійною діяльністю журналіста.
Зміст суб`єктивної сторони виводиться зі змісту вживаної у ст. 345-1 КК України юридичної конструкції «у зв`язку із здійсненням цим журналістом законної професійної діяльності». Така діяльність чомусь не влаштовує винного. Відповідно, злочин може вчинюватися лише з прямим умислом.
Законом України «Про телевізійне і радіомовлення» визначено, що телерадіожурналіст це штатний або позаштатний творчий працівник телерадіоорганізації, який професійно збирає, одержує, створює і готує інформацію для розповсюдження.
У відповідності до ч. 4 ст. 58 цього Закону, який безпосередньо поширює свою дію на журналістську діяльність ОСОБА_12 передбачено, що журналіст телерадіоорганізації має право по пред`явленні редакційного посвідчення чи іншого документа, що підтверджує його професійну належність або повноваження, надані телерадіоорганізацією, перебувати в районі стихійного лиха, катастроф, в місцях аварій, масових безпорядків, на мітингах і демонстраціях, на територіях, де оголошено надзвичайну ситуацію, надзвичайний стан або вжиті адміністративні та медико-санітарні заходи (карантин), та безперешкодно виконувати свої професійні обов`язки.
Як правильно зазначено у вироку, із досліджених судом доказів убачається, що ОСОБА_12 , з мікрофоном із символікою телеканалу, під час виконання редакційного завдання, заходить до приміщення магазину « ІНФОРМАЦІЯ_2 » у супроводі телеоператора, який тримає відеокамеру, представляється, повідомляє про свою приналежність до ЗМІ, а тому обвинувачений ОСОБА_8 мав усвідомлювати, що вчиняє насильство відносно журналіста.

Щодо посилань сторони захисту на те, що ОСОБА_12 не представилася ОСОБА_8 , не показала посвідчення журналіста, ні камер, ні телефону він не бачив, то такі не заслуговують на увагу та спростовуються наведеними доказами. Крім того, потерпіла не зверталася до нього в якості респондента, не ставила запитань, не просила надати коментар на камеру, а їх фактичний контакт відбувся тоді, коли ОСОБА_12 , з метою встановлення законності реалізації медичних масок, почала телефонувати у поліцію на лінію 102
Із відеозапису, дослідженого судом першої та апеляційної інстанції видно розстебнуту куртку у ОСОБА_12 , де чітко проглядається журналістське посвідчення. Вона тричі представилась обвинуваченому ОСОБА_8 , назвавши своє прізвище, ім`я, по-батькові, вказала, що є журналістом із зазначенням якого саме телевізійного каналу.
Після перегляду відеозаписів з місця події, не виникає жодних сумнівів у цілеспрямованості дій обвинуваченого, наявності у нього умислу на нанесення певних ушкоджень журналісту, під час виконання ним професійних обов`язків, які за наслідками проведення експертизи, відносяться до легких тілесних ушкоджень з короткочасним розладом здоров`я та охоплюються диспозицією статті кримінального закону, який інкримінується ОСОБА_8 . Мотивом таких дій доцільно вважати особисте несхвалення конкретних дій журналіста, вияв неповаги, неправильне оцінку суспільних і соціальних цінностей, метою - бажання нашкодити фізично.
Колегією суддів приходить до висновку, що подія злочину відбулася в громадському місці, ОСОБА_12 не перебувала на території із спеціальним режимом, знаходячись на якій мала б пред`явити посвідчення.
Також слід зазначити, що Закон України «Про пресу та інші засоби масової інформації», який діяв на час вчинення злочину, містить вичерпний перелік обов`язків журналіста, серед яких немає обов`язку здійснення журналістської діяльності виключно по посвідченню.
Крім того, усупереч доводам апеляційної скарги сторони захисту, судом першої інстанції, з достатньою повнотою, було перевірено здійснення 24.03.2020 року потерпілою ОСОБА_12 своєї професійної діяльності.
Так було встановлено, що разом з оператором вона виконувала редакційне завдання на предмет всебічного й об`єктивного інформування населення про важливі поточні події дня, висвітлювання, коментування події, збирання й одержання інформації, її перевірка, та проведення її відеофіксації з прямими включеннями щодо висвітлення перебігу карантину та стану торгівлі медичними препаратами і засобами захисту в Хмельницькій області, що підтверджується вказаними вище наказами.
З огляду на викладені обставини, доводи захисника ОСОБА_13 про неправильне застосування судом закону України про кримінальну відповідальність та про необхідність перекваліфікації дій ОСОБА_8 з ч.2ст.345-1 на ч.2 ст.125 КК України, є необґрунтованими.
В апеляційній скарзі захисника містяться також інші аргументи, які не потребують детального аналізу суду та не мають будь-якого вирішального значення в цьому провадженні. При цьому колегія суддів виходить з усталеної практики ЄСПЛ. Так, хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі RuizTorija v. Spain від 09.12.1994, № 303-A, § 29; рішення у справі Серявін та інші проти України від 10.02.2010, заява № 4909/04, § 58).
На думку колегії суддів, у цьому провадженні надані відповіді на всі вагомі аргументи поданої апеляційної скарги сторони захисту.
Щодо доводів апеляційної скарги представника потерпілої ОСОБА_12 адвоката ОСОБА_11 про невідповідність призначеного покарання обвинуваченому ОСОБА_8 вимогам закону, внаслідок м`якості, то вони не ґрунтуються на матеріалах провадження.
Відповідно до ч.2 ст.50 КК України метою покарання є не тільки кара, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженими, так і іншими особами.
Положеннями ст.65 КК України визначено, що при призначенні покарання суд повинен урахувати ступінь тяжкості злочину, особу винного та обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання. Особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів.
Призначаючи обвинуваченому ОСОБА_8 вказане покарання, зазначених вимог закону, суд першої інстанції дотримався.
Обґрунтовуючи висновок щодо виду й міри покарання та призначаючи обвинуваченому покарання у виді позбавлення волі на певний строк, із застосуванням ст. ст.75,76 КК України, судом першої інстанції враховані фактичні обставини справи, ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного, обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.
Судом ураховано, що ОСОБА_8 за місцем проживання характеризується позитивно, на обліку у лікарів нарколога, психіатра не перебуває, одружений, має на утриманні малолітню дитину, працює, раніше не судимий, вперше притягується до кримінальної відповідальності.
Як установив суд першої інстанції, обставиною, що пом`якшує покарання обвинуваченого є те, що він частково відшкодував потерпілій заподіяну моральну шкоду в сумі 10 000 грн.
Обставини, які б обтяжували покарання ОСОБА_8 , судом встановлено не було.
Колегія суддів уважає, що висновок суду першої інстанції про можливість звільнення ОСОБА_8 від відбування покарання з випробуванням, на підставі ст. 75 КК України, з підстав зазначених у вироку, є обгрунтованим.
Призначене ОСОБА_8 покарання відповідає вимогам закону, принципам законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання, є необхідним і достатнім для виправлення обвинуваченого та попередження вчинення нових злочинів і не є надто м`яким.
Доводи апеляційної скарги представника потерпілої щодо невмотивованості вироку суду, в частині розміру стягнутої з обвинуваченого ОСОБА_8 , на користь потерпілої ОСОБА_12 , моральної шкоди, колегія суддів відхиляє з таких підстав.
Згідно з приписами частин 1, 5 ст. 128 КПК України особа, якій кримінальним правопорушенням або іншим суспільно-небезпечним діянням завдано майнової та/або моральної шкоди, має право під час кримінального провадження до початку судового розгляду пред`явити цивільний позов до підозрюваного, обвинуваченого або до фізичної чи юридичної особи, яка за законом несе цивільну відповідальність за шкоду, завдану діяннями підозрюваного, обвинуваченого або неосудної особи, яка вчинила суспільно-небезпечне діяння.
Цивільний позов у кримінальному провадженні розглядається судом за правилами, встановленими цим кодексом. Якщо процесуальні відносини, що виникли у зв`язку з цивільним позовом, цим Кодексом не врегульовані, до них застосовуються норми Цивільного процесуального кодексу України за умови, що вони не суперечать засадам кримінального судочинства.
Відповідно до ч. 1 ст. 1177 ЦК України шкода, завдана фізичній особі, яка потерпіла від кримінального правопорушення, відшкодовується відповідно до закону.
За змістом ч. 1 статті 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті.
Згідно з положеннями ст. 23 ЦК України розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від: характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення.
У відповідності до усталеної судової практики, під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб.
Розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Зокрема, враховуються стан здоров`я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, ступінь зниження престижу, ділової репутації, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану, добровільне - за власною ініціативою чи за зверненням потерпілого спростування інформації редакцією засобу масової інформації. При цьому суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості.
При цьому, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції, розглядаючи цивільний позов потерпілої ОСОБА_18 , в частині вирішення моральної шкоди, всебічно з`ясував усі обставини при його вирішенні, урахував фізичний біль та страждання, яких зазнала потерпіла у зв`язку зі спричиненими тілесними ушкодженнями, та відновленням свого здоров`я.
Визначену судом суму стягнення моральної шкоди, завданої потерпілій ОСОБА_12 , в сумі 20 000 грн., колегія суддів вважає обґрунтованою виходячи із засад розумності, виваженості і справедливості, а також того, що обвинуваченим ОСОБА_8 вже сплачено потерпілій, в добровільному порядку, відшкодування моральної шкоди у сумі 10 000 грн.
Доводи апеляційної скарги представника ОСОБА_12 про необхідність стягнення з обвинуваченого на користь потерпілої моральну шкоду в сумі 200 тисяч гривень позбавлені підстав.
Відповідно до висновку судово-медичної експертизи потерпілій заподіяні легкі тілесні ушкодження з короткочасним розладом здоров`я.
В ході апеляційного розгляду представник потерпілої надала довідку КНП Хмельницька центральна районна лікарня від 21.07.2022 року, з якої убачається, що ОСОБА_12 продовжує хворіти з приводу отриманої травми та потребує тривалого і дороговартісного лікування. Разом з тим, зазначене не підтверджується відповідними доказами, або висновками експертиз.
При перевірці матеріалів кримінального провадження, будь-яких порушень кримінального процесуального закону, які б могли стати підставою для скасування чи зміни вироку суду не встановлено.
Відтак, підстав для задоволення апеляційних скарг захисника та представника потерпілої, колегія суддів не вбачає.
Керуючись ст. 404, 405, 407, 418 КПК України, колегія суддів,-

п о с т а н о в и л а:

Вирок Старокостянтинівського районного суду Хмельницької області від 07 жовтня 2021 року щодо обвинуваченого ОСОБА_8 залишити без зміни, а апеляційні скарги представника потерпілої ОСОБА_12 адвоката ОСОБА_11 , захисника обвинуваченого ОСОБА_8 адвоката ОСОБА_13 без задоволення.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення.

Ухвала може бути оскаржена в касаційному порядку до Касаційного кримінального суду Верховного Суду протягом трьох місяців.

Судді:
ОСОБА_3 ОСОБА_1 ОСОБА_2