Справа № 761/8390/23
Провадження № 1-кс/761/5652/2023
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 березня 2023 року місто Київ

Слідчий суддя Шевченківського районного суду м. Києва ОСОБА_1

за участю секретаря ОСОБА_2

прокурора ОСОБА_3 ,

підозрюваного ОСОБА_4 ,

захисника ОСОБА_5 ,

захисника ОСОБА_6 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Києві клопотання слідчого СВ Шевченківського УП ГУНП у м. Києві ОСОБА_7 , погоджене прокурором Шевченківської окружної прокуратури м. Києва ОСОБА_8 про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, уродженця м. Київ, із вищою освітою, одруженого, має на утриманні неповнолітню дитину, офіційно працевлаштованого, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 191 КК України, у кримінальному провадженні внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000197 від 07.06.2017 року,-

В С Т А Н О В И В :

В провадження слідчого судді Шевченківського районного суду м. Києва, надійшло клопотання слідчого СВ Шевченківського УП ГУНП у місті Києві капітан поліції ОСОБА_7 , погоджене прокурором Шевченківської окружної прокуратури м. Києва ОСОБА_3 , у кримінальному провадженні № 0000197, відомості відносно якого 07.06.2017 внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань за ознаками складу кримінальних правопорушень передбачених ч. 1 ст. 364, ч. 3, 5 ст. 191, ч. 2 ст. 367, та ч. 1, 2 ст. 366 КК України про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_4 .

У клопотанні зазначено, що в провадженні Шевченківського управління поліції Головного управління Національної поліції у місті Києві перебувають матеріали кримінального провадження № 0000197, відомості відносно якого 07.06.2017 внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань, за виявленими фактами протиправних дій з боку службових (посадових) осіб КП з питань будівництва житлових будинків "Житлоінвестбуд-УКБ (), які, зловживаючи своїм службовим становищем, за попередньою змовою зі службовими особами ТОВ «ЛЮНЕТ» (), шляхом укладання договорів про виконання підрядних робіт та договорів на проведення закупівель товарів, робіт і послуг, вносили завідомо неправдиві відомості до офіційних документів (актів приймання-виконаних робіт КБ-2, КБ-3) відображаючи недостовірну інформацію (в частині значного завищення об`ємів та вартості виконаних робіт), переслідуючи мету подальшого привласнення (розтрати) грошових коштів, чим завдали шкоди інтересам територіальної громади міста Києва в особливо великих розмірах, тобто за ознаками складу кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 364, ч. 3, 5 ст. 191, ч. 2 ст. 367, а також ч. 1, 2 ст. 366 КК України.

Досудовим розслідуванням встановлено, що 28.02.2023, ОСОБА_4 повідомлено про підозру у вчиненні ним кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 191 КК України.

Наявність обґрунтованої підозри ОСОБА_10 у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення, підтверджується наступними доказами, зібраними під час досудового розслідування, а саме: протоколом огляду від 13.07.2022, висновком експерта від 01.09.2022 №300/301 за результатами проведення судової будівельно-технічної експертизи по кримінальному провадженню №0000197, висновком експерта від 19.01.2023 №СЕ-19/111-22/53990-ПЧ за результатами проведення почеркознавчої експертизи, висновком експерта від 09.02.2023 №СЕ-19/111-23/5918-ПЧ за результатами проведення почеркознавчої експертизи, висновком експерта від 15.02.2023 №СЕ-19/111-23/3644-ЕК за результатами судової економічної експертизи, актом №32 приймання виконаних будівельних робіт за грудень 2018 року, актом №33 приймання виконаних будівельних робіт за грудень 2018 року, актом №32-1 вартості устаткування, що придбавається виконавцем робіт, актом №32-2 вартості устаткування, що придбавається виконавцем робіт, іншими матеріалами кримінального провадження у їх сукупності.

Підозрюваний ОСОБА_4 , підозрюється у вчиненні умисного особливо тяжкого злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк від 7 до 12 років, з позбавленням права обіймати певні посади чи займатися певною діяльністю на строк до трьох років, з конфіскацією майна. .

У клопотанні прокурор посилається на існування ризиків, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме те, що ОСОБА_4 може: переховуватись від органів досудового розслідування чи суду; незаконно впливати на свідків у кримінальному провадженні, показання яких мають істотне значення для встановлення обставин кримінальних правопорушень, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином.

Зважаючи на обґрунтованість підозри, а також суворість покарання, що загрожує ОСОБА_4 у разі визнання його винним, останній з метою ухилення від кримінальної відповідальності може переховуватись від органу досудового розслідування чи суду, а також впливати на інших учасників кримінального провадження. Вільно пересуваючись, підозрюваний може перешкоджати встановленню істини у кримінальному провадженню шляхом особистих зустрічей та телефонних розмов із свідками у даному кримінальному провадженні, які мають відношення до вчинення кримінальних правопорушень, а також вживати заходи для незаконного впливу на свідків і перешкоджати встановленню істини у справі, узгоджувати свої показання із показанням інших осіб у справі, надавати поради з врахуванням обставин справи, що стали йому відомі після набуття статусу підозрюваного, схиляти до дачі завідомо неправдивих показань під час досудового розслідування.

Таким чином, на думку прокурора до ОСОБА_4 необхідно застосувати найбільш суворий запобіжний захід у виді тримання під вартою без визначення розміру застави.

Прокурор ОСОБА_3 в судовому засіданні підтримав клопотання, просив обрати запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, без визначення розміру застави, в обґрунтування необхідності обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою навів ті обставини, що існує обґрунтована підозра у вчиненні останнім кримінального правопорушення, наявність ризиків, передбачених ст. 177 КПК України. Крім того повідомив, що підозра є обґрунтована та підтверджується зібраними у справі матеріалами. Зауважив, що ОСОБА_4 підозрюється у вчиненні особливо тяжкого злочину за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк від 7 до 12 років, з позбавленням права обіймати певні посади чи займатися певною діяльністю на строк до трьох років, з конфіскацією майна.

Захисники ОСОБА_5 та ОСОБА_6 заперечували щодо задоволення зазначеного клопотання, як необґрунтованого. Зазначили щодо відсутності доказів, на вказані у клопотанні слідчого ризики, з приводу того, що ОСОБА_4 може переховуватися від органів досудового розслідування, впливати на свідків у даному кримінальному провадженні, або перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином. Крім того зазначили, що підозра є необґрунтованою. Також захисниками долучено до матеріалів справи письмові заперечення.

Підозрюваний ОСОБА_4 підтримав думку захисників, просив відмовити в задоволенні клопотання, вказав, що не ухиляється від слідства, а також за першою вимогою прибуває до органів досудового розслідування.

Слідчий суддя, вислухавши думку учасників судового розгляду, дослідивши наявні у розпорядженні матеріали, вважає за доцільне вказати на таке.

Згідно ст.178 КПК України, крім наявності ризиків, зазначених у ст.177 КПК України тяжкість покарання, що загрожує відповідній особі у разі визнання підозрюваного винуватим у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого він підозрюється, а також вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним кримінального правопорушення є одними з обставин, що враховуються при обранні запобіжного заходу.

Згідно п.4 ч.2 ст.183 КПК України запобіжний захід у вигляді тримання під вартою може бути застосований до раніше не судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом

28.02.2023 року ОСОБА_4 , повідомлено про підозру у вчиненні ним кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 191 КК України.

Згідно ч.1 ст. 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених частиною п`ятою статті 176 цього Кодексу.

Як зазначено у положеннях ст.ст.177,178 КПК України підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; продовжити кримінальне правопорушення чи вчинити інше.

При цьому суд зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини, у тому числі: тяжкість можливого покарання, вік та стан здоров`я підозрюваного, обвинуваченого; міцність соціальних зав`язків обвинуваченого в місці його постійного проживання, у тому числі наявність в нього родини й утриманців; репутацію підозрюваного, обвинуваченого; майновий стан обвинуваченого; наявність судимостей.

Вирішуючи питання про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, суд враховує вимоги п. п. 3 і 4 ст.5 Конвенції про захист прав людини та практику Європейського суду з прав людини, згідно з якими обмеження права особи на свободу і особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою. При цьому, ризик переховування підозрюваного від правосуддя не може оцінюватися виключно на підставі суворості можливого судового рішення, а це слід робити з урахуванням низки відповідних фактів, які можуть підтверджувати існування такого ризику, або свідчити про такий його незначний ступінь, який не може служити підставою для запобіжного ув`язнення.

При вирішенні питання про доцільність застосування запобіжного заходу, також необхідно враховувати практику Європейського суду з прав людини.

Так, Європейський суд з прав людини у справі «Ілійков проти Болгарії» закріпив, що «суворість передбаченого покарання» є суттєвим елементом при оцінюванні «ризиків переховування або повторного вчинення злочинів».

Європейський суд з прав людини неодноразово підкреслював, що наявність підстав для тримання особи під вартою та продовження строку тримання під вартою має оцінюватися в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин. Тримання під вартою та продовження строку тримання під вартою може бути виправдано за наявності того, що його вимагають справжні інтереси суспільства, які не зважаючи на презумпцію невинуватості, переважають над принципом поваги до особистої свободи. При розгляді питання про доцільність тримання особи під вартою судовий орган повинен брати до уваги фактори, які можуть мати відношення до справи: характер (обставини) і тяжкість передбачуваного злочину; обґрунтованість доказів того, що саме ця особа вчинила злочин; покарання, яке можливо буде призначено в результаті засудження; характер, минуле, особисті та соціальні обставини життя особи, його зв`язки з суспільством.

Оскільки поняття «обґрунтована підозра» у національному законодавстві не визначене, то, відповідно дост. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», суд має враховувати позицію Європейського Суду з прав людини, відображену у рішенні від 21 квітня 2011 року у справі «Нечипорук і Йонкало проти України» (пункті 175) відповідно до якого «термін «обґрунтована підозра» означає, що існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення (також див. рішення у справі «Кущ проти України», «Фокс, Кемпбелл і Гартлі проти Сполученого Королівства» від 30 серпня 1990 року, п. 32, Series A, № 182), (Erdagoz v. Turkey (Ердагоз проти Туреччини).

Як вбачається зі змісту повідомлення про підозру, його формулювання містить інформацію про те, що ОСОБА_4 дійсно при встановлених досудовим слідством обставинах міг вчинити інкриміноване йому правопорушення, тобто наявна обґрунтована підозра у злочині, за вчинення якого передбачено покарання у вигляді позбавлення волі строком до 12 років, з позбавленням права обіймати певні посади чи займатися певною діяльністю на строк до трьох років, з конфіскацією майна.

Слідчий суддя оцінює наявність ризиків, передбачених ст. 178 КПК України. Сторона обвинувачення зазначає про три таких ризики.

Так, ризик переховування від органів досудового розслідування та суду підтверджується тим, що ОСОБА_4 притягується до кримінальної відповідальності за вчинення злочину, передбаченого ч.5 ст. 191 КК України, який відноситься до категорії особливо тяжких та за вчинення якого передбачено покарання у виді позбавлення волі строком до 12 років. Зважаючи на обґрунтованість підозри, а також суворість покарання, що загрожує ОСОБА_4 у разі визнання його винним, останній з метою ухилення від кримінальної відповідальності може переховуватись від органу досудового розслідування чи суду, а також впливати на інших учасників кримінального провадження.

При визначенні ймовірності переховування ОСОБА_4 від органів досудового розслідування та суду відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 178 КПК України слід враховувати тяжкість покарання, що загрожує йому у разі визнання його винним у злочині, у вчиненні якого він підозрюється. Врахування цієї обставини відповідає практиці Європейського суду з прав людини. При цьому, цей фактор не є визначальним.

Враховуючи викладене вище, слідчий суддя приходить до висновку, що існує ризик переховування ОСОБА_4 від органів досудового розслідування та/або суду.

Слідчий суддя зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий (п. 2 ч. 1 ст. 194 КПК України). Втім, для всебічної оцінки обставин справи, слідчий суддя аналізує доводи слідчого стосовно інших ризиків, про які згадано у клопотанні.

Ризик незаконно впливати на свідків у кримінальному провадженні підтверджується тим, що ОСОБА_4 особисто відомі свідки та інші підозрювані у кримінальному провадженні, зокрема ОСОБА_11 , ОСОБА_12 . Дані обставини свідчать про можливість в подальшому впливу з боку ОСОБА_4 на свідків та інших підозрюваних, показання яких мають істотне значення для встановлення обставин кримінальних правопорушень, чому необхідно запобігти шляхом вжиття відповідного заходу забезпечення кримінального провадження.

Ризик перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином. В клопотанні зазначено, що ОСОБА_4 може перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, однак даний ризик також не доведений.

Отже, слідчим суддею встановлено наявність ризиків, передбаченого ст. 177 КПК України, слідчий суддя вважає, що до ОСОБА_4 необхідно застосувати запобіжний захід.

Слідчий суддя на даному етапі провадження не вправі вирішувати ті питання, які повинен вирішувати суд під час розгляду кримінального провадження по суті, зокрема, оцінювати докази з точки зору їх достатності і допустимості для визнання особи винною чи невинною у вчиненні злочину.

Слідчий суддя на підставі розумної оцінки сукупності отриманих доказів повинен визначити лише чи є причетність особи до вчинення злочину вірогідною.

Щодо доводів сторони захисту: щодо суті підозри, тобто вчинення кримінального правопорушення будуть перевірятися в судовому засіданні складом суду під час судового розгляду справи по суті та їм буде надана відповідна правова оцінка, з огляду на те, що слідчому судді на момент розгляду клопотання не надається весь обсяг доказів у кримінальному провадженні.

При розгляді клопотання прокурор довів обставини передбачені п. 1 ч. 1 ст. 194 КПК України, однак не довів обставин передбачених, передбачені п.3 ч.1 ст.194 КПК України, що застосування до ОСОБА_4 більш м`якого запобіжного заходу буде недостатнім для запобігання ризикам, зазначеним у клопотанні.

Крім того, під час розгляду даного клопотання слідчим суддею не було встановлено достатніх підстав вважати, що існують ризики, передбачені ст. 177 КПК України і на які вказує прокурор у судовому засіданні, а саме те, що ОСОБА_4 може перешкоджати кримінальному провадженні іншим чином.

Прокурором у судовому засіданні та слідчим у клопотанні не було надано суду відповідних, беззаперечних доказів відповідної аргументації, що у своїй сукупності дозволять зробити висновок про існування ризиків передбачених ст. 177 КПК та необхідність взяття під варту підозрюваного.

Враховуючи конкретні обставини справи та дані про особу ОСОБА_4 , який підозрюється у вчиненні особливо тяжкого злочину, офіційно працевлаштований, одружений, раніше не судимий, має визначене місце проживання у м. Києві, а також враховуючи практику Європейського суду з прав людини, що обґрунтування наявності ризиків лише тяжкістю інкримінованого кримінального правопорушення, є неправомірним, приходжу до висновку про відсутність підстав для застосування до ОСОБА_4 виняткового запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Посилання в клопотанні сторони обвинувачення на неможливості застосування більш м`яких запобіжних заходів є формальним, ґрунтується на припущеннях.

Тяжкість злочину та суворість покарання, яке загрожує особі в разі визнання особи винним, не може слугувати єдиною підставою для застосування виключного запобіжного заходу. Те, що особа підозрюється у вчиненні злочину певної тяжкості, формально переліченими ризиками ст. 177 КПК України, з чим пов`язує прокурор неможливість застосування більш м`якого запобіжного заходу, самі по собі не свідчать про неможливість уникнення встановлених ризиків шляхом застосування інших, більш м`яких запобіжних заходів, із покладенням обов`язків, передбачених ст. 194 КПК України.

Враховуючи вказане, а також те, що прокурором не доведено недостатність застосування до підозрюваного більш м`якого запобіжного заходу, вважаю за необхідне застосувати до підозрюваного запобіжний захід у вигляді особистого зобов`язання, який на думку слідчого судді, із урахуванням викладеного вище в достатній мірі здатний забезпечити належну процесуальну поведінку підозрюваного.

Керуючись ст.ст. 177, 182, 183, 193, 194, 196, 197, 309, 395 КПК України,

П О С Т А Н О В И В:

Клопотання слідчого СВ Шевченківського УП ГУНП у м. Києві ОСОБА_7 - залишити без задоволення.

Застосувати до підозрюваного ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді особистого зобов`язання.

Покласти на підозрюванго ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , обов`язки, передбачені ст.194 КПК України:

-прибувати за вимогою до органу досудового розслідування, прокурора, слідчого судді, суду;

- не відлучатися із м. Києва без дозволу слідчого, прокурора або суду;

-повідомляти слідчого, прокурора або суд про зміну свого місця проживання та/або робити;

-утримуватись від спілкування з підозрюваними ОСОБА_11 , ОСОБА_12 в даному кримінальному провадженні;

-здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну

Строк дії обов`язків визначити в межах строку досудового розслідування до 28.04.2023 року.

Підозрюваному ОСОБА_4 , письмово під підпис повідомити покладені на нього обов`язки та роз`яснити, що в разі їх невиконання до нього може бути застосований більш жорсткий запобіжний захід і може бути накладено грошове стягнення в розмірі від 0,25 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб до 2 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Контроль за виконанням ухвали покласти на уповноваженого слідчого у кримінальному провадженні №0000197.

Ухвала підлягає оскарженню в частині відмови в застосуванні запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою безпосередньо до Київського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Слідчий суддя ОСОБА_1