печерський районний суд міста києва
Справа № 757/8057/23-к
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 березня 2023 року слідчий суддя Печерського районного суду м. Києва ОСОБА_1 ,

при секретарі судових засідань ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Києві у залі суду судове провадження за клопотанням адвоката ОСОБА_3 в інтересах Товариства з обмеженою відповідальністю «ТРІ Менеджмент» про скасування арешту майна, накладеного ухвалою слідчого судді Печерського районного суду м. Києва від 01.08.2016 р., у справі №757/36834/16-к у кримінальному провадженні №004868 від 19.07.2016,-

ВСТАНОВИВ:

01.03.2023 до Печерського районного суду м. Києва надійшло клопотання адвоката ОСОБА_3 в інтересах Товариства з обмеженою відповідальністю «ТРІ Менеджмент» про скасування арешту майна, накладеного ухвалою слідчого судді Печерського районного суду м. Києва від 01.08.2016 р., у справі №757/36834/16-к у кримінальному провадженні №004868 від 19.07.2016.

В обґрунтування доводів клопотання зазначено, що ТОВ «Трі Менеджмент», стало відомо, що незважаючи на той факт, що кримінальне провадження №0004868 від 19.07.2016. яке було об`єднано з матеріалами досудового розслідування 0000165 від 07.09.2016р., за результатами досудового розслідування 14.04.2021 в об`єднаному кримінальному провадженні № 0004868 від 19.07.2016 було прийнято рішення про закриття на підставі п.2 ч.1 ст. 284 КПК України (за відсутністю в діянні складу кримінальних правопорушень) арешти на майно продовжили діяти .

З врахуванням зазначеного, адвокат просить суд:

- скасувати всі арешти накладений ухвалою Печерського районного суду міста Києва від 01 серпня 2016 року у справі 757/36834/16-к у межах досудового розслідування, у кримінальному провадженні, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань № №0004868 від 19.07.2016, в тому числі накладені на:

Комплекс будівель та споруд АЗС, який розташований за адресою: місто Київ, вулиця Оноре де Бальзака, будинок 3, який належить ТОВ «ТРІ Менеджмент» на підставі Договору купівлі-продажу від 11.03.2015 року, посвідченого приватним нотаріусом КМНО ОСОБА_4 та зареєстрованого в реєстрі за №673. Реєстраційний номер об`єкту нерухомого майна 4.

Нежитлова будівля АЗС (літ. Б) - АЗС, яке розташоване за адресою: Україна, місто Київ, вулиця Волинська, 66а (шістдесят шість «а»), Загальною площею 18,70 (вісімнадцять цілих сімдесят сотих) кв.м. і складається з будівлі АЗС, загальною площею 18,7 кв.м., зазначеного під літерою «Б», навісу, зазначеного під літерою «В», резервуара палива на 17 куб.м., зазначеного під номером «1», двох резервуарів палива на 12 куб.м. кожен, зазначених під номером «ІІ», резервуара палива на 18 куб.м., вказаного під. номером «III», двох паливно-роздавальних колонок, зазначених під номером «IV», замощення загальною площею 293,7 кв.м., зазначеного під номером «V», інформаційної стели під номером «VI». Нерухоме майно знаходиться на земельній ділянці, загальною площею 0,0478 га, кадастровий номер :72:476:0017. Реєстраційний номер об`єкту нерухомого майна 9.

Адвокат в судове засідання подала заяву про розгляд клопотання без її участі та просила клопотання задовольнити у повному обсязі.

Представник сторони обвинувачення в судове засідання не з`явився, про місце і час розгляду клопотання повідомлений належним чином.

У відповідності до положень ст. 26 КПК України, сторони кримінального провадження є вільними у використанні своїх прав у межах та спосіб, передбачених цим Кодексом.

Зважаючи на ці положення закону та враховуючи принцип диспозитивності, суд визнав можливим прийняти рішення по суті скарги у відсутність не з`явившихся осіб, на підставі наданих доказів.

Вивчивши клопотання, дослідивши його матеріали, слідчий суддя за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінивши кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення, приходить до наступного висновку.

Судовим розглядом встановлено, що Головним слідчим управлінням Національної поліції України здійснювалось досудове розслідування №0004868, яке було в подальшому закрито постановою від 14.04.2021.

Відповідно до ст. 174 КПК України, підозрюваний, обвинувачений, їх захисник, законний представник, інший власник або володілець майна, представник юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, які не були присутні при розгляді питання про арешт майна, мають право заявити клопотання про скасування арешту майна повністю або частково. Таке клопотання під час досудового розслідування розглядається слідчим суддею, а під час судового провадження - судом.

Арешт майна також може бути скасовано повністю чи частково ухвалою слідчого судді під час досудового розслідування чи суду під час судового провадження за клопотанням підозрюваного, обвинуваченого, їх захисника чи законного представника, іншого власника або володільця майна, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, якщо вони доведуть, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано.

Таким чином, слідчий суддя приходить до висновку про наявність заявника права на звернення до суду з клопотанням про скасування арешту майна.

Доказами в кримінальному провадженні є фактичні дані, отримані у передбаченому цим Кодексом порядку, на підставі яких слідчий, прокурор, слідчий суддя і суд встановлюють наявність чи відсутність фактів та обставин, що мають значення для кримінального провадження та підлягають доказуванню.

Статтями 7, 16 КПК України встановлено, що загальною засадою кримінального провадження є недоторканість права власності. Позбавлення або обмеження права власності під час кримінального провадження здійснюється лише на підставі вмотивованого судового рішення, ухваленого в порядку, передбаченим цим Кодексом.

Слідчий суддя при вирішенні клопотання про скасування арешту майна, що накладений в рамках кримінального провадження також, враховує, приписи статті 1 Протоколу № 1 до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, якою передбачено, що кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.

Частиною 5 статті 9 КПК України, передбачено, що кримінальне процесуальне законодавство України застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини (далі - ЄСПЛ).

Так, згідно з усталеною практикою ЄСПЛ стаття 1 Першого протоколу до Конвенції містить три окремі норми: перша, що виражається в першому реченні першого абзацу та має загальний характер, закладає принцип мирного володіння майном. Друга норма, що міститься в другому реченні того ж абзацу, охоплює питання позбавлення права власності та обумовлює його певними критеріями. Третя норма, що міститься в другому абзаці, визнає право договірних держав, серед іншого, контролювати використання майна в загальних інтересах. Друга та третя норми, які стосуються конкретних випадків втручання у право мирного володіння майном, повинні тлумачитися у світлі загального принципу, закладеного першою нормою (див., серед інших джерел, рішення у справах «Іммобіліаре Саффі проти Італії» (Immobiliare Saffi v. Italy) [ВП], заява № 22774/93, п. 44, ECHR 1999-V, та «Вістіньш і Препьолкінс проти Латвії» () [ВП], заява № 71243/01, п. 93, від 25 жовтня 2012 року).

ЄСПЛ наголошує на тому, що перша та найбільш важлива вимога статті 1 Першого протоколу до Конвенції полягає у тому, що будь-яке втручання державного органу у право на мирне володіння майном повинно бути законним (див. рішення у справі «Іатрідіс проти Греції» (Iatridis v. Greece) [ВП], заява № 31107/96, п. 58, ECHR 1999-II). Вимога щодо законності у розумінні Конвенції вимагає дотримання відповідних положень національного законодавства та відповідності принципові верховенства права, що включає свободу від свавілля (див. рішення у справі «Антріш проти Франції», від 22 вересня 1994 року, Series А № 296-А, п. 42, та «Кушоглу проти Болгарії» (Kushoglu v. Bulgaria), заява № 48191/99, пп. 49-62, від 10 травня 2007 року).

У своєму рішенні від 23.01.2014 у справі «East/West Alliance Limited» проти України» (Заява № 19336/04) ЄСПЛ також нагадує, що будь-яке втручання державного органу у право на мирне володіння майном повинно забезпечити «справедливий баланс» між загальним інтересом суспільства та вимогами захисту основоположних прав конкретної особи. Необхідність досягнення такого балансу відображена в цілому в структурі статті 1 Першого протоколу. Необхідного балансу не вдасться досягти, якщо на відповідну особу буде покладено індивідуальний та надмірний тягар (див., серед інших джерел, рішення від 23 вересня 1982 року у справі «Спорронг та Льон рот проти Швеції» (Sporrong and Lonnroth v. Sweden), пп. 69 і 73, Series A № 52). Іншими словами, має існувати обґрунтоване пропорційне співвідношення між засобами, які застосовуються, та метою, яку прагнуть досягти (див., наприклад, рішення від 21 лютого 1986 року у справі «Джеймс та інші проти Сполученого Королівства» (James and Others v. the United Kingdom), п. 50, Series A № 98).

Дослідивши матеріали клопотання, слідчий суддя прийшов до висновку, про те, що закрито кримінальне провадження на підставі якого накладеного арешт, однак стороною заявника не надано суду ухвалу слідчого судді, яку вона просить скасувати, що унеможливлює слідчого суддю, належним чином дослідити, з якою метою накладався арешт та з яких підстав, перевірити наявність такої ухвали, та саме на яке майно накладено арешт.

Таким чином, слідчий суддя вважає, що заявником на даній стадії кримінального провадження, в силу принципу змагальності сторін не надано достатньо доказів, з метою встановлення всіх обставин на які посилається заявник.

Відтак, клопотання не підлягає задоволенню.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 170-175, 309, 379, 392, 532 КПК України, -

УХВАЛИВ:

В задоволенні клопотання адвоката ОСОБА_3 в інтересах Товариства з обмеженою відповідальністю «ТРІ Менеджмент» про скасування арешту майна, накладеного ухвалою слідчого судді Печерського районного суду м. Києва від 01.08.2016 р., у справі №757/36834/16-к у кримінальному провадженні №004868 від 19.07.2016, - відмовити.

Ухвала слідчого судді не підлягає оскарженню.

Слідчий суддя ОСОБА_1