ЧЕРКАСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-кп/821/78/23 Справа № 711/4262/22 Категорія: ч. 2 ст. 121 КК України Головуючий у І інстанції ОСОБА_1 Доповідач в апеляційній інстанції ОСОБА_2
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 лютого 2023 року м. Черкаси

Черкаський апеляційний суд у складі:

головуючого - судді ОСОБА_2 ,

суддів - ОСОБА_3 та ОСОБА_4 ,

за участю секретарки - ОСОБА_5 ,

прокурора - ОСОБА_6 ,

захисника - ОСОБА_7 ,

законного представника обвинуваченого - ОСОБА_8 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Черкаси апеляційні скарги проку-рора Черкаської обласної прокуратури ОСОБА_6 та захисника ОСОБА_7 на ухвалу Придніпровського райсуду м. Черкаси від 15.09.2022 р., -

В С Т А Н О В И В:

Зазначеною ухвалою стосовно ОСОБА_9 , який народився

ІНФОРМАЦІЯ_1 у с. Бурея Амурської обл.

РФ, громадянина України, який має вищу освіту, раніше не судимий, проживає АДРЕСА_1 ,

застосовані примусові заходи медичного характеру у вигляді госпіталізації до закладу з на-дання психіатричної допомоги із посиленим наглядом.

Питання про судові витрати та речові докази судом вирішені відповідно до чинного КПК України.

Ухвалою суду встановлено, що 13.06.2022 р. приблизно о 20 год. 00 хв. ОСОБА_11, зна-ходячись в кв. АДРЕСА_2 , під час конфлікту, який виник раптово на ґрунті особистих неприязних відносин з донькою ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , не усвідомлюючи свої дії та не керуючи ними, наніс їй кулаком правої руки один удар в об-личчя, в результаті чого заподіяв потерпілій тілесні ушкодження у вигляді крововиливів під тверду мозкову оболонку, синця повік лівого ока із поширенням на ділянку брови та виличну ділянку, синець повік правого ока та крововиливу слизової оболонки верхньої губи справа.

Відповідно до висновку судово-медичної експертизи, виявлена у ОСОБА_10 трав-ма голови належить до тяжких тілесних ушкоджень, за ознакою небезпеки для життя, смерть громадянки ОСОБА_10 настала від травми голови, що у перебігу травматичного процесу призвело до розвитку набряку, набубнявіння речовини головного мозку.

На підставі досліджених доказів, суд першої інстанції дійшов висновку, що стороною обвинувачення доведено вчинення ОСОБА_11 суспільно небезпечного діяння, передбачено-го ч. 2 ст. 121 КК України. Також, суд встановив, що ОСОБА_11 вчинив суспільно небезпечне діяння у стані неосудності та застосував відповідний захід медичного характеру.

Не погоджуючись з ухвалою суду прокурор подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати ухвалу суду в зв`язку з неправильним застосуванням закону України про криміна-льну відповідальність та постановити нову ухвалу, якою застосувати до ОСОБА_11 примусо-вий захід медичного характеру у вигляді госпіталізації до психіатричного закладу із суворим наглядом. Апеляційну скаргу обґрунтовує тим, що відповідно до ч. 5 ст. 94 КК України гос-піталізація до закладу з надання психіатричної допомоги із суворим наглядом може бути зас-тосована судом до психічно хворого, який вчинив суспільно - небезпечне діяння, пов`язане з посяганням на життя інших осіб, а суд дійшов хибного висновку що ОСОБА_11 потребує гос-піталізації до закладу з надання психіатричної допомоги з посиленим наглядом. Пропозиція експерта щодо застосування примусових заходів медичного характеру у вигляді госпіталіза-ції до закладу з надання психіатричної допомоги із посиленим наглядом, носить рекоменда-ційний характер та не являється обов`язковою до виконання для суду.

Також, захисник ОСОБА_7 подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати ух-валу суду та постановити нову ухвалу, якою застосувати до ОСОБА_11 примусовий захід ме-дичного характеру у вигляді госпіталізації до психіатричного закладу із звичайним наглядом. Апеляційну скаргу обґрунтовує тим, що останнім злочин вчинено в стані емоційного збуд-ження, який виник в ході чергової конфліктної ситуації, на фоні попереднього тривалого на-копичення емоційної напруги, а тому до нього можливо застосування госпіталізації до зак-ладу з надання психіатричної допомоги із звичайним наглядом.

Заслухавши суддю-доповідача, прокурора яка підтримала подану апеляційну скаргу, просила задовольнити його апеляційну скаргу по викладеним в ній доводам, а апеляцію за-хисника залишити без задоволення, захисника, який просив задовольнити його апеляційну скаргу, заперечував проти задоволення апеляційної скарги прокурора, просив залишити її без задоволення, представника потерпілого, який підтримав апеляцію захисника, заперечу-вав проти апеляції прокурора, вивчивши матеріали кримінального провадження, перевірив-ши доводи апеляційних скарг, апеляційний суд дійшов до наступних висновків.

Згідно ст. 404 КПК України, суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення су- ду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

У відповідності до ст. 370 КПК України судове рішення повинно бути законним, об-ґрунтованим і вмотивованим.

Суд першої інстанції, вірно визнав доведеним, що ОСОБА_11 вчинив дії, що підпадають під ознаки кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 121 КК України - умисне тяжке тілесне ушкодження, що спричинило смерть потерпілого, та вчинив суспільно-небез-печне діяння у стані неосудності та постановив ухвалу про застосування примусових заходів медичного характеру. Вказані обставини не оскаржуються в апеляціях.

В судовому засіданні був досліджений висновок судово-психіатричного експерта № 427 від 25.08.2022 р. ( а. пр.146-149), згідно якого, ОСОБА_11 на період часу, до якого відноси-ться вчинення інкримінованого йому правопорушення, страждав та на даний час страждає на органічне ураження головного мозку судинного генезу з вираженим інтелектуально-мне-стичним зниженням (згідно МКХ-10 F 01.8), через що він за своїм психічним станом не міг та на даний час не може усвідомлювати свої дії і керувати ними, а тому потребує застосу-вання примусових заходів медичного характеру у вигляді госпіталізації до закладу з надання психіатричної допомоги із посиленим наглядом.

Згідно з вимогами ч. 2 ст. 19 КК України, не підлягає кримінальній відповідальності особа, яка під час вчинення суспільно небезпечного діяння, перебувала в стані неосудності, тобто не могла усвідомлювати свої дії або керуватися ними внаслідок хронічного психічно- го захворювання, тимчасового розладу психічної діяльності, недоумства або іншого хворо-бливого стану психіки. До такої особи за рішенням суду можуть бути застосовані примусові заходи медичного характеру.

Враховуючи дані висновку судово-психіатричного експерта, судом встановлена нео-судність ОСОБА_11 , оскільки як на момент вчинення інкримінованого йому діяння, так і на момент розгляду кримінального провадження, він не міг і не може усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними і потребує застосування примусових заходів медичного характе- ру у вигляді госпіталізації до закладу з надання психіатричної допомоги із посиленим наг-лядом.

Відповідно до положень п. 1 ч. 1 ст. 503 КПК України, кримінальне провадження що-до застосування примусових заходів медичного характеру, передбачених законом України про кримінальну відповідальність, здійснюється за наявності достатніх підстав вважати, що особа вчинила суспільно небезпечне діяння, передбачене законом України про кримінальну відповідальність, у стані неосудності.

Згідно ч. 4 ст. 503 КПК України, примусові заходи медичного характеру застосовую-ться лише до осіб, які є суспільно небезпечними.

Згідно з вимогами ч. 1 та ч. 2 ст. 513 КПК України, під час постановлення ухвали про застосування примусових заходів медичного характеру суд з`ясовує в тому числі й питання

чи слід застосовувати до цієї особи примусові заходи медичного характеру і якщо слід, то які.

Визнавши доведеним, що ця особа вчинила суспільно небезпечне діяння у стані нео-судності або після вчинення кримінального правопорушення захворіла на психічну хворобу, яка виключає можливість застосування покарання, суд постановляє ухвалу про застосування примусових заходів медичного характеру.

Згідно ч. 1 ст. 94 КК України, залежно від характеру та тяжкості захворювання, тяж-кості вчиненого діяння, з урахуванням ступеня небезпечності психічно хворого для себе або інших осіб, суд може застосувати такі примусові заходи медичного характеру:

1) надання амбулаторної психіатричної допомоги в примусовому порядку;

2) госпіталізація до закладу з надання психіатричної допомоги із звичайним наглядом;

3) госпіталізація до закладу з надання психіатричної допомоги з посиленим наглядом;

4) госпіталізація до закладу з надання психіатричної допомоги із суворим наглядом.

Нормами ч. 4 ст. 94 КК України, передбачено, що госпіталізація до закладу з надання психіатричної допомоги з посиленим наглядом може бути застосована судом щодо психічно хворого, який вчинив суспільно небезпечне діяння, не пов`язане з посяганням на життя ін-ших осіб і за своїм психічним станом не становить загрози для суспільства, але потребує три-мання у закладі з надання психіатричної допомоги та лікування в умовах посиленого нагля-ду.

Цією ж нормою закону визначено, що госпіталізація до закладу з надання психіатрич-ної допомоги із суворим наглядом може бути застосована судом щодо психічно хворого, як-ий вчинив суспільно небезпечне діяння, пов`язане з посяганням на життя інших осіб, а також щодо психічно хворого, який за своїм психічним станом і характером вчиненого суспільно- небезпечного діяння становить особливу небезпеку для суспільства і потребує тримання у за-кладі з надання психіатричної допомоги та лікування в умовах суворого нагляду.

Визначаючи ОСОБА_11 вид примусових заходів медичного характеру, суд враховав дані висновку судово-психіатричного експерта, ступінь тяжкості вчиненого ним суспільно небезпечного діяння, яке у відповідності до положень ст. 12 КК України є тяжким злочином, а також ступінь небезпечності психічно хворого ОСОБА_11 як для себе, так і для інших осіб, який у період правопорушення не перебував у стані фізіологічного афекту, а знаходився в стані емоційного збудження, яке виникло в ході чергової конфліктної ситуації, на фоні попе-реднього тривалого накопичення емоційної напруги, та на його поведінку визначальним чи-ном вплинули наявні в нього виражені емоційно-вольові порушення імпульсивно-нестійкого кола. Тривала сімейна ситуація (психологічне насильство з боку дочки щодо батька) сприяло накопиченню у ОСОБА_11 негативних переживань образи, обурення, приниження, напруги. Безпосередньо під час чергового конфлікту дана емоційна напруга знайшла прояв у виді збу-дливого імпульсивного реагування, що з урахуванням наявних виражених психічних змін ім-пульсивно-нестійкого кола істотно вплинуло на ступінь агресивної поведінки.

Враховуючи вищевикладене, суд обґрунтовано встановив, що ОСОБА_11 вчинив діян-ня, що підпадає під ознаки кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 121 КК України - умисне тяжке тілесне ушкодження, що причинило смерть потерпілого, але в мо-мент вчинення цього діяння та на момент здійснення кримінального провадження він не міг і не може усвідомлювати свої дії та керувати ними, тобто є неосудним, а тому потребує зас-тосування примусових заходів медичного характеру у вигляді госпіталізації до закладу з на-дання психіатричної допомоги із посиленим наглядом.

Підстав для застосування відносно ОСОБА_11 примусових заходів медичного характе-ру у вигляді госпіталізації до закладу з надання психіатричної допомоги із суворим нагля-дом, про що прокурор просить в апеляційній скарзі, апеляційний суд не вбачає, оскільки про-курором не доведено, а судом не встановлено, що ОСОБА_11 за своїм психічним станом стано-вить особливу небезпеку для суспільства і потребує тримання у закладі з надання психіатри-чної допомоги та лікування в умовах суворого нагляду. Безпосереднім об`єктом посягання, за ч. 2 ст. 121 КК України, є здоров`я людини, а не життя людини, як стверджує в своїй апе-ляції прокурор, а тому підстав для застосування вимог ч. 5 ст. 94 КК України, про що про-сить у своїй апеляції прокурор, апеляційний суд не вбачає.

Щодо пом`яшення примусового заходу медичного характеру, застосованого до судом першої інстанції, про що ставить питання у своїй апеляції захисник, то дане рішення відпо-відає вимогам ч. 4 ст. 94 КК України, воно ґрунтується на висновку судово-психіатричного експерта, який з урахуванням як сімейної ситуації, так і психічного стану ОСОБА_11 дійшов висновку, що він потребує госпіталізації до закладу з надання психіатричної допомоги із по-силеним наглядом, а тому підстави для задоволення апеляції захисника відсутні.

Враховуючи вищенаведене, апеляційний суд вважає, що ухвала суду першої інстанції відповідає вимогам закону, підстав для її зміни чи скасування не вбачає, у зв`язку з чим зали-шає ухвалу без змін, а апеляційні скарги без задоволення.

Керуючись ст. ст. 404, 405 та 407 КПК України, апеляційний суд, -

У Х В А Л И В:

Ухвалу Придніпровського райсуду м. Черкаси від 15.09.2022 р. про застосування до ОСОБА_9 примусових заходів медичного характеру у виді госпі-талізації до закладу з надання психіатричної допомоги з посиленим наглядом - залишити без змін.

Апеляційні скарги прокурора Черкаської обласної прокуратури ОСОБА_6 та за-хисника ОСОБА_7 - залишити без задоволення.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення і може бути оскаржена до Верховного Суду протягом трьох місяців.

Головуючий

Судді