Справа №549/339/22
провадження №1-кп/549/70/22
В И Р О К
І м е н е м У к р а ї н и

12 грудня 2022 року Чорнухинський районний суд Полтавської області

в складі: головуючого - судді ОСОБА_1 ,

за участю: секретаря судового засідання ОСОБА_2

прокурора ОСОБА_3

представника потерпілого ОСОБА_4

обвинуваченого ОСОБА_5

захисника ОСОБА_6

розглянувши у підготовчому судовому засіданні в залі суду в селищі Чорнухи обвинувальний акт із угодою про визнання винуватості у кримінальному провадженні №0000349 від 11.11.2022 за обвинуваченням:

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с.Вороньки Чорнухинського району Полтавської області, жителя АДРЕСА_1 , громадянин України, одруженого, на утриманні неповнолітніх дітей не маючий, освіта базова загальна середня, не працює, перебуваючий на військовому обліку, раніше не судимого,
у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.185 КК України,
У С Т А Н О В И В:
Відповідно до Указу Президента України №64/2022, затвердженого Законом України від 24 лютого 2022 року№ 2102-IX, у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України, на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України, відповідно до пункту 20 частини першої статті 106 Конституції України, Закону України «Про правовий режим воєнного стану» на території України введено воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року, який продовжено до 23 листопада 2022 року.
ОСОБА_5 , 06.11.2022 року, близько 08 години, тобто в умовах воєнного стану, перебуваючи на земельній ділянці комунальної власності, що знаходиться в межах с.Городище Лубенського району Полтавської області, де виявив три сухостійні деревини породи «тополя», після чого діючи умисно, протиправно, з корисливих мотивів, переконавшись, що за ним ніхто не спостерігає, усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер своїх дій, передбачаючи суспільно-небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, таємно викрав деревину породи «тополя», об`ємом 3,7 м3, що належать на праві власності Чорнухинській селещній раді, вартість якої відповідно до висновку експерта №СЕ-19/117-22/15794-ТВ від 21.11.2022 становить 2412,40 грн., чим спричинив Чорнухинській селищній раді збитки на вищевказану суму, а викраденим розпорядився на власний розсуд.
Сторонами надана до суду угода про визнання винуватості, укладена 30 листопада 2022 року між начальником Пирятинського відділу Лубенської окружної прокуратури Полтавської області ОСОБА_3 якому, на підставі ст.37 КПК України, надані повноваження прокурора у даному кримінальному провадженні, та підозрюваним ОСОБА_5 , з участю захисника ОСОБА_6 , згідно якої ОСОБА_5 беззастережно та у повному обсязі визнав свою винуватість у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.185 КК України, сторони дійшли згоди щодо правової кваліфікації дій ОСОБА_5 , обставиною, яка пом`якшує покарання обвинуваченого, є щире каяття та покарання, яке він повинен понести за ч.4 ст.185 КК України у виді 5 років позбавлення волі, із звільненням від відбування покарання з випробовуванням, з іспитовим строком на розсуд суду, з покладенням обов`язків, передбачених п.п.1,2 ч.1, п.2 ч.3 ст.76 КК України. В угоді передбачені наслідки її укладення, затвердження та невиконання згідно вимог ст.ст.394, 424, 473, 474, 476 КПК України.
В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_5 пояснив, що права, надані йому законом у зв`язку з укладенням угоди про визнання винуватості, розуміє; з наслідками укладення та затвердження угоди обізнаний; характер обвинувачення та його суть зрозумілі; покарання, зазначене в угоді, з ним узгоджено і може виконати взяті на себе зобов`язання, надав суду покази, відповідно до яких свою вину у вчиненні інкримінованого йому злочину визнав повністю. У вчиненому щиро кається. Угоду уклав добровільно, будь-якого насильства, примусу та погроз до нього не застосовувалося, укладення угоди не є наслідком будь-яких обіцянок чи інших обставин, ніж ті, що зазначені в угоді. Просить затвердити укладену між ним та прокурором угоду про визнання винуватості та призначити йому узгоджену міру покарання, яку він в змозі виконати реально.
Представник потерпілого ОСОБА_4 в судовому засіданні підтримав надану ним прокурору згоду на укладення угоди про визнання винуватості та не заперечував проти її затвердження судом.
Прокурор ОСОБА_3 підтримав надану угоду, пояснив, що угода відповідає вимогам КК та КПК України та не суперечить інтересам обвинуваченого, тому просить її затвердити та призначити обвинуваченому узгоджену міру покарання.
Захисник ОСОБА_6 надану угоду підтримав, мотивуючи тим, що обвинуваченим угода укладено свідомо, відповідає вимогам законодавства та інтересам обвинуваченого, тому просить її затвердити.
Розглядаючи питання про затвердження угоди про визнання винуватості, суд виходить з такого.
Так, згідно з п.1 ч.3 ст.314 КПК України, при прийнятті рішення у підготовчому судовому засіданні суд має право, зокрема, затвердити угоду.
Відповідно до ст.468 КПК України, у кримінальному провадженні може бути укладена угода між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим про визнання винуватості.
Згідно зі ст.469 КПК України, угода про визнання винуватості між прокурором та підозрюваним, обвинуваченим може бути укладена у провадженні щодо кримінальних проступків, нетяжких злочинів, тяжких злочинів. Укладення угоди про визнання винуватості у кримінальному провадженні щодо кримінальних правопорушень, внаслідок яких шкода завдана державним чи суспільним інтересам або правам та інтересам окремих осіб, у яких беруть участь потерпілий або потерпілі, не допускається, крім випадків надання всіма потерпілими письмової згоди прокурору на укладення ними угоди.
Суд враховує, що відповідно до рішення Європейського Суду з прав людини від 27.02.1980 року (скарга № 6903/75) Девеер проти Бельгії (Deweer v. Belgium) держава та її судові органи зобов`язані забезпечити належну реалізацію права на справедливий суд під час розгляду кримінальних справ шляхом спрощеного та скороченого розгляду, і суд має перевірити, чи не був такий вибір зумовлений виключно бажанням завершити справу швидко, без участі повної судової процедури та не привертаючи уваги громадськості та засобів масової інформації, чи бажанням бути обвинуваченим у вчиненні менш тяжких злочинів, заручившись підтримкою прокурора щодо отримання менш суворого покарання або взагалі звільнення від покарання за окремими епізодами справи.
Суд пересвідчився, що обвинувачений цілком розуміє права, визначені п.1 ч.4 ст.474 КПК України, наслідки укладення та затвердження даної угоди, передбачені ч.2 ст.473 КПК України, характер обвинувачення, щодо якого він визнає себе винуватим, вид покарання, а також інші заходи, які будуть застосовані до нього у разі затвердження угоди судом.
Суд переконався, що укладення угоди обвинуваченим ОСОБА_5 є добровільним, тобто не є наслідком застосування до нього насильства, примусу, погроз або наслідком обіцянок чи дії будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді.
Таким чином, виходячи з меж судового розгляду, які визначаються змістом угоди про визнання винуватості, суд дійшов висновку, що факт вчинення кримінального правопорушення ОСОБА_5 знайшов своє підтвердження в суді, а його дії вірно кваліфіковані за ч.4 ст.185 КК України, як таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинена в умовах воєнного стану.
Вирішуючи питання про призначення обвинуваченому узгодженого сторонами покарання, суд виходить із встановленої ст.50 КК України його мети кари, виправлення і запобігання вчиненню винним нових злочинів, заснованої на вимогах виваженості та справедливості, з урахуванням позиції Європейського суду з прав людини, відповідно до якої покарання як втручання держави в приватне життя особи повинно спрямовуватись на досягнення справедливого балансу між загальними інтересами суспільства та потребою захисту основоположних прав особи - воно має бути законним (несвавільним) та пропорційним (відповідати тяжкості правопорушення та не становити надмірного тягаря для особи) (справи «Бакланов проти Росії» від 09.06.2005 р.; «Фрізен проти Росії» від 24.03.2005р.), а також враховує тяжкість вчиненого обвинуваченим ОСОБА_5 кримінального правопорушення, обставин, які пом`якшують його покарання, особу обвинуваченого.
Так, ОСОБА_5 вчинив тяжкий злочин.
До обставин, які пом`якшують покарання обвинуваченого, суд, на підставі ч.1 ст.66 КК України, відносить його щире каяття.
Обставин, які обтяжують покарання обвинуваченого, судом не встановлено.
ОСОБА_5 на «Д» обліку лікарів психіатра, нарколога не перебуває, не працює, одружений, дітей не має, має постійне місце проживання, до кримінальної відповідальності притягується вперше.
Таким чином, суд дійшов висновку, що умови угоди відповідають вимогам Кримінального процесуального кодексу України та Кримінального кодексу України, інтересам суспільства, а кримінальне провадження свідчить про наявність фактичних підстав для визнання винуватості обвинуваченим, представник потерпілого ОСОБА_4 надав згоду прокурору на укладення угоди та не заперечує проти її затвердження судом, тому угода про визнання винуватості підлягає затвердженню, а обвинуваченому слід призначити узгоджену сторонами міру покарання у виді позбавлення волі, звільнивши від відбування покарання з випробуванням, що буде необхідним і достатнім для його виправлення та попередження вчинення нових кримінальних правопорушень.
Крім того, згідно абз. 2 ч. 3 ст. 76 КК України, на обвинуваченого, звільненого від відбування покарання з випробуванням, слід покласти обов`язки, передбачені частиною другою цієї статті, необхідні і достатні для її виправлення з урахуванням ступеня тяжкості вчиненого злочину, особи винного та обставини, що пом`якшують покарання та відсутності обставин, які обтяжують покарання.
Суд приймає до уваги, що, відповідно до вимог ч.2 ст.124 КПК України, у разі ухвалення обвинувального вироку, суд стягує з обвинуваченого на користь держави документально підтверджені витрати на проведення судової товарознавчої експертизи, які склали 755,12 гривень.
Запобіжний захід до обвинуваченого в рамках даного кримінального провадження не обирався. Інші заходи забезпечення кримінального провадження не застосовувалися.
Цивільний позов у провадженні не заявлений.
Речові докази по справі: колоди дерев породи «тополя» в кількості 7 колод, які передані на зберігання відповідно до розписки представнику потерпілого ОСОБА_4 , вирішити у відповідності до ст.100 КПК України.
Керуючись ст.ст.314, 373, 374, 376, 468, 469, 472, 473, 475 КПК України, суд,

У Х В А Л И В:

Затвердити угоду про визнання винуватості від 30 листопада 2022 року, укладену між начальником Пирятинського відділу Лубенської окружної прокуратури Полтавської області ОСОБА_3 та підозрюваним ОСОБА_5 .
ОСОБА_5 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.185 КК України та призначити йому узгоджене сторонами покарання у виді 5 (п`яти) років позбавлення волі.
На підставі ст.75, п.п.1,2 ч.1, п.2 ч.3 ст.76 КК України ОСОБА_5 звільнити від відбування покарання з випробуванням, встановивши іспитовий строк 1 (один) рік, поклавши на нього обов`язки:
- періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації;
- повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання;
- не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.
Речові докази по справі: колоди дерев породи «тополя» в кількості 7 колод, які передані на зберігання відповідно до розписки представнику потерпілого ОСОБА_4 , повернути Чорнухинській селищній раді Лубенського району Полтавської області.
Стягнути з ОСОБА_5 на користь держави документально підтверджені витрати на проведення судової товарознавчої експертизи за висновком експерта №СЕ-19/117-22/15794-ТВ від 21 листопада 2022 року в сумі 755,12 гривень.
На вирок протягом тридцяти днів з моменту його проголошення може бути подано апеляцію до Полтавського апеляційного суду через Чорнухинський районний суд Полтавської області.
Вирок суду на підставі угоди про визнання винуватості може бути оскаржений в порядку ст.394 КПК України, оскарження вироку з підстав розгляду провадження за відсутності учасників судового провадження, не дослідження доказів у судовому засіданні або з метою оспорити встановлені досудовим розслідуванням обставини не допускається.
Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку. Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору.

Суддя ОСОБА_1