ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"01" березня 2023 р. м.Харків

Київський районний суд м. Харкова у складі:

головуючої судді - ОСОБА_1 ,

за участі секретаря судових засідань ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченої ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду в м. Харкові в режимі відеоконференції кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000142 від 16.03.2023 за обвинуваченням:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянки України, уродженки м.Харкова, із середньою освітою, яка офіційно не працює, зареєстрованого та фактичного місця проживання на території України немає, раніше судимої: 23.05.2019 Київським районним судом м. Харкова за ч.2 ст. 15 ч.1 ст.185 КК України до 80 годин громадських робіт; 21.02.2020 Київським районним судом м. Харкова за ч.2 ст.15 ч.2 ст.185 КК України до 1 року обмеження волі, в силу ст. 75 КК України звільнена від відбування покарання з іспитовим строком на 1 рік; 22.09.2020 Київським районним судом м. Харкова,який змінено ухвалою Харківського апеляційного суду від 30.11.2021, за ч.2 ст.15 ч.2 ст. 185, ч.2 ст.185 КК України до 2 років обмеження волі,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.15, ч.2 ст.185 КК України, -

ВСТАНОВИВ:

15.03.2021 близько 17:30 ОСОБА_4 , знаходячись у приміщенні магазину «Кропп», розташованому за адресою: м. Харків, вул. Героїв Праці, буд.7, реалізуючи свій прямий умисел, направлений на таємне викрадення чужого майна та заподіяння майнової шкоди потерпілому, усвідомлюючи суспільно небезпечні наслідки своїх дій і свідомо бажаючи їх настання, будучи впевненою, що за її діями ніхто не спостерігає, діючи умисно, повторно, з корисливих мотивів та метою особистого незаконного збагачення, шляхом вільного доступу, таємно взяла з полиці магазину товар, належний ДП «ЛПП Україна» АТ «ЛПП», а саме: верхній одяг чоловічі штани з джинсової тканини чорного кольору з артикулом ZW 145-99J, розміру «L» вартістю 965,20 грн.Після чого, не маючи наміру сплачувати кошти за вищезазначений товар, ОСОБА_4 , попрямувала до гримерки магазину «Кропп», де помістила вище вказаний товар собі під верхній одяг.

Продовжуючи умисел на таємне викрадення чужого майна ОСОБА_4 , не пред`явивши товар до оплати на касі, та не сплативши його вартість, маючи умисел на таємне викрадення зазначеного майна, намагалась вийти з магазину, тим самим виконала всі дії, які вважала необхідними для доведення кримінального правопорушення до кінця. Однак, довести свій злочинний умисел до кінця ОСОБА_4 , не змогла з причин, що не залежали від її волі, оскільки за межами кас була зупинена співробітниками магазину з неоплаченим товаром.

Своїми умисними діями, які виразилися у закінченому замаху на таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчиненому повторно, ОСОБА_4 , вчинила кримінальне правопорушення, передбачене ч. 2 ст.15 ч.2 ст.185 КК України.

Допитана в судовому засіданні обвинувачена ОСОБА_4 беззаперечно визнала себе винуватою у вчиненні кримінального правопорушення, яке їй інкриміновано, в повному обсязі, щиро розкаялась. Надала суду показання про обставини вчинення нею кримінального правопорушення, а саме зазначила, що вона в березні 2021 року, точну дату та час не пам`ятає, перебуваючи в магазині «Кропп», який знаходився в ТЦ «КАРАВАН», за адресою: м. Харків, вул. Героїв Праці, 7, намагалась викрасти чоловічі штани з джинсової тканини чорного кольору шляхом їх поміщення під курку, яка на ній була одягнута, проте за межами каси була зупинена співробітниками магазину.

Приймаючи до уваги послідовність показань обвинуваченої про обставини вчинення кримінального правопорушення, суд вважає ці показання достовірними.

Сторона обвинувачення та обвинувачена не заперечували щодо розгляду кримінального провадження в порядку ч.3 ст.349 КПК України, наслідки, визначені ст.349 КПК України, зрозумілі.

Представник потерпілого ДП «ЛПП Україна» АТ «ЛПП» ОСОБА_5 в судове засідання не з`явився, про час, день та місце судового засідання був повідомлений у встановленому законом порядку. В матеріалах справи міститься заява, в якій просив дане провадження розглянути без його участі, проти розгляду справи в порядку ч.3 ст.349 КПК України не заперечує. Будь-яких матеріальних претензій до обвинуваченого не має.

З`ясувавши правильність розуміння обвинуваченою суті пред`явленого обвинувачення, не маючи сумніву у добровільності та істинності її позиції, суд, роз`яснивши учасникам судового провадження зміст ч. 3 ст. 349 КПК України, за їх згодою визнав недоцільним дослідження доказів фактичних обставин справи, та обмежився допитом обвинуваченої та вивченням матеріалів, що характеризують її особу, оскільки показання обвинуваченої відповідають фактичним обставинам справи і ніким з учасників кримінального провадження не оспорюються. Одночасно учасникам судового провадження роз`яснено, що у такому випадку, вони будуть позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку.

За встановлених під час судового розгляду обставин суд вважає доведеною вину ОСОБА_4 в повному обсязі пред`явленого їй обвинувачення та кваліфікує її дії за ч.2 ст.15 ч.2 ст.185 КК України, а саме як закінчений замах на таємне викрадання чужого майна (крадіжка), вчинена повторно.

Судом не встановлено будь-яких обставин для перекваліфікації дій обвинуваченої ОСОБА_4 , а так само обставин, які б виключали злочинність діяння, або були б підставою для звільнення від кримінальної відповідальності.

При призначенні покарання обвинуваченій ОСОБА_4 суд керується ст. 50, 65 КК України, якими визначено, що суд призначає покарання в межах, установлених у санкції статті (частини статті) Особливої частини КК України, що передбачає відповідальність за вчинене кримінальне правопорушення, відповідно до положень Загальної частини цього Кодексу, враховуючи ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу винного, а також обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання. Таке покарання має бути необхідним та достатнім для виправлення засудженим та попередження вчинення нових кримінальних правопорушень.

Відповідно до класифікації кримінального правопорушення, визначеної ст.12 КК України, кримінальне правопорушення, вчинене ОСОБА_4 , передбачене ч.2 ст.15 ч.2 ст.185 КК України є злочином середньої тяжкості.

Вивченням даних про особу обвинуваченої ОСОБА_4 встановлено, що вона не має зареєстрованого місця проживання на території України, незаміжня, малолітніх, неповнолітніх та непрацездатних осіб на утриманні не має, офіційно не працевлаштована, не є інвалідом, на обліку у лікарів психіатра та нарколога не перебуває, раніше неодноразово судима, в тому числі за злочини проти власності, має не зняту та не погашену у встановленому законом порядку судимість, на даний час відбуває покарання за вироком Київського районного суду м.Харкова від 22.09.2020, який змінений ухвалою Харківського апеляційного суду від 30.11.2021, у виді 2 років обмеження волі.

Обставиною, що пом`якшують покарання ОСОБА_4 , відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 66 КК України, суд визнає щире каяття обвинуваченої, яке полягає у повному визнанні своєї вини обвинуваченою, осуду своїх дій, наявності відчуття жалю за скоєне, розуміння наслідків своїх дій, про що зазначено стороною обвинувачення в ході судового розгляду, виходячи з поведінки обвинуваченої під час досудового розслідування та судового розгляду.

Обставин, що обтяжують покарання ОСОБА_4 , відповідно до ч. 1 ст. 67 КК України, судом не встановлено.

Відповідно до досудової доповіді, складеної Київським районним відділом Державної установи «Центр пробації», беручи до уваги інформаціє, що характеризує особистість обвинуваченої та спосіб її життя, а саме те, що остання на обліку у нарколога та психіатра не перебуває, за адресами: АДРЕСА_1 та АДРЕСА_2 , не проживає, враховуючи історію правопорушень, а також високу ймовірність вчинення повторного правопорушення, орган пробації вважає, що виправлення обвинуваченої без позбавлення або обмеження волі може становити небезпеку для суспільства. На думку органу пробації виконання покарання у громаді можливо лише у винятковому порядку за умови здійснення з боку органу пробації інтенсивного нагляду та застосування соціально- виховних заходів, необхідно для виправлення та запобігання вчиненню повторних кримінальних правопорушень, наприклад, на участь у заходах, організованих уповноваженим органом з питань пробації. У разі якщо суд дійде висновку про можливість звільнення обвинуваченої від відбування покарання з випробуванням, орган пробації вважає доцільним покладення на неї обов`язків, відповідно до п.2 ч.3 ст.76 КК України.

Враховуючи ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, дані про особу обвинуваченої ОСОБА_4 , її вік, стан здоров`я та поведінку до вчиненого злочину, характеристику, наявність пом`якшуючих та відсутність обтяжуючих покарання обставин, висновок органу пробації, викладений у досудовій доповіді, суд вважає за необхідне призначити обвинуваченій покарання у виді обмеження волі в межах санкції ч.2 ст.185 КК України, з урахуванням положень ст.15 КК України.

Саме таке покарання, на думку суду, буде достатнім для виправлення обвинуваченої та запобігання вчиненню нею нових кримінальних правопорушень, що відповідає вимогам ч.2 ст.50 КК України стосовно дотримання мети.

Судом встановлено, що вироком Київського районного суду м.Харкова від 22.09.2020, який змінено ухвалою Харківського апеляційного суду від 30.11.2021, ОСОБА_4 засуджено за ч. 2 ст. 15 ч.2 ст.185, ч.2 ст.185 КК України до 2 років обмеження волі. На підставі ч.1 ст.72 КК України зараховано ОСОБА_4 у строк відбування покарання у вигляді обмеження волі строк попереднього ув"язнення за період з 10.06.2020 по 22.09.2020 із розрахунку один день попереднього ув"язнення відповідає двом дням обмеження волі.

Відповідно даних, які містять у листі Державної установи «Харківський слідчий ізолятор» №12/12-7759/лн від 19.10.2022, ОСОБА_4 , на виконання вироку Київського районного суду м.Харкова від 22.09.2020, який набрав чинності 30.11.2021, заарештована 28.09.2022. Початок строку відбування покарання 28.09.2022, кінець строку -04.03.2022.

Відповідно до ч.1 ст.71 КК України якщо засуджена після постановлення вироку, але до повного відбуття покарання вчинив нове кримінальне правопорушення, суд до покарання, призначеного за новим вироком, повністю або частково примєднує невідбуту частину покарання за попереднім вироком.

Таким чином, з урахуванням того, що ОСОБА_4 вчинила кримінальне правопорушення, вина у вчинені якого доведена у даному кримінальному провадженні, після постановлення вироку Київським районним судом м.Харкова від 22.09.2020, суд приходить до висновку, що остаточне покарання обвинуваченій необхідно призначити за правилами ч.1 ст.71 КК України, а саме до покарання, призначеного за даним вироком, повністю приєднати невідбуту частину покарання за попереднім вироком.

Долю речових доказів вирішити відповідно до вимог ст. 100 КПК України.

Цивільний позов не заявлявся.

Витрати на залучення експерта відсутні.

Заходи забезпечення кримінального провадження не застосовувались.

Керуючись ст. 100, 124, 368, 369, 370, 373, 374, 395 КПК України суд, -

УХВАЛИВ:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнати винною у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.15 ч.2 ст.185 КК України та призначити їй покарання у виді 2 (двох) років обмеження волі.

На підставі ч.1 ст.71 КК України до покарання, призначеного даним вироком суду за ч.2 ст.15 ч.2 ст.185 КК України, повністю приєднати невідбуту частину за вироком Київського районного суду м.Харкова від 22.09.2020, який змінено ухвалою Харківського апеляційного суду від 30.11.2021, у виді 4 днів обмеження волі, та остаточно призначити ОСОБА_4 покарання у виді 2 (два) роки 4 (чотири) дні обмеження волі.

Строк відбуття покарання рахувати з моменту приведення вироку до виконання.

Після набрання вироком законної сили речові докази по справі, а саме:

-кліпсу чорного кольору, яка передана на зберігання під розписку директору магазину «Кропп» ОСОБА_5 - повернути власнику майна;

-DVD-R диск марки «Verbatim»- залишити в матеріалах кримінального провадження.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після прийняття рішення судом апеляційної інстанції.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку.

Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору.

Копію судового рішення не пізніше наступного дня після ухвалення надсилається учаснику судового провадження, який не був присутнім в судовому засіданні.

Вирок може бути оскаржений з підстав, передбачених статтею 394 КПК України, до Харківського апеляційного суду через Київський районний суд м. Харкова протягом 30 днів з дня його проголошення.

Суддя - ОСОБА_1