ЗАПОРІЗЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Єдиний унікальний № 336/6433/22 Головуючий в 1 інст. ОСОБА_1
Провадження № 11-сс/807/719/22 Доповідач в 2 інст. ОСОБА_2
Категорія ст. 181 КПК України
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 грудня 2022 року м. Запоріжжя

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Запорізького апеляційного суду в складі:

головуючого ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

при секретарі ОСОБА_5 ,

за участі прокурора ОСОБА_6 ,

підозрюваного ОСОБА_7 ,

захисника підозрюваного адвоката ОСОБА_8 ,

розглянувши в апеляційному порядку у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань Запорізького апеляційного суду провадження за апеляційною скаргою прокурора Шевченківської окружної прокуратури м. Запоріжжя ОСОБА_6 на ухвалу слідчого судді Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 24 листопада 2022 року, якою відмовлено у задоволені клопотання слідчого про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою та у відношенні

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Сєвєродонецьк, Луганської області, громадянина України, маючого середню освіту, не одруженого, не працюючого, раніше в силу ст. 89 КК України не судимого, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,

підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 186 КК України,

застосовано запобіжний захід у вигляді домашнього арешту у певний час доби, з покладанням обов`язків, передбачених ч. 5 ст. 194 КПК України строком до 20 січня 2023 року включно, -

В С Т А Н О В И Л А:

Слідчий СВ ВП №3 Запорізького РУП ГУНП в Запорізькій області ОСОБА_9 , за погодженням з прокурором Шевченківської окружної прокуратури м. Запоріжжя ОСОБА_6 звернувся до суду з клопотанням про застосування у відношенні ОСОБА_7 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, строком на 60 діб, тобто до 21 січня 2023 року, в умовах тримання його у ДУ «Запорізький слідчий ізолятор».

За матеріалами провадження ОСОБА_7 підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 186 КК України, за наступних обставин.

21 листопада 2022 року, приблизно о 19 год., ОСОБА_7 , перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння, маючи умисел на відкрите викрадення чужого майна, діючи з корисливих мотивів, в умовах воєнного стану, який введений в Україні на підставі указу Президента України №64/2022 від 24 лютого 2022 року, знаходячись біля будинків АДРЕСА_2 та АДРЕСА_3 , підійшов до потерпілої ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_2 та штовхнув її правою рікою у плече, від чого потерпіла впала на підлогу.

Продовжуючи свій злочинний умисел, направлений на вчинення грабежу, ОСОБА_7 шляхом ривку правою рукою, відкрито викрав з рук потерпілої ОСОБА_10 належний їй мобільний телефон «Samsumg Galaxy J5» IMEI НОМЕР_1 , НОМЕР_2 , вартістю 2100 гривень 00 копійок.

Не зупиняючись на досягнутому, ОСОБА_7 разом із викраденим мобільним телефоном, покинув місце вчинення злочину, тим самим спричинив потерпілій ОСОБА_10 матеріальну шкоду на вищезазначену суму.

Таким чином, ОСОБА_7 підозрюється у відкритому викраденні чужого майна (грабіж), із застосуванням насильства, яке не є небезпечним для життя чи здоров`я потерпілого, вчиненого в умовах воєнного стану, тобто у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України.

21 листопада 2022 року відомості про кримінальні правопорушення були внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0001827 за ознаками у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 186 КК України (а.с. 4).

22 листопада 2022 року ОСОБА_7 було повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 186 КК України (а.с. 26-27).

Відмовляючи у задоволенні клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, слідчий суддя зазначив, що ОСОБА_7 підозрюється у вчиненні тяжкого злочину, має постійне місце проживання, яке збігається з місцем його реєстрації, проживає разом з матір`ю, працює, раніше не судимий та прийшов до висновку, що в даній конкретній справі, найбільш дієвим заходом процесуального примусу попереджувального характеру, застосованим до підозрюваного, може бути цілодобовий домашній арешт із покладанням на нього обов`язків, передбачених ч. 5 ст. 194 КПК України.

В апеляційній скарзі прокурор вважає оскаржувану ухвалу незаконною та необґрунтованою.

В обґрунтування скарги вказує, що слідчим суддює не надано оцінки доказам сторони обвинувачення при прийнятті рішення про відмову у застосуванні запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Зазначає, що згідно вимог п. 4 ч. 1 ст. 184 КПК України, під час проведення досудового розслідування встановлено наявність ризиків, передбачених п.п. 1, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України.

Вказує, що наявність вищезазначених ризиків підтверджується зібраними під час досудового розслідування матеріалами кримінального провадження, а саме злочин, у скоєнні якого підозрюється ОСОБА_7 згідно ст. 12 КК України віднесено до категорії тяжких, за який передбачено покарання у вигляді позбавлення волі на строк від 7 до 10 років, що дозволяє застосувати до підозрюваного ОСОБА_7 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, як до раніше не судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад 5 років.

Звертає увагу на те, що у підозрюваного відсутні стійкі соціальні зв`язки, що є ризиком, передбаченим п. 1 ч. 1 ст. 177 КПК України.

Зауважує, що підозрюваному достеменно відомо місце мешкання свідків, місце роботи, а також місце мешкання потерпілої, що свідчить про наявність ризику, передбаченого п. 3 ч. 1 ст. 177 КПК України.

Вказує, що підозрюваний ОСОБА_7 офіційно не працевлаштований та не має соціальних зв`язків, що свідчить про наявність ризику, передбаченого п. 5 ч. 1 ст. 177 КПК України.

Просить скасувати оскаржувану ухвалу та постановити нову, якою клопотання слідчого СВ відділу поліції №3 ЗРУП ГУНП в Запорізькій області ОСОБА_11 про застосування відносно підозрюваного ОСОБА_7 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою задовольнити та застосувати відносно останнього запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на 60 днів.

У судовому засіданні апеляційного суду прокурор підтримав подану апеляційну скаргу, разом з тим вказав, що відомостей про порушення підозрюваним застосованого запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту не має.

Підозрюваний ОСОБА_7 та його захисник адвокат ОСОБА_8 заперечували проти задоволення апеляційної скарги та зазначили, що порушень з боку підозрюваного запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту немає.

Заслухавши доповідь судді, підозрюваного, його захисника та прокурора, перевіривши матеріали провадження, обговоривши доводи, наведені в апеляційній скарзі та провівши судові дебати, судова колегія вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає з наступних підстав.

Відповідно до ст. 404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

З огляду на статті 131, 132 КПК України запобіжні заходи є заходами забезпечення кримінального провадження і застосовуються з метою досягнення дієвості цього провадження.

Відповідно до положень ст.ст. 177, 178 КПК України підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; продовжити кримінальне правопорушення чи вчинити інше.

При вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у статті 177 КПК України, слідчий суддя, суд на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини, у тому числі: вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення, тяжкість покарання, що загрожує відповідній особі у разі визнання підозрюваного, обвинуваченого винуватим у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого він підозрюється, обвинувачується, вік та стан здоров`я підозрюваного, обвинуваченого, міцність його соціальних зв`язків, наявність у нього постійного місця роботи або навчання, його репутацію, майновий стан, наявність судимостей, дотримання підозрюваним, обвинуваченим умов застосування запобіжних заходів, якщо вони застосовувались до нього раніше, наявність повідомлень особі про підозру у вчиненні іншого кримінального правопорушення, а також розмір майнової шкоди, у завданні якої підозрюється особа.

Як вбачається з наданих матеріалів та встановлено слідчим суддею, ОСОБА_7 обґрунтовано підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 186 КК України.

Виходячи з приведеного в п. 175 рішення Європейського суду з прав людини від 21.04.2011 року у справі "Нечипорук і Йонкало проти України" поняття "обґрунтована підозра", - воно означає, що існують факти і інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення.

Так, фактів і інформації, які переконливо свідчать про причетність ОСОБА_7 до вчинення вищевказаного кримінального правопорушення, в клопотанні слідчого та доданих до нього матеріалах міститься достатньо для висновку про обґрунтованість повідомленої йому підозри.

Таким чином, колегія суддів вважає, що на даному етапі розслідування підозра цілком обґрунтована, достовірність отриманих відомостей буде перевірятись під час досудового розслідування, а в подальшому - судового розгляду, що дає підстави для застосування до ОСОБА_7 запобіжного заходу з метою здійснення подальшого розслідування.

Разом з тим, врахувавши зазначені вище вимоги закону, слідчий суддя дійшов до обґрунтованого висновку про відсутність даних, які б давали йому підстави обрати запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.

Відмовляючи у задоволенні клопотання слідчого, слідчий суддя оцінив в сукупності всі обставини, що враховуються при обрані запобіжного заходу, належним чином мотивував своє рішення, встановивши обґрунтованість підозри ОСОБА_7 у вчиненні інкримінованого йому злочину та вірно зазначив про відсутність обставин для застосування найсуворішого запобіжного заходу.

Доводи прокурора з приводу того, що запобігти ризикам, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України можливо тільки шляхом застосування до підозрюваного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, є необґрунтованими.

Так, підозрюваний ОСОБА_7 раніше в силу ст. 89 КК України не судимий, не працевлаштований, не одружений, має місце проживання та реєстрації за адресою: АДРЕСА_1 .

Крім того, слід зазначити, що в судовому засіданні апеляційної інстанції не надано даних на підтвердження порушення підозрюваним умов перебування під домашнім арештом.

Колегія суддів також враховує фактичну поведінку підозрюваного після застосування до нього запобіжного заходу у вигляді цілодобового домашнього арешту, який від органу досудового розслідування не переховувався, на виклики слідчого з`являвся, не чинив перешкод кримінальному провадженню, за викликом апеляційного суду самостійно з`явився до судового засідання для розгляду апеляційної скарги прокурора, в якій ставилось питання про застосування у відношенні нього найсуворішого запобіжного заходу.

Також, слід зауважити, що домашній арешт полягає в забороні підозрюваному залишати житло.

У п. 104 рішення ЄСПЛ у справі "Бузаджі проти Республіки Молдова" від 05.07.2016 зазначено, що домашній арешт з огляду на його рівень і напруженість вважається позбавленням свободи у розумінні статті 5 Конвенції.

Цей спосіб позбавлення свободи вимагає існування відповідних і належних підстав, як і тримання під вартою під час досудового слідства. Він уточнив, що поняття "рівень" і "напруженість" у його практиці, як критерії застосовності статті 5 Конвенції, стосується тільки рівня обмеження свободи пересування, а не відмінностей за рівнем комфорту або у внутрішньому режимі у різних місцях позбавлення волі. Тому Суд застосовує ті самі критерії щодо позбавлення свободи незалежно від місця тримання заявника під вартою ( 104, 113, 114 рішення ЄСПЛ у справі "Бузаджі проти Республіки Молдова" від 05.07.2016 та п. 212 рішення у справі Развозжаєв проти Росії та України та Удальцов проти Росії від 19.11.2019.

Таким чином, з урахуванням обставин, що встановлені у ході розгляду клопотання колегія суддів вважає, що застосування до ОСОБА_7 запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту буде достатнім для забезпечення виконання підозрюваним, покладених на нього процесуальних обов`язків та запобігання існуючим ризикам та буде пропорційним, співмірним та таким, що не становитиме надмірний тягар, не суперечитиме КПК України, оскільки саме цей запобіжний захід дасть можливість уникнути настання існуючих ризиків та забезпечить виконання покладених на підозрюваного процесуальних обов`язків.

З огляду на зазначене, фактична поведінка підозрюваного на час розгляду апеляційної скарги свідчить, що заявлені в клопотанні слідчого ризики попереджені застосованим відносно підозрюваного запобіжним заходом у вигляді домашнього арешту.

У зв`язку з викладеним, колегія суддів вважає, що підстави для застосування до ОСОБА_7 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою у даному кримінальному провадженні в судовому засіданні свого об`єктивного підтвердження не знайшли, а прокурором не доведено неможливість забезпечення належної процесуальної поведінки підозрюваного шляхом застосування до нього більш м`якого запобіжного заходу.

На підставі зазначеного, керуючись ст. ст. 177, 178, 181, 407, 422, 492 КПК України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу прокурора Шевченківської окружної прокуратури м. Запоріжжя ОСОБА_6 залишити без задоволення.

Ухвалу слідчого Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 24 листопада 2022 року, якою відмовлено у задоволені клопотання слідчого про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою та у відношенні ОСОБА_7 , підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 186 КК України, застосовано запобіжний захід у вигляді домашнього арешту у певний час доби, з покладанням обов`язків, передбачених ч. 5 ст. 194 КПК України строком до 20 січня 2023 року включно, залишити без змін.

Ухвала суду оскарженню в касаційному порядку не підлягає, набирає законної сили з моменту її оголошення.

Судді:

ОСОБА_12 ОСОБА_13 ОСОБА_14 . Гончар

Дата документу Справа № 336/6433/22