Комінтернівський районий суд м.Харкова
Номер провадження № 1-в/641/104/2022 Справа № 641/1386/22
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 грудня 2022 року Комінтернівський районний суд м. Харкова в складі:

головуючого: судді ОСОБА_1 ,

за участі: секретаря судового засідання ОСОБА_2

прокурора ОСОБА_3

адвоката ОСОБА_4

засудженої ОСОБА_5

розглянувши в режимі відеоконференції у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Харків клопотання засудженої ОСОБА_5 щодо застосування до нєї умовно дострокового звільнення,-

ВСТАНОВИВ:

Засуджена ОСОБА_5 звернулась до Комінтернівського районного суду м. Харкова з клопотанням про умовно - дострокове звільнення від покарання.Своє клопотання мотивувала тим, що у справі за конституційними скаргами ОСОБА_6 щодо відповідності Конституції України (Конституційності) ч. 1 ст. 81, ч. 1 ст. 82 КК України та за конституційною скаргою ОСОБА_7 щодо відповідності Конституції України ч. 1 ст. 81 КК України Конституційний суд України забов`язав з метою реалізації ст. 3, 23, 28 Конституції України та приведення Кодексу у відповідність до Конституції України, а також з огляду на міжнародні забов`язання, що їх взяла на себе Україна шляхом набуття членства в Раді Європи обов`язком Верховної Ради України є законодавчо забезпечити реалістичну перспективу звільнення осіб засуджених до довічного позбавлення волі, від подальшого відбування такого покарання шляхом упорядкування порядку зміни довічного позбавлення волі більш м`яким покаранням або умовно-достроковим звільненням. При цьому засуджена ОСОБА_5 зазначала, що потрібно враховувати, що заміна, невідбутої частини покарання у виді довічного позбавлення волі більш м`яким покаранням не має бути передумовою умовно-дострокового звільнення. Окрім того, Конституційний Суд України вважає, що особі котру засуджено до довічного позбавлення волі, має бути також, за і проти, забезпечено безперешкодне надання безоплатної вторинної правової допомоги з метою належної підготовки документів, що потребуються, та захисту її інтересів підчас розгляду питання про умовно-дострокове звільнення та/або заміну невідбутої частини покарання більш м`яким покаранням шляхом судового перегляду.

Європейський суд з прав людини у своєму рішенні по справі «Пєтухов проти України» забов`язав органи влади України закріпити у національному законодавстві критерії та умови перегляду повинні бути достатньо чіткими та визначеними, а також відображати відповідну практику суду. Визначеність у цьому питанні є не тільки загальною вимогою принципу верховенства права а і лежить в основі процесу реабілітації, який може ускладнитися, якщо порядок перегляду покарання та перспективи звільнення є неясними або невизначеними. Отже засуджені, яким було обрано покарання у виді довічного позбавлення волі мають право від самого початку знати, що вони повинні зробити для того, щоб питання про їхнє дострокове звільнення було розглянуто, та за яких умов.

В рішенні «Вінтер та інші проти Сполученого королівства» (п. 122) ЄСПЛ зауважив, що кожна особа, довічно позбавлена волі, має право знати, за яких умов може бути переглянутий строк її покарання, включаючи дату, коли такий перегляд може відбутись. Разом з тим суд зазначив, що це питання охоплюється свободою розсуду, яка має надаватись договірним державам у питанні здійснення правосуддя та обрання покарання.

Засуджена ОСОБА_5 просить суд врахувати дану практику Європейського суду з прав людини, як джерело права при розгляді даного клопотання по суті, що передбачено КПК України та Законом України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» в частині визнання порушень його прав як людини і громадянина згідно ст. З Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод (1950 р.), ст. 28 Конституції України та звільнити її достроково від подальшого відбування покарання та подальшого утримання в установі відбування покарання або замінити невідбуту частину покарання більш м`яким, оскільки зникли обгрунтовані пенологічні підстави.

Засуджена ОСОБА_5 в судовому засіданні клопотання підтримала в частині застосування до неї умовно - дострокового звільнення від покарання та просила його задовольнити.

Захисник засудженої ОСОБА_5 - адвокат ОСОБА_4 в судовому засіданні клопотання підтримав та просив його задовольнити з підстав, викладених у клопотанні.

Прокурор ОСОБА_3 в судовому засіданні заперечував проти задоволенні клопотання вважає, що підстави для задоволення клопотання відсутні, оскільки ОСОБА_5 засуджена до довічного позбавлення волі, яке не є строковим покаранням. Чинне законодавство України не передбачає можливість умовно-дострокового звільнення засуджених до довічного позбавлення волі. Натомість такі особи можуть звернутись з клопотанням про помилування.

Заслухавши думку учасників судового процесу, дослідивши матеріали особової справи засудженої, суд приходить до наступного висновку. Відповідно до ч. 1 ст. 539 КПК України слідує, що питання, які виникають під час та після виконання вироку вирішуються судом за клопотанням (поданням) прокурора засудженого, його захисника, законного представника, органу або установи виконання покарань, а також інших осіб, установ або органів у випадках, встановлених законом

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 537 КПК України під час виконання вироків суд має право вирішувати питання про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання. Клопотання (подання) про вирішення питання, пов`язаного із виконанням вироку, подається до місцевого суду, в межах територіальної юрисдикції якого засуджений відбуває покарання.

На даний час засуджена ОСОБА_5 перебуває в ДУ «Качанівська виправна колонія (№54)». Судом встановлено, що ОСОБА_5 засуджено вироком Апеляційного суду м. Києва від 03.06.2001 року за ст. ст. 93 п. «А», 142 ч. 3, 222 ч. 1, 69, 17, 93 п.п. «а, «г,» «з», «и» «і» УК України (в редакції 1960р.) до довічного позбавлення волі з конфіскацією всього належного їй майна. Ухвалою Верховного суду України від 03.06.2001 р. вирок Апеляційного суду м. Києва змінити. Призначити ОСОБА_5 засудженою до довічного позбавлення волі з конфіскацією всього належного їй майна.

Відповідно до вимог ст. 81 КК України, засуджений може бути звільнений умовно- достроково від відбуття призначеного покарання після фактичного відбуття певного строку покарання та за умови, якщо засуджений сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення. Згідно пункту 3 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про умовно- дострокове звільнення від відбування покарання і заміну невідбутої частини покарання більш м яким» № 2 від 26.04.2002 умовно-дострокове звільнення від відбування покарання може застосовуватись до осіб, які відбувають покарання у виді виправних робіт, обмеження або позбавлення волі на певний строк, а також до військовослужбовців, які засуджені до службових обмежень чи тримання в дисциплінарному батальйоні. Кримінальним кодексом України, а саме ст. 51 КК України визначено два види покарання у виді позбавлення волі, позбавлення волі на певний строк та довічне позбавлення волі.

Виходячи із вищезазначених положень, можливість умовно-дострокового звільнення від відбування покарання передбачене ст. 81 КК України може застосовуватися до осіб які відбувають покарання у виді обмеження волі або позбавлення волі на певний строк. Разом з тим, законодавством України про кримінальну відповідальність передбачено механізм захисту прав осіб, які засуджені до покарання у виді довічного позбавлення волі, шляхом помилування.

Згідно ч. 1, ч. 2 ст. 87 КК України помилування здійснюється Президентом України стосовно індивідуально визначеної особи. Актом про помилування може бути здійснена заміна засудженому призначеного судом покарання у виді довічного позбавлення волі на позбавлення волі на строк не менше двадцяти п`яти років.

Посилання засудженої ОСОБА_5 на порушення ст. 3 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, яке розтлумачене в рішенні Європейського суду з прав людини від 09 липня 2013 року у справі «Вінтер та інші проти Сполученого Королівства Великобританії» у частині необхідності з боку держави передбачення можливості та механізму умовно-дострокового звільнення засудженого до довічного позбавлення волі або заміни невідбутої частини покарання більш м`яким; встановити проміжки часу для його повторення, а також встановити чіткі критерії, на підставі яких він має відбуватись, суд вважає недоцільним, оскільки в такому випадку на виконання рішень Європейського суду держава повинна внести зміни до законодавства на усунення встановлених судом порушень, а відтак, до прийняття відповідного Закону, вирішення судом порушених в клопотанні засудженого питань законодавчо не передбачено.

Водночас, у рішенні «Ласло Магьяр проти Угорщини» Європейський суд з прав людини зазначив, що встановлення судом порушення вимог ст. 3 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод у даній справі не є підставою для звільнення засудженого від відбування покарання. Судом також не визначено, чи повинне дострокове звільнення від відбування покарання бути правом особи, чи має відноситися до сфери дискреції. Вказане питання має бути вирішено державою-відповідачем відповідно до кримінального законодавства країни. Таким чином, нормами Кримінального Кодексу України передбачено можливість заміни покарання у виді довічного позбавлення волі більш м`яким покаранням шляхом помилування засудженого, що у повній мірі відповідає вимогам «Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод» та практиці Європейського суду з прав людини. Такою можливістю вправі скористатися ОСОБА_5 . Враховуючи вищевикладене, суд приходить до переконання, що підстави для задоволення клопотання засудженої ОСОБА_5 відсутні, а тому в його задоволенні слід відмовити.

На підставі викладеного, керуючись ст. 81 КК України, ст. ст. 367, 369-372, 376, 537, 539 КПК України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

У задоволенні клопотання ОСОБА_5 щодо застосування до неї умовно дострокового звільнення відмовити.

Про прийняте рішення повідомити всіх зацікавлених осіб.

Ухвала може бути оскаржена до Харківського апеляційного суду через суд першої інстанції протягом 7 днів з дня її оголошення.

Суддя- ОСОБА_1