Справа № 306/1381/22
Закарпатський апеляційний суд
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

04.04.2023 м. Ужгород

Закарпатський апеляційний суд у складі суддів: ОСОБА_1 (головуючого), ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , за участю секретаря судових засідань ОСОБА_4 , розглянув у відкритому судовому засіданні в м. Ужгороді судове провадження 11-сс/4806/442/22 за апеляційною скаргою прокурора Свалявського відділу Мукачівської окружної прокуратури ОСОБА_5 на ухвалу слідчого судді Свалявського районного суду Закарпатської області від 12.08.2022.

Цією ухвалою відмовлено у задоволенні клопотання слідчого СВ ВП № 1 Мукачівського РУП ГУ НП в Закарпатській області про накладення арешту на майно у кримінальному провадженні № 0000268 від 09.08.2022, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 246 КК України, а саме: вантажний транспортний засіб марки «Урал» державний номерний знак НОМЕР_1 з причепом до нього жовтого кольору, державний номерний знак НОМЕР_2 , на якому знаходиться деревина породи бук, об`ємом 14705 м3; свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу марки «Урал» д.н.з. НОМЕР_1 моделі 4320; свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу, а саме причепа жовтого кольору марки ПР моделі 81032-8 та товарно-транспортну накладну серії ЗКБ № 535998.

Клопотання мотивоване тим, що 08.08.2022 близько 14 год 55 хв, на лінію «102» надійшло повідомлення від працівників поліції сектору захисту інтересів суспільства і держави про те, що 08.08.2022 о 14 год 54 хв, за адресою м. Свалява, вул. Робітнича, Закарпатської області зупинено вантажний транспортний засіб «Урал» д.н.з. НОМЕР_1 під керуванням громадянина ОСОБА_6 , який перевозив на вантажному транспортному засобі деревину породи «Бук», об`єми та законність походження якої викликає сумніви.

09.08.2022 відомості внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000268 за ознаками складу кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 246 КК України.

08.08.2022 у ході проведення огляду місця події за адресою м. Свалява, вул. Робітнича, Мукачівського району Закарпатської області, на підставі добровільної письмової заяви-згоди водія ОСОБА_6 вилучено вантажний транспортний засіб марки «Урал» д.н.з. НОМЕР_1 з причепом до нього жовтого кольору д.н.з. НОМЕР_2 , на якому знаходилася деревина породи бук, об`ємом 14705 м3 (поміщено на спецмайданчик фірми обслуговування транспортних засобів за адресою м. Свалява, вул. Робітнича, Мукачівського району Закарпатської області на відповідальне зберігання). Вказаний вантажний транспортний засіб в присутності двох понятих опечатано. Також, під час огляду ОСОБА_6 надав для вилучення свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу марки «Урал» д.н.з. НОМЕР_1 , моделі 4320, свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу причепа жовтого кольору марки ПР моделі 81032-8 та товарно-транспортну накладну серії ЗКБ № 535998.

-2-

В обгрунтування доводів клопотання слідчий посилається на те, що вказане у клопотанні майно постановою слідчого СВ ВП Мукачівського ВП №1 ГУ НП в Закарпатській області від 09.08.2022 визнано речовими доказами у кримінальному провадженні № 0000268. Вилучене 08.08.2022 тимчасово майно має значення речових доказів у даному кримінальному провадженні, зберегло на собі сліди кримінального правопорушення, може містити відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, а тому виникла необхідність накладення арешту на зазначене в клопотанні майно, шляхом заборони відчуження та розпорядження до прийняття кінцевого рішення у даному кримінальному провадженні.

Відмовляючи у задоволенні клопотання, слідчий суддя вказала на відсутність достатніх мети та підстав, які відповідали б критеріям, передбаченим ст. 170 КПК України, для накладення арешту на зазначене в клопотанні майно. Слідчий суддя вважала, що слідчим безпідставно визнано речовим доказом у справі вантажний автомобіль та деревину в кількості 14.075 м.куб, оскільки за змістом ст. 98 КПК України, речовими доказами у справі можуть бути речі (майно), які набуті кримінально-протиправним шляхом. Речі які набуті правомірно, не можуть бути речовими доказами у справі. Окрім того, слідчий суддя врахувала, що на деревину в кількості 14.075 м.куб наявні підтверджуючі документи, тому така деревина є правомірно набутою і не може бути речовим доказом у кримінальному провадженні. Окрім іншого, слідчим суддею не взято до уваги доводи про те, що під час повторного огляду вилученої деревини її кількість виявилася 15 м.куб, оскільки такий огляд проведено з порушенням норм КПК і, окрім того, відповідно до протоколу огляду від 09.08.2022 вилучено деревини 14.075 м.куб, а отже і при повторному огляду не могло бути оглянуто більше деревини, ніж її вилучено. Також слідчим суддею констатовано, що різниця в кількості перевезеної деревини становить близько одного м.куб з тих підстав, що відповідальність за ч. 1 ст. 246 КК України настає при наявності порушення, що завдало істотної шкоди. Натомість, вартість деревини, походження якої слідчим ставиться під сумнів, у клопотанні не зазначено, документів, які б свідчили про таку вартість до клопотання не додано. Слідчий не надав достатніх і належних доказів тих обставин, на які він посилався в клопотанні про арешт майна, тому наведені обставини свідчать про відсутність підстав для задоволення клопотання про накладення арешту на майно.

В апеляційній скарзі прокурор просить ухвалу слідчого судді скасувати, постановити нову ухвалу, якою клопотання задовольнити або призначити новий розгляд у суді першої інстанції. Посилається на ті самі доводи, які наведені у клопотанні та наполягає на тому, що огляд місця події був проведений з дотриманням вимог ст. 237 КПК України. Окрім того, вважає, що слідчий суддя не врахувала того, що при первинному огляді місця події не розвантажувався автомобіль та не було залучено до огляду спеціаліста, який би міг точно виміряти об`єм деревини, тому при первинному огляді місця події було вилучено об`єм деревини згідно ТТН, що становить 14,705 м. куб. Також, на переконання прокурора, указаним у клопотанні майном, яке визнане речовим доказом, необхідно провести слідчі дії, в тому числі призначити інженерну екологічну експертизу, з метою визначення чи є заподіяна шкода істотною, на що окремо наголошується в ухвалі слідчого судді. Стороною обвинувачення доведена необхідність арешту, а також наявність ризиків, передбачених абзацом 2 частини 1 статті 170 КПК України. Дана деревина є предметом можливого вчинення кримінального правопорушення, а транспортний засіб є знаряддями можливого вчинення цього злочину, а тому з метою забезпечення кримінального провадження підлягають арешту.

Судове провадження розглядається за відсутності прокурора, власника майна, неявка яких з урахуванням положень ч. 4 ст. 405 КПК України не перешкоджає його розгляду. При цьому, враховується, що вказані особи належним чином повідомлені про

-3-

час та місце розгляду апеляційної скарги на ухвалу слідчого судді, а також те, що від них не надходили заяви чи клопотання про відкладення розгляду судового провадження на інший термін та відомості про поважність причин їх неявки.

Заслухавши доповідь судді, перевіривши матеріали судового провадження, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга прокурора задоволенню не підлягає з таких підстав.

При оцінці доводів апеляційної скарги та прийнятті судового рішення колегія суддів враховує наступне.

За змістом конституційних норм та положень кримінального процесуального законодавства тягар доведеності обґрунтованості тверджень клопотань про необхідність накладення арешту на майно, покладений на органи досудового розслідування, - ініціаторів клопотань та прокурора.

Відповідно до ст. 23 КПК України кримінальне провадження здійснюється на основі змагальності, що передбачає самостійне обстоювання стороною обвинувачення і стороною захисту їхніх правових позицій, прав, свобод і законних інтересів засобами, передбаченими цим Кодексом. Сторони кримінального провадження мають рівні права на збирання та подання до суду речей, документів, інших доказів, клопотань, скарг, а також на реалізацію інших процесуальних прав, передбачених цим Кодексом. Під час кримінального провадження функції державного обвинувачення, захисту та судового розгляду не можуть покладатися на один і той самий орган чи службову особу. Підтримання державного обвинувачення у суді здійснюється прокурором. Захист здійснюється підозрюваним або обвинуваченим, його захисником або законним представником. Суд, зберігаючи об`єктивність та неупередженість, створює необхідні умови для реалізації сторонами їхніх процесуальних прав та виконання процесуальних обов`язків, а відповідно до ст. 26 КПК України, сторони кримінального провадження є вільними у використанні своїх прав у межах та у спосіб, передбачених цим Кодексом. Слідчий суддя, суд у кримінальному провадженні вирішують лише ті питання, що винесені на їх розгляд сторонами та віднесені до їх повноважень.

Як вбачається з клопотання та доданих до нього матеріалів, СВ ВП № 1 Мукачівського РУП ГУ НП в Закарпатській області здійснюється досудове розслідування в кримінальному провадженні № 0000268 від 09.08.2022, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 246 КК України.

У межах зазначеного кримінального провадження, слідчий звернувся до суду із клопотанням про накладення арешту на майно - вантажний транспортний засіб марки «Урал» державний номерний знак НОМЕР_1 з причепом до нього жовтого кольору, державний номерний знак НОМЕР_2 , на якому знаходиться деревина породи бук, об`ємом 14705 м3; свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу марки «Урал» д.н.з. НОМЕР_1 , моделі 4320; свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу, а саме причепа жовтого кольору марки ПР моделі 81032-8 та товарно-транспортну накладну серії ЗКБ № 535998.

При застосуванні заходів забезпечення кримінального провадження слідчий суддя повинен діяти у відповідності до вимог КПК України та судовою процедурою гарантувати дотримання прав, свобод та законних інтересів осіб, а також умов, за яких жодна особа не була б піддана необґрунтованому процесуальному обмеженню.

Відповідно до вимог ст. 41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним. У відповідності до ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь які дії, які не суперечать закону.

-4-

Згідно ст. 94, 132, 173 КПК України, при вирішенні питання про арешт майна для прийняття законного та обґрунтованого рішення, слідчий суддя повинен враховувати: 1) правову підставу для арешту майна; 2) можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої статті 170 цього Кодексу); 3) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення або суспільно небезпечного діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність (якщо арешт майна накладається у випадках, передбачених пунктами 3, 4 частини другої статті 170 цього Кодексу); 3-1) можливість спеціальної конфіскації майна (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 2 частини другої статті 170 цього Кодексу); 4) розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 4 частини другої статті 170 цього Кодексу); 5) розумність та спів розмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження; 6) наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб.

Відповідні дані мають міститися і у клопотанні слідчого чи прокурора, який звертається з проханням арештувати майно, оскільки, згідно ст. 1 Першого протоколу Конвенції про захист прав і основоположних свобод, будь-яке обмеження права власності повинно здійснюватися відповідно до закону, а отже суб`єкт, який ініціює таке обмеження, повинен обґрунтувати свою ініціативу з посиланням на норми закону.

Відповідно до ч. 2 ст. 171 КПК України у клопотанні слідчого, прокурора про арешт майна повинно бути зазначено: 1) підстави і мету відповідно до положень статті 170 цього Кодексу та відповідне обґрунтування необхідності арешту майна; 2) перелік і види майна, що належить арештувати; 3) документи, які підтверджують право власності на майно, що належить арештувати, або конкретні факти і докази, що свідчать про володіння, користування чи розпорядження підозрюваним, обвинуваченим, засудженим, третіми особами таким майном; 4) розмір шкоди, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою, у разі подання клопотання відповідно до частини шостої статті 170 цього Кодексу. До клопотання також мають бути додані оригінали або копії документів та інших матеріалів, якими слідчий, прокурор обґрунтовує доводи клопотання.

Згідно ч. 1 ст. 173 КПК України слідчий суддя, суд відмовляє у задоволенні клопотання про арешт майна, якщо особа, що його подала, не доведе необхідність такого арешту, а також наявність ризиків, передбачених абзацом другим частини першої статті 170 КПК України.

Як вбачається з матеріалів судового провадження, слідчий суддя відповідно до вимог ст. 170-173 КПК України, з`ясувала всі обставини, які передбачають підстави для арешту майна або відмови у задоволенні клопотання про арешт майна, в тому числі належно перевірила наведені в клопотанні слідчого доводи про накладення арешту на майно - вантажний транспортний засіб марки «Урал» державний номерний знак НОМЕР_1 з причепом до нього жовтого кольору, державний номерний знак НОМЕР_2 , на якому знаходиться деревина породи бук, об`ємом 14705 м3; свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу марки «Урал» д.н.з. НОМЕР_1 моделі 4320; свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу, а саме причепа жовтого кольору марки ПР моделі 81032-8 та товарно-транспортну накладну серії ЗКБ № 535998 та прийшла до обґрунтованого висновку про не доведеність слідчим та прокурором необхідності арешту, зазначеного у клопотанні, у зв`язку з відсутністю обґрунтування мети та підстав за якими потрібно здійснити арешт майна відповідно до вимог ст. 170, 171 КПК України.

З матеріалів судового провадження вбачається, що органом досудового розслідування під час складання клопотання не в повній мірі дотримані вимоги

-5-

вищевказаних норм КПК України та Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. Орган досудового розслідування у розумінні вимог ст. 132 КПК України не надав достатніх і належних доказів тих обставин, на які послався у клопотанні.

Окрім того, клопотання не містить відомостей, які б давали розумні підстави вважати, що вантажний транспортний засіб з причепом до нього, на якому знаходиться деревина породи бук, реєстраційні документи на транспортні засоби та товарно-транспортні накладні, які є предметом арешту, відповідають критеріям ст. 98 КПК України, оскільки речовими доказами можуть бути речі (майно), які набуті кримінально-протиправним шляхом. Речі які набуті правомірно, не можуть бути речовими доказами у справі.

Разом з тим, колегія суддів констатує й те, що на даній стадії досудового розслідування, жодній особі не повідомлено про підозру, а слідчим не доведено фактів того, що існують підстави вважати, що вищевказаному майну загрожує знищення, чи воно підлягає спеціальній конфіскації, або конфіскації, як виду покарання, або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи, або відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, і цивільний позов у кримінальному провадженні не заявлений.

З урахуванням вищевикладеного, колегія суддів вважає, що висновок слідчого судді про безпідставність та невмотивованість клопотання про необхідність накладення арешту на транспортні засоби з деревиною та документи на них, з метою збереження речових доказів, є обґрунтованим, таким, що ґрунтується на вимогах кримінального процесуального закону та фактичних обставинах, на підставі яких слідчий вніс клопотання. Погоджуючись із висновком слідчого судді, колегія суддів вважає, що слідчим суддею обґрунтовано враховано, що на деревину в кількості 14,075 м.куб, наявні підтверджуючі документи, така деревина є правомірно набутою і не може бути речовим доказом у справі.

З урахуванням вищенаведеного, доводи апеляційної скарги прокурора, у тому числі й про те, що необхідність накладення арешту на вищевказане майно полягає в збереженні речових доказів, колегія суддів визнає такими, що не ґрунтуються на вимогах закону та приєднаних до клопотання доказах, відхиляє їх як такі, що не являються належними й обґрунтованими підставами для накладення арешту на майно вантажний транспортний засіб марки «Урал» державний номерний знак НОМЕР_1 з причепом до нього жовтого кольору, державний номерний знак НОМЕР_2 , на якому знаходиться деревина породи бук, об`ємом 14705 м3; свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу марки «Урал» д.н.з. НОМЕР_1 моделі 4320; свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу, а саме причепа жовтого кольору марки ПР моделі 81032-8 та товарно-транспортну накладну серії ЗКБ № 535998.

Враховуючи викладене, колегія суддів вважає, що при вирішенні питання про накладення арешту на майно, слідчий суддя правильно врахувала той факт, що клопотання не містить обґрунтування мети і підстав для арешту відповідно до вимог ст. 170, 171 КПК України, відтак рішення слідчого судді є законним та обґрунтованим, вирішено з дотриманням вимог ст. 170-173 КПК України, ухвалено на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені достатніми даними, дослідженими та оціненими судом, а тому апеляційна скарга прокурора задоволенню не підлягає.

При оцінці доводів апеляційної скарги та прийнятті судового рішення, колегія суддів враховує і те, що різниця в кількості перевезеної деревини становить до одного м. куб, а відповідальність за ч. 1 ст. 246 КК України настає при наявності порушення, що завдало істотної шкоди (ч. 1 ст. 246 КК України - незаконна порубка дерев або чагарників у лісах, захисних та інших лісових насадженнях, перевезення, зберігання, збут незаконно

-6-

зрубаних дерев або чагарників, що заподіяли істотну шкоду). При цьому вартість деревини, походження якої слідчим ставиться під сумнів, у клопотанні не зазначено, документів, які б свідчили про таку вартість до клопотання не додано.

З урахуванням обставин кримінального провадження, викладених слідчим у клопотанні, колегія суддів погоджується з висновком слідчого судді про відсутність правової підстави для задоволення відповідного клопотання слідчого.

На інші дані, які б могли вплинути на законність та обґрунтованість судового рішення, та які б могли слугувати безумовною підставою для його скасування, в апеляційній скарзі не вказується, і такі в матеріалах судового провадження відсутні.

Наведені в апеляційній скарзі прокурора доводи були предметом перевірки та розгляду слідчим суддею і підстав для їх задоволення не встановлено. Зазначені мотиви не дають підстав для зміни чи скасування ухвали слідчого судді і накладення арешту на майно в арешті якого відмовлено.

Колегія суддів вважає, що накладення арешту на майно зазначене у клопотанні та апеляційній скарзі мотивів не ґрунтується на положеннях вказаних вище норм Кримінального процесуального кодексу України та фактичних обставинах кримінального провадження, у зв`язку з чим, апеляційна скарга задоволенню не підлягає.

Порушень норм кримінального процесуального закону, які могли б стати підставою для скасування ухвали слідчого судді, апеляційний суд не вбачає.

При прийнятті рішення колегія суддів також враховує вимоги ст. 26 КПК України, зокрема, те, що сторони кримінального провадження є вільними у використанні своїх прав у межах та в спосіб, передбачених цим Кодексом; що під час розгляду судової справи прокурор не заявляв клопотань про приєднання до матеріалів судового провадження доказів (документів), які б підтверджували обґрунтованість доводів поданого ним клопотання чи могли б істотно вплинути на вищевказані висновки суду; а також положення ст. 404 цього Кодексу в частині перегляду судового рішення в межах апеляційної скарги.

Керуючись ст. 404, 405, 407, 422 КПК України, апеляційний суд

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу прокурора Свалявського відділу Мукачівської окружної прокуратури ОСОБА_5 залишити без задоволення,а ухвалу слідчого судді Свалявського районного суду Закарпатської області від 12.08.2022 про відмову в задоволенні клопотання слідчого СВ ВП № 1 Мукачівського РУП ГУ НП в Закарпатській області ОСОБА_7 про накладення арешту на майно у кримінальному провадженні, відомості про яке 09.08.2022 внесено відомості до Єдиного реєстру досудових розслідувань під № 0000268, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 246 КК України, - без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення й оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді