Справа № 953/1597/23
н/п 1-кс/953/1790/23
"07" березня 2023 р. Слідчий суддя Київського районного суду м.Харкова ОСОБА_1 , секретар судового засідання ОСОБА_2 ,
В обґрунтування клопотання слідчий зазначає наступне.
Під час досудового розслідування встановлено, що 28.02.2023 приблизно о 20:15 в районі перехрестя пр. Гагаріна та вул. Зернової в м. Харкові стався наїзд автомобілем TOYOTA Tercel реєстраційний номер НОМЕР_1 , під керуванням ОСОБА_6 на пішохода ОСОБА_7 . В результаті наїзду останню доставлено до лікарні.
28.01.2023, в ході огляду місця дорожньо-транспортної події автомобіль TOYOTA Tercel реєстраційний номер НОМЕР_1 , був вилучений та поміщений на територію майданчику тимчасового утримання транспортних засобів, розташованого за адресою: м. Харків, вул. Пушкінська, 106.
Автомобіль TOYOTA Tercel реєстраційний номер НОМЕР_1 , внаслідок ДТП отримав механічні пошкодження та відповідно до ст. 98 КПК України є речовим доказом у зазначеному кримінальному провадженні, тобто знаряддям вчинення кримінального правопорушення, що зберіг на собі його сліди та містить інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження.
Таким чином, з метою зберігання речових доказів відповідно п.1 ч.2 ст.170 КПК України виникла необхідність у арешті автомобіля TOYOTA Tercel реєстраційний номер НОМЕР_1 . Крім того, вказаний транспортний засіб необхідний для проведення автотехнічної експертизи (технічного стану).
Відповідно до п. 20 Порядку зберігання речових доказів стороною обвинувачення, їх реалізації, технологічної переробки, знищення, здійснення витрат, пов`язаних з їх зберіганням і пересиланням, схоронності тимчасово вилученого майна під час кримінального провадження, затвердженого постановою КМУ № 1104 від 19.11.2012.
Отже, необхідність арешту майна зумовлюється необхідністю забезпечення доказової бази та обґрунтованою підозрою вважати, що незастосування цього заходу перешкоджатимуть встановленню істини внаслідок того, що таке майно може бути відчужене, приховане або пошкоджене.
Прокурор ОСОБА_3 та ОСОБА_5 , у володінні якої знаходиться автомобіль, у судове засідання не з`явились, прокурор надав суду заяву про розгляд клопотання за його відсутності, ОСОБА_5 , будучи повідомленою про день, час та місце розгляду клопотання не повідомила про причини неприбуття.
Відповідно до вимог ч. 1 ст. 172 КПК України клопотання про арешт майна розглядається слідчим суддею, судом не пізніше двох днів з дня його надходження до суду, за участю слідчого та/або прокурора, цивільного позивача, якщо клопотання подано ним, підозрюваного, обвинуваченого, іншого власника майна, і за наявності - також захисника, законного представника, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження. Неприбуття цих осіб у судове засідання не перешкоджає розгляду клопотання.
Клопотання прокурора про арешт майна подане у строки, передбачені ч. 5 ст. 171 КПК України.
Ухвалою слідчого судді Київського районного суду міста Харкова від 02 березня 2023 року клопотання прокурора повернуто прокурора із встановленням строку в 72 години для усунення недоліків.
Копія ухвали прокурор отримав 06 березня 2023 року, про що свідчить розписка ОСОБА_3 . І даним клопотанням прокурор звернувся 06 березня 2023 року.
Слідчий суддя, дослідивши витяг з Єдиного реєстру досудових розслідувань щодо кримінального провадження, в рамках якого подається клопотання та інші матеріали, якими слідчий обґрунтовує доводи клопотання, доходить висновку про наявність підстав для задоволення клопотання.
Згідно з п. 7 ч. 2 ст. 131 КПК України заходом забезпечення кримінального провадження є арешт майна. Пунктом 2 частини 1 статті 170 КПК України визначено, що завданням арешту майна є, зокрема, запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження.
Згідно з ч.2 ст.170 КПК України, арешт майна допускається, зокрема, з метою забезпечення збереження речових доказів.
Відповідно до ч. 3 ст. 170 КПК України, у випадку, передбаченому п.1 ч.2 ст.170 КПК України, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у ст. 98 КПК, а саме є матеріальними об`єктами, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.
Згідно з ч. 2 ст. 173 КПК України при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати: 1) правову підставу для арешту майна; 2) можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої статті 170 цього Кодексу); 3) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення або суспільно небезпечного діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність (якщо арешт майна накладається у випадках, передбачених пунктами 3, 4 частини другої статті 170 цього Кодексу); 3-1) можливість спеціальної конфіскації майна (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 2 частини другої статті 170 цього Кодексу); 4) розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 4 частини другої статті 170 цього Кодексу); 5) розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження; 6) наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб.
Так, слідчим доведено необхідність арешту зазначеного в клопотанні майна, оскільки відповідно до статей 91 та 98 КПК України можливе його використання як доказу, що має важливе доказове значення в рамках даного кримінального провадження, а також наявність ризиків, передбачених абз. 1 ч.1 ст.170 КПК України.З матеріалів кримінального провадження вбачається, що вищевказане майно має значення для забезпечення кримінального провадження, за існування розумних підозр вважати, що це майно є знаряддям вчинення злочину та існує можливість його використання, як доказу у кримінальному провадженні. Слідчий суддя вважає розумним та співрозмірним обмеження права власності завданням кримінального провадження.
Автомобіль TOYOTA Tercel реєстраційний номер НОМЕР_1 належить на праві власності ОСОБА_8 на підставі свідоцтва про реєстрацію ТЗ серії НОМЕР_2 та знаходиться у фактичному користуванні ОСОБА_5 .
Враховуючи викладене, з метою запобігання можливості приховування зазначеного майна, його пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі та відчуження, слідчий суддя вважає необхідним задовольнити клопотання прокурора про накладення арешту на зазначене в клопотанні майно шляхом позбавлення права на відчуження, розпорядження та користування даним майном.
Керуючись ст. ст. 98, 131, 170-175 КПК України, слідчий суддя
Накласти арешт на автомобіль TOYOTA Tercel реєстраційний номер НОМЕР_1 , який належить ОСОБА_8 та знаходиться у фактичному користуванні ОСОБА_5 , шляхом позбавлення права на відчуження, розпорядження та користування даним майном.
Місцем зберігання автомобіля TOYOTA Tercel реєстраційний номер НОМЕР_1 визначити територію майданчика тимчасового утримання транспортних засобів, розташованого за адресою: м. Харків, вул. Пушкінська, 106.
Ухвала про арешт майна виконується слідчим, прокурором негайно.

Ухвала слідчого судді може бути оскаржена безпосередньо до Харківського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Слідчий суддя ОСОБА_1