Центральний районний суд м. Миколаєва
_____________________________________________________________________________________
Справа № 490/5227/22
Провадження № 1-кп/490/587/2022
У Х В А Л А

18 листопада 2022 року

Центральний районний суд міста Миколаєва

У складі : головуючого - судді ОСОБА_1

при секретарі - ОСОБА_2

за участі прокурора - ОСОБА_3

обвинуваченого - ОСОБА_4

його захисника - ОСОБА_5

обвинуваченого - ОСОБА_6

його захисника - ОСОБА_7

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Миколаєві кримінальне провадження № 0000103 про обвинувачення

ОСОБА_8 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 у с. Білозірка Жовтневого району Миколаївської області, є українцем, громадянином України, мешкає за адресою: АДРЕСА_1

та

ОСОБА_9 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_2 у м. Миколаєві, є українцем, громадянином України, мешкає за адресою: АДРЕСА_2

у вчиненні злочину, передбаченого частиною 2 статті 28 - частиною 1 статті 263 Кримінального Кодексу України

В С Т А Н О В И В :

11 листопада 2022 року в провадження Центрального районного суду міста Миколаєва надійшло кримінальне провадження про обвинувачення ОСОБА_4 та ОСОБА_6 у вчиненні злочину, передбаченого частиною 2 статті 28 - частиною 1 статті 263 Кримінального Кодексу України.

Після вивчення змісту обвинувального акту, доданих до його матеріалів,? ? вислуховування прокурора обвинувачених та захисників суд дійшов такого.

А. Стосовно предмету кримінального провадження.

На розгляд суду надійшов складений старшим слідчим Слідчого управління ГУ НП в Миколаївській області ОСОБА_10 та у той же день затверджений прокурором відділу процесуального керівництва при провадженні досудового розслідування територіальними органами поліції та підтримання публічного обвинувачення управління нагляду за додержанням законів Національною поліцією України та органами, які ведуть боротьбу з організованою та транснаціональною злочинністю Миколаївської обласної прокуратури ОСОБА_3 обвинувальний акт, у якому викладена версія обвинувачення щодо вчинення злочину ОСОБА_4 та ОСОБА_6 .

І……Як зазначив автор обвинувального акту, ОСОБА_4 та ОСОБА_6 вчинили злочин за таких обставин:

1……У невстановлений досудовим розслідуванням час у ОСОБА_6 та ОСОБА_4 виник корисливий умисел, направлений на придбання, зберігання та збут вогнепальної зброї, бойових припасів без передбаченого законом дозволу. В подальшому, в невстановлений досудовим розслідуванням час та місці, ОСОБА_6 та ОСОБА_4 вступили між собою в злочинну змову, направлену на придбання, зберігання та збут вогнепальної зброї, бойових припасів без передбаченого законом дозволу.

2……В подальшому приблизно в середині травня 2022 року під час особистої розмови ОСОБА_11 , особисті дані якого були змінені відповідно до Закону України "Про забезпечення безпеки осіб, які беруть участь у кримінальному провадженні" та ОСОБА_6 , останній висловив пропозицію та можливість збути вогнепальну зброю та бойові припаси.
01.06.2022 під час особистої зустрічі ОСОБА_11 та ОСОБА_6 останній передав ОСОБА_11 особистий номер мобільного телефону ОСОБА_4 - НОМЕР_1 та повідомив, що необхідно зателефонувати ОСОБА_4 та він в подальшому буде вирішувати питання щодо збуту вогнепальної зброї, бойових припасів.
Того ж дня під час особистої зустрічі ОСОБА_11 та ОСОБА_4 останній висловив пропозицію та можливість збути вогнепальну зброю, бойові припаси.
В подальшому, ОСОБА_4 , діючи за попередньою змовою з ОСОБА_6 , маючи корисливий умисел, направлений на придбання, зберігання та збут без передбаченого законом дозволу бойових припасів на території м. Миколаєва, при невстановлених в ході досудового розслідування обставинах, в невстановленому місці, дату та час, але не пізніше 03.06.2022, придбали та стали зберігати, у невстановленому в ході досудового розслідування місці, без передбаченого законом дозволу, реактивну протитанкову гранату (РПГ-22), з метою подальшого збуту.
03.06.2022 ОСОБА_11 , особисті дані якого були змінені відповідно до Закону України "Про забезпечення безпеки осіб, які беруть участь у кримінальному провадженні", зустрівся з ОСОБА_4 поблизу будинку № 87 по вул. Бутоми в м. Миколаєві та в ході розмови ОСОБА_4 повідомив про можливість збуту без передбаченого законом дозволу реактивної протитанкової гранати (РПГ-22) за грошові кошти у сумі 500 доларів США, при цьому повідомив ОСОБА_11 , що згідно курсу обміну іноземної валюти 500 доларів США складають 17.500 гривень.
В подальшому, ОСОБА_11 , діючи під контролем працівників поліції, в ході проведення негласної слідчої (розшукової) дії - контролю за вчинення злочину у формі оперативної закупки, в якості покупця, перебуваючи поблизу будинку № 87 по вул. Бутоми в м. Миколаєві, передав ОСОБА_4 грошові кошти в сумі 18.000 гривень, в якості оплати за придбання ним реактивної протитанкової гранати (РПГ-22). ОСОБА_4 в свою чергу забрав гроші та передав ОСОБА_11 реактивну протитанкову гранату (РПГ-22), при цьому повідомив про відсутність решти у сумі 500 гривень та вказану суму грошових коштів він поверне під час наступної зустрічі.
В той же день, ОСОБА_11 добровільно видав співробітникам поліції придбану ним за вищевказаних обставин реактивну протитанкову гранату (РПГ-22), яка відноситься до категорії бойових припасів, споряджена вибуховою речовиною "Окфол" та є придатною до вибуху.

3……Крім того, ОСОБА_4 , діючи за попередньою змовою з ОСОБА_6 , маючи корисливий умисел направлений на придбання, зберігання та збут вогнепальної зброї та бойових припасів без передбаченого законом дозволу на території м. Миколаєва, діючи повторно, при невстановлених в ході досудового розслідування обставинах, в невстановлені місці, дату та час, але не пізніше 09.06.2022, придбали та стали зберігати, у невстановленому в ході досудового розслідування місці, без передбаченого законом дозволу автомат Калашникова та 28 набоїв до нього, з метою подальшого збуту.

3.1. 09.06.2022 о 10.40 годині ОСОБА_4 в ході особистої зустрічі з ОСОБА_11 , запропонував ОСОБА_11 придбати автомат Калашникова з набоями до нього за грошові кошти в сумі 40.000 гривень. У свою чергу ОСОБА_11 прийняв пропозицію ОСОБА_4 з приводу придбання автомата Калашнікова з набоями за 40.000 гривень.
09.06.2022 о 14.15 годині ОСОБА_11 , особисті дані якого були змінені відповідно до Закону України "Про забезпечення безпеки осіб, які беруть участь у кримінальному провадженні", діючи під контролем працівників поліції, в ході проведення негласної слідчої (розшукової) дії - контролю за вчинення злочину у формі оперативної закупки, в якості покупця, перебуваючи поблизу будинку № 87 по вул. Бутоми в м. Миколаєві, передав ОСОБА_4 грошові кошти в сумі 32.000 гривень, в якості оплати за придбання ним автомата Калашникова та 28 набоїв до нього. ОСОБА_4 в свою чергу забрав гроші та передав ОСОБА_11 автомат Калашникова та 28 набоїв до нього. При цьому ОСОБА_4 домовився з ОСОБА_11 , що несплачений залишок в розмірі 8.000 гривень за придбання автомата Калашнікова та набоїв до нього , ОСОБА_11 передасть ОСОБА_4 протягом декількох днів.
В той же день, ОСОБА_11 добровільно видав співробітникам поліції придбану ним за вищевказаних обставин автомат Калашникова, який є вогнепальною зброєю-5,45 мм автоматом Калашнікова "АКС-74", придатним до стрільби, а також 28 набоїв до нього, які являються боєприпасами калібру 5,45 мм, військовими патронами, придатними до стрільби.

3.2. 10.06.2022 о 16.36 годині ОСОБА_6 в ході телефонної розмови з ОСОБА_11 поцікавився з приводу виникнення не сплаченої ОСОБА_11 заборгованості в розмірі 8.000 гривень за придбання автомата Калашникова та 28 набоїв до нього, на що ОСОБА_11 повідомив , що він з ОСОБА_4 дійшли згоди про сплату заборгованості протягом декількох днів.
15.06.2022 о 16.18 годині ОСОБА_6 в ході телефонної розмови з ОСОБА_11 домовились з приводу грошового переказу в сумі 8.000 гривень на банківські картки, номера яких надасть ОСОБА_6 , в якості сплати заборгованості за придбання ОСОБА_11 09.06.2022 автомата Калашникова та 28 набоїв до нього, при цьому ОСОБА_11 зауважив, що ОСОБА_4 заборгував йому 500 гривень під час збуту ОСОБА_4 03.06.2022 реактивної протитанкової гранати (РПГ-22), тому сума для переказу складатиме 7.500 гривень, на що ОСОБА_6 погодився. В подальшому ОСОБА_6 надав ОСОБА_11 номери (реквізити) банківських карт: НОМЕР_2 та НОМЕР_3 . В цей же день о 16.47 годині ОСОБА_11 , перебуваючи за адресою: м. Миколаїв, пр. Героїв Сталінграду, 13, через банківський термінал здійснив операцію по переказу грошових коштів в сумі 5.000 гривень на розрахунковий рахунок картки НОМЕР_2 , а також здійснив операцію по переказу грошових коштів в сумі 2.500 гривень на розрахунковий рахунок картки НОМЕР_3 , в якості сплати ОСОБА_6 заборгованості за придбання ОСОБА_11 09.06.2022 автомата Калашникова та 28 набоїв до нього.

4……Крім того, ОСОБА_4 , діючи за попередньою змовою з ОСОБА_6 , маючи корисливий умисел направлений на придбання, зберігання та збут вогнепальної зброї та бойових припасів без передбаченого законом дозволу на території м. Миколаєва, діючи повторно, при невстановлених в ході досудового розслідування обставинах, в невстановлені місці, дату та час, але не пізніше 17.06.2022, придбали та стали зберігати, у невстановленому в ході досудового розслідування місці, без передбаченого законом дозволу реактивну протитанкову гранату (РПГ-22), з метою подальшого збуту.
17.06.2022 ОСОБА_11 , особисті дані якого були змінені відповідно до Закону України "Про забезпечення безпеки осіб, які беруть участь у кримінальному провадженні", діючи під контролем працівників поліції, в ході проведення негласної слідчої (розшукової) дії - контролю за вчинення злочину у формі оперативної закупки, в якості покупця, перебуваючи поблизу будинку № 177 по пр. Центральному в м. Миколаєві, передав ОСОБА_4 грошові кошти в сумі 15.000 гривень, в якості оплати за придбання ним реактивної протитанкової гранати (РПГ-22). ОСОБА_4 в свою чергу забрав гроші та передав ОСОБА_11 реактивну протитанкову гранату (РПГ-22).
В той же день, ОСОБА_11 добровільно видав співробітникам поліції придбану ним за вищевказаних обставин реактивну протитанкову гранату (РПГ-22), яка відноситься до категорії бойових припасів, споряджена вибуховою речовиною "Окфол" та є придатною до вибуху..

5. Вказані дії ОСОБА_4 та ОСОБА_6 органами досудового розслідування та публічним обвинуваченням кваліфіковані за частиною 2 статті 28 - частиною 1 статті 263 Кримінального Кодексу України як придбання, зберігання та зубт вогнепальної зброї, бойових припасів без передбаченого законом дозволу, вчинене за попередньою змовою групою осіб.

Б. Стосовно обставин, пов`язаних із вирішенням питання про призначення справи до судового розгляду.

1.В межах цього кримінального провадження будь-яких угод не укладено, через що підстави для прийняття рішень, передбачених пунктом 1 частини 3 статті 314 КПК України є відсутніми.

2.Підстави для закриття провадження у справі на підставі пункту 2 частини 3 статті 314 КПК України на цей час також відсутні.

3. У наданому на розгляд суду обвинувальному акті орган досудового розслідування вказав, місце, час, дату та дії обвинуваченого, які, на думку органу досудового розслідування, мають ознаки кримінальних правопорушень з посиланням на положення закону України про кримінальну відповідальність.
Сторони про наявність недоліків обвинувального акту, які здатні перешкодити початку судового розгляду, не посилаються.
Отже, наданий суду обвинувальний акт містить всі обставини, які необхідні для початку судового розгляду кримінального провадження.
Таке доводить, що підстави для повернення цього обвинувального акту, що передбачені пунктом 3 частини 3 статті 314 КПК України, наразі також є відсутніми.

4. Це кримінальне провадження підсудне Центральному районному суду міста Миколаєва, заперечень проти такого сторонами не наведено.

Отже, підстави для прийняття рішення, передбаченого пунктом 4 частини 3 статті 314 КПК України, в цьому випадку також є відсутніми.

Відповідно до пункту 5 частини 3 статті 314, частини 1 статті 315 КПК України за такого справу необхідно призначити до судового розгляду, провівши задля цього підготовчі дії, що передбачені частиною 2 цієї статті.

В. Стосовно питань, пов`язаних із підготовкою справи до судового розгляду.

1. Відповідно до частини 1 статті 31 Кримінального Процесуального Кодексу України це кримінальне провадження має здійснюватись суддею одноособово.

2. Далі, суд має відповідно до пункту 1 частини 2 статті 315 Кримінального Процесуального Кодексу України визначити дату та місце проведення судового засідання з розгляду цього кримінального провадження.

Враховуючи його предмет, навантаження суду та учасників кримінального провадження, а також оперативну обстановку у місті Миколаєві та пов`язані із нею особливості в організації роботи суду (регулярні обстріли території міста Миколаєва, що тягнуть необхідність вжиття заходів щодо забезпечення життя та здоров`я як відвідувачам суду, так і суддям та працівникам апарату суду та переміщення цих осіб до бомбосховища, що, у свою чергу, має наслідком відкладення розгляду справи чи оголошення перерви у судовому засіданні), суд вважає за необхідне призначити судовий розгляд цього кримінального провадження на 14 грудня 2022 року на 13:30 годину.

3. Враховуючи, що обвинувачений ОСОБА_4 постійно перебуває у місцях попереднього ув`язнення, на території України запроваджений військовий стан, а ситуація на території міста Миколаєва не дозволяє здійснювати її доставку до зали судових засідань, суд вважає за необхідне на підставі статті 336 Кримінального Процесуального Кодексу України забезпечити її участь у судовому засіданні в режимі відеоконференції.

Що ж стосується заперечень обвинуваченого проти такого порядку його участі у судовому засіданні, то, з огляду на дію на території України військового стану та прямі приписи процитованої вище норми частини 2 статті 336 Кримінального Процесуального Кодексу України ці заперечення наразі не можуть бути покладеними в підґрунтя судового рішення.

Разом із цим, суд вважає за необхідне зауважити, що у разі усунення обставин, що перешкоджають доставці обвинуваченого до суду, судом будуть вжиті усі необхідні заходи задля такої доставки.

4. Враховуючи, що про проведення закритого судового засідання сторони не просять, процесуальні підстави для розгляду справи у заритому судовому засіданні є відсутніми.

5. Окрім того, представнику персоналу органу пробації слід доручити скласти досудову доповідь відносно кожного з обвинувачених.

Г. Стосовно? ? застосування запобіжного заходу відносно обвинувачених.

І......Стосовно застосування запобіжних заходів під час підготовчого судового засідання прокурор заявив такі клопотання.

1. Під час підготовчого засідання прокурор заявив клопотання про продовження строку застосування відносно ОСОБА_6 запобіжного заходу у виглді домашнього арешта із забороною залишати житло у нічний час із покладенням обов`язків:

-прибувати за кожною вимогою на визначений час суду за першою вимогою;

-не відлучатись із населеного пункту, в якому він проживає, без дозволу прокурора або суду;

-повідомляти прокурора, суд про зміну місця свого проживання;

-утримуватись від спілкування із іншим підозрюваним, свідками у вказаному кримінальному провадженні;

-здати на зберігання до відповідного органу деравної влади свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України та в`їзд в Україну.

1.1. В обґрунтування послався про те, що обвинувачений обґрунтовано підозрюється у вчиненні тяжкого злочину, відносно нього обраний запобіжний захід у вигляді домашнього арешту у нічний час доби з покладенням відовідних обов`язків, а обставини, що зумовили застосування такого запобіжного заходу наразі не змінились.

Зокрема, прокурор наполягав на тому, що до теперішнього часу існують ризики того, що цей обвинувачений може переховуватись від суду, незаконно впливати та здійснювати тиск на свідків у кримінальному провадженні та іншого обвинуваченого, вчинити інше кримінальне правопорушення.

Прокурор також зазначив, що інші запобіжні заходи не здатні належним чином забезпечувати процесуальну поведінку обвинуваченого.

1.2. Обвинувачений ОСОБА_6 та захисник ОСОБА_7 проти задоволення цього клопотання заперечували.

Посилались про те, що ОСОБА_6 наразі проходе службу у Збройних Силах України, а застосування до нього запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту обмежує його право на отримання грошового забезпечення у повному обсязі. В той же час, ОСОБА_6 має чотирьох дітей та є зобов`язаним та бажає брати участь у їх утриманні бодай у розмірі, що є передбаченим діючим законодавством.

До того ж вказували, що ОСОБА_6 обов`язків під час перебування під домашнім арештом не порушував; за місцем служби характеризується позитивно.

Спираючись про таке, просили змінити обраний відносно нього запобіжний захід на особисте зобов`язання.

2. Під час підготовчого засідання прокурор заявив клопотання про продовження строку застосування відносно ОСОБА_4 запобіжного заходу у виглді тримання під вартою.

2.1. В обґрунтування послався про те, що обвинувачений обґрунтовано підозрюється у вчиненні тяжкого злочину, відносно нього обраний запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, а обставини, що зумовили застосування такого запобіжного заходу наразі не змінились.

Зокрема, прокурор наполягав на тому, що до теперішнього часу існують ризики того, що цей обвинувачений може переховуватись від суду, незаконно впливати та здійснювати тиск на свідків у кримінальному провадженні та іншого обвинуваченого, вчинити інше кримінальне правопорушення.

Прокурор також зазначив, що інші запобіжні заходи не здатні належним чином забезпечувати процесуальну поведінку обвинуваченого.

2.2. Обвинувачений ОСОБА_4 та захисник ОСОБА_5 проти задоволення цього клопотання не заперечували.

ІІ......Вирішуючи ці клопотання, суд, окрім обставин, встановлених вище, враховує ще таке.

Загальне застереження

Відповідно до статті 1 Указу Президента України № 64/2022 від 24 лютого 2022 року (затвердженого Законом України № 2102- ІХ від 24 лютого 2022 року) /із змінами, внесеними Указами: від 14 березня 2022 року № 133/2022 (затвердженим Законом України від 15 березня 2022 року № 2119-ІХ); від 18 квітня 2022 року № 259/2022 (затвердженим Законом України від 21 квітня 2022 року № 2212-ІХ), від 17 травня 2022 року № 341/2022 (затвердженим Законом України від 23 травня 2022 року № 2263-ІХ), від 12 серпня 2022 року № 573/2022 (затвердженим Законом України від 15 серпня 2022 року № 2500-ІХ/ з 24 лютого 2022 року й до теперішнього часу в Україні безперервно діє військовий стан.

Щодо обвинуваченого ОСОБА_6 .

1. Постановою заступника керівника Миколаївської обласної прокуратури ОСОБА_12 від 24 червня 2022 року відносно ОСОБА_6 був обраний запобіжний захід у вигляді домашнього арешту із забороною залишати житло у нічний час доби та окладенням низьки обов`язків.

1.1. Під час винесення цієї постанови прокурор виходив з того, що 24 червня 2022 року Центральний районний суд міста Миколаєва, який мав вирішити питання про обрання відносно ОСОБА_6 запобіжного заходу, не працював відповідно до офіційно оприлюдненого наказу голови цього суду № 27-о/д від 24 червня 2022 року, що відповідно до пунктів 2 та 6 частини 1 статті 615 Кримінального Процесуального Кодексу України надає прокурору право приймати подібні рішення.

1.2. Згідно з відомостями, що містяться на офіційному сайті Центрального районного суду міста Миколаєва, 24 червня 2022 року не пізніше 09.00 годині Головою Центрального районного суду міста Миколаєва був виданий наказ № 27-о/д Про припинення роботи Центрального районного суду міста Миколаєва 24 червня 2022 року. Цим наказом приписувалось припинити роботу цього суду з 09:00 години 24 червня 2022 року до особливого розпорядження голови суду1

1.3. Проте, з відомостей, що містяться на тому ж сайті вбачається, що вже 24 червня 2022 року о 12-40 годині був виданий наказ № 28-о/д Про поновлення роботи Центрального районного суду міста Миколаєва 24 червня 2022 року, яким приписувалось поновити роботу Центрального районного суду міста Миколаєва з 13:00 години 24 червня 2022 року2

2. 15 липня 2022 року слідчим суддею Центрального районного суду міста Миколаєва ОСОБА_13 було ухвалено про продовження строку дії обраного за таких обставин запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту із забороною залишати житло у нічний період часу на строк до на строк до 18 серпня 2022 року включно.

Ухвалою того ж слідчого судді від 23 вересня 2022 року строк застосування цього запобіжного заходу був продовженим до 22 жовтня 2022 року включно.

Ухвалою того ж слідчого судді від 20 жовтня 2022 року строк застосування цього запобіжного заходу був продовженим до 18 листопада 2022 року включно.

3. Під час винесення вказаних ухвал слідчий суддя виходив з наявності ризиків того, що ОСОБА_6 може вдатись до дій щодо переховування від слідства та суду, знищити, спотворити або сховати будь-яку річ чи документ, що мають істотне значення для встановлення обставин цього кримінального провадження, а також незаконно впливати на свідків чи іншого обвинуваченого.

4. Наразі обвинувачений тримається під домашнім арештом 04 місяці 24 дні.

За цей період обов`язків, покладених на нього рішеннями про застосування відповідно запобіжного заходу він не порушував, прохоив службу у лавах Збройних Сил України; за місцем служби характеризувався в цілому позитивно.

Щодо обвинуваченого ОСОБА_4 .

1. Ухвалою слідчого судді Центрального районного суду міста Миколаєва ОСОБА_14 від 22 червня 2022 року відносно ОСОБА_4 був обраний запобіжний захід у вигляді тримання під вартою на строк до 15 серпня 2022 року включно.

Цією ж ухвалою був визначений розмір застави у сумі 744.300 грн., за умови внесення якої обвинувачений підлягав звільненню з-під варти.

2. В подальшому ухвалами слідчийх суддів Центрального районного суду міста Миколаєва строк тримання цього обвинуваченого під вартою продовжувався неодноразово, востаннє ухвалою від 20 жовтня 2022 року до 18 листопада 2022 року включно.

3. Під час винесення вказаних ухвал слідчі судді виходили з наявності ризиків того, що ОСОБА_4 може вдатись до дій щодо переховування від слідства та суду, знищити, спотворити або сховати будь-яку річ чи документ, що мають істотне значення для встановлення обставин цього кримінального провадження, а також незаконно впливати на свідків чи іншого обвинуваченого, а також вчинити нове кримінальне правопорушення.

ІІІ......Вирішуючи заявлене прокурором клопотання, суд виходив з таких приписів діючого законодавства.

1. Відповідно до частини 3 статті 315 Кримінального Процесуального Кодексу України

Під час підготовчого судового засідання суд за клопотанням учасників судового провадження має право обрати, змінити, продовжити чи скасувати заходи забезпечення кримінального провадження, в тому числі запобіжний захід, обраний щодо обвинуваченого. При розгляді таких клопотань суд додержується правил, передбачених розділом II цього Кодексу.

2. Відповідно до частини 1 статті 177 Кримінального Процесуального Кодексу України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам:

-переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду;

-знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення;

-незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні;

-перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином;

-вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Підставою ж застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити перелічені дії.

При цьому відповідно до частини 3 статті 176 Кримінального Процесуального Кодексу України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя має переконатись, що жоден більш м`який, ніж запропонований слідчим, запобіжний захід не може запобігти доведеним під час розгляду ризикам.

3. Відповідно до частини 1 статті 176 Кримінального Процесуального Кодексу України запобіжними заходами є:

-особисте зобов`язання;

-особиста порука;

-застава;

-домашній арешт;

-тримання під вартою.

Відповідно до статті 179 цього Кодексу особисте зобов`язання полягає у покладенні на підозрюваного, обвинуваченого зобов`язання виконувати покладені на нього слідчим суддею, судом обов`язки, передбачені статтею 194 цього Кодексу.

Відповідно до статті 180 Кримінального Процесуального Кодексу України особиста порука полягає у наданні особами, яких слідчий суддя, суд вважає такими, що заслуговують на довіру, письмового зобов`язання про те, що вони поручаються за виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього обов`язків відповідно до статті 194 цього Кодексу і зобов`язуються за необхідності доставити його до органу досудового розслідування чи в суд на першу про те вимогу.

Відповідно до частини 1 статті 182 Кримінального Процесуального Кодексу України застава полягає у внесенні коштів у грошовій одиниці України на спеціальний рахунок, визначений в порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України, з метою забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього обов`язків, під умовою звернення внесених коштів у доход держави в разі невиконання цих обов`язків.

При цьому відповідно до частини 5 цієї статті розмір застави щодо особи, обвинуваченої у вчиненні особливо тяжкого злочину, визначається у межах від вісімдесяти до трьохсот розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Відповідно до частини 1 статті 181 Кримінального Процесуального Кодексу України домашній арешт полягає в забороні підозрюваному, обвинуваченому залишати житло цілодобово або у певний період доби.

4. Відповідно до статті 183 Кримінального Процесуального Кодексу України

Тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених частиною п`ятою статті 176 цього Кодексу.
/частина 1/

5. Відповідно до статті 199 Кримінального Процесуального Кодексу України строк тримання під вартою може бути продовженим у разі наявності вказаних вище обставин та додаткового доведення того, що завершити досудове розслідування до закінчення строку дії попередньої ухвали не є можливим, а раніше заявлені ризики не зменшились або з`явились нові ризики, які виправдовують тримання особи під вартою.

6. Відповідно до процитованих вище приписів статті 8 Кримінального Процесуального Кодексу України та норм статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» від 23 лютого 2006 року Конвенція про захист прав та основоположних свобод /далі - Конвенція/ та практика Європейського суду з прав людини визнаються в Україні джерелом права

6.1. Відповідно до визначеного Європейським судом з прав людини поняттям під час вирішення питання щодо запобіжного заходу під обґрунтованою підозрою слід розуміти добросовісне припущення про вчинення особою певного діяння, яке ґрунтується на об`єктивних відомостях, які:

-можна перевірити у судовому розгляді;

-спонукали б неупереджену та розумну людину вдатися до практичних дій, щоб з`ясувати, чи є така підозра обґрунтованою.

Добросовісним можна вважати припущення, яке висунуте компетентним органом у встановленому законом порядку та ґрунтується на підході до справи, що характеризується правдивістю, сумлінністю та ретельністю.

6.2. У пункті 48 рішення у справі "Чеботарь проти Молдови" Європейський Суд з Прав Людини зазначив таке.
"Суд повторює, що для того, щоб арешт по обґрунтованій підозрі був виправданий у відповідності з статтею 5 & 1 (с), поліція не зобов`язана мати докази, достатні для пред`явлення обвинувачення, ні в момент арешту ні під час перебування заявника під вартою. Також не обов`язково, щоб затриманій особі були, по кінцевому рахунку, пред`явлені обвинувачення, або щоб ця особа була піддана суду. Метою попереднього тримання під вартою є подальше розслідування кримінальної справи, яке повинно підтвердити або розвіяти підозру, яка є підставою для затримання
При цьому у тому ж пункті Суд, посилаючись на свою прецедентну практику зазначає, що самого факту, що підозра є добросовісною, недостатньо. Словосполучення "обґрунтована підозра" означає наявність фактів або інформації, що здатні переконати об`єктивного спостерігача, що особо, можливо, вчинила злочин.

6.3. Європейський Суд з Прав Людини у своїй практиці обґрунтував підхід, відповідно до якого тримання особи під домашнім арештом, так само, як й триманні її під вартою, є позбавленням свободи у розумінні статті 5 Конвенції /див., окрім іншого, рішення у справах "Гуццарді проти Італії" (пункти 92 - 95); "Бузаджі проти Республіки Молдова" (пункти 103 - 110); "Корбан проти України (пункти 138 - 139) та інші/.

При цьому Європейський Суд з Прав Людини зазначає, що в більшості випадків домашній арешт передбачає меншу кількість обмежень та менший ступінь страждань та незручностей для затриманого, ніж звичайне ув`язнення у відповідній установі. Але цю обставину Європейський Суд з Прав Людини пов`язує з особливостями режиму, але - не з сутністю становища ув`язненого. /див., окрім іншого, рішення у справі "Бузаджі проти Республіки Молдова" (пункти 111 - 114); "Корбан проти України (пункти 138 - 139)/

6.4. Відповідно до правової позиції, що сформована Європейським Судом з прав людини, для продовження строку тримання під вартою повинні бути винятково вагомі причини, при цьому тільки тяжкість вчиненого злочину, складність справи та серйозність обвинувачень не можуть вважатися достатніми причинами для тримання особи під вартою протягом досить тривалого строку. Також суд вказав, що пункт 3 статті 5 Конвенції визначає право заарештованого на розгляд справи судом упродовж розумного строку або звільнення під час провадження, при цьому таке звільнення може бути обумовлене гарантіями з`явитися на судове засідання. Сторона обвинувачення зобов`язана доводити реальність ризиків, що виправдовують обмеження свободи, в іншому випадку суд може змінити запобіжний захід на більш м`який.

Європейський суд з прав людини судом також відзначає, що "ризик втечі або уникнення правосуддя" зменшується з часом, адже включення строку запобіжного ув`язнення до строку покарання, якого мав підстави боятися заявник, зменшує це побоювання і його наміри втекти.

Далі відзначається, що таке, що продовжується, тримання під вартою може бути виправданим у тій чи іншій справі лише за наявності специфічних ознак того, що цього вимагають істинні вимоги публічного інтересу, які, незважаючи на існування презумпції невинуватості, переважують правило поваги до особистої свободи.

Європейський суд з прав людини також наголошував, що "саме національні судові органи мають подбати про те, щоб тривалість попереднього ув`язнення обвинуваченого у відповідній справі не перевищила розумного строку. Для цього вони мають дослідити всі факти на користь і проти існування реального суспільного інтересу, який, за належного врахування принципу забезпечення презумпції невинуватості, виправдовує відхід від вимоги забезпечення поваги до особистої свободи, і викласти ці міркування у своїх рішеннях про подовження строку тримання під вартою… Подальше існування обґрунтованої підозри у вчиненні заарештованою особою відповідного злочину є обов`язковою і неодмінною умовою законності подовження строку тримання під вартою, але зі спливом певного часу ця умова перестає бути достатньою… Згідно з пунктом 3 статті 5 Конвенції, визначаючи доцільність звільнення або подальшого тримання особи під вартою, відповідні посадові особи зобов`язані розглянути й альтернативні заходи забезпечення її явки до суду. Фактично, це положення не лише проголошує право на "розгляд справи судом упродовж розумного строку або звільнення під час провадження", а й передбачає, що "звільнення може бути обумовлене гарантіями з`явитися на судове засідання".

/див. рішення у справі "Тодоров проти України" від 12.01.2012 року, "Пунцельт проти Чехії", "Харченко проти України" та інші/

Окрім того, як зазначив Європейський суд з прав людини у справі "Летельє проти Франції" (рішення від 26.06.1991 року), "особлива тяжкість деяких злочинів може викликати таку реакцію суспільства і соціальні наслідки, які виправдовують попереднє ув`язнення принаймні, протягом певного часу. За виняткових обставинах цей момент може бути врахований у світлі Конвенції, у всякому разі в тій мірі, в якій внутрішнє право … визнає поняття порушення публічного порядку внаслідок скоєння злочину. Однак цей фактор можна вважати виправданим і необхідним, тільки, якщо є підстави вважати, що звільнення затриманого реально порушить публічний порядок, або якщо цей порядок дійсно перебуває під загрозою. Попереднє затримання не має передувати покаранню у вигляді позбавлення свободи, не може бути "формою очікування" обвинувального вироку" (п.51).

7. Відповідно до частини 5 статті 194 Кримінального Процесуального Кодексу України:

Якщо під час розгляду клопотання про обрання запобіжного заходу, не пов`язаного з триманням під вартою, прокурор доведе наявність всіх обставин, передбачених частиною першою цієї статті, слідчий суддя, суд застосовує відповідний запобіжний захід, зобов`язує підозрюваного, обвинуваченого прибувати за кожною вимогою до суду або до іншого визначеного органу державної влади, а також виконувати один або кілька обов`язків, необхідність покладення яких була доведена прокурором, а саме:
1)прибувати до визначеної службової особи із встановленою періодичністю;
2)не відлучатися із населеного пункту, в якому він зареєстрований, проживає чи перебуває, без дозволу слідчого, прокурора або суду;
3)повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну свого місця проживання та/або місця роботи;
4)утримуватися від спілкування з будь-якою особою, визначеною слідчим суддею, судом, або спілкуватися з нею із дотриманням умов, визначених слідчим суддею, судом;
5)не відвідувати місця, визначені слідчим суддею або судом;
6)пройти курс лікування від наркотичної або алкогольної залежності;
7)докласти зусиль до пошуку роботи або до навчання;
8)здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну;
9)носити електронний засіб контролю.

8. Відповідно до частини 4 статті 176 Кримінального Процесуального Кодексу України

Запобіжні заходи застосовуються: під час досудового розслідування та до початку підготовчого судового засідання - слідчим суддею за клопотанням слідчого, погодженим з прокурором, або за клопотанням прокурора, а під час судового провадження - судом за клопотанням прокурора.

При цьому відповідно до пункту 2 частини 1 статті 615 Кримінального Процесуального Кодексу України /в редакції Закону № 2201-IX від 14.04.2022, що діяв на момент обрання запобіжного заходу відносно ОСОБА_6 /
у разі введення воєнного стану та якщо, зокрема, відсутня об`єктивна можливість виконання слідчим суддею повноважень [щодо обрання запобіжного заходу], а також повноважень щодо обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою на строк до 30 діб до осіб, які підозрюються у вчиненні злочинів, передбачених [, зокрема, статтею 263] Кримінального кодексу України ... - такі повноваження виконує керівник відповідного органу прокуратури з урахуванням вимог статті 37 цього Кодексу за клопотанням прокурора або за клопотанням слідчого, погодженим з прокурором.

IV…...З огляду на ці приписи діючого законодавства суд, повертаючись до обставин розгляду цього кримінального провадження, відзначає таке.

Стосовно обгрунтованості підозри.
.

Оскільки по справі здійснюється судовий розгляд, наявність обґрунтованої підозри відносно ОСОБА_4 та ОСОБА_6 у вчиненні злочинів, що їй інкримінується, на даній стадії судового розгляду не перевіряється, а встановлення вини/невинуватості кожного з них можливо лише під час ухвалення вироку по суті пред`явленого обвинувачення.

Метою ж застосування запобіжного заходу відносно кожного з них наразі є забезпечення можливості подальшого розслідування кримінальної справи, яке /подальше розслідування/ повинно підтвердити або розвіяти підозру.

Отже, висунута кожному з обвинувачених "підозра" для мети вирішення питання про обрання запобіжного заходу є "обґрунтованою".

Неможливість наразі закінчити судовий розгляд кримінального провадження наразі є очевидною та сторонами кримінального провадження не заперечується.

Стосовно запобіжного заходу, який слід застосовувати відносно обвинуваченого ОСОБА_4 .

1. Обвинувачений ОСОБА_4 та його захисник не заперечують ані наявності вказаних прокурором ризиків, а саме ризиків того, що обвинувачений може переховуватись від суду, чинити тиск на свідків та іншого обвинуваченого та вчинити інше кримінальне правопорушення.

2. Не заперечували вони й того, що запобігти цим ризикам інакше, ніж шляхом тримання обвинуваченого ОСОБА_4 під вартою, неможлив.

3. Сд враховує також, що запобіжний захід відносно цього обвинуваченого був обраний у встановленому законом порядку компетентною посадовою особою, а саме слідчим суддею Центральноо районного суду міста Миколаєва.

Отже, клопотання прокурора в частині застосування запобіжного заходу відносно обвинуваченого ОСОБА_4 підлягає задоволенню, а строк тримання цього обвинуваченого під вартою продовженню.

Стосовно запобіжного заходу, який слід застосовувати відносно обвинуваченого

ОСОБА_6 ......Щодо наявності ризиків, для запобігання яким необхідно застосувати запобіжний захід відносно цього обвинуваченого, суд відзначає таке.

1. Попередніми ухвалами слідчого судді встановлена наявність ризику того, що ОСОБА_6 , перебуваючи на волі, може переховуватись від суду.

1.1. Наявність цього ризику підтверджується головним чином тим, що він обґрунтовано підозрюється у вчиненні злочину, у разі підтвердження вини у якому до нього може бути застосоване покарання у вигляді позбавлення волі на строк від 03 до 07 років.

Але стосовно цієї обставини суд відзначає наступне.

(а) Можливість застосування покарання у вигляді тримання під вартою в цілому здатне спонукати особу до вчиненні дій щодо зникнення.

(б) Разом з таким, приписи діючого законодавства дозволяють, за наявності до того підстав, звільнити винного від відбуття покарання, зокрема, з випробуванням. Та обвинувачений, маючи чотирьох неповнолітніх дітей та проходячи службу у лавах Збройних Сил, має обгрунтовні підстави вважати, що таке звільнення буде до нього застосованим.

Таке, в свою чергу, цілком здатне істотно зменшити спонуки для ухилення від суду з огляду на складнощі у такому уникненні.

(в) Ще більше зменшення цій спонуці надає та обставина, що обвинувачений проходе службу у лавах Збройних Сил України, з огляду на що є позбавлений можливості навіть протягом короткого проміжку часу перебувати поза контролем своїх командирів.

1.2. Суд також відзначає, що, перебуваючи більше 4 місяців під домашнім арештом, покладених на нього обов`язків не порушував, що свідчить про відсутність в нього намірів щодо ухилення від кримінальної відповідальності.

Отже, ризик зникнення обвинуваченого ОСОБА_6 , як не є повністю відсутнім, то є вкрай незначним.

2. Попередніми ухвалами слідчих суддів встановлена наявність ризику того, що обвинувачений ОСОБА_6 може вдатись до дій щодо впливу на свідків чи іншого обвинуваченого.

Стосовно цієї обставини суд відзначає таке.

2.1. Ризик впливу на свідків та обвинуваченого узгоджується із наявністю ризику втечі, адже обидві ці ризики породжуються одним явищем бажанням уникнути кримінальної відповідальності.

Отже, оскільки ризик втечі з боку ОСОБА_6 як не є відсутнім, то є вкрай незначним, ризик впливу на свідків та інших обвинувачених з його боку також не можна вважати таким, що істотно впливає на вирішення питання про застосування відносно нього запобіжного заходу.

2.2. Далі, суд відзначає, що відомості про головного свідка кримінального правопорушення, як свідчать відомості обвинувального акту, є зміненими. З огляду на таке, можливість впливу на цього свідка з боку обвинуваченого є відсутньою.

2.3. Суд також погоджується із твердженнями захисника про те, що ризик впливу на ОСОБА_4 з боку обвинуваченого є відсутнім, адже той перебуває у місцях позбавлення волі.

2.4. Вплив на інших осіб же вочевидь є позбавленим сенсу, адже покази таких осіб вочевидь не є суттєвими та не в змозі вплинути на рішення по суті кримінального провадження.

Отже, ризик впливу та свідків та іншого обвинуваченого з боку ОСОБА_6 , як не є повністю відсутнім, то є вкрай незначним.

3. Далі, попередніми ухвалами слідчих суддів встановлена наявність ризику того, що обвинувачений ОСОБА_6 може знищити, спотворити або сховати будь-яку річ чи документ, що мають істотне значення для встановлення обставин цього кримінального провадження.

Але наразі про наявність такого ризику прокурор не посилається, що озбавляє суд процесуальних підстав для встановлення наявності цього ризику.

4. Прокурор посилається про наявність ризику того, що ОСОБА_6 може вчинити новий злочин.

Але попередніми ухвалами слідчих суддів наявність такого ризику не встановлювалась; прокурор про нові обставини, що виникли лише на теперішній час, не посилається.

За такого підстави вважати, що цей ризик є наявним на теперішній час, в суду відсутні.

ІІ......Далі, суд відзначає, що під час підготовчого судового засідання відносно обвинуваченого ОСОБА_6 застосовувався запобіжний захід у вигляді домашнього арешту із забороною залишати житло цілодобово.

Стосовно цієї обставини суд відзначає таке.

1. Вказаний запобіжний захід був обраний керівником Миколаївської обласної прокуратури.

2. Обираючи запобіжний захід, керівник органу прокуратури виходив з того, що має повноваження для обрання запобіжного заходу, адже Центральний районний суд міста Миколаєва припинив здійснення правосуддя.

Проте, 24 червня 2022 року Центральний районний суд міста Миколаєва не працював протягом чотирьох годин з вісьмигодинного робочого дня, що навряд надавало прокурору право у той день вирішувати питання про обрання запобіжного заходу.

3. Далі, з процитованих вище приписів пункту 2 частини 1 статті 615 Кримінального Процесуального Кодексу України /в редакції Закону № 2201-IX від 14.04.2022, що діяв на момент обрання запобіжного заходу відносно ОСОБА_6 / вбачається, що навіть за наявності передбачених законом умов керівник органу прокуратури має право обрати лише запобіжний захід у вигляді тримання під вартою або відмовити в його обранні та не наділений повноваженнями щодо обрання інших запобіжних заходів.

Та таке розуміння цієї норми узгоджується із тим, що тримання під вартою є виключним запобіжним заходом, застосування якого є спрямованим на вжиття негайних заходів щодо відновлення порушеного порядку.

В цьому ж випадку прокурор обрав інший запобіжний захід, чим вийшов за межі наданих йому законом повноважень.

Отже, підстави вважати, що до ОСОБА_6 запобіжний захід був застосований у встановленому законом порядку, є відсутніми.
За такого підстави для продовження застосування запобіжного заходу відносно цього обвинуваченого є відсутніми.

ІІІ......В той же час, як доводять процитовані вище приписи статті 315 Кримінального Процесуального Кодексу України суд за клопотанням прокурора може не тільки продовжити, але й обрати запобіжний захід відносно обвинуваченого.

1. З огляду на таке, суд відзначає, що подане пркурором клопотання є спрямованим на те, щоб запобіжний захід відносно ОСОБА_6 був застосованим.

Отже, обрання на підставі цього клопотання заобіжного заходу відносно обвинуваченого діючому законодавству не суперечить.

2. Далі, суд відзначає, що прокурор просить про застосування відносно ОСОБА_6 запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту.

Але підстави для застосування запобіжного заходу, пов`язаного з обмеженням права на свободу пересування, лише для запобігання ризику втечі, що є вкрай незначним, не є домірним, а запобігти встановленим судам ризикам можно й шляхом застосування особистого зобов`язання.

3. При цьому на ОСОБА_6 слід покласти обов`язки, що спрямовані на запобігання встановленим судом ризикам.

Отже, клопотання прокурора в частині застосування запобіжного заходу відносно ОСОБА_6 підлягає частковому задоволенню.

Керуючись ст.ст. 369-372; 376 КПК України, суд, -

У Х В А Л И В:

1.Кримінальні провадження про обвинувачення ОСОБА_8 та ОСОБА_15 у вчиненні злочину, передбаченого частиною 2 статті 28 частиною 1 статті 263 Кримінального Кодексу України - прийняти до провадження Центрального районного суду міста Миколаєва.

2.Здійснювати розгляд цього кримінального провадження суддею одноособово.

3.Призначити кримінальне провадження про обвинувачення ОСОБА_8 та ОСОБА_15 у вчиненні злочину, передбаченого частиною 2 статті 28 частиною 1 статті 263 Кримінального Кодексу України - до судового розгляду у відкритому судовому засіданні на 14 грудня 2022 року на 13:30 годину.

4.Забезпечити участь обвинуваченого ОСОБА_8 у цьому засіданні в режимі відеоконференції.

Доручити адміністрації Державної Установи "Миколаївський слідчий ізолятор" забезпечити 14 грудня 2022 року о 13-30 годині участь обвинуваченого ОСОБА_8 у судовому засіданні у режимі відео конференції, а також виконати дії, передбачені частиною 1 статті 345 КПК України.

Викликати до судового засідання у приміщення Центрального районного суду міст Миколаєва /м. Миколаїв, вул. Декабристів, 41/12/ прокурора, захисників та обвинуваченого ОСОБА_6 .

5.Клопотання прокурора - задовольнити.
Продовжити строк тримання під вартою ОСОБА_8 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 - до 17 січня 2023 року включно.

6.Клопотання прокурора задовольнити частково.
Обрати відносно ОСОБА_9 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_2 , запобіжний захід у вигляді особистого зобов`язання.
Покласти на ОСОБА_6 , окрім загального обов`язку з`являтись до суду за першим викликом, такі обов`язки:

-повідомляти суд про засоби зв`язку та їх зміну;

-не відлучатись із населеного пункту, в якому він проживає, без дозволу прокурора або суду;

-повідомляти прокурора, суд про зміну місця свого проживання;

-утримуватись від спілкування із іншим підозрюваним, свідками у вказаному кримінальному провадженні;

Встановити строк дії ухвали відносно ОСОБА_6 - до 17 січня 2023 року.

7.Доручити представнику персоналу органу пробації скласти досудову доповідь відносно ОСОБА_6 у строк до 13 грудня 2022 року.

Ухвала в частині продовження строку тримання обвинуваченого під вартою може бути оскарженою безпосередньо до Миколаївського апеляційного суду протягом 5 днів, в решті оскарженню не підлягає.

Головуючий суддя = ОСОБА_16 =

1 - https://ct.mk.court.gov.ua/sud1423/pres-centr/news1/1288166/

2 - ОСОБА_17