УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 листопада 2022 року слідчий суддя Шевченківського районного суду м. Києва ОСОБА_10, за участю: секретаря судового засідання ОСОБА_11, прокурора ОСОБА_12, захисника ОСОБА_13, підозрюваного ОСОБА_1 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду клопотання слідчого СВ ВП №1 Шевченківського УП ГУНП у м. Києві ОСОБА_14, погоджене з прокурором Шевченківської окружної прокуратури м. Києва ОСОБА_15, про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Харків Харківської області, громадянина України, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , та проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 ,

підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.15, ст.185 КК України, у кримінальному провадженні, внесеному до ЄРДР за 0003374 від 23.11.2022 року,

В С Т А Н О В И В:

Слідчий СВ ВП №1 Шевченківського УП ГУНП у м. Києві ОСОБА_14 звернувся до слідчого судді з клопотанням, погодженим з прокурором Шевченківської окружної прокуратури м. Києва ОСОБА_15, про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_1 , підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.15, ст.185 КК України, у кримінальному провадженні, внесеному до ЄРДР за №0003374 від 23.11.2022 року.

Слідчий обґрунтовує клопотання тим, що СВ ВП №1 Шевченківського УП ГУНП у м. Києві здійснюється досудове розслідування кримінального провадження №0003374 від 23.11.2022 року, за ознаками вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.15, ч.4 ст.185 КК України.

Досудовим розслідуванням встановлено, що ОСОБА_1 , вчинив умисне корисливе кримінальне правопорушення проти власності, в умовах воєнного стану. Так, 23.11.2022 року приблизно о 12 год. 00 хв., ОСОБА_1 перебуваючи у приміщенні магазину «ВЕЛМАРТ», який знаходиться за адресою: м. Київ, пл. Перемоги, 3, вирішив таємно викрасти з приміщення магазину чуже майно, яке належить ТОВ «ФУДКОМ». Реалізовуючи свій умисел, направлений на таємне викрадення чужого майна, вчиненого в період воєнного стану ОСОБА_1 , 23.11.2022 року приблизно о 11 год. 50 хв, перебуваючи у приміщенні магазину «ВЕЛМАРТ», який розташований за адресою: м. Київ, пл. Перемоги, 3, підійшовши до різних відділів та діючи непомітно, з метою обернення на свою користь та особистого збагачення, взяв із торгової зали чуже майно, а саме пляшку Віскі Вайт Лейбл 40% Джим Бім об`ємом 1 літр, вартістю 537 (п`ятсот тридцять сім) гривень 27 копійок, (без ПДВ), зняв з неї антикрадіжну кліпсу (яка матеріальної цінності не становить) та непомітно поклав пляшку собі в рюкзак. В подальшому ОСОБА_1 разом із товаром, який знаходився у нього в кошику пішов до каси, де оплатив частину товару під виглядом добросовісного покупця, та направився до виходу вищевказаного магазину, де не маючи на меті здійснити оплату за весь товар, намагався покинути приміщення магазину, однак його дії були помічені та зупинені охоронцем магазину вже за межами вищевказаного приміщення магазину.

23.11.2022 року ОСОБА_1 затримано в порядку ст.208 КПК України.

24.11.2022 року ОСОБА_1 повідомлено про підозру у кримінальному провадженні №0003374.

У клопотанні слідчого зазначено, що на даний час існують ризики, які дають достатньо підстав вважати, що ОСОБА_1 , може вчинити інше кримінальне правопорушення, переховуватись від органів досудового слідства і суду, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, а також вчинити нове кримінальне правопорушення, у зв`язку із чим застосування менш суворого запобіжного заходу не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст.177 КПК України.

В судовому засіданні прокурор ОСОБА_12 клопотання підтримав із зазначених у ньому підстав, звернув увагу, що ризики передбачені ст.177 КПК України, наявні та обґрунтовуються зібраними в ході досудового слідства матеріалами, які додані до клопотання. Просив застосувати до підозрюваного ОСОБА_1 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, оскільки останній раніше вже притягувався до кримінальної відповідальності, постійного джерела доходу немає, відсутні міцні соціальні зв`язки.

Захисник ОСОБА_13 заперечила щодо задоволення клопотання, вказала, що ризики наведені прокурором є недоведеними та необґрунтованими, адже ОСОБА_1 має постійне місце проживання, а тому просила обрати запобіжний захід у вигляді домашнього арешту.

Підозрюваний ОСОБА_1 підтримав позицію захисника. Вказав, що працює неофіційно на будівництві та проживає у хостелі, вину у вчиненні кримінального правопорушення визнає та те, що пропонував відшкодувати завдану шкоду, однак йому було відмовлено. Просив обрати запобіжний захід не пов`язаний з триманням під вартою.

Слідчий суддя, вислухавши думку сторін, дослідивши долучені до клопотання матеріали, додатково надані в судовому засіданні документи, дійшов наступного висновку.

В судовому засіданні встановлено, що в провадженні СВ ВП №1 Шевченківського УП ГУНП у м. Києві здійснюється досудове розслідування кримінального провадження №0003374 від 23.11.2022 року, за ознаками вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.15 ч.4 ст.185 КК України.

23.11.2022 року ОСОБА_1 затримано в порядку ст.208 КПК України.

24.11.2022 року ОСОБА_1 повідомлено про підозру у кримінальному провадженні №0003374.

Обґрунтованість підозри, пред`явленої ОСОБА_1 , та причетність підозрюваного до вчиненого кримінального правопорушення підтверджується долученими до клопотання матеріалами кримінального провадження, а саме: протоколом прийняття заяви про кримінальне правопорушення від 23.11.2022 р.; протоколом огляду місця події від 23.11.2022 р.; протоколом допиту свідка ОСОБА_2 від 23.11.2022 р.; протоколом допиту свідка ОСОБА_3 від 23.11.2022 р.; протоколом допиту свідка ОСОБА_4 від 23.11.2022 р.; протоколом допиту свідка ОСОБА_5 від 23.11.2022 р.; протоколом допиту свідка ОСОБА_6 від 23.11.2022 р.; протоколом допиту свідка ОСОБА_7 від 23.11.2022 р.; протоколом допиту свідка ОСОБА_8 від 23.11.2022 р.; протоколом затримання ОСОБА_1 від 23.11.2022 р.; протоколом допиту підозрюваного ОСОБА_9 від 23.11.2022 р., та іншими матеріалами в їх сукупності.

Виходячи з поняття «обґрунтована підозра», приведеного в п.175 рішення Європейського суду з прав людини від 21 квітня 2011 року у справі «Нечипорук і Йонкало проти України», то обґрунтована підозра означає, що існують факти і інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення.

При цьому, слідчий суддя на даній стадії не вправі вирішувати ті питання, які повинен вирішувати суд при розгляді кримінального провадження по суті, тобто не вправі оцінювати докази з точки зору їх достатності і допустимості для встановлення вини чи її відсутності у фізичної або юридичної особи за вчинення злочину, а лише зобов`язаний на підставі розумної оцінки сукупності отриманих доказів визначити, що причетність тієї чи іншої особи до вчинення кримінального правопорушення є вірогідною та достатньою для застосування щодо неї заходів забезпечення кримінального провадження.

Отже, з урахуванням змісту долучених до клопотання матеріалів кримінального провадження у їх сукупності, слідчий суддя встановив, що зазначені у клопотанні обставини підозри підтверджуються на даному етапі розслідування достатньою сукупністю доказів.

Відповідно до ст.2 КПК України основним завданням кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден не винуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

Відповідно до ст.177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам переховуватися від органів досудового розслідування або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Згідно з ч.1 ст.183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден з більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст.177 цього Кодексу.

Європейський суд з прав людини у рішенні по справі «Белчев проти Болгарії» наголосив, що обґрунтування будь-якого періоду позбавлення свободи повинно бути переконливо доведено державними органами.

Кримінальний процесуальний закон покладає аналогічний обов`язок на сторону обвинувачення, зазначаючи, що остання має довести суду, крім обґрунтованості обвинувачення та наявності ризиків неналежної процесуальної поведінки особи, ще й неможливість застосування більш м`якого запобіжного заходу.

Вирішуючи питання щодо застосування запобіжного заходу, слідчий суддя враховує мету застосування запобіжного заходу, тяжкість кримінального правопорушення, що інкримінується ОСОБА_1 , а також обставини у відповідності до вимог ст.178 КПК України, що характеризують підозрюваного, який має місце проживання, неофіційно працює на будівництві, його вік та стан здоров`я.

При цьому, прокурором в судовому засіданні не доведено існування ризиків, передбачених ст.177 КПК України такого ступеню, які виправдовують застосування до підозрюваного ОСОБА_1 найсуворішого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Згідно вимог ч.4 ст.194 КПК України, якщо при розгляді клопотання про обрання запобіжного заходу прокурор доведе обставини, передбачені п. п. 1 та 2 ч. 1 цієї статті, але не доведе обставини, передбачені п. 3 ч. 1 цієї статті, слідчий суддя, суд має право застосувати більш м`який запобіжний захід, ніж той, який зазначений у клопотанні, а також покласти на підозрюваного, обвинуваченого обов`язки, передбачені ч.5 цієї статті, необхідність покладення яких встановлена з наведеного слідчим та прокурором обґрунтування клопотання.

Необхідності обмеження права особи на свободу у вигляді тримання під вартою підозрюваного ОСОБА_1 в даному кримінальному провадженні немає, оскільки припущення прокурора щодо можливості ОСОБА_1 з метою уникнення відповідальності переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, а також вчинити нове кримінальне правопорушення, в даному випадку не є визначальними для застосування найсуворішого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Так, враховуючи встановлені в судовому засіданні ризики та дані про особу підозрюваного, слідчий суддя дійшов висновку, що в даному провадженні існують підстави для застосування до підозрюваного більш м`якого, окрім виняткового запобіжного заходу, такого, як особисте зобов`язання, що на думку слідчого судді зможе запобігти ризикам, передбаченим ст.177 КПК України, та який, з урахуванням усіх обставин справи, буде достатнім запобіжним заходом для забезпечення виконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків та запобігання виникнення ризиків передбачених ст.177 КПК України. Відповідно до ч.5 ст.194 КПК України слідчий суддя вважає за необхідне покласти на підозрюваного ОСОБА_1 наступні обов`язки, а саме: не відлучатися за межі м. Києва без дозволу слідчого, прокурора, слідчого судді або суду; повідомляти слідчого, прокурора, слідчого суддю чи суд про зміну свого місця проживання; прибувати за кожною вимогою до органу досудового розслідування, прокурора, слідчого судді, суду.

Враховуючи викладене, керуючись ст. ст. 176-178, 181, 194, 196, 309 КПК України, слідчий суддя,

У Х В А Л И В:

Відмовити в задоволенні клопотання.

Застосувати до підозрюваного ОСОБА_1 запобіжний у вигляді особистого зобов`язання.

На підставі ч.5 ст.194 КПК України покласти на ОСОБА_1 такі обов`язки:

1. не відлучатися за межі м. Києва без дозволу слідчого, прокурора, слідчого судді або суду;

2. повідомляти слідчого, прокурора, слідчого суддю чи суд про зміну свого місця проживання;

3. прибувати за кожною вимогою до органу досудового розслідування, прокурора, слідчого судді, суду.

Визначити строк дії покладених на підозрюваного ОСОБА_1 ухвалою слідчого судді обов`язків в межах строку досудового розслідування.

Роз`яснити підозрюваному ОСОБА_1 , що у разі невиконання зазначених обов`язків до нього може бути застосований більш жорсткий запобіжний захід і на нього може бути накладено грошове стягнення в розмірі від 0,25 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб до 2 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Контроль за виконанням ухвали покласти на слідчого у кримінальному провадженні.

На ухвалу слідчого судді прокурором, підозрюваним, захисником протягом п`яти днів з дня її оголошення може бути подана апеляційна скарга до Київського апеляційного суду.

Слідчий суддя