Номер провадження: 11-сс/813/297/23
Головуючий у першій інстанції ОСОБА_1
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА

11.04.2023 року м. Одеса

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Одеського апеляційного суду в складі:

головуючого судді - ОСОБА_2 ,

суддів - ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

за участю: секретаря - ОСОБА_5 ,

представника скаржника - адвоката ОСОБА_6 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в режимі відеоконференції матеріали провадження за апеляційною скаргою адвоката ОСОБА_6 на ухвалу слідчого судді Приморського районного суду міста Одеси від 13 серпня 2021 року про арешт майна та клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження,

ВСТАНОВИЛА:

Вищевказаною ухвалою слідчого судді задоволено клопотання слідчого СВ ВП № 2 ОРУП № 1 ГУНП в Одеській області ОСОБА_7 про накладення арешту на майно в рамках кримінального провадження № 0004229 від 21.05.2014 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 289 КК України, а саме на автомобіль марки «Lexus» моделі «RX 350», д.н.з. « НОМЕР_1 », номер (шасі) кузова НОМЕР_2 (згідно з висновком Харківського НДЕКЦ МВС України №СЕ-19/121-20/2284-ТР від 26.02.2021 справжній ідентифікаційний номер транспортного засобу (номер кузова) - НОМЕР_3 ), із забороною відчуження, розпорядження та користування з установленням подальшого місця зберігання транспортного засобу на спеціальному майданчику тимчасового утримання автотранспорту №6 ГУНП в Одеській області, за адресою: м. Одеса, вул. Аеропортівська, 26/1.

Не погодившись з ухвалою слідчого судді адвокат ОСОБА_6 подала на неї апеляційну скаргу, разом з клопотанням про поновлення строку на апеляційне оскарження, в якій просить оскаржувану ухвалу слідчого судді скасувати та ухвалити нову, якою відмовити в задоволенні клопотання слідчого та повернути арештований автомобіль ОСОБА_8 .

Апеляційна скарга мотивована доводами про ухвалення оскаржуваної ухвали з істотним порушенням вимог КПК України.

Зокрема, апелянт зазначає про недопустимість у кримінальному провадженні такого доказу, як висновок експерта Харківського НДЕКЦ МВС України №СЕ-19/121-20/2284-ТР від 26.02.2021 року, отриманого в іншому кримінальному провадженні.

Крім того, апелянт вказує на певні обставини, зазначені в ухвалі слідчого судді Приморського районного суду м. Одеси від 21.10.2021 року про скасування арешту майна, мотивуючи ними пропуск слідчим строку для звернення до слідчого судді з клопотанням про арешт тимчасово вилученого майна.

Також, апелянт зазначає і про те, що автомобіль марки «Lexus» моделі «RX 350», який належить ОСОБА_8 є предметом досудового розслідування кримінального провадження № 0004229 від 21.05.2014 року.

Крім того, на думку апелянта, судом не врахована наявність ухвали Червонозаводського районного суду м. Харкова від 26.07.2021 року №646/9053/18, якою зобов`язано повернути ОСОБА_8 її автомобіль.

Також, апелянт просить поновити їй строк на апеляційне оскарження, оскільки на час її звернення з апеляційною скаргою, копії оскаржуваної ухвали слідчого судді від 13.08.2021 року їй видано не було.

Заслухавши суддю-доповідача, представника скаржника на підтримання доводів апеляційної скарги та клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження, вивчивши та перевіривши матеріали провадження, доводи апеляційної скарги та клопотання, колегія суддів приходить до наступного. Від прокурора надійшла заява про розгляд апеляційного провадження без його участі, в задоволенні апеляційної скарги просив відмовити в повному обсязі.

Обставини, зазначені апелянтом в клопотанні про поновлення строку на апеляційне оскарження ухвали слідчого судді від 13.08.2021 року, колегія судді вважає поважними, зважаючи на які, пропущений строк на апеляційне оскарження підлягає поновленню.

При вирішенні питання про арешт майна для прийняття законного та обґрунтованого рішення, слідчий суддя повинен врахувати: існування обґрунтованої підозри щодо вчинення злочину та достатніх доказів, що вказують на його вчинення, правову підставу для арешту майна; можливий розмір шкоди, завданої злочином; наслідки арешту для третіх осіб, а також розумність і співмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 170 КПК України, арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.

Завданням арешту майна, є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження; збереження речових доказів; спеціальної конфіскації; конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально- правового характеру щодо юридичної особи; відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

При розгляді зазначеного кримінального провадження у відповідності до ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» колегія суддів застосовує Конвенцію «Про захист прав людини і основоположних свобод» (далі «Конвенція») та практику Європейського суду з прав людини (далі ЄСПЛ), як джерело права.

Положення зазначеної вище норми КПК України узгоджуються зі ст. 1 Першого протоколу Конвенції про захист прав та основоположних свобод, відповідно до якої будь-яке обмеження власності повинно здійснюватися відповідно до закону, а отже суб`єкт, який ініціює таке обмеження повинен обґрунтувати свою ініціативу в контексті норм закону.

У своїх висновках ЄСПЛ неодноразово нагадував, що перша та найважливіша вимога ст. 1 Протоколу 1 полягає в тому, що будь-яке втручання публічної влади в право на мирне володіння майном має бути законним: п. 1 дозволяє позбавлення власності лише «на умовах, передбачених законом», а п. 2 визначає, що держави мають право здійснювати контроль за користуванням майном шляхом введення в дію «законів». Більше того, верховенство права, один з фундаментальних принципів демократичного суспільства, є наскрізним принципом усіх статей конвенції (рішення у справах «Амюр проти Франції», «Колишній король Греції та інші проти Греції» та «Малама проти Греції»).

Відповідно до ч. 2 ст. 170 КПК України, арешт майна допускається з метою забезпечення:

1) збереження речових доказів;

2) спеціальної конфіскації;

3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи;

4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

Відповідно до ч.3 ст.170 КПК України встановлено, що у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 КПК України.

Частиною 4 ст. 170 КПК України передбачено, що заборона на використання майна, а також заборона розпоряджатися таким майном можуть бути застосовані лише у випадках, коли їх не застосування може призвести до зникнення, втрати або пошкодження відповідного майна або настання інших наслідків, які можуть перешкодити кримінальному провадженню.

Відповідно до ч.ч. 10, 11 КПК України, арешт може бути накладений у встановленому цим Кодексом порядку на рухоме чи нерухоме майно, гроші у будь-якій валюті готівкою або у безготівковій формі, в тому числі кошти та цінності, що знаходяться на банківських рахунках чи на зберіганні у банках або інших фінансових установах, видаткові операції, цінні папери, майнові, корпоративні права, щодо яких ухвалою чи рішенням слідчого судді, суду визначено необхідність арешту майна.

Не може бути арештовано майно, якщо воно перебуває у власності добросовісного набувача, крім арешту майна з метою забезпечення збереження речових доказів.

Згідно ч.1 ст.98 КПК України вбачається, що речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально-протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Як вбачається з матеріалів провадження слідчим відділенням ВП №2 ОРУП №1 Головного управління Національної поліції в Одеській області проводиться досудове розслідування в рамках об`єднаного кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0004229 від 21.05.2014 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 289 КК України.

Досудовим розслідуванням в становлено, що до ЧЧ Приморського РВ ОМУ ГУМВС України в Одеській області надійшла заява ОСОБА_9 , в якій остання просить прийняти міри відносно невстановленої особи, яка 21.05.2014 року в період часу з 15:30 год. по 17:30 год., знаходячись за адресою: м. Одеса, пр. Маяковського, 8, незаконно заволоділа належним їй транспортним засобом коричневого кольору марки «Lexus», модель «RX 350», д.н.з. « НОМЕР_4 », номер (шасі) кузова НОМЕР_3 , чим завдала останній матеріального збитку.

В ході проведення досудового розслідування встановлено, що Основ`янським відділом поліції ГУНП в Харківській області здійснюється досудове розслідування кримінального провадження, відомості про яке внесено до ЄРДР за №0001709 від 19.07.2016 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 289 КК України.

Так, 19.07.2016 року приблизно о 08:00 невстановлена особа, знаходячись поблизу буд. 9 по вул. Гольберівській у м. Харкові незаконно заволоділа транспортним засобом автомобілем марки «Lexus» моделі «RX 350» д.н.з. « НОМЕР_1 » номер (шасі) кузова НОМЕР_2 , який належить громадянці Грецькій ОСОБА_10 .

В ході здійснення досудового розслідування вказаного кримінального провадження слідчим Основ`янським відділом поліції ГУНП в Харківській області ОСОБА_11 призначено судову-трасологічну експертизу до Харківського НДЕКЦ ВМС України викраденого транспортного - автомобіля марки «Lexus» моделі «RX 350» д.н.з. « НОМЕР_1 » номер (шасі) кузова НОМЕР_2 , який належить громадянці Грецькій ОСОБА_10 .

Відповідно до висновку Харківського НДЕКЦ МВС України №СЕ-19/121-20/2284-ТР від 26.02.2021 року, встановлено, що ідентифікаційний номер транспортного засобу (номер кузова) автомобіля марки «Lexus» моделі «RX 350» д.н.з. « НОМЕР_1 » номер (шасі) кузова НОМЕР_2 , який належить громадянці ОСОБА_12 є зміненим, а справжній ідентифікаційний номер транспортного засобу (номер кузова) автомобіля марки «Lexus» моделі «RX 350» д.н.з. « НОМЕР_1 » - НОМЕР_3 , котрий належить ОСОБА_9 та є об`єктом злочину в рамках кримінального провадження № 0004229 від 21.05.2014 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 289 КК України.

01.08.2021 року в ході огляду місця події за адресою м. Харків, пр-кт Гагаріна, 76 виявлено на вилучено автомобіль марки «Lexus» моделі «RX 350» д.н.з. « НОМЕР_1 » номер (шасі) кузова НОМЕР_2 , який в подальшому опечатано, вилучено та поміщено до штрафмайданчику №6, за адресою м. Одеса, вул. Аеропортівська, 27/1.

Постановою слідчого СВ ВП №2 ОРУП №1 ГУНП в Одеській області ОСОБА_7 від 01.08.2021 року, вищевказаний автомобіль визнано речовим доказом у кримінально провадженні №0004229 від 21.05.2014 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 289 КК України.

Як вбачається з клопотання слідчого ним ставиться питання про накладення арешту на автомобіль, саме з підстав того, що він відповідає критеріям визначеним ст. 98 КПК України, визнаний речовим доказом у даному кримінальному провадженні.

Зважаючи на те, що відповідно до положень ч. 1 ст. 98 КПК України, речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення, колегія суддів погоджується із висновками слідчого судді відносно того, що зазначений автомобіль, має статус речового доказу.

Крім того, як вбачається з клопотання слідчого, в ньому чітко зазначені підстави, мета та завдання арешту автомобіля у даному кримінальному провадженні.

Враховуючи викладене, диспозицію ч.3 ст. 289 КК України та приймаючи до уваги те, що саме до компетенції органу досудового розслідування належить встановлення чи є вказане майно предметом злочину, слідчий суддя прийшов до обґрунтованого висновку про задоволення клопотання слідчого про накладення арешту на вищевказаний автомобіль, з чим погоджується і колегія суддів, зважаючи на, що є неспроможними доводи апеляційної скарги про те, що даний автомобіль не може бути предметом вчинення вищевказаного кримінального правопорушення.

Безпідставними є і посилання апелянта на певні обставини, зазначені в ухвалі слідчого судді Приморського районного суду м. Одеси від 21.10.2021 року про скасування арешту майна, мотивуючи ними пропуск слідчим строку для звернення до слідчого судді з клопотання про арешт тимчасово вилученого майна, оскільки зазначена ухвала слідчого судді набрала законної сили та не підлягає оскарженню.

Ухвала Червонозаводського районного суду м. Харкова від 26.07.2021 року у справі №646/9053/18, якою зобов`язано повернути ОСОБА_8 її автомобіль, винесена в рамках іншого кримінального провадження про що слушно, втому числі, зазначає в апеляційній скарзі представник скаржника.

Істотних порушень вимог КПК України, які б могли стати безумовними підставами для скасування оскаржуваної ухвали слідчого судді, колегія суддів не вбачає.

Зважаючи на викладене апеляційна скарга задоволенню не підлягає, а підстави для скасування оскаржуваної ухвали слідчого судді відсутні.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 404, 405, 407, 422 КПК України, колегія суддів,

ПОСТАНОВИЛА:

Клопотання адвоката ОСОБА_6 , задовольнити.

Поновити адвокату ОСОБА_6 строк на апеляційне оскарження ухвали слідчого судді Приморського районного суду м. Одеси від 13.08.2021 року про арешт майна у кримінальному провадженні № 0004229 від 21.05.2014 року.

Апеляційну скаргу адвоката ОСОБА_6 , залишити без задоволення, а ухвалу слідчого судді Приморського районного суду м. Одеси від 13.08.2021 року, якою задоволено клопотання слідчого СВ ВП № 2 ОРУП № 1 ГУНП в Одеській області ОСОБА_7 про накладення арешту на майно в рамках кримінального провадження № 0004229 від 21.05.2014 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 289 КК України, а саме на автомобіль марки «Lexus» моделі «RX 350», д.н.з. « НОМЕР_1 », номер (шасі) кузова НОМЕР_2 (згідно з висновком Харківського НДЕКЦ МВС України №СЕ-19/121-20/2284-ТР від 26.02.2021 справжній ідентифікаційний номер транспортного засобу (номер кузова) - НОМЕР_3 ), із забороною відчуження, розпорядження та користування - без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

СУДДІ:

ОСОБА_13 ОСОБА_14 ОСОБА_15