Номер провадження: 11-кп/813/2224/22
Головуючий у першій інстанції ОСОБА_1 Доповідач ОСОБА_2
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА

13.12.2022 року м. Одеса

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Одеського апеляційного суду в складі:

головуючого - судді ОСОБА_2 ,

суддів - ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

за участю: секретаря ОСОБА_5 ,

захисника - адвоката ОСОБА_6 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду матеріали провадження за апеляційною скаргою обвинуваченої ОСОБА_7 на ухвалу Приморського районного суду м. Одеси від 18 жовтня 2022 року, якою відносно,

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки м. Ужгород Закарпатської обл., громадянки України, офіційно не працюючої, заміжньої, зареєстрованої за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючої за адресою: АДРЕСА_2 , раніше судимої:

-20 січня 2020 року Київський районним судом м. Одеси за ч. 2 ст. 15, ч. 2 ст. 186 КК України. На підставі ст. 75 КК України звільнена від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строкам та покладенням певних обов`язків, передбачених ст. 76 КК України,

обвинуваченої у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.307 КК України, продовжено строк тримання під вартою, строком до 16 грудня 2022 року.

ВСТАНОВИЛА:

В провадженні Приморського районного суду м. Одеси на розгляді перебуває кримінальне провадження №0000457 від 13.02.2020 року за обвинуваченням ОСОБА_7 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.307 КК України.

Ухвалою Приморського районного суду м. Одеси від 18.10. 2022 року, задоволено клопотання прокурора про продовження строку тримання під вартою обвинуваченої ОСОБА_7 до 16.12.2022 року.
Не погодившись із вищевказаним рішенням суду, обвинувачена подала на нього апеляційну скаргу, в якій просить оскаржувану ухвалу суду скасувати та постановити нову ухвалу, якою застосувати до неї запобіжний захід у вигляді домашнього арешту.

Апеляційна скарга мотивована доводами про незаконність та необґрунтованість оскаржуваної ухвали.

Зокрема, апелянт зазначає про численні продовження строків запобіжного заходу, що не відповідає вимогам КПК України.

Крім того, заперечує проти доведеності її вини у вчиненні інкримінованого кримінального правопорушення.

В запереченнях на апеляційну скаргу просив відмовити в задоволенні апеляційної скарги, а ухвалу суду залишити без змін, як законну і обґрунтовану.

Заслухавши суддю доповідача, захисника на підтримання доводів апеляційної скарги, вивчивши та перевіривши матеріали провадження та доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла наступного висновку.
В судове засідання апеляційного суду прокурор не прибув. Подав заяву про розгляд апеляційного провадження без його участі.
Відповідно до приписів ч. 3 ст. 331 КПК України, незалежно від наявності клопотань суд зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою до спливу двомісячного строку з дня надходження до суду обвинувального акту, клопотання про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру чи з дня застосування судом до обвинуваченого запобіжного заходу у виді тримання під вартою. За наслідками розгляду питання суд своєю вмотивованою ухвалою скасовує, змінює запобіжний захід у вигляді тримання під вартою або продовжує його дію на строк, що не може перевищувати двох місяців.

До спливу продовженого строку суд зобов`язаний повторно розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою, якщо судове провадження не було завершене до його спливу.

До закінчення строку дії попередньої ухвали, судовий розгляд кримінального провадження відносно обвинуваченої ОСОБА_7 не завершений, а отже, суд зобов`язаний був вирішити питання щодо доцільності продовження строку дії запобіжного заходу.

Приймаючи рішення про продовження строку тримання під вартою

обвинуваченої ОСОБА_7 , суд виходив із того, що ризики, які мали місце, до теперішнього часу не припинили існувати і не зменшились, та виправдовують необхідність тримання під вартою обвинуваченої під час судового розгляду. Обґрунтованість пред`явленої ОСОБА_7 підозри визначено на стадії досудового розслідування.

Перевіркою матеріалів встановлено, що ОСОБА_7 є особою раніше судимою за вчинення тяжкого кримінального правопорушення поєднаного з насильством, на даний час обвинувачуються у вчиненні особливо тяжкого злочину, пов`язаного з незаконним обігом наркотичних засобів, вчиненого повторно, організованою групою, за вчинення якого передбачене безальтернативне покарання у виді позбавлення волі з конфіскацією майна, офіційно не працевлаштована, оскільки в матеріалах провадженні відсутні відомості про це, що вказує на відсутність у неї постійного, легального джерела прибутку, хоча і є заміжньою, однак зазначене не перешкодило їй вчиняти кримінальні правопорушення, що вказує на відсутність у неї міцних соціальних зв`язків та осіб, які б мали на неї визначальний вплив з метою забезпечення її належної процесуальної поведінки та запобіганню існуючим ризикам.

Наведене свідчить про те, що строк тримання під вартою обвинуваченої ОСОБА_7 має бути продовжений з метою забезпечення виконання нею процесуальних обов`язків та запобігання спробам перешкоджати правосуддю та встановленню істини у кримінальному провадженні, що свідчить про неможливість запобігання існуючим ризикам у разі відмови у продовженні строку тримання під вартою обвинуваченого.

З огляду на викладене твердження обвинуваченої про недоведеність обставин, які виправдовують необхідність продовження строку тримання її під вартою, та можливість застосування до неї більш м`якого запобіжного заходу, є непереконливими.

Саме продовження строку тримання під вартою відносно обвинуваченої ОСОБА_7 , на думку колегії суддів, відповідає охороні прав і інтересів як суспільства, так і потерпілих, що не суперечить практиці Європейського Суду з прав людини, згідно з якими обмеження права особи на свободу та особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою.
Відповідно до сформованої практики Європейського суду з прав людини, тримання особи під вартою може бути виправдане, якщо існують реальні ознаки наявності справжнього суспільного інтересу, який незважаючи на презумпцію невинуватості, переважає принцип поваги до особистої свободи. Застосовуючи запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, необхідно виходити із того, що судове рішення повинно забезпечити не тільки права обвинуваченого, а й високі стандарти охорони прав і інтересів як суспільства, так і потерпілого. Визначення таких прав, як підкреслює Європейський суд з прав людини, вимагає від суспільства більшої суворості в оцінці цінностей суспільства («Летельє проти Франції»).

Розгляд клопотання відбувся з дотриманням норм КПК України. Істотних порушень вимог КПК України при розгляді клопотання, колегія судді не вбачає.

Зважаючи на викладене є неспроможними доводи обвинуваченої ОСОБА_7 щодо розгляду клопотання про продовження їй строку тримання під вартою з порушенням норм КПК України.

Що стосується питання доведеності вини обвинуваченої у вчиненні інкримінованого їй кримінального правопорушення, колегія суддів зазначає про те, що вирішення питання про доведеність вини обвинуваченої вирішується судом при ухваленні відповідного судового рішення за результатами розгляду кримінального провадження по суті.

Інші обставини, на які посилається обвинувачена в апеляційній скарзі були відомі суду першої інстанції на час розгляду клопотання та цілком враховані при прийнятті відповідного процесуального рішення.

Враховуючи викладене, суд апеляційної інстанції не знаходить підстав для скасування оскаржуваної ухвали суду, яка постановлена із дотриманням вимог кримінального процесуального закону, а тому апеляційна скарга обвинуваченої задоволенню не підлягає.
Керуючись ст.ст. 404, 405, 407, 419, 422-1 КПК України, колегія суддів,

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу обвинуваченої ОСОБА_7 , залишити без задоволення, а ухвалу Приморського районного суду м. Одеси від 18 жовтня 2022 року, якою відносно неї, обвинуваченої у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст.307 КК України, продовжено строк тримання під вартою, строком до 16 грудня 2022 року - без змін
Ухвала набирає законної сили з моменту оголошення і оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

СУДДІ:

ОСОБА_12 ОСОБА_13 ОСОБА_14