Справа № 215/6628/20
УХВАЛА

22 грудня 2022 року Тернівський районний суд міста Кривого Рогу

в складі: головуючого судді ОСОБА_1

з участю: секретаря ОСОБА_2

прокурора ОСОБА_3

захисника ОСОБА_4

обвинуваченого ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження 0001017 від 09.10.2020 про обвинувачення ОСОБА_5 , 1986 р.н., в скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.121 КК України,

ВСТАНОВИВ:

У провадженні суду перебуває обвинувальний акт відносно ОСОБА_5 у вищевказаному кримінальному провадженні.

У судовому засіданні прокурором заявлено письмове клопотання про продовження строку тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_5 . В обґрунтування клопотання посилається на необхідність завершення судового розгляду, тяжкість і значну суспільну небезпеку злочину, вчиненого з застосування насильствам щодо близького родича з корисливою метою , сувору міру покарання, похилий вік потерпілої, негативні характеризуючі данні щодо обвинуваченого, відсутність у нього джерела доходу і міцних соціальних звязків , через продовження існування ризиків вчинення нового злочину і ухилення від суду .

Захисник і обвинувачений в судовому засіданні заперечували щодо клопотання прокурора, вказували на відсутність ризиків, тривалий час перебування обвинуваченого під вартою, просили застосувати домашній арешт .

Заслухавши думки учасників кримінального провадження, суд прийшов до такого висновку.

Відповідно до вимог ст. 5 Конвенції про захист прав та основоположних свобод людини, вирішуючи питання продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою судом враховано, що судове рішення повинно забезпечити не тільки права обвинуваченого, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів. Визначення таких прав, як підкреслює Європейський суд з прав людини, вимагає від суду більшої суворості в оцінці цінностей суспільства.

Згідно до ст. 183 КПК України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст.177 цього Кодексу.

Згідно до ст.178 КПК України, при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у статті 177 цього Кодексу, суд на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини.

Крім того, суд враховує практику ЄСПЛ у справі «Ілійков проти Болгарії» №33977/96 від 26.07.2001 р., згідно якої суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування або повторного вчинення злочинів, а також у справі «Летелье проти Франції» від 26 червня 1991 р., згідно якої особлива тяжкість деяких правопорушень може визвати таку реакцію суспільства та соціальні наслідки, які роблять виправдане попереднє утримання в крайньому разі на протязі певного часу.

Аналізуючи доводи сторін та розглядаючи питання можливості зміни запобіжного заходу судом встановлено, що на цей час ОСОБА_5 як і раніше обвинувачується у скоєнні тяжкого злочину проти життя особи, що спричинило загибель людини, що викликає значний суспільний інтерес і тяжкі соціальні наслідки, він неодружений і міцних соціальних зв`язків не має, за даний злочин передбачено покарання до 10 років позбавлення волі, що свідчить про існування ризику ухилення обвинуваченого від явки до суду з метою уникнення від можливого суворого покарання .

Крім цього, обвинувачений не працює, постійного джерела доходу не має, обвинувачується за вчинення злочину, скоєного з корисливою метою, що в сукупності з іншими обставинами свідчить про існування ризику вчинити інше кримінальне правопорушення з метою відшукання коштів для прожиття.

Також , на цей час завершити судовий розгляд справи неможливо у зв`язку з дослідженням доказів сторони захисту, за результатами чого може виникнути необхідність додаткового допиту свідків.

Таким чином, на думку суду, обставини, на які посилався суд при обранні обвинуваченому запобіжного заходу не змінилися та є актуальними на цей час, тому суд вважає, що застосування більш м`яких запобіжних заходів може виявитися недостатнім для забезпечення існуючих ризиків, що узгоджується з вимогами вказаних вище норм закону і правовими позиціями ЄСПЛ.

Доводи сторони захисту , на думку суду, є недостатніми для зміни запобіжного заходу на цей час. Щодо тривалого розгляду справи суд зазначає, що він має об`єктивні причини і пов`язаний зі складністю даної справи.

Враховуючи наведені вище обставини, інтереси правосуддя, та зважаючи на значний суспільний інтерес до такої категорії справ, суд вважає необхідним продовжити строк тримання обвинуваченого під вартою ще на 60 днів згідно до положень ч.3 ст.331 КПК України.

Керуючись ст.ст.177, 199, 183, 184, 331 КПК України, суд -

УХВАЛИВ:

Продовжити строк дії запобіжного заходу у виді тримання під вартою обвинуваченого ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на 60 днів до 19 лютого 2023 року включно.

Ухвала може бути оскаржена до Дніпровського апеляційного суду протягом пяти днів з моменту проголошення .

Суддя: