Справа № 161/809/23
Провадження № 1-кс/931/3/23
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

06 лютого 2023 року смт. Локачі

Слідчий суддя Локачинського районного суду Волинської області ОСОБА_1 ,

з участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

потерпілої ОСОБА_4 ,

представника ОСОБА_5 - ОСОБА_6

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду клопотання ОСОБА_4 про накладення арешту на майно у кримінальному провадженні, внесеному в Єдиний реєстр досудових розслідувань за №0000457 від 04 грудня 2012 року,

ВСТАНОВИВ:

17 січня 2023 року ОСОБА_4 звернулася до Луцького міськрайонного суду Волинської області із клопотанням про накладення арешту на майно (квартири) ОСОБА_5 у кримінальному провадженні №0000457 від 04 грудня 2012 року. Клопотання мотивує тим, що 27.10.2017 року прокурором ОСОБА_7 було оголошено підозру матері ОСОБА_5 - приватному нотаріусу ОСОБА_8 за ч. 5 ст. 27 ст. 190 КК України у даному кримінальному провадженні. Прокурор ОСОБА_7 у змові з ОСОБА_8 навмисно звернувся з клопотанням до суду про арешт майна ОСОБА_8 лише 23.11.2017 року. Того ж дня, ухвалою слідчого судді Луцького міськрайонного суду було задоволено клопотання про арешт квартир по АДРЕСА_1 (№5, АДРЕСА_2 , АДРЕСА_3 , АДРЕСА_4 , АДРЕСА_5 ), які належать ОСОБА_8 . Згідно Витягу з Державного реєстру речових прав на майно ОСОБА_8 , 22.11.2017 року о 17:57 нею було подаровано всі квартири її дочці - ОСОБА_5 . ОСОБА_8 своїми діями завдала її сім`ї матеріальної шкоди в особливо великих розмірах, кримінальне провадження №0000457 від 04 грудня 2012 не закрите та до суду чомусь ще не дійшло. Так як її сім`ї заподіяна шкода протиправними діями ОСОБА_8 , у якої відсутнє майно, на яке можливо звернути стягнення та задовольнити цивільний позов, а ОСОБА_5 може вказане майно продати або знищити, просить накласти арешт на майно ОСОБА_5 , а саме на квартири, які були незаконно подаровані 22.11.2017 року ОСОБА_8 після оголошення їй підозри, а саме на: квартири за адресою: АДРЕСА_1 : № 5 ( №01); № 7 (№ 5367217); № 1 (№9823300); № 5 (№16621360); № 6 (28242660), які належать ОСОБА_5 до завершення кримінального провадження №0000457 від 04 грудня 2012 року, де вона - ОСОБА_4 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 є потерпілими.

Ухвалою Волинського апеляційного суду від 20 січня 2023 року матеріали клопотання ОСОБА_4 про накладення арешту на майно ОСОБА_5 у кримінальному провадженні, внесеному в Єдиний реєстр досудових розслідувань за № №0000457 від 04 грудня 2012 року, передано на розгляд Локачинського районного суду Волинської області.

30.01.2023 року вказані матеріали надійшли до Локачинського районного суду Волинської області та призначено до розгляду клопотання на 01.02.2023.

01.02.2023 від прокурора ОСОБА_3 надійшло клопотання, в якому він просить розглядати скаргу без його участі, в зв`язку з неможливістю прибуття в судове засідання 01.02.2023 року. Разом з тим, просить відмовити в задоволенні клопотання ОСОБА_4 з таких підстав. На даний час у кримінальному провадженні №0000457 від 04 грудня 2012 року підозра жодній особі не оголошена, позов не пред`явлено, тому ОСОБА_4 не є уповноваженим учасником кримінального провадження, якому надано право на звернення із даним клопотанням. У цьому кримінальному провадженні вжито усі заходи забезпечення кримінального провадження, які передбачені главою 17 КПК України, в тому числі про накладення арешту на майно. Зокрема, ухвалою слідчого судді Луцкого міскрайонного суду (справа №161/18113/17) задоволено клопотання прокурора про арешт майна, яке належить ОСОБА_8 , вказана ухвала не була виконана, оскільки на момент її постановлення майно, а саме квартири за адресою: АДРЕСА_1 : № 5 (№01); № 7 (№ 5367217); № 1 (№9823300); № 5 (№16621360); № 6 (28242660), було відчужене та належить третім особам. Крім того, із матеріалів кримінального провадження № 0000457 від 04.12.2012 року виділено криміналне провадження 0000278) за обвинуваченням ОСОБА_8 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 5 ст. 27, ч. 2 ст. 192, ч. 1 ст.358 КК України, яке станом на теперішній час розглядаєтся Маневицьким районним судом Волинської області (справа № 161/15119/18). На даний час відсутні підстави для звернення із клопотанням про арешт майна (квартир по вул Б. Хмельницкого), яке належить ОСОБА_5 . У кримінальному провадженні № 0000457 від 04.12.2012 року підозра ОСОБА_5 не оголошувалась, підстав для вжиття заходів забезпечення кримінального провадження, в тому числі передбачених главою 17 КПК України на даний час не вбачається. Крім того, повідомив про об`єктивні обставини, які свідчать про неможливість прибуття в судове засідання ОСОБА_4 , в зв`язку з чим розгляд клопотання відкладено до 11:00 06.02.2023 року.

В судовому засіданні ОСОБА_4 заявлене копотання про арешт майна ОСОБА_5 підтримала, просила його задовольнити. Крім того, в усній формі просила уточнити вимоги клопотання, а саме накласти арешт на майно, що належить ОСОБА_8 до завершення кримінального провадження № 0000457 від 04.12.2012 року.

Прокурор просив відмовити в задоволенні клопотання про арешт майна ОСОБА_5 .

Представник власника майна ОСОБА_5 - ОСОБА_6 заперечив клопотання ОСОБА_4 про арешт майна ОСОБА_5 . Зазначив, що ОСОБА_5 не має статусу підозрюваної, обвинуваченої у кримінальному провадженні № 0000457 від 04.12.2012 року, а тому в задоволенні клопотання просить відмовити.

Вирішуючи клопотання ОСОБА_4 про уточнення вимог клопотання, слідчий суддя приходить до висновку, що подане ОСОБА_4 клопотання фактично є не клопотанням про уточнення вимог, а містить вимоги про накладення арешту на майно іншої особи ( ОСОБА_8 ), що виходить за межі вимог поданого клопотання про накладення арешту на майно ОСОБА_5 . А тому, вказане клопотання слід залишити без розгляду, що не позбавляє ОСОБА_4 права звернутися з окремим, вмотивованим клопотанням про накладення арешту саме на майно ОСОБА_8 .

Заслухавши пояснення ОСОБА_4 , прокурора ОСОБА_3 , представника власника майна ОСОБА_5 - ОСОБА_6 , дослідивши матеріали клопотання , слідчий суддя приходить до висновку, що клопотання не підлягає до задоволення з таких підстав.

В судовому засіданні встановлено, що в провадженні СВ Луцького РУП ГУНП у Волинській області знаходяться матеріали об?єднаного кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000457 від 04 грудня 2012 року, про вчинення кримінальних правопорушень з попередньою правовою кваліфікацією за ч. 1 ст. 173 КК, ч. 2 ст. 175 КК, ч. 3 ст. 185 КК, ч. 2, 4 ст. 190 КК, ч. 5 ст. 191 КК, ч. 2 ст. 221 КК, ч. 1 ст. 222 КК, ч. 1 ст. 356 КК, ч. 1, 2, 3 ст. 358 КК, ч. 5 ст. 27, ч. 2 ст. 364 КК, ч. 2 ст. 366 КК, ч. 2 ст. 367 КК, ч. 2 ст. 372 КК, ч. 2 ст. 382 КК, ч. 2 ст. 384 КК, ч. 1 ст. 396 КК України.

У кримінальному провадженні №0000457 від 04 грудня 2012 року ОСОБА_4 , визнана потерпілою.

23.11.2017 року прокурор Луцької місцевої прокуратури звернувся до Луцького міськрайонного суду Волинської області з клопотанням про накладення арешту на майно ОСОБА_8 у кримінальному провадженні №0000457 від 04 грудня 2012 року з метою забезпечення конфіскації майна (а.с.5-8).

Ухвалою слідчого судді Луцького міськрайонного суду Волинської області від 23.11.2017 року накладено арешт на майно, яке належить підозрюваній ОСОБА_8 з позбавленням права на відчуження та розпорядження цим майном, а саме квартир за адресою: АДРЕСА_1 : № 5 ( №01); № 7 (№ 5367217); № 1 (№9823300); № 5 (№16621360); № 6 (28242660) (а.с.4).

Згідно Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо суб`єкта ОСОБА_5 від 05.02.2021 року, 22.11.2017 року проведено державну реєстрацію права власності на квартири за адресою: АДРЕСА_1 ( АДРЕСА_2 , АДРЕСА_5 , АДРЕСА_1 , АДРЕСА_4 ) за ОСОБА_5 на підставі договорів дарування квартир (а.с. 9-13).

17 січня 2023 року ОСОБА_4 звернулася до Луцького міськрайонного суду Волинської області із клопотанням про накладення арешту на майно (квартир), належних ОСОБА_5 для забезпечення відшкодування шкоди, завданої кримінальним правопорушенням (цивільного позову) у кримінальному провадженні №0000457 від 04 грудня 2012 року (а.с. 1-2).

Згідно з ч. 1-2 ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку. Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження.

Арешт майна допускається з метою забезпечення: 1) збереження речових доказів; 2) спеціальної конфіскації; 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

Відповідно до ч.ч. 1, 3 ст. 171 КПК України з клопотанням про арешт майна до слідчого судді, суду має право звернутися прокурор, слідчий за погодженням з прокурором, а з метою забезпечення цивільного позову - також цивільний позивач. У клопотанні цивільного позивача у кримінальному провадженні про арешт майна підозрюваного, обвинуваченого, юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, третіх осіб для відшкодування шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, повинно бути зазначено: 1) розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, а також розмір позовних вимог; 2) докази факту завдання шкоди і розміру цієї шкоди.

Вирішуючи питання про арешт майна для прийняття законного та справедливого рішення слідчий суддя, згідно зі ст.ст. 94, 132, 173 КПК України, повинен врахувати правову підставу для арешту майна, можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні або застосування щодо нього конфіскації, в тому числі і спеціальної, наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою, розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження, а також наслідки арешту майна для підозрюваного, третіх осіб.

Згідно із ч. 1 ст. 61 КПК України цивільним позивачем у кримінальному провадженні є фізична особа, якій кримінальним правопорушенням або іншим суспільно небезпечним діянням завдано майнової та/або моральної шкоди, а також юридична особа, якій кримінальним правопорушенням або іншим суспільно небезпечним діянням завдано майнової шкоди, та яка в порядку, встановленому цим Кодексом, пред`явила цивільний позов.

У ч. 1 ст. 128 КПК України зазначається, що особа, якій кримінальним правопорушенням або іншим суспільно небезпечним діянням завдано майнової та/або моральної шкоди, має право під час кримінального провадження до початку судового розгляду пред`явити цивільний позов до підозрюваного, обвинуваченого або до фізичної чи юридичної особи, яка за законом несе цивільну відповідальність за шкоду, завдану діяннями підозрюваного, обвинуваченого або неосудної особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння.

Таким чином, для того, щоб бути цивільним позивачем і відповідно мати право звернутися з клопотанням про арешт майна, потрібно спочатку пред`явити цивільний позов у кримінальному провадженні. Без подачі цивільного позову потерпілий не має статусу цивільного позивача, а тому не може звертатися до суду з клопотанням про арешт майна.

Згідно вимог ч. 6 ст. 132 КПК України під час розгляду питання про застосування заходів забезпечення кримінального провадження сторони кримінального провадження повинні подати слідчому судді або суду докази обставин, на які вони посилаються.

ОСОБА_4 , звернувшись з клопотанням про арешт майна ОСОБА_5 , до клопотання цивільного позову не додала, як і доказів його пред`явлення, в клопотанні зазначає, що у кримінальному провадженні №0000457 від 04 грудня 2012 року є потерпілою і внаслідок вчинення кримінальних правопорушень їй завдано шкоди в особливо великих розмірах, при цьому розміру шкоди, вираженої грошовими одиницями, не зазначила, як і розміру позовних вимог.

Під час судового засідання ОСОБА_4 ствердила, що розмір шкоди становить близько 6259000 грн, однак доказів пред`явлення цивільного позову із зазначеною сумою шкоди, не подала.

Крім того, відповідно до ч. 6 ст. 170 КПК України у випадку, передбаченому пунктом 4 частини другої цієї статті (відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди), арешт накладається на майно підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, фізичної чи юридичної особи, яка в силу закону несе цивільну відповідальність за шкоду, завдану діями (бездіяльністю) підозрюваного, обвинуваченого, засудженого або неосудної особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння, а також юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, за наявності обґрунтованого розміру цивільного позову у кримінальному провадженні, а так само обґрунтованого розміру неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою, щодо якої здійснюється провадження.

З Витягу з Єдиного реєстру досудових розслідувань у кримінальному провадженні № 0000457 від 04 грудня 2012 року, наданого прокурором, від 06.02.2023 року встановлено, що у даному кримінальному провадженні на час розгляду клопотання жодній особі про підозру не повідомлено, в тому числі і ОСОБА_5 .

Отже, правових підстав для накладення арешту на майно ОСОБА_5 з метою забезпечення відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільного позову) у кримінальному провадженні № 0000457 від 04 грудня 2012 року, немає.

Покликання ОСОБА_4 на незаконність відчуження ОСОБА_8 після оголошення їй підозри квартир по АДРЕСА_1 її дочці - ОСОБА_5 , не спростовують висновків слідчого судді, з огляду на те, що незаконність відчуження майна ОСОБА_8 дочці не встановлена відповідним рішенням суду.

Відповідно до положень ст. 173 КПК України слідчий суддя, суд відмовляють у задоволенні клопотання про арешт майна, якщо особа, що його подала, не доведе необхідність такого арешту, а також наявність ризиків, передбачених абз. 2 ч. 1 ст. 170 цього Кодексу.

Отже, слідчий суддя приходить до висновку, що в задоволенні клопотання про накладення арешту на майно ОСОБА_5 , слід відмовити.

Керуючись ст.ст. 61, 128, 131, 132, 167, 170, 171, 173, 309, 369, 372, 395 КПК України, слідчий суддя

ПОСТАНОВИВ:

В задоволенні клопотання ОСОБА_4 про накладення арешту на майно у кримінальному провадженні, внесеному в Єдиний реєстр досудових розслідувань за №0000457 від 04 грудня 2012 року, відмовити.

На ухвалу може бути подана апеляційна скарга до Волинського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Слідчий суддя Локачинського районного суду ОСОБА_1