Справа № 243/1078/23
Провадження № 1-кп/243/518/2023
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 квітня 2023 року Слов`янський міськрайонний суд Донецької області у складі:

головуючий - суддя ОСОБА_1 ,

за участю:

секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ОСОБА_4 ,

захисника, адвоката ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні, яке проводилось в режимі відеоконференцзв`язку, матеріали кримінального провадження, відомості про яке внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0006894 від 05.12.2022 року, за обвинуваченням

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Слов`янська Донецької області, громадянина України, не одруженого, раніше не судимого, який зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1 ,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 114-2 КК України, -

ВСТАНОВИВ:

Слов`янським міськрайонним судом Донецької області розглядається кримінальне провадження, відомості про яке внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0006894 від 05.12.2022 року, за обвинуваченням ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 114-2 КК України.

Відповідно до ч. 3 ст. 314 КПК України, у підготовчому судовому засіданні суд має право прийняти такі рішення:

1. затвердити угоду або відмовити в затвердженні угоди та повернути кримінальне провадження прокурору для продовження досудового розслідування в порядку, передбаченому статтями 468 - 475 цього Кодексу;

2. закрити провадження у випадку встановлення підстав, передбачених пунктами 4 - 8 частини першої або частиною другою статті 284 цього Кодексу

3. повернути обвинувальний акт, клопотання про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру прокурору, якщо вони не відповідають вимогам цього Кодексу;

4. направити обвинувальний акт, клопотання про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру до відповідного суду для визначення підсудності у випадку встановлення непідсудності кримінального провадження;

5. призначити судовий розгляд на підставі обвинувального акта, клопотання про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру.

6. доручити представнику персоналу органу пробації скласти досудову доповідь.

В судовому засіданні прокурор просив призначити кримінальне провадження відносно ОСОБА_4 до судового розгляду, посилаючись на те, що інкриміноване ОСОБА_4 кримінальне правопорушення було вчинено на території м. Слов`янська, тож, підсудність кримінального провадження визначена правильно, підстав для повернення обвинувального акту або закриття кримінального провадження, на думку прокурора, немає. При цьому, прокурором також заявлено низку клопотань. Зокрема, прокурор заявив клопотання про продовження застосування відносно обвинуваченого ОСОБА_4 запобіжного заходу у виді тримання під вартою строком на 60 днів, без визнання застави. В обґрунтування заявленого клопотання прокурором наведено, що ОСОБА_4 обвинувачується вчиненні особливо тяжкого злочину, що підтверджується матеріалами кримінального провадження в їх сукупності, які свідчать про те, що ОСОБА_4 могло бути вчинене кримінальне правопорушення, передбачене ч. 3 ст. 114-2 КК України, тобто обвинувачення (підозра) стосовно останнього є обґрунтованим. Одним із завдань кримінального провадження, згідно зі ст. 2 КПК України, є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини. Підставами для застосування заходів забезпечення кримінального провадження стаття 194 КПК України визначає існування обґрунтованої підозри щодо вчинення кримінального правопорушення такого ступеня тяжкості, що може бути підставою для застосування заходів забезпечення кримінального провадження, а також наявність ризиків, передбачених ст. 177 КПК України. Метою застосування запобіжного заходу є не карна функція, а забезпечувальна, тобто до підозрюваного може бути застосований такий вид запобіжного заходу, який би в повній мірі забезпечив запобіганню ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, а також відповідав засадам гарантування основоположних прав людини на свободу та особисту недоторканність, що передбачає недопущення ув`язнення особи до засудження її компетентним судом (пп. «а» п. 1 ст. 5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод). Згідно зі ст. 178 КПК України, крім наявності ризиків, зазначених у

ст. 177 КПК України, тяжкість покарання, що загрожує відповідній особі у разі визнання підозрюваного винуватим у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого він підозрюється, а також вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним кримінального правопорушення - є одними з обставин, що враховуються при обранні запобіжного заходу. На підставі викладеного, при вирішенні питання про наявність підстав для обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, необхідно враховувати у своїй сукупності доведеність обґрунтованої підозри у вчиненні кримінального правопорушення, тяжкість та підвищену суспільну небезпеку інкримінованого кримінального правопорушення, тяжкість можливого покарання, яке загрожує підозрюваному за інкриміновані кримінальні правопорушення, а також наявність ризиків, визначених пунктами п. п. 1, 2, 3, 4, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, які на сьогоднішній день існують та обґрунтовуються наступним. Обвинувачений ОСОБА_4 спроможний переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду: враховуючи, що ОСОБА_4 , згідно із ст. 12 КК України, обвинувачується у вчиненні особливо тяжкого злочину проти основ національної безпеки України, за яке законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк від восьми до дванадцяти років, тому ОСОБА_4 , з метою ухилення від кримінальної відповідальності, розуміючи тяжкість та невідворотність покарання, яке, відповідно до чинного законодавства, пов`язане із позбавленням волі, може переховуватися від суду. Крім того, на думку прокурора, перебуваючи на волі, обвинувачений ОСОБА_4 може знищити, сховати або спотворити будь-які речі чи документи, що стосуються обставин вчинення кримінального правопорушення, тобто речі, які останній буде в змозі знищити (видалити дистанційно з іншого пристрою відомості листування), сховати та спотворити будь-які предмети та речі, що мають істотне значення для встановлення об`єктивної істини у кримінальному провадженні. Також, прокурором заявлений ризик того, що залишаючись на волі, обвинувачений ОСОБА_4 може незаконно впливати на експертів у кримінальному провадженні, які у разі необхідності будуть давати пояснення суду, або також може перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином. Крім цього, враховуючи лояльне налаштування ОСОБА_4 до так званої «ДНР» та окупаційних військ РФ, не обрання стосовно нього запобіжного заходу у виді тримання під вартою може створити передумови для вчинення ним нового кримінального правопорушення, або продовження злочину в якому обвинувачується. Враховуючи викладене, прокурор вважає, що заміна обвинуваченому ОСОБА_4 запобіжного заходу з тримання під вартою на більш м`яке унеможливить запобігання вказаним вище ризикам. Враховуючи, що строк застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою, визначений ОСОБА_4 на підставі ухвали слідчого судді від 10.02.2023 року, спливає, прокурор просить продовжити запобіжний захід у виді тримання під вартою обвинуваченому на строк 60 днів, без визначення розміру застави.

Крім зазначеного, прокурором в підготовчому судовому засіданні також було заявлено клопотання про розгляд обвинувального акту за обвинуваченням ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 114-2 КК України, у закритому судовому засіданні. В обґрунтування наведеного прокурор пояснив, що спрямований до суду обвинувальний акт стосовно ОСОБА_4 містить дані про розташування Збройних Сил України, розголошення яких може нанести шкоду суверенітетові, територіальній цілісності та недоторканості, обороноздатності, державній безпеці України, підірвати стан боєготовності військових формувань України, чи нанести загрозу життю та здоров`ю військовослужбовців та може бути використана в проведенні підривної діяльності проти України. Просив, згідно ст. 27 КПК України, прийняти рішення про здійснення кримінального провадження у закритому судовому засіданні впродовж усього судового провадження.

Обвинувачений ОСОБА_4 в судовому засіданні не заперечував проти призначення судового розгляду по кримінальному провадженню, а також не заперечував проти задоволення клопотання прокурора про розгляд обвинувального акту відносно нього в закритому судовому засіданні. Що стосується клопотання прокурора про продовження застосування відносно ОСОБА_4 запобіжного заходу у виді тримання під вартою, обвинувачений із вказаним клопотанням не погодився, просив змінити йому запобіжний захід на такий, що не пов`язаний з триманням під вартою, скаржився, що він погано себе почуває, під час перебування під вартою неодноразово втрачав свідомість на декілька секунд. За місцем утримання під вартою допомога у вигляді медикаментів йому надавалась через 5-6 днів після звернення. ОСОБА_4 з цього приводу звертався до керівника установи, однак, нічого не змінилось, медична допомога обвинуваченому надавалась невчасно.

Захисник обвинуваченого, адвокат ОСОБА_5 , в судовому засіданні не заперечував проти призначення кримінального провадження до судового розгляду, не заперечував проти здійснення судового розгляду в закритому судовому засіданні, але заперечував проти продовження застосування відносно ОСОБА_4 запобіжного заходу у виді тримання під вартою. Зі свого боку, захисник заявив клопотання про зміну ОСОБА_4 запобіжного заходу з тримання під вартою на домашній арешт. В обґрунтування заявленого пояснив, що ОСОБА_4 є інвалідом дитинства третьої групи, страждає цілим рядом хронічних захворювань, в тому числі: ідіопатична епілепсія з генералізованою тоніко-клонічною формою зі зміною особистості, епілептична енцефалопатія; має приступи один раз на тиждень, потребує постійного медикаментозного лікування; хронічний гастродуоденіт в стадії загострення; основний діагноз: ідіопатична епілепсія в генералізованій фармакорезистентній часті, напади - раз на тиждень з епілептичною енцефалопатією, когнітивними порушеннями, супроводжувальний діагноз: ВСД за кардіальним типом, СНО, амнезії, енурез, знижений фон настрою, судоми. В період перебування під вартою у ОСОБА_4 має місце загострення вищезазначених тяжких хронічних хвороб, що, безумовно, викликає необхідність проведення різноманітних медичних обстежень, лікування та постійного контроля лікаря в умовах стаціонару. При цьому, для успішного подолання такого загострення хвороби та для отримання позитивних результатів лікування найважливіше значення мають умови навколишнього середовища, спокійний перебіг життя, догляд та бережливе і доброзичливе відношення близьких, відсутність стресових ситуацій. У зв`язку із значним погіршенням стану здоров`я, ОСОБА_4 був вимушений звертатися до медично-санітарної частини ДУ «Дніпровська установа виконання покарань № 4». Захисником був направлений до вищезазначеної установи виконання покарань адвокатський запит щодо надання відповідної довідки на предмет надання інформації відносно стану здоров`я ОСОБА_4 . Але на теперішній час відповідь на вищезазначений адвокатський запит даною державною установою так і не надана. Слід зазначити, що вищезазначене загострення тяжких хронічних захворювань є прямою загрозою для життя обвинуваченого, що потребує негайної зміни запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою на більш м`який запобіжний захід, а саме - домашній арешт. Застосування до ОСОБА_4 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою захисник вважає недоцільним, необґрунтованим та таким, що не відповідає обставинам справи. У відповідності із КПК України, запобіжні заходи застосовуються за наявності достатніх підстав вважати, що підозрюваний, обвинувачений, підсудний, засуджений буде намагатися ухилитися від слідства і суду або від виконання процесуальних рішень, перешкоджати встановленню істини у справі або продовжувати злочинну діяльність. При вирішенні цього питання, крім зазначених обставин, враховуються тяжкість злочину, у вчиненні якого підозрюється, обвинувачується особа, її вік, стан здоров`я, сімейний і матеріальний стан, вид діяльності, місце проживання та інші обставини, що її характеризують. При обранні запобіжного заходу відносно ОСОБА_4 суд повинен прийняти до уваги зазначені обставини і врахувати, що обрання такої запобіжного заходу як тримання під вартою буде таким, що не відповідає ризикам, зазначеним у нормах Кримінально-процесуального законодавства. Обвинувачений не має наміру ухилятися від слідства і суду, перешкоджати встановленню істини у справі або продовжувати злочинну діяльність. Слід зазначити, що такі свідки, на яких би ОСОБА_4 міг впливати з метою перешкодити встановленню істини по справі, відсутні. Всі речі, які могли бути визначеними як докази, підтверджуючі наявність кримінального правопорушення, працівниками правоохоронних органів вилучені у повному обсязі і вони не можуть бути пошкоджені ОСОБА_4 яким-небудь чином. ОСОБА_4 має тісні соціальні стосунки з оточуючими його у місті Слов`янську Донецької області людьми. ОСОБА_4 має постійне місце проживання, постійно зареєстрований та фактично проживає в будинку АДРЕСА_1 , який належить на праві власності його матері, ОСОБА_6 . Слід враховувати і ту обставину, що ОСОБА_4 не перебуває на обліку у лікарів: нарколога та психіатра та до адміністративної і кримінальної відповідальності ніколи не притягувався. Крім того, у зв`язку з наявністю стресової ситуації, в якій знаходиться ОСОБА_4 , у нього має місце депресивний стан, пригніченість та значна емоційна нестабільність, що негативним чином впливають на сплив його хронічних захворювань, сприяють загостренню даних захворювань. Враховуючи зазначені обставини, захисник просить змінити обраний відносно ОСОБА_4 запобіжний захід у виді тримання під вартою та обрати відносно нього запобіжний захід у виді домашнього арешту.

Обвинувачений клопотання свого захисника підтримав, просив застосувати відносно нього запобіжний захід у виді домашнього арешту.

Прокурор в судовому засіданні заперечував проти задоволення клопотання сторони захисту, наполягав на продовженні застосування відносно ОСОБА_4 запобіжного заходу у виді тримання під вартою.

Суд, вислухавши думку учасників процесу, дійшов наступних висновків.

Пункт 4 частини 2 статті 27 КПК України передбачає, що слідчий суддя, суд може прийняти рішення про здійснення кримінального провадження у закритому судовому засіданні впродовж усього судового провадження або його окремої частини у разі, в тому числі, якщо здійснення провадження у відкритому судовому засіданні може призвести до розголошення таємниці, що охороняється законом.

Окрім цього, ч. 4 ст. 27 КПК України визначає, що кримінальне провадження у закритому судовому засіданні суд здійснює з додержанням правил судочинства, передбачених цим Кодексом. На судовому розгляді в закритому судовому засіданні можуть бути присутні лише сторони та інші учасники кримінального провадження.

Прокурор в своєму клопотанні про проведення судового засідання в закритому судовому засіданні обґрунтовує необхідність розглядати кримінальне провадження відносно ОСОБА_4 в закритому судовому засіданні, оскільки можуть бути розголошені відомості, які становлять військову таємницю, зокрема, інформація стосовно бойових позицій та місця розташування Збройних Сил України. У випадку розголошення таких відомостей, це дійсно може становити загрозу суверенітетові, територіальній цілісності та недоторканості, обороноздатності, державній безпеці України, підірвати стан боєготовності військових формувань України, чи нанести загрозу життю та здоров`ю військовослужбовців та може бути використана в проведенні підривної діяльності проти України.

Суд вважає доводи прокурора обґрунтованими, оскільки наразі на території України продовжує діяти воєнний стан, введений на підставі Указу Президента України від 24.02.2022 року № 64/2022 у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України.

Враховуючи викладене, а також думку учасників судового провадження, які не заперечували проти задоволення клопотання прокурора, суд вважає за необхідне проводити судовий розгляд кримінального провадження відносно ОСОБА_4 в закритому судовому засіданні.

Тож, з метою підготовки до судового розгляду, суд дійшов наступного.

Справа підсудна Слов`янському міськрайонному суду Донецької області.

Справа розглядатиметься у закритому судовому засіданні.

Підстав для прийняття рішень, передбачених п. п. 1-4 ч. 3 ст. 314 КПК України, немає.

Таким чином, суд вважає, що кримінальне провадження підлягає призначенню до судового розгляду.

Стосовно заявленого прокурором клопотання про продовження застосування відносно обвинуваченого ОСОБА_4 запобіжного заходу у виді тримання під вартою, суд дійшов наступного.

Частиною третьою статті 315 КПК України встановлено, що під час підготовчого судового засідання суд за клопотанням учасників судового провадження має право обрати, змінити, продовжити чи скасувати заходи забезпечення кримінального провадження, в тому числі запобіжний захід, обраний щодо обвинуваченого. При розгляді таких клопотань суд додержується правил, передбачених розділом II цього Кодексу.

Відповідно до ч. 2 ст. 331 КПК України, вирішення питання судом щодо запобіжного заходу відбувається в порядку, передбаченому главою 18 цього Кодексу.

Згідно з частиною 1 статті 183 КПК України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених частиною п`ятою статті 176 цього Кодексу.

У відповідності до п. 3 ст. 5 Європейської конвенції про захист прав та основоположних свобод людини, кожна заарештована або затримана особа має право на судовий розгляд справи упродовж розумного строку чи звільнення від судового розгляду. Таке звільнення має бути обґрунтоване гарантіями явки до суду.

Ухвалою слідчого судді Жовтневого районного суду міста Дніпропетровська від 10.02.2023 року відносно ОСОБА_4 було застосовано запобіжний захід у виді тримання під вартою строком на 60 днів, без визначення застави.

При вирішенні питання про доцільність продовження запобіжного заходу у виді тримання під вартою суд враховує наявність ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, та враховує обставини, передбачені ст. 178 КПК України.

За правилами ч. 5 ст. 199 КПК України, суд, вирішуючи питання щодо продовження строку тримання під вартою, зобов`язаний перевірити те, що заявлені стороною обвинувачення ризики не зменшилися.

Так, оцінивши доводи учасників судового провадження, суд вважає реальним ризик, встановлений п. 1 ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме що обвинувачений може переховуватись від суду з метою уникнення кримінальної відповідальності, оскільки ОСОБА_4 достовірно обізнаний про тяжкість покарання, яке може йому загрожувати у разі визнання його винуватим в інкримінованому кримінальному правопорушенні, яке відноситься до категорії особливо тяжких злочинів, та може спробувати уникнути відповідальності шляхом переховування від суду, при цьому наслідки і ризик втечі для обвинуваченого можуть бути визнаними як менш небезпечні, ніж покарання та процедура його відбування.

Крім зазначеного, прокурор також вважає ймовірним ризик, передбачений п. 3 ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме, що ОСОБА_4 , перебуваючи на волі, може незаконно впливати на свідків/експертів по кримінальному провадженню.

Суд погоджується з доводами прокурора стосовно цього заявленого ризику, оскільки наразі судом проводиться підготовча стадія по кримінальному провадженню, свідки не допитані, тож ризик того, що обвинувачений, перебуваючи на волі, може здійснити спроби фізичного або психологічного впливу на свідків з метою змусити їх змінити надані раніше, під час досудового розслідування, небажані для ОСОБА_4 свідчення, задля уникнення в подальшому кримінальної відповідальності, є досить реальним.

Ризик, передбачений п. 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме, що обвинувачений ОСОБА_4 , перебуваючи на волі, може вчинити інше кримінальне правопорушення або продовжити вчиняти кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, суд також вважає доведеним. Незважаючи на відсутність судимостей у ОСОБА_4 , вказаний ризик може бути реалізований з високою вірогідністю у разі повернення обвинуваченого додому, де у вільному доступі він матиме можливість користуватись комп`ютерною технікою, мобільним телефоном, що може сприяти продовженню протиправної діяльності обвинуваченого.

Судом не приймаються доводи прокурора стосовно ймовірності настання ризику, передбаченого п. 2 ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме, що обвинувачений, перебуваючи на волі, може знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення, оскільки досудове розслідування кримінального провадження вже завершено, складений відносно ОСОБА_4 обвинувальний акт разом з реєстром матеріалів кримінального провадження передані до суду, тож, всі докази по кримінальному провадженню зібрані, досліджені та зафіксовані.

Що стосується заявленого прокурором ризику, передбаченого п. 4 ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме, що ОСОБА_4 , перебуваючи на волі, може перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, вказаний ризик суд вважає не доведеним та не обґрунтованим належним чином.

Суд також, у відповідності до вимог чинного кримінального процесуального закону, розглянув й альтернативні триманню під вартою заходи забезпечення кримінального провадження відносно обвинуваченого, які передбачені ст. 176 КПК України, в тому числі й домашній арешт, на якому наполягала сторона захисту, однак, з огляду на характер обвинувачення, тяжкість інкримінованого ОСОБА_4 кримінального правопорушення, з огляду на існування ризиків, передбачених п. п. 1, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, вважає, що прокурором в судовому засіданні обґрунтовано було доведено, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів щодо обвинуваченого не може запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 КПК України.

Суд приймає до уваги надані стороною захисту медичні документи стосовно стану здоров`я ОСОБА_4 , однак, суду не надано належних доказів того, що наявні хвороби обвинуваченого виключають можливість його перебування в установі виконання покарань.

З огляду на вік обвинуваченого ОСОБА_4 , відсутність доказів, які б свідчили, що стан здоров`я останнього виключає можливість його перебування в установі виконання покарань, з огляду на невідворотність та тяжкість покарання, що загрожує обвинуваченому у випадку визнання його винуватим у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення, суд вважає реальними ризики, визначені у п. п. 1, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме, що обвинувачений може переховуватись від суду з метою уникнення кримінальної відповідальності, може впливати на свідків кримінального правопорушення, може перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином або може вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити вчиняти кримінальне правопорушення, у якому підозрюється.

Враховуючи наведене вище, особу обвинуваченого, який не одружений, не має на утриманні неповнолітніх дітей або інших непрацездатних осіб, з огляду на введений в Україні воєнний стан, що суттєво обмежує можливості виконання органами влади своїх повноважень на певних територіях та якісно погіршує криміногенну обстановку, суд дійшов висновку про недостатність застосування відносно ОСОБА_4 більш м`якого запобіжного заходу, в тому числі домашнього арешту, на якому наполягала сторона захисту, для запобігання зазначеним вище ризикам, а отже, вважає, що є підстави для продовження відносно ОСОБА_4 запобіжного заходу у виді тримання під вартою строком на 60 днів, оскільки саме такий запобіжний захід може у подальшому забезпечити належну процесуальну поведінку обвинуваченого та створить необхідні умови для виконання завдань кримінального провадження, передбачених положеннями статті 2 КПК України.

Доказів того, що обставини, які були прийняті слідчим суддею при обранні обвинуваченому запобіжного заходу у виді тримання під вартою, з часом змінились, стороною захисту суду не надано та не доведено, у зв`язку з чим клопотання захисника про зміну обраного відносно ОСОБА_4 запобіжного заходу у виді тримання під вартою на домашній арешт задоволенню не підлягає.

На підставі абзацу третього ч. 4 ст. 183 КПК України, згідно з яким під час дії воєнного стану слідчий суддя, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, враховуючи підстави та обставини, передбачені статтями 177 та 178 цього Кодексу, має право не визначити розмір застави у кримінальному провадженні щодо злочину, передбаченого статтями 109-114-2, 258-258-5, 260, 261, 402-405, 407, 408, 429, 437-442 Кримінального кодексу України, суд, враховуючи наведені вище обставини та наявність ризиків, передбачених п. п. 1, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, застосовуючи до ОСОБА_4 запобіжний захід у виді тримання під вартою, не вбачає підстав для визначення розміру застави обвинуваченому.

Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 336 КПК України, судове провадження може здійснюватися у режимі відеоконференції під час трансляції з іншого приміщення, у тому числі яке знаходиться поза межами приміщення суду (дистанційне судове провадження), у разі: 1) неможливості безпосередньої участі учасника кримінального провадження в судовому провадженні за станом здоров`я або з інших поважних причин; 2) необхідності забезпечення безпеки осіб; 3) проведення допиту малолітнього або неповнолітнього свідка, потерпілого; 4) необхідності вжиття таких заходів для забезпечення оперативності судового провадження; 5) наявності інших підстав, визначених судом достатніми.

Суд ухвалює рішення про здійснення дистанційного судового провадження за власною ініціативою або за клопотанням сторони чи інших учасників кримінального провадження. У разі якщо сторона кримінального провадження чи потерпілий заперечує проти здійснення дистанційного судового провадження, суд може ухвалити рішення про його здійснення лише вмотивованою ухвалою, обґрунтувавши в ній прийняте рішення. Суд не має права прийняти рішення про здійснення дистанційного судового провадження, в якому поза межами приміщення суду перебуває обвинувачений, якщо він проти цього заперечує, крім випадків здійснення дистанційного судового провадження в умовах воєнного стану.

Враховуючи, що станом на сьогодні триває широкомасштабна збройна агресія Російської Федерації проти України, внаслідок якої Указом Президента України від 24.02.2022 року № 64/2022 «Про введення воєнного стану в України», затвердженим Законом України від 24 лютого 2022 року № 2102-IX, на всій території нашої держави з 24.02.2022 року введено воєнний стан, який систематично продовжується та діє на теперішній час, наказом голови Слов`янського міськрайонного суду Донецької області від 10.05.2022 року № 29-к, відповідно до рішення зборів суддів Слов`янського міськрайонного суду Донецької області від 05.05.2022 року № 6, впроваджено дистанційну роботу суду на період воєнного часу.

З огляду на наведене вище, а також приймаючи до уваги, що обвинувачений ОСОБА_4 знаходиться під вартою в умовах державної установи «Дніпровська установа виконання покарань № 4», суд вважає за необхідне здійснювати судове провадження дистанційно, - в режимі відеоконференції.

Крім цього, зважаючи на доводи обвинуваченого та його захисника стосовно стану здоров`я ОСОБА_4 , що йому потрібно постійне лікування та професійний медичний нагляд, суд вважає за необхідне спрямувати до адміністрації державної установи «Дніпровська установа виконання покарань № 4», де утримується обвинувачений, запит щодо стану його здоров`я та медичної допомоги, яка йому надається.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 27, 31, 177-178, 181, 183, 194, 197, 201, 202, 315, 331, 336, 371-372, 376, 395 КПК України, суд -

УХВАЛИВ:

Клопотання прокурора про розгляд кримінального провадження в закритому судовому засіданні, - задовольнити.

Здійснювати розгляд кримінального провадження за обвинуваченням ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 114-2 КК України, в закритому судовому засіданні.

Призначити по кримінальному провадженню за обвинуваченням ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 114-2 КК України, судовий розгляд у закритому судовому засіданні на 14 квітня 2023 року о 14 годині 00 хвилин.

Здійснювати дистанційне судове провадження по кримінальному провадженню за обвинуваченням ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 114-2 КК України, - в режимі відеоконференцзв`язку.

Хід і результати процесуальних дій, проведених в режимі відеоконференції, фіксувати за допомогою технічних засобів відеозапису.

Клопотання прокурора про продовження обвинуваченому ОСОБА_4 , задовольнити.

Продовжити відносно ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 114-2 КК України, запобіжний захід у виді тримання під вартою на строк 60 днів, тобто до 04 червня 2023 року включно, без визначення розміру застави.

Ухвала про продовження запобіжного заходу підлягає негайному виконанню після її проголошення.

В задоволенні клопотання захисника обвинуваченого, адвоката ОСОБА_5 , про зміну обраного відносно ОСОБА_4 запобіжного заходу у виді тримання під вартою на домашній арешт, - відмовити.

Копію цієї ухвали направити прокурору, обвинуваченому, захиснику, - до відома, та до Державної установи «Дніпровська установа виконання покарань (№ 4)», - для виконання.

Ухвала в частині продовження обвинуваченому запобіжного заходу у виді тримання під вартою може бути оскаржена безпосередньо до Дніпровського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення, а обвинуваченим, що перебуває під вартою, з моменту отримання копії ухвали.

Ухвалу постановлено та підписано в нарадчій кімнаті в одному екземплярі.

Повний текст ухвали виготовлений та проголошений 07 квітня 2023 року о 09-40 год.

Суддя ОСОБА_1