Ухвала

іменем України

20 лютого 2023 року

м. Київ

справа № 314/2503/22

провадження № 51-977 ск 23

Верховний Суд колегією суддів Першої судової палати Касаційного кримінального суду (далі - Суд, колегія суддів) у складі:

головуючої ОСОБА_1 ,

суддів: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

розглянувши касаційну скаргу першого заступника керівника Запорізької обласної прокуратури ОСОБА_4 (далі - прокурор) на ухвалу Запорізького апеляційного суду від 11 листопада 2022 року щодо ОСОБА_5 ,

встановила:

Вироком Вільнянського районного суду Запорізької області від 3 жовтня 2022 року, ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , засуджено до покарання: за ч. 1 ст. 309 Кримінального кодексу України (далі - КК) у виді обмеження волі на строк 1 рік; за ч. 1 ст. 310 КК у виді обмеження волі на строк 1 рік 6 місяців.

На підставі ч. 1 ст. 70 КК за сукупністю кримінальних правопорушень шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, призначено ОСОБА_5 остаточне покарання у виді обмеження волі на строк 1 рік 6 місяців.

На підставі ст. 75 КК ОСОБА_5 звільнено від відбування покарання з випробуванням, встановивши йому іспитовий строк 1 рік.

Згідно з вироком, суд першої інстанції, розглянувши у спрощеному порядку кримінальне провадження щодо ОСОБА_5 , визнавав його винуватим у тому, що він на початку червня 2022 року маючи умисел на незаконний посів та незаконне вирощування рослин коноплі, незаконно посіяв на території свого домоволодіння 12 рослин коноплі, які він особисто вирощував, знищуючи бур`яни, обробляв міжряддя, поливав та доглядав за ними. 8 вересня 2022 року працівниками поліції в ході проведення огляду місця події за місцем мешкання ОСОБА_5 були виявлені та вилучені вказані рослини (з верхівковими частинами, стеблами і кореневою системою), які є рослинами роду коноплі у кількості дванадцять штук.

Також 5 вересня 2022 року у вечірній час доби, ОСОБА_5 маючи умисел направлений на незаконне придбання та зберігання наркотичних засобів без мети збуту, знаходячись на території свого домоволодіння, вийшов на оброблювану ним земельну ділянку з вирощуваними рослинами коноплі де зірвав верхні частини та гілки коноплі і таким чином незаконно придбав наркотичні засоби. Після чого, ОСОБА_5 продовжуючи реалізовувати свій злочинний умисел, направлений на незаконне зберігання наркотичних засобів, без мети збуту, діючи незаконно, переніс вказані верхні частини та гілки рослин до приміщення свого будинку, де зберігав їх з метою висушування. 8 вересня 2022 року, о 10 годині 47 хвилин, працівниками поліції в ході проведення огляду місця події, за місцем мешкання ОСОБА_5 були виявлені та у присутності понятих вилучені вищевказані верхні частини та гілки рослини коноплі зеленого кольору, які є особливо небезпечним наркотичним засобом, обіг якого заборонено - канабісом, маса якого склала в перерахунку на висушену речовину 76,583 г.

Дії ОСОБА_5 суд першої інстанції кваліфікував за ч. 1 ст. 310 КК як незаконний посів та незаконне вирощування конопель у кількості дванадцяти рослин та за ч. 1 ст. 309 КК як незаконне придбання та зберігання наркотичних засобів без мети збуту.

Не погоджуючись із вказаним рішенням, заступник керівника Запорізької обласної прокуратури ОСОБА_6 оскаржив його в апеляційному порядку.

Суддя-доповідач апеляційного суду на підставі ч. 4 ст. 399 Кримінального процесуального кодексу України (далі - КПК) відмовив у відкритті апеляційного провадження за вказаною апеляційною скаргою на вирок Вільнянського районного суду Запорізької області від 3 жовтня 2022 року, мотивуючи своє рішення тим, що судове рішення оскаржено виключно з підстав, з яких воно не може бути оскарженим згідно з положеннями статті 394 цього Кодексу.

У касаційній скарзі прокурор порушує питання про скасування ухвали апеляційного суду та призначення нового розгляду в суді апеляційної інстанції.

Вказує, що cуддя апеляційного суду, обґрунтовуючи своє рішення про відмову у відкритті провадження зокрема вказав, що апелянт не погоджується з установленими досудовим розслідуванням фактичними обставинами, тобто оскаржує вирок з метою оспорити встановлені обставини, однак, на думку прокурора, такий висновок суду апеляційної інстанції є помилковим та не відповідає змісту та вимогам апеляційної скарги прокурора, в якій фактичні обставини кримінального провадження не оспорюються, а ставиться питання про неправильну правову кваліфікацію дій обвинуваченого, тобто неправильне застосування Закону України про кримінальну відповідальність.

При цьому прокурор посилаючись на постанову Верховного Суду від 30 листопада 2022 року (справа № 758/4301/22, провадження № 51-3207 км 22), зазначає, що судом апеляційної інстанції не враховано, що норми кримінального процесуального закону не містять обмежень щодо оскарження в апеляційному порядку такого судового рішення з мотивів неправильного застосування закону України про кримінальну відповідальність.

За таких обставин, на переконання прокурора, апеляційний суд дійшов неправильного висновку про те, що вирок, ухвалений щодо ОСОБА_5 за результатами спрощеного провадження, оскаржений прокурором виключно з підстав, з яких він не може бути оскарженим згідно з положеннями ч. 1 ст. 394 КПК, у зв`язку з чим, необґрунтовано відмовив у відкритті апеляційного провадження.

Перевіривши касаційну скаргу та надані до неї копії судових рішень, Суд дійшов висновку, що у відкритті касаційного провадження слід відмовити з таких підстав.

Відповідно до п. 2 ч. 2 ст. 428 КПК суд касаційної інстанції постановляє ухвалу про відмову у відкритті касаційного провадження, якщо з касаційної скарги, наданих до неї судових рішень та інших документів убачається, що підстав для задоволення скарги немає.

Приписами ч. 1 ст. 433 КПК визначено, що суд касаційної інстанції перевіряє правильність застосування судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального та процесуального права, правової оцінки обставин і не має права досліджувати докази, встановлювати та визнавати доведеними обставини, що не були встановлені в оскарженому судовому рішенні, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу.

Згідно з ч. 2 ст. 433 КПК суд касаційної інстанції переглядає судові рішення судів першої та апеляційної інстанцій у межах касаційної скарги.

Доводи касаційної скарги з приводу того, що суд апеляційної інстанції необґрунтовано відмовив у відкритті апеляційного провадження, є безпідставними з огляду на таке.

Як убачається з копії вироку суду першої інстанції, судовий розгляд обвинувального акта щодо ОСОБА_5 здійснено в порядку спрощеного провадження за правилами статей 381, 382 КПК.

За змістом ст. 381 КПК, суд розглядає обвинувальний акт щодо вчинення кримінального проступку без проведення судового розгляду в судовому засіданні за відсутності учасників судового провадження, якщо обвинувачений не оспорює встановлених під час дізнання обставин і згоден із розглядом обвинувального акта.

Спрощене провадження щодо кримінальних проступків здійснюється згідно із загальними правилами судового провадження, передбаченими цим Кодексом, з урахуванням положень параграфа 1 Глави 30 КПК.

Відповідно до ч. 2 ст. 382 КПК вирок суду за результатами спрощеного провадження ухвалюється в порядку, визначеному цим Кодексом, та повинен відповідати загальним вимогам до вироку суду. У вироку суду за результатами спрощеного провадження замість доказів на підтвердження встановлених судом обставин зазначаються встановлені органом досудового розслідування обставини, які не оспорюються учасниками судового провадження.

Відповідно до ч. 1 ст. 394 КПК вирок суду першої інстанції, ухвалений за результатами спрощеного провадження в порядку, передбаченому статтями 381 та 382 цього Кодексу, не може бути оскаржений в апеляційному порядку з підстав розгляду провадження за відсутності учасників судового провадження, недослідження доказів у судовому засіданні або з метою оспорити встановлені досудовим розслідуванням обставини.

Суд апеляційної інстанції, перевіривши доводи апеляційної скарги прокурора відмовив у відкритті апеляційного провадження та зазначив, що обставини придбання обвинуваченим наркотичного засобу були установлені досудовим розслідуванням, зазначені в направленому до суду і до того ж затвердженому самим прокурором обвинувальному акті і не оспорювалися учасниками судового розгляду, у тому числі й прокурором.

Також, при постановленні ухвали судом апеляційної інстанції було враховано, що в обвинувальному акті зазначено, що ОСОБА_5 , маючи незаконний умисел на придбання наркотичних засобів, крім іншого зірвав верхні частини та гілки коноплі і таким чином незаконно придбавнаркотичні засоби, і такі дії саме прокурор кваліфікував, як придбання наркотичного засобу, проте в апеляційній скарзі прокурор вимагав виключити встановлені обставини, які він розцінював як придбання, як зайве і взагалі не кваліфікувати такі протиправні дії.

Крім того суд апеляційної інстанції вказав, що зазначене свідчить про те, що прокурор в апеляційній скарзі фактично не погоджується з установленими досудовим розслідуванням фактичними обставинами, тобто оскаржує вирок з метою оспорити встановлені досудовим розслідуванням обставини, за умови розгляду справи у спрощеному порядку (ч. 2 ст. 382 КПК), які не підлягають оскарженню відповідно до ч. 1 ст. 394 КПК.

З огляду на вищезазначене, апеляційний суд зазначив, що за змістом ч. 1 ст. 394 КПК вирок суду першої інстанції, ухвалений за результатами спрощеного провадження в порядку, передбаченому статтями 381 та 382 цього Кодексу, не може бути оскаржений в апеляційному порядку виключно з підстав, з яких воно не може бути оскарженим згідно з положеннями статті 394 цього Кодексу.

Колегія суддів погоджується з таким висновком суду апеляційної інстанції та вважає, що посилання прокурора на постанову Верховного Суду від 30 листопада 2022 року (справа № 758/4301/22, провадження № 51-3207 км 22), як на аргумент на підтвердження того, що судом апеляційної інстанції не враховано, що норми кримінального процесуального закону не містять обмежень щодо оскарження в апеляційному порядку такого судового рішення з мотивів неправильного застосування закону України про кримінальну відповідальність, не спростовує обґрунтованість рішення суду апеляційної інстанції про відмову у відкритті провадження з огляду на наступне.

Так, у порівнюваному рішенні (яке не містить правового висновку про застосування норми права), Суд зазначив про те, що поза увагою судді залишилося те, що норми кримінального процесуального закону не містять обмежень щодо оскарження в апеляційному порядку такого судового рішення на підставі неправильного застосування закону України про кримінальну відповідальність.

Така позиція дійсно узгоджується з положеннями ст. 394 КПК. Поряд з цим, судом касаційної інстанції у вказаному провадженні не було встановлено, що зміну такої кваліфікації кримінального правопорушення неможливо провести без втручання у фактичні обставини, які прокурор не оспорював.

Водночас, у цьому кримінальному провадженні, судом апеляційної інстанції було враховано, що зі змісту вироку Вільнянського районного суду Запорізької області від 3 жовтня 2022 року щодо ОСОБА_5 серед іншого вбачається, що органом досудового розслідування встановлено, що ОСОБА_5 5 вересня 2022 року у вечірній час доби, маючи умисел направлений на незаконне придбання та зберігання наркотичних засобів без мети збуту, знаходячись на території свого домоволодіння, вийшов на оброблювану ним земельну ділянку з вирощуваними рослинами коноплі де зірвав верхні частини та гілки коноплі і таким чином незаконно придбав наркотичні засоби.

З огляду на зазначене вбачається, що неможливо змінити правову кваліфікацію кримінального правопорушення без зміни встановлених органом досудового розслідування фактичних обставин кримінального правопорушення, які не оспорювались учасниками судового провадження та які не можуть бути предметом оскарження відповідно до ст. 394 КПК, у зв`язку з чим, висновок суду апеляційної інстанції про наявність підстав для відмови у відкритті провадження, є обґрунтованим.

Таким чином, за результатом перевірки доводів прокурора та копій судових рішень, колегія суддів не встановила підстав, які б свідчили про необхідність задоволення касаційної скарги.

Згідно з п. 2 ч. 2 ст. 428 КПК суд касаційної інстанції постановляє ухвалу про відмову у відкритті касаційного провадження, якщо з касаційної скарги, наданих до неї судових рішень та інших документів убачається, що підстав для задоволення скарги немає.

Керуючись п. 2 ч. 2 ст. 428 КПК, колегія суддів

постановила:

Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою першого заступника керівника Запорізької обласної прокуратури ОСОБА_4 на ухвалу Запорізького апеляційного суду від 11 листопада 2022 року щодо ОСОБА_5 .

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3