Справа № 442/7599/20 Головуючий у 1 інстанції: ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/811/150/22 Доповідач: ОСОБА_2
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 квітня 2022 року колегія суддів судової палати у кримінальних справах
Львівського апеляційного суду в складі:
головуючої ОСОБА_2 ,
суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
при секретарі ОСОБА_5
розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Львові кримінальне провадження про обвинувачення
ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,
у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 345 КК України,-
за участю прокурора ОСОБА_7 ,
захисника ОСОБА_8 ,
обвинуваченого ОСОБА_6 ,

за апеляційною скаргою в.о. керівника Львівської обласної прокуратури ОСОБА_9 на вирок Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області від 29 грудня 2021 року стосовно ОСОБА_6 за ч.2 ст. 345 КК України, -
встановила:

вироком Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області від 29 грудня 2021 року ОСОБА_6 визнано винуватим за пред`явленим обвинуваченням за ч. 2 ст. 345 КК України та призначено йому покарання у виді 1 (одного) року обмеження волі.
На підставі ст. 75 КК України звільнено ОСОБА_6 від відбування покарання з випробуванням із іспитовим строком на 1 (один) рік.
На підставі ст.76 КК України зобов`язано засудженого ОСОБА_6 :
1)періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації;
2)повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.
Іспитовий строк рахувати з часу проголошення вироку.
Згідно вироку, ОСОБА_6 09.03.2020 близько 15 год. 40 хв., рухаючись на гужовому возі із зрізаними колодами дерев породи «вільха» в лісовому масиві урочища «Долішнє», що неподалік обходу №1 Воля-Якубовського лісництва ДП «Дрогобицьке лісове господарство», поблизу с.Воля-Якубова Дрогобицького району, Львівської області, на законну вимогу майстра лісу вказаного лісництва ОСОБА_10 , який є працівником правоохоронного органу і відповідно до Постанови Кабінету Міністрів України від 16 вересня 2009 року «Про затвердження положення про державну лісову охорону», виконував покладені на нього обов`язки, зокрема щодо охорони лісу, про що ОСОБА_6 було достовірно відомо, зупинити віз, не бажаючи виконувати подальші вимоги ОСОБА_10 , щодо припинення перевезення зрізаних колод, намагаючись втекти від нього, утримуючи в своїй правій руці батіг з металевою основою, тоншим кінцем, умисно наніс ОСОБА_10 один удар в ділянку лівої щоки та ще один удар дерев`яним руків`ям вказаного батога в ділянку п`ятої п`ястної кістки правої китиці, спричинивши тілесні ушкодження у вигляді синця на лівій щоці, яке згідно висновку експерта №99 від 10.03.2020 відносяться до легкого ступеня тілесних ушкоджень та закритого перелому п`ятої п`ястної кістки правої китиці, яке відносяться до середнього ступеня тілесних ушкоджень, як таке, що спричинило тривалий розлад здоров`я.
Таким чином, ОСОБА_6 зазначеними умисними діями вчинив умисне заподіяння працівникові правоохоронного органу легкої та середньої тяжкості тілесного ушкодження у зв`язку із виконання цим працівником службових обов`язків, тобто вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 345 КК України.
На вирок суду в.о. керівника Львівської обласної прокуратури ОСОБА_11 подав апеляційну скаргу в якій просить Вирок Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області від 29.12.2021 відносно ОСОБА_6 за ч. 2 ст. 345 КК України скасувати, у зв`язку з неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність в частині призначення покарання. Ухвалити в цій частині новий вирок, яким ОСОБА_6 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 345 КК України, та призначити йому покарання у виді позбавлення волі строком на 1 рік. На підставі ст. 75 КК України, звільнити ОСОБА_6 від відбуття призначеного покарання з випробуванням, якщо він протягом 1 року іспитового строку не вчинить нового кримінального правопорушення і виконає покладені на нього обов`язки, передбачені ч. 1 ст. 76 КК України. В решті вирок залишити без змін.
В обґрунтування вказує, що суд першої інстанції, призначив ОСОБА_6 покарання за ч. 2 ст. 345 КК України у виді одного року обмеження волі, яке відповідно до ч. 3 ст. 61 КК України, до нього не може бути застосоване, внаслідок чого допустив неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність. У даному випадку, враховуючи, що санкцією вказаної статті передбачено покарання у виді обмеження волі на строк до п`яти років або позбавлення волі на той самий строк, ОСОБА_6 слід визначити покарання у виді позбавлення волі.
На апеляційну скаргу в.о. керівника Львівської обласної прокуратури ОСОБА_9 адвокат ОСОБА_12 захисник обвинуваченого ОСОБА_6 подав заперечення, просить оскаржуваний вирок залишити без змін, а апеляційну скаргу без задоволення.
Заслухавши доповідь судді, виступ прокурора, який підтримав доводи поданої апеляційної скарги, думку обвинуваченого та захисника, які заперечили подану апеляційну скаргу, перевіривши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає до задоволення, з наступних підстав.
Висновки суду першої інстанції про доведеність винуватості ОСОБА_6 у вчиненні ним інкримінованого йому кримінального правопорушення за ч. 2 ст. 345 КК України, відповідають фактичним обставинам справи і підтверджуються представленими в кримінальному провадженні доказами в їх сукупності.
Колегією суддів встановлено, що ОСОБА_6 09.03.2020 близько 15 год. 40 хв., рухаючись на гужовому возі із зрізаними колодами дерев породи «вільха» в лісовому масиві урочища «Долішнє», що неподалік обходу №1 Воля-Якубовського лісництва ДП «Дрогобицьке лісове господарство», поблизу с.Воля-Якубова Дрогобицького району, Львівської області, на законну вимогу майстра лісу вказаного лісництва ОСОБА_10 , який є працівником правоохоронного органу і відповідно до Постанови Кабінету Міністрів України від 16 вересня 2009 року «Про затвердження положення про державну лісову охорону», виконував покладені на нього обов`язки, зокрема щодо охорони лісу, про що ОСОБА_6 було достовірно відомо, зупинити віз, не бажаючи виконувати подальші вимоги ОСОБА_10 , щодо припинення перевезення зрізаних колод, намагаючись втекти від нього, утримуючи в своїй правій руці батіг з металевою основою, тоншим кінцем, умисно наніс ОСОБА_10 один удар в ділянку лівої щоки та ще один удар дерев`яним руків`ям вказаного батога в ділянку п`ятої п`ястної кістки правої китиці, спричинивши тілесні ушкодження у вигляді синця на лівій щоці, яке згідно висновку експерта №99 від 10.03.2020 відносяться до легкого ступеня тілесних ушкоджень та закритого перелому п`ятої п`ястної кістки правої китиці, яке відносяться до середнього ступеня тілесних ушкоджень, як таке, що спричинило тривалий розлад здоров`я.
Таким чином, ОСОБА_6 зазначеними умисними діями вчинив умисне заподіяння працівникові правоохоронного органу легкої та середньої тяжкості тілесного ушкодження у зв`язку із виконання цим працівником службових обов`язків, тобто вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 345 КК України.
В суді апеляційної інстанції встановлено, що висновок суду першої інстанції про винуватість ОСОБА_6 в інкримінованому йому кримінальному правопорушенні, передбаченому ч. 2 ст. 345 КК України, вчиненому за обставин, описаних у вироку, є обґрунтованим і відповідає фактичним обставинам та не оскаржується в апеляційній скарзі.
Згідно з вимогами ч. 1 ст. 404 КПК України, вирок суду першої інстанції перевіряється апеляційним судом в межах апеляційної скарги.
Згідно зі ст.409 КПК України підставами для скасування вироку є неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність.
Колегія суддів погоджується з доводами апелянта про те, що судом першої інстанції призначене покарання ОСОБА_6 за ч. 2 ст. 345 КК України у виді обмеження волі, суперечить вимогам закону.
Як вбачається з санкції ч. 2 ст. 345 КК України, за вчинення даного злочину передбачено покарання у виді обмеженням волі на строк до п`яти років або позбавленням волі на той самий строк.
Відповідно до ч. 3 ст.61 КК України обмеження волі не застосовується до неповнолітніх, вагітних жінок і жінок, що мають дітей віком до 14 років, до осіб, що досягли пенсійного віку, військовослужбовців строкової служби та інвалідів першої і другої групи.
Як вбачається з матеріалів кримінального провадження ОСОБА_6 ІНФОРМАЦІЯ_1 , тобто досяг пенсійного віку, передбаченого положеннями ст. 26 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» (60 років), що судом не враховано при призначенні покарання.
При цьому, кримінальний закон не пов`язує призначення цього виду покарання з оформленням та отриманням певного виду пенсій, а з особою пенсійного віку.
З врахуванням наведеного призначаючи покарання обвинуваченому ОСОБА_6 судом першої інстанції неправильно застосовано закон України про кримінальну відповідальність.
За таких обставин доводи прокуратури є обґрунтованими та підлягають задоволенню із скасуванням вироку суду першої інстанції в частині призначення покарання за ч. 2 ст. 345 КК України та постановлення в цій частині нового вироку.
Призначаючи покарання, колегія суддів, враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, його наслідки, особу обвинуваченого, який на обліку у лікарів нарколога і психіатра не перебуває, є особою пенсійного віку, відсутність обставин, що пом`якшують покарання та обставин, що обтяжують покарання, тому покарання обвинуваченому слід визначити в межах санкцій статті, за якою кваліфіковано злочин, а саме призначити обвинуваченому покарання за ч.2 ст.345 КК України у виді 1 року позбавлення волі, на підставі ст.75 КК України звільнити від відбування призначеного покарання з іспитовим строком 1 рік з покладенням обов`язків, передбачених ст.76 КК України.
Саме таке, покарання відповідно до ст. 65 КК України, колегія суддів, вважає справедливим та необхідним для виправлення ОСОБА_6 та попередження нових злочинів, в решті вирок слід залишити без змін.
На підставі викладеного, керуючись ст. 404, 405, 407, 409, 413, 420 КПК України, колегія суддів,-
постановила:

апеляційну скаргу в.о. керівника Львівської обласної прокуратури ОСОБА_9 задоволити.
Вирок Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області від 29 грудня 2021 року стосовно ОСОБА_6 за ч.2 ст. 345 КК України скасувати в частині призначення покарання.
ОСОБА_6 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 345 КК України, та призначити йому покарання у виді позбавлення волі строком на 1 рік.
На підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_6 від відбування покарання з випробуванням із іспитовим строком на 1 (один) рік.
На підставі ст.76 КК України зобов`язати засудженого ОСОБА_6 :
1)періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації;
2)повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи.
В решті вирок залишити без змін.
Вирок набирає чинності з дня проголошення та може бути оскаржений до суду касаційної інстанції протягом трьох місяців з дня його проголошення.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4