Справа №592/9793/19 Головуючий у суді у 1 інстанції - ОСОБА_1
Номер провадження 11-кп/816/1046/22 Суддя-доповідач - ОСОБА_2
Категорія - Умисне вбивство
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 червня 2022 року колегія суддів Сумського апеляційного суду в складі:

головуючого-судді - ОСОБА_2 ,

суддів - ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

з участю секретаря судового засідання ОСОБА_5

прокурора ОСОБА_6

обвинувачених - ОСОБА_7 , ОСОБА_8

захисника - ОСОБА_9

розглянувши, у режимі відеоконференції, у залі суду в м. Суми кримінальне провадження за апеляційною скаргою захисника обвинувачених ОСОБА_7 , ОСОБА_8 адвоката ОСОБА_9 на ухвалу Ковпаківського районного суду м. Суми від 21 червня 2022 року, якою обвинуваченим ОСОБА_7 та ОСОБА_8 було продовжено раніше обраний запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, -

ВСТАНОВИЛА:

У провадженні Ковпаківського районного суду м. Суми перебуває кримінальне провадження за обвинуваченням ОСОБА_8 та ОСОБА_7 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.4 ст.187, п.п.1,6,12 ч.2 ст.115, ч.2 ст.185, ч.3 ст.289 КК України.

До суду звернувся прокурор з клопотаннями про продовження обвинуваченим строку дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Своє клопотання прокурор обґрунтовував тим, що ризики, передбачені п.п.1,3 ч.1 ст.177 КПК України не зменшилися та не перестали існувати, оскільки ОСОБА_8 та ОСОБА_7 обвинувачуються у вчиненні особливо тяжких злочинів, а тому можуть переховуватися від суду з метою перешкодити встановити істину у кримінальному провадженні, усвідомлюючи, що за вчинення одного з інкримінованих злочинів передбачено покарання у виді довічного позбавлення волі. Обвинувачені можуть незаконно впливати на потерпілих, свідків у кримінальному провадженні з метою ненадання показань в суді, що обвинувачені можуть у будь-який момент покинути місце проживання, оскільки ОСОБА_7 зареєстрований і до затримання мешкав у районі, прикордонному з Російською Федерацією. А тому, як зазначав прокурор, інші запобіжні заходи не можуть забезпечити їх належну процесуальну поведінку.

Ухвалою Ковпаківського районного суду м. Суми від 21 червня 2022 року клопотання прокурора були задоволені.

Продовжено строк тримання під вартою обвинуваченого ОСОБА_8 , на 60 днів - по 19 серпня 2022 року включно.

Продовжено строк тримання під вартою обвинуваченого ОСОБА_7 , на 60 днів - по 19 серпня 2022 року включно.

Не погодившись з таким судовим рішенням, захисник обвинувачених ОСОБА_8 та ОСОБА_7 - адвокат ОСОБА_9 звернулася до апеляційного суду зі скаргою, в якій просить вказану ухвалу суду скасувати та постановити нову ухвалу, якою у задоволенні клопотання прокурора - відмовити.

В обґрунтування своїх вимог захисник посилається на те, що до клопотання прокурора не додані матеріали, на підтвердження існування ризиків того, що обвинувачені можуть переховуватися від суду, незаконно впливати на свідків, потерпілих по кримінальному провадженню, тим самим перешкоджати кримінальному провадженню, як і не містить виклад обставин, які свідчать про те, що заявлені ризики не зменшились або з`явились нові ризики, які виправдовують тримання під вартою, а тому, суд зобов`язаний був відмовити у задоволенні такого клопотання.

Крім того, апелянт посилається на те, що продовжуючи у черговий раз обвинуваченим строк запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, судом не було враховано практику ЄСПЛ щодо зобов`язання суду обґрунтовувати свої рішення про продовження строку тримання під вартою іншими підставами, які мають бути чітко вказані, які дозволяють тримання особи під вартою протягом тривалого проміжку часу, при тому, що у даному провадженні ухвали суду першої інстанції від 21 жовтня 2020 року, від 16 грудня 2020 року, від 11 лютого 2021 року, від 23 березня 2021 року, від 07 травня 2021 року, від 30 червня 2021 року, від 11 серпня 2021 року, від 29 вересня 2021 року, 16 листопада 2021 року, 11 січня 2022 року, 03 березня 2022 року, 27 квітня 2022 року мають аналогічне обґрунтування продовження строку обвинуваченим ОСОБА_7 та ОСОБА_8 вказаного запобіжного заходу.

Також, апелянт зазначає, що обґрунтування суду продовження запобіжного заходу з посиланням на тяжкість майбутнього покарання у виді довічного позбавлення волі є безпідставними, оскільки санкція кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 115 КК України, який інкримінується її підзахисним, не передбачає покарання виключно у такому виді.

Крім того, апелянт зазначає, що після початку військової агресії рф по даній справі, не з вини обвинувачених, жодного судового засідання для продовження вивчення письмових доказів та допиту свідків не проводилося.

Апелянт вказує, що у своїх заперечення на аргументи сторони обвинувачення щодо продовження строку тримання ОСОБА_7 та ОСОБА_8 , вона, як захисник, наводила конкретні доводи щодо неспроможності висновку про існування ризиків передбачених п.п. 1,3 ч.1 ст.177 КПК України. З приводу існування ризиків відносно ОСОБА_7 , було враховано, що останній обвинувачується у вчиненні ряду особливо тяжких злочинів, а тому може переховуватись від суду з метою перешкодити суду встановити істину у кримінальному провадженні, а також усвідомлюючи те, що за вчинення одного із інкримінованих йому злочинів передбачено покарання у виді довічного позбавлення волі він може переховуватись від суду до закінчення загального строку давності притягнення до кримінальної відповідальності, оскільки до затримання мешкав у смт. Краснопілля - районі прикордонному із рф. Однак, вона, як захисник, звертала увагу суду на те, що ОСОБА_7 уродженець смт. Краснопілля, до затримання постійно проживав разом із родиною в буд. АДРЕСА_1 і зазначений будинок належить йому на праві приватної власності, та є єдиним об`єктом нерухомого майна яким він володіє. Також було вернуто увагу на те, що за межами смт. Краснопілля ОСОБА_7 проживав тільки коли проходив службу в армії, у нього відсутня нерухомість в рф, а також ОСОБА_7 взагалі ніколи не оформлював закордонний паспорт громадянина України, а тому і потрапити туди він не зможе, проте, суд вказаного не врахував, як і не врахував письмових доказів того, що стан здоров`я ОСОБА_7 погіршився настільки, що в будь який час може призвести до невідворотних подій.

Апелянт зазначає, що висновок суду про те, що перебуваючи на свободі обвинувачені також можуть впливати на свідків в даному кримінальному провадженні не ґрунтується на будь-яких достовірних даних. Крім того, ОСОБА_7 та ОСОБА_8 не вчиняли злочини які їм інкримінуються, про що з початку затримання вони зазначають та доводять свою непричетність.

На думку апелянта, оскаржувана ухвала не відповідає практиці ЄСПЛ, що підтверджує відсутність судового контролю та приклад свавільного обмеження права ОСОБА_7 та ОСОБА_8 на свободу та особисту недоторканість, у зв`язку з чим вказане судове рішення не можна вважати законним і воно підлягає до скасування.

Заслухавши доповідь головуючого-судді щодо змісту оскаржуваного судового рішення та доводів апеляційної скарги, обвинувачених ОСОБА_7 , ОСОБА_8 та їх захисника ОСОБА_9 , які підтримали подану захисником апеляційну скаргу та просили її задовольнити, прокурора, який вважав оскаржувану ухвалу законною та обґрунтованою та просив залишити її без зміни, перевіривши матеріали даного кримінального провадження та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла наступних висновків.

Відповідно до ст.404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Відповідно до вимог ст.177 КПК України, підставою для застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті, тобто: переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Крім того, при вирішенні питання про обрання, продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою суд повинен врахувати обставини, передбачені ст.178 КПК України, зокрема, тяжкість кримінального правопорушення, у вчиненні якого обвинувачується особа та дані, які її характеризують і можуть свідчити на користь збільшення (зменшення) ризику переховування від правосуддя чи інших способів неналежної процесуальної поведінки.

На переконання колегії суддів, суд першої інстанції, вирішуючи питання про продовження строку тримання під вартою обвинуваченим ОСОБА_7 та ОСОБА_8 вищезазначених вимог Закону дотримався в повному обсязі.

Так, задовольняючи клопотання прокурора, подане в рамках кримінального провадження за обвинуваченням ОСОБА_8 та ОСОБА_7 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.4 ст.187, п.п.1,6,12 ч.2 ст.115, ч.2 ст.185, ч.3 ст.289 КК України, судом першої інстанції було враховано те, що строк дії попередньої ухвали, якою обвинуваченим було продовжено запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, закінчується 25 червня 2022 року.

При цьому, судом, з врахуванням доводів клопотань прокурора, було встановлено, що ризики, передбачені п.п.1,3 ч. 1 ст. 177 КПК України на даний час не зменшились та існують.

Так, ОСОБА_8 та ОСОБА_7 обвинувачуються у вчиненні, в тому числі, особливо тяжких злочинів ч. 4 ст. 187 КК України та ч. 2 ст. 115 КК України, за які передбачено покарання, відповідно від 8 до 15 років позбавлення волі та від десяти до п`ятнадцяти років або довічне позбавлення волі, у зв`язку з чим, останні, з метою уникнути відповідальності та покарання за вчинені злочини, у разі доведеності їх вини, останні можуть переховуватися від суду, що свідчить про існування ризику, передбаченого п. 1 ч. 1 ст. 177 КПК України.

Ризик, передбачений п. 3 ч. 1 ст. 177 КПК України існує у зв`язку з тим, що обвинувачені, перебуваючи на волі можуть незаконно впливати на потерпілих та свідків, з метою зміни останніми свої показань на користь, при тому, що розгляд даного кримінального провадження та дослідження доказів на даний час триває.

При цьому, судом було розглянуто можливість застосування до обвинувачених більш м`яких запобіжних заходів, за наявності того, що ОСОБА_7 та ОСОБА_8 є раніше не судимими особами, мають міцні соціальні зв`язки, постійне місце проживання, однак, з врахуванням того, що зазначені обставини не зменшують встановлених ризиків, суд дійшов висновку про необхідність продовження їм запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, з чим погоджується і колегія суддів та підстав для сумніву у правильності такого висновку не вбачає.

Що стосується доводів апеляційної скарги захисника обвинувачених про те, що при постановленні оскаржуваної ухвали суд безпідставно врахував при встановленні ризиків ті обставини, що ОСОБА_7 є уродженцем смт. Краснопілля, яке знаходиться на прикордонній території і, з врахуванням воєнного стану, може потрапити на територію рф, то вони не заслуговують на увагу, оскільки зі змісту судового рішення не вбачається, що вказані обставини були враховані судом при встановленні ризику, передбаченого п. 1 ч. 1 ст. 177 КПК України.

При цьому, посилання апелянта на те, що судом не було враховано, що стан здоров`я ОСОБА_7 погіршується, не відповідає дійсності, оскільки зі змісту оскаржуваної ухвали вбачається, що вказане питання було предметом розгляду суду з зазначенням того, що додаткові медичні матеріали будуть витребувані з ДУ «Сумський слідчий ізолятор», де перебуває останній, при цьому, на час розгляду клопотання прокурора у кримінальному провадженні були відсутні інформація з медичної частини слідчого ізолятора щодо його стану здоров`я.

Що стосується доводів апеляційної скарги захисника про те, що ОСОБА_7 та ОСОБА_8 не вчиняли злочини які їм інкримінуються, то вони є безпідставними, з врахуванням того, що причетність чи непричетність осіб до вчинення злочинів встановлюється судом з врахуванням здобутих доказів при розгляді справи по суті, а не на етапі вирішенні питання щодо запобіжного заходу.

При цьому щодо посилань апелянта на те, що оскаржувана ухвала не відповідає практиці ЄСПЛ, то колегія суддів зауважує, що саме Європейський суд з прав людини неодноразово підкреслював, що наявність підстав для тримання особи під вартою та продовження строку тримання під вартою має оцінюватися в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин. Тримання під вартою та продовження строку тримання під вартою може бути виправдано за наявності того, що цього вимагають справжні інтереси суспільства, які не зважаючи на презумпцію невинуватості, переважають над принципом поваги до особистої свободи.

Таким чином, з врахуванням практики ЄСПЛ, а також тих обставин, що ОСОБА_7 та ОСОБА_8 обвинувачуються у вчиненні особливо тяжких злочинів - ч. 4 ст. 187 КК України та ч. 2 ст. 115 КК України, які становлять небезпеку для суспільства, наслідки вчинених злочинів смерть трьох осіб, колегія суддів вважає, що в даному конкретному випадку суспільний інтерес має більшу вагу над повагою до свободи особи, а тому, і з цих підстав, продовження обвинуваченим строку дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою є виправданим.

За таких обставин, колегія суддів вважає, що оскаржувана ухвала є законною та обґрунтованою, підстав для її скасування під час апеляційного розгляду не встановлено, а тому, вказане судове рішення слід залишити без зміни, а апеляційну скаргу захисника без задоволення.

Керуючись cт. 404,405,407, 422 КПК України, апеляційний суд, -

ПОСТАНОВИЛА:

Ухвалу Ковпаківського районного суду м. Суми від 21 червня 2022 року, якою обвинуваченим ОСОБА_7 , та ОСОБА_8 було продовжено раніше обраний запобіжний захід у вигляді тримання під вартою на 60 днів, тобто, по 19 серпня 2022 року включно, залишити без зміни, а апеляційну скаргу захисника обвинувачених адвоката ОСОБА_9 на цю ухвалу - без задоволення.

Ухвала набирає законної сили з моменту її оголошення та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

СУДДІ:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4