Справа № 677/1586/21
В И Р О К

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 листопада 2022 року м.Красилів

Красилівський районний суд Хмельницької області

в складі: головуючого - судді ОСОБА_1 ,

за участі секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань в місті Красилові кримінальне провадження по обвинуваченню

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Чернелівка Хмельницького району Хмельницької області, жителя АДРЕСА_1 , українця, громадянина України, середньо-спеціальною освітою, розлученого, на утриманні неповнолітніх дітей немає, непрацюючого, раніше не судимого,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбачене ст. 126-1 КК України,

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_4 , перебуваючи з 11 грудня 2020 року в ВПД №2 Хмельницького РУП ГУНП в Хмельницькій області на профілактичному обліку осіб, що вчинили домашнє насильство, в період часу з 11 грудня 2020 року по 01 вересня 2021 року у приміщенні квартири АДРЕСА_2 , маючи прямий умисел на вчинення домашнього насильства, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх діянь, передбачаючи їх суспільно небезпечні наслідки та свідомо бажаючи їх настання, систематично вчиняв психологічне насильство стосовно своєї матері ОСОБА_5 , що призвело до її психологічних страждань та погіршило якість життя потерпілої.
Так, ОСОБА_4 11 грудня 2020 року близько 16 год. 00 хв., перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, знаходячись в приміщенні квартири АДРЕСА_2 , діючи умисно, вчинив домашнє насильство психологічного характеру відносно своєї матері ОСОБА_5 , а саме вчинив щодо неї психотравмуючі дії, які виразились у висловлюванні на адресу останньої нецензурною лайкою, внаслідок чого завдав шкоди її психологічному здоров`ю, яке проявилося у негативних емоційних переживаннях, психологічному дискомфорті, невпевненості, підвищеній ситуативній тривожності, що призвело до психологічного страждання ОСОБА_5 . За вказаним фактом, постановою Красилівського районного суду Хмельницької області від 18 лютого 2021 року ОСОБА_4 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 173-2 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі десяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 170 гривень.
Крім того, продовжуючи свої умисні злочинні дії, спрямовані на вчинення домашнього насильства, о 14 год. 30 хв. 21 березня 2021 року ОСОБА_4 , знаходячись в АДРЕСА_1 , перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, повторно, вчинив домашнє насильство відносно своєї матері ОСОБА_5 , а саме умисні дії психологічного характеру, що полягали у висловленні в адресу ОСОБА_5 нецензурною лайкою, внаслідок чого завдав шкоди її психологічному здоров`ю, яке проявилося у негативних емоційних переживаннях, психологічному дискомфорті, невпевненості, підвищеній ситуативній тривожності, що призвело до психологічного страждання ОСОБА_5 . За вказаним фактом, постановою Красилівського районного суду Хмельницької області від 18 червня 2021 року ОСОБА_4 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 173-2 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі двадцяти неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 340 гривень.
Крім того, продовжуючи свої умисні злочинні дії, спрямовані на вчинення домашнього насильства, о 17 год. 00 хв. 01 червня 2021 року ОСОБА_4 , знаходячись в АДРЕСА_1 , повторно, вчинив домашнє насильство відносно своєї матері ОСОБА_5 , а саме умисні дії психологічного характеру, що полягали у висловленні на адресу ОСОБА_5 нецензурною лайкою, внаслідок чого завдав шкоди її психологічному здоров`ю, яке проявилося у негативних емоційних переживаннях, психологічному дискомфорті, невпевненості, підвищеній ситуативній тривожності, що призвело до психологічного страждання ОСОБА_5 . За вказаним фактом, постановою Красилівського районного суду Хмельницької області від 29 липня 2021 року ОСОБА_4 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 173-2 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі двадцяти неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 340 гривень.
Також, продовжуючи свої умисні злочинні дії, спрямовані на вчинення домашнього насильства, близько 08 год. 30 хв. 28 липня 2021 року ОСОБА_4 , перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, знаходячись в АДРЕСА_1 , повторно, вчинив домашнє насильство відносно своєї матері ОСОБА_5 , а саме умисні дії психологічного характеру, що полягали у висловленні в адресу ОСОБА_5 нецензурною лайкою, внаслідок чого завдав шкоди її психологічному здоров`ю, що призвело до психологічного страждання ОСОБА_5 . За вказаним фактом, постановою Красилівського районного суду Хмельницької області від 12 серпня 2021 року ОСОБА_4 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 173-2 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі двадцяти неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 340 гривень.
Крім того, близько 10 год. 30 хв. 01 вересня 2021 року, ОСОБА_4 , не зважаючи на заходи впливу від працівників поліції та суду, продовжуючи реалізувати свій злочинний умисел направлений на вчинення домашнього насильства, знаходячись в АДРЕСА_1 , усвідомлюючи суспільно небезпечний характер свого діяння, передбачаючи його суспільно небезпечні наслідки та свідомо бажаючи їх настання, повторно, умисно вчинив домашнє насильство, тобто умисне систематичне вчинення психологічного насильства стосовно своєї матері ОСОБА_5 , що виразилось у приниженні останньої, висловлені образ нецензурною лайкою, яке призвело до психологічних страждань і погіршення якості життя потерпілої..
Своїми умисними діями, які виразились у вчиненні домашнього насильства, тобто умисному систематичному вчиненні психологічного насильства щодо особи, з якою винний перебуває у сімейних відносинах, що призводить до психологічних страждань та погіршення якості життя потерпілої особи, ОСОБА_4 вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ст. 126-1 КК України.
В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 свою вину у інкримінованому йому злочині визнав частково, у відповідності до ст. 63 Конституції України відмовився давати показання.
Висновок суду про винуватість ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ст. 126-1 КК України, крім часткового визнання вини обвинуваченим, ґрунтується на сукупності наведених нижче доказів, досліджених судом з урахуванням положень ст.ст. 22, 23 КПК України, які суд визнає належними, допустимими та достовірними і які узгоджуються між собою щодо часу, місця та способу вчинення обвинуваченим кримінального правопорушення.
Так, потерпіла ОСОБА_5 допитана у судовому засіданні повідомила суду, що її син, перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, вчиняв щодо неї насильство в сім`ї, виражався нецензурними словами, вимагав гроші, погрожував. Така його поведінка по відношенню до неї призводить до погіршення стану здоров`я, зумовлює зверненням до лікарів, душевних страждань. У неї погіршилося самопочуття. Прохала притягнути сина до кримінальної відповідальності, ізолювавши від неї.
Свідок ОСОБА_6 підтвердила факти заподіяння її батьком психологічного насильства її бабці ОСОБА_5 .
Витягом з Єдиного реєстру досудових розслідувань, згідно якого 01 вересня 2021 року за № 0001647 були внесені відомості про вчинення домашнього насильства відносно ОСОБА_4 .
Копіями постанов Красилівського районного суду Хмельницької області від 18.02.2021 року, 18.06.2021 року, 29.07.2021 року, 12.08.2021 року, передбачених ст. 173-2 КпАП України, відповідно змісту яких, ОСОБА_4 було притягнуто до адміністративної відповідальності за вчинення домашнього насильства відносно матері ОСОБА_5 та застосовано адміністративні стягнення у вигляді штрафу.

Згідно з консультативним висновком спеціаліста від 06 вересня 2021 року у ОСОБА_5 встановлено тривожно-депресивний синдром.
Відповідно до протоколу індивідуальної психологічної консультації від 17 вересня 2021 року встановлено , що внаслідок дій ОСОБА_4 ОСОБА_5 заподіяно психологічної шкоди.
Вказані обставини потерпіла підтвердила в судовому засіданні. Суд не вважає, що притягнення ОСОБА_4 до адміністративної відповідальності виключає можливість притягнення його до кримінальної відповідальності, зважаючи на наступне.
Так, у постанові Верховного Суду у справі № 583/3295/19 від 25.02.2021 року, суд вказав, що відповідно до принципу юридичної відповідальності «non bis in idem» особа не може бути притягнута до юридичної відповідальності за одне й те саме правопорушення.
Цей принцип закріплено в ст. 61 Конституції України, згідно з якою ніхто не може бути двічі притягнутий до юридичної відповідальності одного виду за одне й те саме правопорушення.
Стаття 4 Протоколу № 7 до Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод гарантує, що нікого не може бути вдруге притягнуто до суду або покарано в порядку кримінального провадження під юрисдикцією однієї і тієї самої держави за правопорушення, за яке його вже було остаточно виправдано або засуджено відповідно до закону та кримінальної процедури цієї держави.
Європейський суд з прав людини у рішенні в справі «Ігор Тарасов проти України» зазначив, що ст. 4 Протоколу 7 слід розуміти як заборону кримінального переслідування або судового розгляду у справі щодо другого «правопорушення», якщо вони витікають з ідентичних, або по суті одних і тих самих фактів (одне й те саме місце, однин і той самий час, та сама поведінка особи). Високий суд констатував порушення ст. 4 Протоколу 7 у зв`язку з притягненням особи до кримінальної відповідальності після накладення на неї адміністративного стягнення фактично за те саме діяння.
Разом з цим, об`єктивну сторону кримінального правопорушення, передбаченого ст. 126-1 КК України складають діяння, що виражаються в систематичному насильстві в формах фізичного, психологічного та економічного насильства.
Словосполучення «систематичне вчинення фізичного, психологічного або економічного насильства» описує діяння, яке вважається закінченим з моменту вчинення хоча б однієї із трьох форм насильства (фізичного, психологічного чи економічного) втретє, у результаті чого настав хоча б один із вказаних в законі наслідків. При цьому не має значення, чи було відображено в адміністративному протоколі поліції, в обмежувальному приписі чи в іншому документі факт перших двох актів насильства. Факт документування має значення для доказування систематичності, але не більше ніж інші передбачені законом докази.
Шкода фізичному або психологічному здоров`ю потерпілої особи, передбачена статтею 173-2 КУпАП, саме з метою відмежування від шкоди, визначеної ст. 126-1 КК України, не охоплюється поняттям «фізичні або психологічні страждання, втрата працездатності, емоційна залежність, погіршення якості життя потерпілої особи».
Розглядаючи кримінальне провадження відносно обвинуваченого ОСОБА_4 , суд, зберігаючи об`єктивність та неупередженість, створив необхідні умови для здійснення сторонами наданих їм прав та свобод у наданні доказів, їх дослідженні та доведеності їх переконливості перед судом, в межах пред`явленого обвинувачення безпосередньо дослідив докази у справі та перевірив усі обставини, які мають істотне значення для правильного вирішення справи.
Правова природа кваліфікації злочинів визначає необхідність обов`язкового встановлення та доказування факту вчинення суб`єктом злочину суспільно небезпечного діяння, наявність ознак цього діяння, передбачених відповідною статтею Особливої частини Кримінального кодексу України.
Пунктом 3 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» від 07 грудня 2017 року № 2229-VIII визначено, що домашнє насильство - це діяння (дії або бездіяльність) фізичного, сексуального, психологічного або економічного насильства, що вчиняються в сім`ї чи в межах місця проживання або між родичами, або між колишнім чи теперішнім подружжям, або між іншими особами, які спільно проживають (проживали) однією сім`єю, але не перебувають (не перебували) у родинних відносинах чи у шлюбі між собою, незалежно від того, чи проживає (проживала) особа, яка вчинила домашнє насильство, у тому самому місці, що й постраждала особа, а також погрози вчинення таких діянь.
Законом України «Про внесення змін до Кримінального та Кримінального процесуального кодексів України з метою реалізації положень конвенції Ради Європи про запобігання насильству стосовно жінок і домашньому насильству та боротьби з цими явищами» від 06 грудня 2017 року № 2227-VIII КК України доповнено ст. 126-1 КК України, згідно із якою домашнє насильство - це умисне систематичне вчинення фізичного, психологічного або економічного насильства щодо подружжя чи колишнього подружжя або іншої особи, з якою винний перебуває (перебував) у сімейних або близьких відносинах, що призводить до фізичних або психологічних страждань, розладів здоров`я, втрати працездатності, емоційної залежності або погіршення якості життя потерпілої особи.
Окрім того, юридична відповідність за домашнє насильство передбачена не лише кримінальним законом, а й ст. 173-2 КУпАП, відповідно до якої домашнє насильство визначається як умисне вчинення будь-яких діянь (дій або бездіяльності) фізичного, психологічного чи економічного характеру (застосування насильства, що не спричинило тілесних ушкоджень, погрози, образи чи переслідування, позбавлення житла, їжі, одягу, іншого майна або коштів, на які потерпілий має передбачене законом право, тощо), внаслідок чого могла бути чи була завдана шкода фізичному або психічному здоров`ю потерпілого, а так само невиконання термінового заборонного припису особою, стосовно якої він винесений, або неповідомлення уповноваженим підрозділам органів Національної поліції України про місце свого тимчасового перебування в разі його винесення.
Таким чином, поняття «домашнє насильство» має комплексний характер, регламентується у різних сферах суспільних відносин, а тому при встановленні змісту поняття «злочин, пов`язаний із домашнім насильством» слід виходити із конкретних фактичних обставин вчиненого насильства щодо особи, а не юридичної оцінки дій винуватця.
Вказана правова позиція викладена в Ухвалі Верховного Суду від 28.11.2019 у справі №453/225/19, провадження №51-4000км19.
Виходячи з аналізу і оцінки показань учасників судового провадження, досліджених під час судового розгляду доказів, суд вважає що винуватість обвинуваченого в судовому засіданні доведена поза розумним сумнівом, а тому його дії за ст. 126-1 КК України кваліфіковано вірно, оскільки вчинив домашнє насильство, тобто умисне систематичне вчинення психологічного, насильства щодо особи, з якою винний перебуває у сімейних відносинах - матері ОСОБА_5 , що призвело до погіршення життя потерпілої.
Таким чином, у судовому засіданні встановлено, що діяння, у вчиненні якого обвинувачується ОСОБА_4 , що виразилось у вчиненні домашнього насильства, тобто умисному систематичному вчиненні психологічного насильства щодо особи, з якою винний перебуває у сімейних відносинах, що призводить до психологічних страждань та погіршення якості життя потерпілої особи, мало місце. Зазначене діяння містить склад кримінального правопорушення злочину, передбаченого ст.126-1 КК України. Обвинувачений ОСОБА_4 винен у вчиненні цього злочину і підлягає покаранню за його вчинення.

При призначенні покарання ОСОБА_4 суд у відповідності з вимогами ст. 65 КК України, враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, який відповідно до вимог ст. 12 КК України є нетяжким злочином, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

Як особа, ОСОБА_4 не судимий, по місцю проживання характеризується посередньо, на обліку в лікарів нарколога та психіатра не перебуває, має високий ризик вчинення повторного кримінального правопорушення.

Обставин, що пом`якшують покарання обвинуваченого, судом не встановлено.

Обставини, що обтяжують покарання обвинуваченого, є вчинення злочину щодо особи похилого віку та особою, що перебуває у стані алкогольного сп`яніння.

Дотримуючись принципів законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання, зважаючи на те, що головною метою покарання є виховання та соціальна реабілітація винного, ступінь тяжкості вчиненого злочину, враховуючи особу обвинуваченого, висновок органу пробації, відповідно до якого існує високий ризик повторності вчинення означеного злочину, позицію потерпілої, яка не вибачила обвинуваченому, обвинуваченого, який вину у вчиненні кримінального правопорушення визнав частково, суд вважає, що обвинуваченому слід призначити покарання у виді обмеження волі у межах санкції ст. 126-1 КК України, звільнивши його від відбування покарання з випробуванням на підставі ст. 75 КК України із покладенням обов`язків, передбачених пунктами 1, 2 частини першої та пунктом 2 частини другої статті 76 КК України.
На переконання суду, призначення обвинуваченому такого покарання буде справедливим, співрозмірним і достатнім для його виправлення, кари та запобігання вчинення нових злочинів як самим обвинуваченим, так і іншими особами, а також буде відповідати таким принципам Європейської конвенції з захисту прав людини і основоположних свобод як пропорційність обмеження прав людини, легітимна мета та невідворотність покарання.
Цивільний позов не заявлявся. Заходи забезпечення кримінального провадження не застосовувались. Речові докази та процесуальні витрати на залучення експерта відсутні.

Керуючись ст.ст.368-371, 373-375 КПК України, суд

У Х В А Л И В :

Визнати ОСОБА_4 винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 126-1 КК України, призначивши йому покарання у виді у виді обмеження волі на строк один рік.
На підставі ст. 75 КК України ОСОБА_4 від відбування покарання звільнити з випробуванням з іспитовим строком один рік та з покладенням відповідно до ст. 76 КК України обов`язків періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації, повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання, не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.
Цивільний позов не заявлявся. Заходи забезпечення кримінального провадження не застосовувались.

Речові докази, процесуальні витрати відсутні.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого КПК України, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

На вирок може бути подана апеляційна скарга з підстав, передбачених ст. 394 КПК України, до Хмельницького апеляційного суду через Красилівський районний суд Хмельницької області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Копія вироку може бути отримана в суді учасниками судового провадження. Обвинуваченому та прокурору вручити копію вироку негайно після його проголошення.

Суддя ОСОБА_1