Справа № 1-271/11
П О С Т А Н О В А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 травня 2022 року м. Київ

Подільський районний суд міста Києва у складі:

головуючої-судді ОСОБА_1 ,

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3

за участю:

секретаря судового засідання ОСОБА_4 ,

прокурора ОСОБА_5 ,

потерпілих ОСОБА_6 , ОСОБА_7 ,

представника потерпілого ОСОБА_8 ,

захисників ОСОБА_9 , ОСОБА_10 ,

ОСОБА_11 , ОСОБА_12

підсудних ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , ОСОБА_15 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в режимі відеоконференції за допомогою власних технічних засобів клопотання підсудного ОСОБА_13 про зміну запобіжного заходу, подане в межах розгляду кримінальної справи №1-271/11 за обвинуваченням ОСОБА_13 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_15 , ІНФОРМАЦІЯ_2 та ОСОБА_14 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , у вчиненні злочинів, передбачених п. п. 1, 6, 12, ч. 2 ст.115, ч. 4 ст. 187 КК України,

В С Т А Н О В И В:

У провадженні Подільського районного суду міста Києва з 2011 року перебуває кримінальна справа за обвинуваченням ОСОБА_13 , ОСОБА_15 та ОСОБА_14 у вчиненні злочинів, передбачених п.п. 1, 6, 12, ч. 2 ст.115, ч. 4 ст. 187 КК України.
У зв`язку із звільненням у відставку судді члена колегії суддів ОСОБА_16 відповідно до протоколу автоматичного визначення складу колегії суддів від 12 березня 2021 року визначено суддю члена колегії суддів ОСОБА_2 .

У зв`язку із звільненням у відставку головуючого судді у справі ОСОБА_17 , відповідно до протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 27 травня 2021 року головуючою суддею визначено суддю ОСОБА_1 .

До заміни зазначених головуючого-судді та судді члена колегії суддів під час розгляду кримінальної справи попереднім складом суду кримінальна справа перебувала на стадії судових дебатів.
Постановою колегії суддів Подільського районного суду міста Києва від 11 червня 2021 року розгляд даної кримінальної справи розпочато спочатку, у відповідності до імперативних вимог ст. 258 КПК 1960 року.
В ході судового розгляду даної кримінальної справи підсудний ОСОБА_13 подав заяву про відвід судді-члену колегії суддів ОСОБА_18 , яка була задоволена постановою Подільського районного суду міста Києва від 13 січня 2022 року.

Відповідно до протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи №1-271/11 між суддями від 14.01.2022, проведеного на підставі ухвали Подільського районного суду міста Києва від 13 січня 2022 року про відвід судді-члена колегії суддів ОСОБА_18 - визначено суддю-члена колегії суддів - ОСОБА_3 .

Таким чином, у провадженні подільського районного суду міста Києва у складі колегії суддів: головуюча суддя ОСОБА_1 , судді-члени колегії суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 вказана кримінальна справа перебуває з 14.01.2022.
Постановою Подільського районного суду міста Києва від 14.02.2022 року відмовлено у задоволенні клопотання підсудних ОСОБА_13 та ОСОБА_15 про зміну запобіжного заходу.

В судовому засіданні 17 травня 2022 року підсудний ОСОБА_13 подав клопотання про зміну запобіжного заходу із тримання під вартою на будь-який інший запобіжний захід, не пов`язаний з позбавленням волі, посилаючись на тривалий період період утримання під вартою. Зазначив, що на його утриманні перебуває малолітня дитина, яку не має можливості належним чином забезпечувати та приділяти достатньо батьківської уваги у зв`язку із перебуванням під вартою. Звернув увагу суду на те, що при розгляді даної справи у попередньому складі суду допущено порушення вимог Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод в частині строків у тримання його під вартою.

Прокурор заперечив проти задоволення клопотання підсудного, посилаючись на наявність обґрунтованої підозри, зауважив, що ризики, на підставі яких застосовано запобіжний захід продовжують існувати досі, та при визначенні питання про доцільність зміни запобіжного заходу слід звертати увагу на лише на тривалість попереднього ув`язнення, а безпосередньо на обставини інкримінованого підсудному ОСОБА_13 кримінального правопорушення. Крім того, на думку прокурора, у зв`язку введенням воєнного стану на території України, ризик втечі підсудного тільки посилюється, оскільки працівники правоохоронних органів задіяні у безпосередній відсічі збройній агресії окупантів, тому можливість здійснення належного контролю за поведінкою останнього ускладнена. Таким чином, встановлені ризики у повному обсязі підтверджують відсутність підстав для зміни запобіжного заходу.
Представник потерпілих ОСОБА_8 підтримав думку прокурора та просив суд відмовити у задоволенні клопотання підсудного ОСОБА_19 .

Потерпілі ОСОБА_7 та ОСОБА_6 підтримали думку сторони обвинувачення та просили відмовити у задоволенні клопотання підсудного ОСОБА_19 .

Захисник підсудного ОСОБА_13 ОСОБА_10 клопотання підтримала та просила задовольнити.

Захисник підсудного ОСОБА_13 адвокат ОСОБА_9 клопотання ОСОБА_13 підтримала та просила задовольнити. Наголосила, що її підзахисний утримується під вартою поза межами розумного строку без наявності обвинувального вироку суду, та такі порушення встановлені Європейським судом з прав людини у справі «Дешко та інші проти України».
Підсудний ОСОБА_14 та його захисник адвокат ОСОБА_11 , щодо задоволення клопотань поклались на розсуд суду.

Захисник підсудного ОСОБА_15 адвокат ОСОБА_12 заявлене клопотання підтримала та просила задовольнити. Підсудний ОСОБА_15 щодо вирішення клопотання поклався на розсуд суду.
Колегія суддів, дослідивши клопотання, подане підсудним ОСОБА_19 , заслухавши думку учасників, вивчивши матеріали кримінальної справи, дійшла наступного висновку.
Згідно з ст. 148 КПК України (в редакції 1960 року), запобіжні заходи застосовуються до підозрюваного, обвинуваченого, підсудного, засудженого з метою запобігти спробам ухилитися від дізнання, слідства або суду, перешкодити встановленню істини у кримінальній справі або продовжити злочинну діяльність, а також для забезпечення виконання процесуальних рішень.
Європейський суд з прав людини неодноразово підкреслював, що обов`язок забезпечення розумного строку тримання під вартою покладається на судові органи та тривалість такого перебування під вартою і є вагомою обставиною, яку необхідно брати до уваги при визначенні питання доцільності застосування запобіжного заходу, однак, відповідно до позиції Європейського суду з прав людини у справі «Летельє проти Франції» (Letellier v. France) від 26 червня 1991 р., серія А, № 207, п. 35), суди також повинні розглянути всі факти на користь і проти існування справжньої потреби суспільного інтересу, який, при належному врахуванні принципу забезпечення презумпції невинуватості, виправдовує відхід від норми про повагу до особистої свободи.
Відповідно до ст. 150 КПК України (в редакції 1960 року), колегією суддів взято до уваги відомості, які характеризують особу підсудного ОСОБА_13 , який раніше не судимий, до затримання був офіційно працевлаштований, має місце реєстрації та місце проживання у м. Києві, неодружений та має дитину на утриманні.
При цьому, як вбачається з обвинувального висновку, інкриміновані підсудному злочини утворюють сукупність особливо тяжких злочинів, максимальною санкцією одного з яких, а саме ч. 2 ст. 115 КК України, передбачено покарання у виді довічного позбавлення волі, а тому усвідомлення можливості застосування майбутнього покарання підвищує ризик того, що підсудний може переховуватись від суду.
Крім того, як вбачається з матеріалів справи, ОСОБА_13 діяв у складі злочинної групи, метою діяльності якої було вчинення злочину, склавши при цьому єдиний план злочинних дій з розподілом функцій кожного учасника, діяльність якої була спрямована на досягнення єдиного для них злочинного результату, що свідчить про високий ступінь суспільної небезпеки вчиненого ними діяння.
Суд також бере до уваги те, що на даній стадії судового слідства письмові докази сторони обвинувачення не досліджувались, перелік вказаних доказів є вагомим, безпосередню оцінку яким суд надасть в ході судового слідства під час вивчення змісту цих доказів, однак наведених відомостей та перелічених ризиків достатньо для продовження застосування щодо підсудного ОСОБА_13 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.
Таким чином, будь-яких інших обставин, які б свідчили про те, що даний захід забезпечення кримінального провадження не виправдовує такий ступінь втручання у права і свободи підсудного ОСОБА_19 як утримання під вартою, колегією суддів, на даному етапі розгляду кримінальної справи не встановлено, а підсудним ОСОБА_19 не спростовано, та з часу звернення до суду з попереднім клопотанням (14.02.2022) останнім не наведено нових вагомих обставин для зміни запобіжного заходу.
Положеннями ст. 165 КПК України 1960 року регламентовано, що запобіжний захід скасовується або змінюється, коли відпаде необхідність у запобіжному заході.
Враховуючи викладене, на думку колегії суддів, потреби суспільного інтересу у даному провадженні наразі виправдовують відхід від норми про повагу до особистої свободи підсудного, тому відсутні підстави для задоволення клопотання підсудного ОСОБА_13 про зміну запобіжного заходу.
На підставі викладеного, керуючись ст. 165-1 КПК 1960 року, суд,-

П О С Т А Н О В И В :
У задоволенні клопотання підсудного ОСОБА_13 про зміну запобіжного заходу, відмовити.
Постанова оскарженню не підлягає.

Головуюча суддя Леся БУДЗАН

Суддя Людмила КАЗМИРЕНКО

Суддя ОСОБА_20