Справа № 464/962/22 Головуючий у 1 інстанції: ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/811/620/22 Доповідач: ОСОБА_2
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 жовтня 2022 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Львівського апеляційного суду у складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

секретаря ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Львові апеляційну скаргу заступника керівника Львівської обласної прокуратури ОСОБА_6 на вирок Сихівського районного суду м. Львова від 10 червня 2022 року про обвинувачення у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 126-1 КК України, ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Львова, який зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1 ,

за участю прокурора ОСОБА_8 ,

обвинуваченого ОСОБА_7 ,

в с т а н о в и л а:

вищенаведеним вироком ОСОБА_7 визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 126-1 КК України, та призначено йому покарання у виді 1 (одного) року 6 (шість) місяців позбавлення волі.

На підставі ст. 75 КК України звільнено ОСОБА_7 від відбування покарання з випробовуванням, встановивши іспитовий строк 1 рік 2 місяці, протягом якого він не вчинить нового злочину та належно виконає покладені на нього обов`язки.

Згідно з ч. 1 ст. 76 КК України покладено на ОСОБА_7 обов`язки: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання.

Тривалість іспитового строку ОСОБА_7 обраховувати з моменту оголошення вироку.

Згідно з вироком, ОСОБА_7 , в порушення вимог ст. 28 Конституції України, згідно з якою кожен має право на повагу до його гідності, а також в порушення вимог Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству», будучи особою, яка з 15.02.2021 перебуває на профілактичному обліку в секторі превенції патрульної поліції ВП №2 ЛРУП №2 ГУ НП у Львівській області як особа, що вчиняє домашнє насильство, умисно, систематично вчиняє домашнє насильство відносно своєї дружини ОСОБА_9 , за що неодноразово притягувався до адміністративної відповідальності за вчинення домашнього насильства за ст. 173-2 КУпАП (домашнє насильство).
Так, ОСОБА_7 20.02.2021 о 19:20 год. за місцем свого проживання по АДРЕСА_1 вчинив психологічне домашнє насильство відносно своєї дружини ОСОБА_9 у присутності малолітньої дитини ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , яке супроводжувалось виражанням в її сторону нецензурною лайкою та погрожуванням фізичною розправою, чим вчинив щодо потерпілої ОСОБА_9 психологічне насильство, внаслідок чого могла бути завдана шкода її психологічному здоров`ю. За вчинення вказаного протиправного діяння постановою Сихівського районного суду м. Львова від 17.03.2021 ОСОБА_7 притягнуто до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.173- 2 КУпАП та накладено адміністративне стягнення.
Крім цього, ОСОБА_7 25.10.2021 о 21:00 год., за місцем свого проживання по АДРЕСА_1 вчинив домашнє насильство відносно своєї дружини ОСОБА_9 , яке супроводжувалось ображанням в її сторону нецензурними словами та погрожуванням фізичною розправою, чим вчинив щодо потерпілої ОСОБА_9 психологічне насильство, внаслідок чого могла бути завдана шкода її психологічному здоров`ю. За вчинення даного протиправного діяння постановою Сихівського районного суду м. Львова від 17.11.2021 ОСОБА_7 притягнуто до адміністративної відповідальності за ч.2 ст.173- 2 КУпАП та накладено адміністративне стягнення.
Крім цього, ОСОБА_7 08.11.2021 о 21:30 год., за місцем свого проживання по АДРЕСА_1 вчинив домашнє насильство відносно своєї дружини ОСОБА_9 , яке супроводжувалось ображанням в її сторону нецензурними словами та погрожуванням фізичною розправою, чим вчинив щодо потерпілої ОСОБА_9 психологічне насильство, внаслідок чого могла бути завдана шкода її психологічному здоров`ю. За вчинення вказаного протиправного діяння постановою Сихівського районного суду м. Львова від 01.02.2022 ОСОБА_7 притягнуто до адміністративної відповідальності за ч.2 ст.173- 2 КУпАП та накладено адміністративне стягнення.
Крім цього, ОСОБА_7 09.02.2022, перебуваючи за місцем свого проживання за адресою: АДРЕСА_1 , маючи прямий умисел на заподіяння психологічного насильства своїй дружині ОСОБА_9 , на ґрунті неприязних відносин, вчинив конфлікт, в ході якого умисно ображав її нецензурною лайкою, принижуючи цим її честь та гідність, погрожував фізичною розправою, шарпав руками.
Таким чином встановлено, що ОСОБА_7 , маючи прямий умисел на вчинення домашнього насильства, безпричинно, умисно, систематично вчиняв психологічне насильство по відношенню до потерпілої ОСОБА_9 , з якою він проживав однією сім`єю, шляхом погроз фізичною розправою, залякуванням, висловлюванням в її сторону нецензурних слів, що призвело до психологічних страждань останньої, погіршення якості її життя, втоми, фізичного дискомфорту, втрати повноцінного сну та відпочинку, в тому числі втрати самооцінки, емоційної залежності, посилення негативних переживань, погіршення стану здоров`я.
Не погоджуючись з рішенням суду першої інстанції, заступник керівника Львівської обласної прокуратури ОСОБА_6 звернувся з апеляційною скаргою, у якій просить вирок Сихівського районного суду м. Львова від 10 червня 2022 року змінити у зв`язку з неправильним застосуванням Закону України про кримінальну відповідальність в частині призначення покарання. На підставі ст. 69-1 КК України зменшити призначене ОСОБА_7 покарання за ст. 126-1 КК України до 1 року 4 місяців позбавлення волі. Вважати ОСОБА_7 звільненим на підставі ст. 75 КК України від відбування покарання з іспитовим строком 1 рік 2 місяці. Вважати покладеними на ОСОБА_7 згідно з ч. 1 ст. 76 КК України обов`язки: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання. В решті вирок залишити без змін.

В обґрунтування апеляційних вимог прокурор покликається на те, що згідно зі ст. 69-1 КК України, за наявності обставин, що пом`якшують покарання, передбачених пунктами 1 та 2 ч. 1 ст. 66 КК України, відсутності обставин, що обтяжують покарання, а також при визнанні обвинуваченим своєї вини, строк або розмір покарання не може перевищувати двох третин максимального строку або розміру найбільш суворого виду покарання, передбаченого відповідною санкцією статті (санкцією частини статті) Особливої частини цього Кодексу.

Згідно з вироком суду, ОСОБА_7 вину у вчиненні кримінальних правопорушень визнав; обставиною, що пом`якшує покарання останнього є щире каяття; обставини, що обтяжують покарання, відсутні. Відтак при призначенні ОСОБА_7 покарання необхідно було застосувати ст. 69-1 КК України.

У судовому засіданні прокурор ОСОБА_8 подану апеляційну скаргу підтримав та просив таку задовольнити.

Обвинувачений ОСОБА_7 підтримав апеляційну скаргу прокурора та просив призначити йому менш суворе покарання.

Потерпіла ОСОБА_9 , будучи належним чином повідомленою про час та місце проведення судового засідання, у таке не з`явилась, клопотань про відкладення розгляду справи не подала.

За таких обставин, враховуючи вимоги ч. 4 ст. 405 КПК України, колегія суддів вважає за можливе провести судовий розгляд у відсутності потерпілої ОСОБА_9 .

Заслухавши доповідача, позицію сторін кримінального провадження, перевіривши матеріали кримінального провадження та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга прокурора у кримінальному провадженні підлягає задоволенню частково, виходячи з таких підстав.
Так, висновки суду першої інстанції про доведеність вини ОСОБА_7 у вчиненні домашнього насильства, тобто умисному систематичному вчиненні психологічного насильства щодо іншої особи, з якою винний перебуває у сімейних або близьких відносинах, що призводить до психологічних страждань, емоційної залежності або погіршення якості життя потерпілої особи, тобто у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 126-1 КК України, за обставин, викладених у вироку, є обґрунтованими, відповідають фактичним обставинам кримінального провадження та підтверджуються доказами, які були досліджені під час судового розгляду та оцінені судом відповідно до вимог ст. 94 КПК України.

Оскільки в апеляційній скарзі прокурора не оспорюються фактичні обставини вчинених ОСОБА_7 дій та їх правова кваліфікація, а також доведеність вини останнього у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення, колегія суддів, відповідно до вимог ч. 1 ст. 404 КПК України, не вбачає будь-яких підстав для перегляду судового рішення поза межами поданої прокурором апеляційної скарги, тим більше, що вирок суду першої інстанції в цій частині є законним та обґрунтованим, а дії ОСОБА_7 правильно кваліфіковані за ст. 126-1 КК України.

Відповідно до вимог ст. 50 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень як засудженими, так і іншими особами.

Згідно зі ст. 65 КК України суд призначає покарання у межах, установлених у санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини цього Кодексу, що передбачає відповідальність за вчинене кримінальне правопорушення, за винятком випадків, передбачених частиною другою статті 53 цього Кодексу; відповідно до положень Загальної частини цього Кодексу; враховуючи ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

На переконання колегії суддів, вказаних вимог кримінального закону суд першої інстанції дотримався не в повному обсязі.

Згідно з вироком, призначаючи покарання ОСОБА_7 , суд першої інстанції врахував ступінь тяжкості вчиненого ним кримінального правопорушення; дані про особу обвинуваченого; обставину, що пом`якшує покарання щире каяття; відсутність обставин, що обтяжують покарання.

Водночас, як слушно зазначає прокурор, місцевий суд залишив поза увагою ст. 69-1 КК України, відповідно до якої за наявності обставин, що пом`якшують покарання, передбачених пунктами 1 та 2 частини першої статті 66 цього Кодексу, відсутності обставин, що обтяжують покарання, а також при визнанні обвинуваченим своєї вини, строк або розмір покарання не може перевищувати двох третин максимального строку або розміру найбільш суворого виду покарання, передбаченого відповідною санкцією статті (санкцією частини статті) Особливої частини цього Кодексу.

Згідно з п. 6-2 постанови Пленуму Верховного Суду України №7 від 24 жовтня 2003 року «Про практику призначення судами кримінального покарання» рішення про призначення покарання із застосуванням статті 69-1 КК у вироку має бути вмотивовано, а таке покарання не повинно перевищувати двох третин максимального строку або розміру найбільш суворого виду покарання, передбаченого відповідною санкцією статті (санкцією частини статті) Особливої частини КК. Однак визначення покарання з дотриманням правил цієї норми закону можливе лише за наявності обставин, передбачених пунктами 1 та 2 частини 1 статті 66 КК (з`явлення із зізнанням, щире каяття або активне сприяння розкриттю злочину; добровільне відшкодування або усунення заподіяної шкоди), а також при визнанні підсудним своєї вини та відсутності обставин, що обтяжують покарання.

У своїй постанові від 10 липня 2018 року у справі №148/1211/15-к Верховний Суд, зокрема, зазначив, що формулювання пункту 1 частини першої статті 66 КК передбачає, що наявність будь-якої з обставин, перелічених в ньому, - тобто, або «з`явлення із зізнанням», або «щирого каяття», або «активного сприяння розкриттю злочину» - означає, що вимогу цього пункту виконано. Таким чином, положення статті 69-1 КК застосовуються, якщо судом установлено будь-яку з обставин, зазначених у пункті 1 частини першої статті 66 КК, та будь-яку з обставин, вказаних у пункті 2 частини першої статті 66 КК.

Як видно з оскаржуваного вироку, ОСОБА_7 вину у вчиненому кримінальному правопорушенні визнав повністю. Обставиною, що пом`якшує покарання обвинуваченого суд визнав щире каяття, яке передбачене п. 1 ч. 1 ст. 66 КК України. Також суд встановив, що обставини, які обтяжують покарання ОСОБА_7 , відсутні.

За таких обставин, при призначенні покарання ОСОБА_7 суду необхідно було застосувати вимоги ст. 69-1 КК України та призначити йому покарання, строк якого не перевищує двох третин строку найбільш суворого виду покарання, передбаченого санкцією статті.

Так, санкція ст. 126-1 КК України передбачає відповідальність у виді громадських робіт на строк від ста п`ятдесяти до двохсот сорока годин, або арешт на строк до шести місяців, або обмеження волі на строк до п`яти років, або позбавлення волі на строк до двох років.

Втім, в порушення зазначених вимог закону України про кримінальну відповідальність, суд першої інстанції призначив ОСОБА_7 покарання за ст. 126-1 КК України у виді 1 року 6 місяців позбавлення волі, тобто у розмірі, який перевищує дві третини максимального строку найбільш суворого виду покарання, передбаченого санкцією статті.

Таким чином, судом першої інстанції при призначенні покарання ОСОБА_7 допущено неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність, а тому вирок в частині призначеного покарання на підставі п. 4 ч. 1 ст. 408, ч. 1 ч. 1 ст. 413 КПК України підлягає зміні, оскільки така зміна не погіршує становища обвинуваченого.

Призначаючи ОСОБА_7 покарання, колегія суддів згідно з вимогами статей 50, 65 КК України враховує: ступінь тяжкості вчиненого ним кримінального правопорушення, який відповідно до ст. 12 КК України відноситься до нетяжких злочинів; дані про особу обвинуваченого, який є неодруженим, пенсіонером, згідно зі ст. 89 КК України несудимий, не перебуває на обліках в психоневрологічному та наркологічному диспансерах; за місцем проживання характеризується позитивно; перебуває на профілактичному обліку категорії «кривдник» у секторі превенції ВП №2 ЛРУП №2 ГУНП у Львівській області; обставину, що пом`якшує покарання щире каяття; відсутність обставин, що обтяжують покарання, та вважає, що для досягнення мети покарання обвинуваченому ОСОБА_7 доцільно призначити більш м`яке покарання у виді 1 року обмеження волі, з застосуванням ст. 75 КК України та покладення на нього обов`язків, визначених місцевим судом, згідно з ч. 1 ст. 76 КК України.

На думку колегії суддів, саме таке покарання буде необхідним та достатнім для виправлення обвинуваченого та попередження вчинення нових злочинів.

Керуючись ст.ст. 404, 407, 408, 419 КПК України, колегія суддів

п о с т а н о в и л а:

апеляційну скаргу заступника керівника Львівської обласної прокуратури ОСОБА_6 задовольнити частково.

Вирок Сихівського районного суду м. Львова від 10 червня 2022 року щодо ОСОБА_7 в частині призначеного покарання змінити.
Пом`якшити ОСОБА_7 покарання за ст. 126-1 КК України до 1 року обмеження волі
В решті вирок суду щодо ОСОБА_7 залишити без змін.

Ухвала суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку до Касаційного кримінального суду у складі Верховного Суду протягом трьох місяців з дня її проголошення.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4