Справа № 584/27/22
Провадження № 1-кп/584/85/22
В И Р О К
Іменем України

09.08.2022 Путивльський районний суд Сумської області
в особі: головуючого - судді ОСОБА_1
за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 та учасників судового провадження: прокурора ОСОБА_3
захисника - адвоката ОСОБА_4
обвинуваченого ОСОБА_5
розглянувши у підготовчому судовому засіданні в залі суду м. Путивль кримінальне провадження № 0000004 від 06.01.2022 за обвинуваченням:

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Суворове Путивльського району Сумської області, громадянина України, освіта середня, одруженого, не працюючого, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 366-3 КК України,

ВСТАНОВИВ:

Відповідно до ст. 1 Закону України "Про запобігання корупції" суб`єктами декларування є особи зазначені у пункті 1, підпунктах "а" і "в" пункту 2, пункті 4 частини першої статті 3 цього Закону, інші особи, які зобов`язані подавати декларацію відповідно до цього Закону. Згідно підпункту "б" пункту 1 частини першої статті 3 Закону України "Про запобігання корупції", такими суб`єктами є особи, уповноважені на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, а саме - депутати місцевих рад, сільські, селищні, міські голови.
Положеннями ч. 1 ст. 45 Закону України "Про запобігання корупції", передбачено, що особи, зазначені у пункті 1, підпунктах "а" і "в" пункту 2 частини першої статті 3 цього Закону, зобов`язані щорічно до 1 квітня подавати шляхом заповнення на офіційному веб-сайті Національного агентства декларацію особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування (далі - декларація), за минулий рік за формою, що визначається Національним агентством.
Також, згідно абзацу 2 частини 2 ст. 45 Закону України "Про запобігання корупції", особи, які припинили діяльність, пов`язану з виконанням функцій держави або місцевого самоврядування, зобов`язані наступного року після припинення діяльності подавати в установленому частиною першою цієї статті порядку декларацію особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, за минулий рік.
Особи, які припинили діяльність, пов`язану з виконанням функцій держави або місцевого самоврядування, або іншу діяльність, зазначену у підпунктах "а" і "в" пункту 2 частини першої статті 3, зобов`язані наступного року після припинення діяльності подавати в установленому частиною першою цієї статті порядку декларацію особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, або іншу діяльність, зазначену у підпунктах "а" і "в" пункту 2 частини першої статті 3, за минулий рік.
Обвинувачений ОСОБА_5 , являючись депутатом Чорнобривкинської сільської ради Путивльського району Сумської області відповідно до Рішення першої сесії сьомого скликання Чорнобривкинської сільської ради Путивльського району Сумської області від 05 листопада 2015 року, будучи суб`єктом декларування згідно підпункту "б" пункту 1 частини першої статті 3 Закону України "Про запобігання корупції", повноваження якого закінчились в день відкриття першої сесії Путивльської міської ради сьомого скликання Конотопського району Сумської області, тобто 28 січня 2020 року, діючи умисно, маючи реальну можливість та достовірно знаючи про обов`язок подання до Єдиного державного реєстру декларацій осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування за 2020 рік, всупереч вимогам абзацу 2 частини 2 статті 45 Закону України "Про запобігання корупції", не подав, шляхом заповненя на офіційному веб-сайті Національного агентства, декларацію особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування за 2020 рік після звільнення за формою, що визначається Національним агентством з питань запобігання корупції.
Дії ОСОБА_5 органом досудового розслідування кваліфіковано за ст. 366-3 КК України, як умисне неподання суб`єктом декларування декларації особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, передбаченої Законом України "Про запобігання корупції".
08.08.2022 між начальником Путивльського відділу Конотопської окружної прокуратури ОСОБА_3 та обвинуваченим ОСОБА_5 за участі захисника ОСОБА_4 , укладено угоду про визнання винуватості, за умовами якої обвинувачений ОСОБА_5 повністю визнав свою винуватість у вчиненні вказаного діяння і зобов`язався беззастережно визнати обвинувачення в обсязі підозри у судовому провадженні.

При цьому, сторони угоди погоджуються на призначення ОСОБА_5 покарання за ст. 366-3 КК України у виді громадських робіт на строк 150 год. з позбавленням права обіймати посаду депутата строком на 1 рік.
Заслухавши прокурора та захисника, які вважали можливим затвердити угоду і призначити обвинуваченому узгоджену міру покарання, пояснення обвинуваченого, який свою вину у скоєному повністю визнав, підтвердив, що цілком розуміє свої права, характер обвинувачення, наслідки затвердження угоди, яку уклав добровільно і згоден на призначення узгодженого виду покарання, суд дійшов наступних висновків.
Відповідно до ст. 468 КПК України у кримінальному провадженні може бути укладена угода між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим про визнання винуватості.
В силу положень п. 1 ч. 4 ст. 469 КПК України угода про визнання винуватості між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим може бути укладена у провадженні щодо кримінальних проступків, нетяжких злочинів, тяжких злочинів.

Відповідно до абзацу п`ятого ч.4 ст. 469 КПК України угода про визнання винуватості між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим може бути укладена щодо кримінальних проступків, злочинів, внаслідок яких шкода завдана лише державним чи суспільним інтересам. Укладення угоди про визнання винуватості у кримінальному провадженні щодо уповноваженої особи юридичної особи, яка вчинила кримінальне правопорушення, у зв`язку з яким здійснюється провадження щодо юридичної особи, а також у кримінальному провадженні щодо кримінальних правопорушень, внаслідок яких шкода завдана державним чи суспільним інтересам або правам та інтересам окремих осіб, у яких беруть участь потерпілий або потерпілі, не допускається, крім випадків надання всіма потерпілими письмової згоди прокурору на укладення ними угоди.

Відповідно до ч. 5 ст. 469 КПК України укладення угоди про примирення або про визнання винуватості може ініціюватися в будь-який момент після повідомлення особі про підозру до виходу суду до нарадчої кімнати для ухвалення вироку.
Судом встановлено, що обвинувачений ОСОБА_5 беззастережно визнає себе винуватим за обвинуваченням у вчиненні зазначеного кримінального правопорушення, передбаченого ст. 366-3 КК України, яке в силу положень ч. 4 ст. 12 КК України відноситься до нетяжких злочинів.

При цьому, обвинувачений ОСОБА_5 цілком розуміє характер цього обвинувачення, свої процесуальні права, наслідки укладення і затвердження угоди.

Підстав вважати, що укладення угоди не було добровільним у суду немає, оскільки сторони засвідчили, що вони досягли домовленості, яка не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз або наслідком обіцянок чи дії будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді.

Дії обвинуваченого ОСОБА_5 за ст. 366-3 КК України, як умисне неподання суб`єктом декларування декларації особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, передбаченої Законом України "Про запобігання корупції", кваліфіковані правильно.
Умови укладеної угоди не суперечать моральним засадам суспільства, не порушують прав, свобод і інтересів інших осіб, а обвинувачений достатньо сприяв у проведенні кримінального провадження.
Відповідно до ст. 66 КК України обставинами, що пом`якшують покарання, є щире каяття, активне сприяння розкриттю кримінального правопорушення.
Обставин, які б відповідно до ст. 67 КК України обтяжували відповідальність обвинуваченого, судом не встановлено.
Отже, узгоджене сторонами покарання суд знаходить таким, що відповідає характеру і тяжкості обвинувачення.
Дані про особу обвинуваченого - те, що він щиро розкаявся в скоєному, раніше не судимий, тяжких наслідків внаслідок вчинення кримінального правопорушення не настало, свідчать про те, що узгоджене сторонами покарання може бути призначене цьому обвинуваченому та буде достатнім для його виправлення та попередження вчинення ним нових кримінальних правопорушень.
Враховуючи наведене в сукупності, суд дійшов висновку, що укладена угода про визнання винуватості може бути затвердженою.
Керуючись ст.ст. 314, 374, 468-469, 474-475 КПК України, суд,

УХВАЛИВ:

Затвердити угоду про визнання винуватості, укладену 08.08.2022 між начальником Путивльського відділу Конотопської окружної прокуратури ОСОБА_3 та обвинуваченим ОСОБА_5 , у кримінальному провадженні № 0000004 від 06.01.2022.
ОСОБА_5 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 366-3 КК України, та призначити йому узгоджене покарання у виді громадських робіт на строк 150 (сто п`ятдесят) годин з позбавленням права обіймати посаду депутата на строк 1 (один) рік.

Вирок може бути оскаржений з підстав, передбачених ч. 4 ст. 394 КПК України, до Сумського апеляційного суду через Путивльський районний суд Сумської області протягом 30 днів з дня його проголошення.

У разі невиконання угоди про визнання винуватості вирок суду може бути скасованим за клопотанням прокурора.

Роз`яснити, що умисне невиконання угоди засудженим є підставою для його притягнення до кримінальної відповідальності за ст. 389-1 КК України.

Учасники судового провадження вправі отримати копію вироку в суді.

Суддя ОСОБА_1