Провадження №: 1-кп/752/1181/22
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 червня 2022 року м. Київ

Голосіївський районний суд м. Києва у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

при секретарі ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0010792 від 27 листопада 2018 року, за обвинуваченням
ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки м. Хамчаз Азербайджан, громадянки Азербайджану, з середньою освітою, офіційно не працюючої, заміжньої, маючої на утриманні малолітню дитину, зареєстрованої за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючої за адресою: АДРЕСА_2 , судимої вироком Києво-Святошинського районного суду Київської області від 14 серпня 2018 року за ч. 1 ст. 185, ч. 2 ст. 15 ч. 2 ст. 185, ст. 70 КК до покарання у виді позбавлення волі на строк 1 рік, на підставі ст. 75 КК звільненої від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком, тривалістю 1 рік, 08 жовтня 2019 року знятої з обліку уповноваженого органу з питань пробації на підставі ухвали Васильківського районного суду Київської області від 16 вересня 2019 року у зв`язку із закінченням іспитового строку,
у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 15 ч. 2 ст. 185 КК,
за участю прокурора ОСОБА_4 ,
обвинуваченої ОСОБА_3 ,
захисника ОСОБА_5 ,
перекладача ОСОБА_6 ,
установив:

27 листопада 2018 року близько 13:30 ОСОБА_3 , перебуваючи в приміщення магазину ТОВ «АШАН Україна ГІПЕРМАРКЕТ» на проспекті Глушкова, 13б у м. Києві, діючи умисно, повторно, з метою вчинення крадіжки, користуючись тим, що за її діями ніхто не спостерігає, взяла з торгових полиць майно, а саме: бальзам NIVEA -1 шт, вартістю 125 грн (без ПДВ), черевики дитячі 2 шт, загальною вартістю 1248,33 грн (без ПДВ), філе куряче, вагою 2,18 кг, вартістю 198,03 грн (без ПДВ), фарш вагою 2,79 кг, вартістю 260,10 грн (без ПДВ), всього майно на загальну суму 1831, 46 грн (без ПДВ), яке помістила до власної сумки та пішла в напрямку кас.

Продовжуючи реалізацію свого злочинного умислу, ОСОБА_3 пройшла лінію кас, не розрахувавшись за вищевказане майно, що було сховане у її сумці, при цьому виконавши всі дії, які вважала необхідними для доведення кримінального правопорушення до кінця, кримінальне правопорушення не було закінчено з причин, що не залежали від волі ОСОБА_3 , оскільки вона була затримана працівниками охорони магазину.

Допитана в судовому засіданні обвинувачена ОСОБА_3 вину у вчиненні інкримінованого їй кримінального правопорушення визнала. Повідомила, що за зазначених в обвинувальному акті обставин, зайшла до магазину, взяла з полиць товар, поклала його до своєї сумки й у зв`язку з тим, що не мала коштів, хотіла вийти з магазину з вказаним товаром, не заплативши за нього, однак була зупинена працівниками охорони. У вчиненому розкаялася. Пообіцяла виправитись, не вчиняти правопорушень у майбутньому. Просила звільнити її від відбування покарання з іспитовим строком.
Відповідно до ч. 3 ст. 349 КПК суд, за згодою учасників судового провадження, визнав недоцільним дослідження доказів стосовно тих фактичних обставин кримінального провадження, які ніким не оспорюються.
При цьому суд встановив, що учасники судового провадження правильно розуміють зміст викладених в обвинувальному акті обставин, їх позиція є добровільною, а також роз`яснив учасникам, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку.

Відповідно до вимог ст. 337 КПК судовий розгляд проводиться стосовно особи, якій висунуте обвинувачення, і лише в межах висунутого обвинувачення відповідно до обвинувального акта.
Враховуючи викладене, допитавши обвинувачену, дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку про доведеність винуватості ОСОБА_3 у закінченому замаху на таємне викрадення чужого майна (крадіжки), вчиненому повторно, та кваліфікує її дії за ч. 2 ст. 15 ч. 2 ст. 185 КК.

Згідно зі ст. 50, ст. 65 КК особі, яка вчинила кримінальне правопорушення, має бути призначено покарання необхідне й достатнє для її виправлення і попередження нових кримінальних правопорушень. Виходячи з указаної мети й принципів справедливості, співмірності та індивідуалізації, покарання повинно бути адекватним характеру вчинених дій, їх небезпечності та даним про особу винного.

При призначенні покарання суд враховує тяжкість вчиненого кримінального правопорушення, яке згідно ст. 12 КК є нетяжким злочином, дані про особу обвинуваченої, котра на обліку у лікарів нарколога та психіатра не перебуває, скарг за місце проживання на неї не надходило, повністю визнала свою вину, розкаялась у вчиненому, при цьому кримінальне правопорушення вчинила у період іспитового строку за попереднім вироком.

Обставинами, що пом`якшують покарання, суд визнає щире каяття, сприяння розслідуванню кримінального правопорушення.

Обставин, що обтяжують покарання, не встановлено.

З огляду на вказані обставини та дані про особу обвинуваченої, суд вважає за необхідне призначити покарання у межах санкції ч. 2 ст. 185 КК у виді позбавлення волі.
Разом із тим, враховуючи, що з моменту вчинення злочину минуло більше трьох років, протягом яких обвинувачена нових правопорушень не вчиняла, наявність у неї на утриманні малолітньої дитини, розкаяння, зобов`язання виправитись та не вчиняти кримінальних правопорушень у майбутньому, а також зважаючи на другорядну роль кари як мети покарання, суд вважає можливим виправлення обвинуваченої зі звільненням на підставі ст. 75 КК від відбування покарання з випробуванням, з встановленням іспитового строку, який був би достатнім для того, щоб винна в умовах здійснення контролю за її поведінкою довела своє виправлення, з покладенням обов`язків, передбачених ст. 76 КК.

Підстави для застосування положень ст. 71 КК щодо призначення покарання за сукупністю вироків в даному випадку відсутні, оскільки обвинувачена хоча й вчинила кримінальне правопорушення у період іспитового строку за вироком Києво-Святошинського районного суду Київської області від 14 серпня 2018 року, однак ухвалою Васильківського районного суду Київської області від 16 вересня 2019 року її було звільнено від покарання, призначеного вказаним вироком, ця ухвала набрала законної сили і не скасована в установленому законом порядку.
Процесуальні витрати у кримінальному провадженні відсутні.
Цивільний позов не заявлено.

Запобіжний захід щодо ОСОБА_3 не обирався.
Питання щодо речових доказів слід вирішити в порядку ст. 100 КПК.

Керуючись статтями 7, 100, 124, 349, 368, 374, 376, 394 КПК, суд
ухвалив:

ОСОБА_3 визнати винуватою у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 15 ч. 2 ст. 185 КК, та призначити їй покарання за ч. 2 ст. 15 ч. 2 ст. 185 КК у виді позбавлення волі на строк 2 роки.

На підставі ст. 75 КК звільнити ОСОБА_3 від відбування покарання з випробуванням, з встановленням іспитового строку, тривалістю 2 роки.
Покласти на ОСОБА_3 обов`язки, передбачені п. 1, п. 2 ч. 1, п. 2 ч. 3 ст. 76 КК, а саме: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання; не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.

Речові докази: бальзам NIVEA -1 шт, черевики дитячі 2 шт, філе куряче, вагою 2,18 кг, фарш вагою 2,79 кг, передані 27 листопада 2018 року на зберігання інспектору СБ «Ашан-Глушкова» ОСОБА_7 , повернути ТОВ «АШАН Україна ГІПЕРМАРКЕТ».

Вирок може бути оскаржений до Київського апеляційного суду протягом 30 днів з дня його проголошення шляхом подачі апеляційної скарги через Голосіївський районний суд м. Києва.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції, якщо його не буде скасовано.

Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору.

Суддя ОСОБА_1