ТЕРНОПІЛЬСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження №11-кп/817/223/22 Доповідач - ОСОБА_2
У Х В А Л А

04 серпня 2022 р. суддя судової палати в кримінальних справах Тернопільського апеляційного суду ОСОБА_2 , ознайомившись із апеляційною скаргою потерпілого ОСОБА_3 на вирок Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 14 червня 2022 року і ухвалу Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 30 серпня 2021 року,

в с т а н о в и в :

Вироком Івано-Франківського районного суду Іван-Франківської області від 14 червня 2022 року ОСОБА_4 визнано винним у вчиненні злочину, передбаченого ст.122 ч.1 КК України та призначено покарання у виді одного року позбавлення волі.

На підставі ч.5 ст.74 КК України звільнено ОСОБА_4 від призначеного судом покарання на підставі ст.49 КК України, у зв`язку із закінченням строків давності.

На вказаний вирок суду першої інстанції потерпілий ОСОБА_3 подав апеляційну скаргу.

У відповідності до положень глави 31 КПК України, перегляд судових рішень в апеляційному порядку проводиться на підставі апеляційної скарги, вимоги до якої встановлені ст.396 КПК України.

За змістом вказаної правової норми апеляційна скарга повинна бути подана в письмовій формі і в ній повинно бути зазначено:

1) найменування суду апеляційної інстанції;

2) прізвище, ім`я та по батькові (найменування), місце проживання (перебування) особи, яка подає апеляційну скаргу, а також номер засобу зв`язку, адреса електронної пошти, якщо такі є;

3) судове рішення, яке оскаржується, і назва суду, який його ухвалив;

4) вимоги особи, яка подає апеляційну скаргу, та їх обґрунтування із зазначенням того, у чому полягає незаконність чи необґрунтованість судового рішення;

5) клопотання особи, яка подає апеляційну скаргу, про дослідження доказів;

6) перелік матеріалів, які додаються.

Цих вимог Закону потерпілим ОСОБА_3 не дотримано.

Зокрема, за змістом апеляційної скарги потерпілий ОСОБА_3 оскаржує як вирок суду першої інстанції від 14 червня 2022 року, так і ухвалу місцевого суду від 30 серпня 2021 року, якою суд, під час судового розгляду матеріалів кримінального провадження про обвинувачення ОСОБА_5 за ч.1 ст.122 КК України, відмовив у задоволенні клопотання потерпілого про накладення арешту на майно обвинуваченого.

Відповідно до ч.1 ст.392 КПК України в апеляційному порядку можуть бути оскаржені судові рішення, які були ухвалені судами першої інстанції і не набрали законної сили, а саме:

1) вироки, крім випадків, передбачених статтею 394 цього Кодексу;

2) ухвали про застосування чи відмову у застосуванні примусових заходів медичного або виховного характеру;

3) інші ухвали у випадках, передбачених цим Кодексом.

Приписами частини 2 вказаної правової норми визначено, що ухвали, постановлені під час судового провадження в суді першої інстанції до ухвалення судових рішень, передбачених частиною першою цієї статті, окремому оскарженню не підлягають, крім випадків, визначених цим Кодексом. Заперечення проти таких ухвал можуть бути включені до апеляційної скарги на судове рішення, передбачене частиною першою цієї статті.

Таким чином, оскарження ухвали суду за результатами розгляду клопотання сторони кримінального провадження про арешт майна, прийнятої під час судового розгляду до ухвалення судового рішення по суті, про що зазначається в апеляційній скарзі потерпілого, кримінальним процесуальним законодавством не передбачено.

В порушення вимог п.3 ч.2 ст.396 КПК України в апеляційній скарзі не зазначено назву суду, який ухвалив рішення що оскаржує апелянт.

Також апелянтом недотримано положення п.4 ст.396 КПК України, оскільки вимоги особи, яка подає апеляційну скаргу, є неконкретизовані та не узгоджуються з вимогами ст.407 КПК України, якою регламентовано повноваження суду апеляційної інстанції за наслідками розгляду апеляційної скарги.

Так, за наслідками апеляційного розгляду за скаргою на вирок або ухвалу суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право:

1) залишити вирок або ухвалу без змін;

2) змінити вирок або ухвалу;

3) скасувати вирок повністю чи частково та ухвалити новий вирок;

4) скасувати ухвалу повністю чи частково та ухвалити нову ухвалу;

5) скасувати вирок або ухвалу і закрити кримінальне провадження;

6) скасувати вирок або ухвалу і призначити новий розгляд у суді першої інстанції.

Проте, апелянт ставить питання скасування ухвали суду, яка не оскаржується в апеляційному порядку згідно ст.392 КПК України, а також про накладення арешту на майно, що не входить до компетенції апеляційного суду на стадії апеляційного перегляду вироку суду першої інстанції.

Згідно ст.393 КПК України потерпілий має право подати апеляційну скаргу у частині, що стосується інтересів потерпілого, але в межах вимог, заявлених ними в суді першої інстанції.

Разом з тим, потерпілий ОСОБА_3 заявляє вимогу про оплату за рахунок обвинуваченого ОСОБА_4 свідкам, які допитувались на досудовому та судовому слідстві і стягнення з нього коштів за проведення комісійної судово-медичної експертизи, що не стосується інтересів апелянта і заявлених ним вимог в суді першої інстанції.

Клопотання особи, яка подала апеляційну скаргу, про дослідження доказів, в порушення вимог п.5 ч.2 ст.396 КПК України, також викладено неконкретизованою і носить абстрактний характер, оскільки потерпілий ОСОБА_3 , не наводячи доказів, які, на його думку, підлягають дослідженню в порядку ст.404 КПК України, просить дослідити вину судмедексперта Івано-Франківського ОБСМЕ ОСОБА_6 та вину слідчої ОСОБА_7 ..

Окрім того, в порушення п.6 ч.2 ст.396 КПК України до апеляційної скарги та доданих до неї письмових матеріалів не надано копії в кількості, необхідній для їх надіслання сторонам кримінального провадження та іншим учасникам судового провадження, інтересів яких стосується апеляційна скарга, так як апелянтом додано одну копію апеляційної скарги з доповненням до неї, а потрібно дві (для прокурора та обвинуваченого).

У відповідності до ч.1 ст.399 КПК України суддя-доповідач, встановивши, що апеляційну скаргу на вирок чи ухвалу суду першої інстанції подано без додержання вимог, передбачених ст.396 цього Кодексу, постановляє ухвалу про залишення апеляційної скарги без руху і встановлює достатній строк для їх усунення.

За таких обставин апеляційну скаргу потерпілого ОСОБА_3 слід залишити без руху надавши йому строк для усунення вказаних недоліків.

Керуючись ст.ст.396, 399 КПК України,

у х в а л и в :

Апеляційну скаргу потерпілого ОСОБА_3 на вирок Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 14 червня 2022 року і ухвалу Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 30 серпня 2021 року залишити без руху, встановивши йому строк 15 (п`ятнадцять) днів з дня отримання даної ухвали для усунення недоліків поданої ним апеляційної скарги.

Суддя