Провадження № 11-кп/824/1894/2022 Доповідач у 2 інстанції ОСОБА_2
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

28 червня 2022 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду у складі:

головуючого - судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
при секретарі ОСОБА_5 ,

за участю прокурора ОСОБА_6 и,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу засудженого ОСОБА_7 на ухвалу Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 20 грудня 2021 року, якою відмовлено у задоволенні його клопотання про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання,

В С Т А Н О В И Л А:

ОСОБА_7 засуджений вироком Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 27.02.2017 року за ч. 2 ст. 187 КК України до 7 років позбавлення волі. На підставі ст. 71 КК України до призначеного покарання за цим вироком приєднано невідбуту частину покарання призначеного вироком Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 22.04.2013 року та остаточно призначено покарання у виді 8 років позбавлення волі з конфіскацією майна. На підставі ч. 5 ст. 72 КК України зараховано до покарання строк попереднього ув»язнення ОСОБА_7 з 27.06.2016 року по 27.02.2017 року з розрахунку один день попереднього увязнення за два дні позбавлення волі.

Засуджений ОСОБА_7 звернувся до Білоцерківського міськрайонного суду Київської області із клопотанням про його умовно-дострокове звільнення від відбування покарання за вироком Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 27.02.2017 року, оскільки відбув 3/4 строку покарання за вказаним вироком, має позитивні характеристики, 12 заохочень, стягнень не має, до роботи ставиться сумлінно, бере участь у роботах з благоустрою, вину у вчиненні злочину визнає, що свідчить про його виправлення.

Ухвалою суду в задоволенні клопотання відмовлено з тих підстав, що ОСОБА_7 раніше неодноразово судимий за вчинення кримінальних правопорушень, передбачених ст. 185, 187 КК України, останнє вчинив в період умовно-дострокового звільнення від покарання за попереднім вироком, вини при розгляді справи не визнавав, надав довідку про його майбутнє працевлаштування, яка містить неправдиві відомості, що свідчить про відсутність даних про його сумлінну поведінку та про недоведеність його виправлення.
В апеляційній скарзі засуджений просить скасувати ухвалу суду та постановити нову, якою звільнити його умовно-достроково від відбування невідбутої частини строку покарання.
В обґрунтування апеляційної скарги зазначив, що він відбув 3/4 строку визначеного покарання, має 13 заохочень та не має стягнень, відповідально ставиться до праці, а тому до нього може бути застосовано умовно-дострокове звільнення від відбування покарання. Вважає, що суд першої інстанції безпідставно враховує наявність у нього попередніх судимостей та застосування умовно-дострокового звільнення за попередніми вироками та вважає, що всі вимоги, передбачені ст. 81 КК України, ним виконані.
Окрім того зазначає, що довідка про його майбутнє працевлаштування від ДП «Рітейл Центр» була видана ще в січні 2021 року для вирішення питання про заміну покарання більш м`яким , а тому в оману суд при вирішенні питання про застосування ст.81 КК України він не вводив. Разом з тим, судом не було враховано, що постановою начальника установи, в порядку ст. 101 КВК України його було переведено до дільниці соціальної реабілітації при установі, що свідчить про позитивні зміни його особистості. Також зазначає, що він має ІІІ групу інвалідності довічно, а тому вважає, що суд не врахував та не дослідив належним чином всіх обставин, що свідчать про його виправлення.
Заслухавши доповідь судді, прокурора, який заперечив проти задоволення апеляційної скарги , перевіривши матеріали провадження та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що вона підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Відповідно до ч.ч. 2, 3 ст. 81 КК України умовно-дострокове звільнення від відбування покарання може бути застосоване, якщо засуджений сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення. Умовно-дострокове звільнення від відбування покарання може бути застосоване після фактичного відбуття засудженим не менше трьох чвертей строку покарання, призначеного особі, яка раніше звільнялася від умовно-достроково і знову вчинила умисне кримінальне правопорушення протягом невідбутої частини покарання.

Як випливає з матеріалів справи, на час звернення з клопотанням про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання засуджений відбув більш ніж три четверті строку призначеного покарання, призначеного вироком Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 27.02.2017 року.

Згідно п.2 Постанови Пленуму Верховного суду України «Про умовно - дострокове звільнення від відбування покарання і заміну невідбутої частини покарання більш м`яким» №2 від 26.04.2002 року умовно-дострокове звільнення від відбування покарання можливе лише після повного та всебічного вивчення даних про особу засудженого, при цьому головною умовою прийняття такого рішення є доведеність того, що засуджений сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення.

Згідно до вимог ст.6 КВК України виправлення засудженого це процес позитивних змін, які відбуваються в його особистості та створюють у нього готовність до самокерованої правослухняної поведінки, свідоме відновлення засудженого в соціальному статусі повноправного члена суспільства, повернення його до самостійного загальноприйнятого соціально-нормативного життя в суспільстві.

Як вбачається з матеріалів справи, з 05.07.2016 року засуджений, який є особою з третьою групою інвалідності, перебував в ДУ «Київський слідчий ізолятор», де характеризувався посередньо, стягнень і заохочень не мав, працевлаштований не був. З 03.08.2017 року перебуває в ДУ «Білоцерківська виправна колонія (№35)», відбував покарання на дільниці ресоціалізації, де позитивно характеризувався, стягнень не мав. З 08.08.2019 року переведений на дільницю соціальної реабілітації, що при колонії, де був працевлаштований на основі договору цивільно-правового характеру та мав добре відношення до праці, позитивні характеристики, мав заохочення та не мав стягнень. 17.11.2020 року комісією установи відбувся розгляд за ст. 82 КК України відмовлено за заявою засудженого, а 05.08.2021 року комісією установи відбувся розгляд за ст. 81 КК України і за її висновком засуджений заслуговував на умовно-дострокове звільнення від покарання,але останній відмовився від направлення відповідного подання до суду.

Зазначені обставини, які свідчать про сумлінну поведінку і ставлення до праці засудженого ОСОБА_7 , при розгляді подання судом першої інстанції підтверджені.

Також при розгляді заяви ОСОБА_7 в суді першої інстанції представником установи виконання покарань не заперечувалося проти умовно-дострокового звільнення засудженого від відбування покарання внаслідок його виправлення.

Висновки суду про те, що ОСОБА_7 не довів свою сумлінну поведінку під час відбування покарання , оскільки надавав недостовірний гарантійний лист про майбутнє працевлаштування, на матеріалах справи не ґрунтується, так як докази такої недостовірності відсутні.

Також не можуть бути підставами для відмови у застосування вимог ст.81 КК України дані про попередні судимості ОСОБА_7 і факт вчинення ним кримінального правопорушення у період умовно-дострокового звільнення від покарання за попереднім вироком, так як зазначені обставини враховані законодавством шляхом визначення терміну, по закінченню якого такі особи мають право на умовно-дострокове звільнення від покарання.

Та обставина, що ОСОБА_7 своєї вини у вчиненні кримінального правопорушення не визнав, не може враховуватися під час вирішення питання про умовно-дострокове звільнення, так як не є оцінкою поведінки і ставлення до праці засудженого під час відбування покарання.

Таким чином, судом апеляційної інстанції встановлено, що при зверненні засудженогоОСОБА_7 до суду із заявою про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання, дотримані вимоги ст.81 КК України та засудженим доведено досягнення мети, визначеної ст.6 КВК України.

За таких обставин ухвала суду першої інстанції підлягає скасуванню з ухваленням нової ухвали про задоволення заяви засудженого про умовно-дострокове звільнення від відбуття покарання у виді позбавлення волі ОСОБА_7 за вироком Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 27.02.2017 року, невідбута частина якого на час прийняття судового рішення складає 1 рік 19 днів.

Керуючись ст.ст.404,405,407,419 КПК України, колегія суддів,

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу засудженого задовольнити.

Ухвалу Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 20 грудня 2021 року, якою відмовлено у задоволенні заяви засудженого про умовно-дострокове звільнення від відбуття покарання у виді позбавлення волі ОСОБА_7 , скасувати.

Ухвалити нову ухвалу, якою заяву засудженого про умовно-дострокове звільнення від відбуття покарання у виді позбавлення волі ОСОБА_7 задовольнити.

ОСОБА_7 звільнити від відбування покарання у виді позбавлення волі за вироком Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 27.02.2017 року умовно-достроково на 1 рік 19 днів.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя: Суддя: Суддя: