Справа № 288/2390/21
Провадження № 1-кп/288/39/22
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 червня 2022 року смт. Попільня

Попільнянський районний суд Житомирської області в складі:

головуючого судді - ОСОБА_1 ,

з участю секретаря судових засідань - ОСОБА_2 ,

прокурора - ОСОБА_3 ,
обвинуваченого ОСОБА_4 ,
захисника ОСОБА_5 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань в смт. Попільня Житомирської області обвинувальний акт у кримінальному провадженні відомості про які внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000149 від 13 грудня 2021 року відносно:
ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець села Парипси, Попільнянського району, Житомирської області, зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1 , громадянин України, українець, освіта середня, працює ФГ «Олгрис», студент Верхівнянської філії Житомирського агротехнічного коледжу, неодружений, на утриманні неповнолітніх дітей не має, раніше не судимий,
що обвинувачується у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених частиною 1 статті 383, частиною 1 статті 384 КК України,

ВСТАНОВИВ:

05 грудня 2021 року о 11 годині 49 хвилин ОСОБА_4 уклав договір № 094211317, за умовами якого отримав у кредит грошові кошти в сумі 2150 гривень 00 копійок, взамін передавши в заставу до ТП «ЛОМБАРД ЗАСТАВНЕ ТОВАРИСТВО «ДІАМАНТОВИЙ ДІМ» золоту каблучку, вагою 3,32 грам, яку взяв у користування в свого батька ОСОБА_6 . В подальшому 12.12.2021 року близько 19 години 00 хвилин у ОСОБА_4 виник злочинний умисел на завідомо неправдиве повідомлення слідчому про вчинення кримінального правопорушення, з ціллю приховати факт здачі каблучки до ломбарду.

Реалізуючи свій злочинний умисел, діючи з корисливих мотивів, ОСОБА_4 12.12.2021 року біля 19 години 10 хвилин відійшов до громадського туалету неподалік залізничного вокзалу по АДРЕСА_2 , та пошкодив собі середній палець правої руки, а також спричинив незначні тілесні ушкодження на обличчі. Після цього ОСОБА_4 повідомив ОСОБА_7 , про те, що 12.12.2021 року близько 19 години 15 хвилин, троє невідомих осіб, завдаючи удари кулаками, стягнули із його руки золоту каблучку у вигляді печатки, яка була на правому середньому пальці та відкрито викрали її. ОСОБА_7 про подію повідомила до поліції. Надалі ОСОБА_4 того самого числа, після прибуття слідчо - оперативної групи, умисно, з метою подання завідомо неправдивого повідомлення про вчинення тяжкого злочину, будучи письмово попередженим про кримінальну відповідальність за ст. 383 КК України, що засвідчено його особистим підписом, достовірно знаючи, що факт злочину не мав місця, тобто, усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер своїх дій, передбачаючи настання суспільно-небезпечних наслідків і бажаючи їх настання, здійснив завідомо неправдиве повідомлення про вчинення відносно нього тяжкого злочину, про що слідчому Національної поліції, о 19 годині 45 хвилин надав письмову заяву, у якій повідомив, що 12.12.2021 року близько 19 години 15 хвилин, троє невідомих осіб, завдаючи удари кулаками, стягнули із його руки золоту каблучку у вигляді печатки, яка була на правому середньому пальці та відкрито викрали її, чим спричинили матеріального збитку на суму 5000 гривень 00 копійок, тобто повідомив про вчинення тяжкого кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України та того ж числа слідчим відділенням Відділення поліції № 2 Житомирського РУП ГУНП в Житомирській області було внесено відповідні відомості до ЄРДР за № 0000147.

Крім того, продовжуючи свою протиправну діяльність, 13.12.2021 року ОСОБА_4 , перебуваючи у кабінеті № 28 Відділенні поліції № 2 Житомирського РУП ГУНП в Житомирській області за адресою: смт. Попільня, вулиця Фомічова, 6, Попільнянської ОТГ, Житомирського району, Житомирської області, звернувся із заявою про залучення його до кримінального провадження як потерпілого та, отримавши пам`ятку про процесуальні права та обов`язки потерпілого, тобто, маючи, відповідно до ст. 55 КПК України, статус потерпілого у кримінальному провадженні №0000147 від 12.12.2021 року, під час допиту як потерпілого у період часу із 12 години 38 хвилин по 13 годину 15 хвилин, будучи попередженим про кримінальну відповідальність за ст. 384 КК України, що засвідчено власним підписом, умисно, усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер своїх дій, передбачаючи настання суспільно-небезпечних наслідків і бажаючи їх настання, надав слідчому завідомо неправдиві показання про обставини вчинення відносно нього кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України.

Продовжуючи свої злочинні дії, поєднані єдиним умислом, того ж самого числа у період часу із 13 години 51 хвилину по 14 годину 50 хвилин, перебуваючи у вказаному місці ОСОБА_4 , будучи попередженим про кримінальну відповідальність за ст. 384 КК України, що засвідчено власним підписом, умисно, усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер своїх дій, передбачаючи настання суспільно- небезпечних наслідків і бажаючи їх настання, надав слідчому завідомо неправдиві показання про обставини вчинення відносно нього кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України під час проведення слідчого експерименту за його участі як потерпілого у кримінальному провадженні № 0000147 від 12.12.2021 року.

Своїми умисними діями, які виразились в завідомо неправдивому повідомленні слідчому про вчинення кримінального правопорушення, ОСОБА_4 вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 383 КК України.

Своїми умисними діями, які виразились в завідомо неправдивому показанні потерпілого, ОСОБА_4 вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 384 КК України.

В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 свою винуватість у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених частиною 1 статті 383, частиною 1 статті 384 КК України, визнав повністю та дав покази, які відповідають змісту обвинувачення.

Крім повного визнання обвинуваченим своєї винуватості, його винуватість підтверджується слідуючими зібраними та дослідженими під час судового провадження належними та допустимими письмовими доказами, а саме:

- протоколом огляду місця події з ілюстративною таблицею до протоколу від 13 грудня 2021 року, згідно якого місцем проведення огляду являється територія навпроти приміщення магазину «Обжора» по АДРЕСА_2 , де ОСОБА_4 тримає у руках кільце із металу жовтого кольору із чорною вставкою у вигляді камінця /а.с. 53-55/;

- постановою про визнання речовим доказом у кримінальному провадженні від 13 грудня 2021 року, згідно якої вилучене кільце з металу жовтого кольору, із чорною вставкою у вигляді камінця, яке поміщено згідно правил пакування речових доказів, до спец.пакету експертної служби МВС № 0447715, визнано речовим доказом, вилучене майно зберігається у Відділенні поліції № 2 Житомирського РУП ГУНП в Житомирській області, за адресою смт. Попільня, вулиця Фомічова, 6, Попільнянської ОТГ Житомирської області /а.с. 56/;

- розпискою ОСОБА_4 про отримання на відповідальне зберігання кільце із металу жовтого кольору з чорним камінцем /а.с. 57/;

- протоколом пред`явлення речей для впізнання з довідкою до протоколу від 13 грудня 2021 року, згідно якого свідок ОСОБА_6 впізнає своє кільце жовтого кольору (золоте) на фото № 2 /а.с. 58-60/;

- протоколом огляду місця події з ілюстративною таблицею від 14 грудня 2021 року, згідно якого місцем проведення огляду являється територія перед парканом огородженої території за адресою: АДРЕСА_3 , де ОСОБА_6 видав кільце із металу жовтого кольору зі вставленим камінцем чорного кольору /а.с. 61-63/;

- постановою про визнання речовим доказом у кримінальному провадженні від 14 грудня 2021 року, згідно якої вилучене кільце з металу жовтого кольору, із чорною вставкою у вигляді камінця поміщено згідно правил пакування речових доказів, до спец.пакету експертної служби МВС № 0447711, визнано речовим доказом, вилучене майно зберігати у Відділенні поліції № 2 Житомирського РУП ГУНП в Житомирській області, що знаходиться за адресою: смт. Попільня, вулиця Фомічова, 6, Житомирської області /а.с. 64/;

- розпискою ОСОБА_6 від 14 грудня 2021 року, згідно якої ОСОБА_6 отримав на відповідальне зберігання кільце із металу жовтого кольору з чорним камінцем із тріщиною /а.с. 65/;

- договором № 094211317 від 05.12.2021 року укладеного між ПТ «ЛОМБАРД ЗАСТАВНЕ ТОВАРИСТВО «ДІАМАНТОВИЙ ДІМ» - кредитодавець (заставодержатель) та ОСОБА_4 позичальник (заставодавець), згідно якого опис предмету: ЮВ: каблучка; метал: золото; проба: 585; вага: загальна: 3,32 г; вага: чиста: 2,87 г, кількість частин: 1, оцінна вартість предмету за угодою сторін: 2152,50 гривень. Фінансовий кредит грошові кошти в сумі = 2150,00 гривень /а.с. 66/;

- протоколом прийняття заяви про кримінальне правопорушення та іншу подію ОСОБА_4 від 12 грудня 2021 року /а.с. 67/;

- заявою про залучення до провадження як потерпілого ОСОБА_4 від 13 грудня 2021 року з пам`яткою про процесуальні права та обов`язки потерпілого від 13 грудня 2021 року /а.с. 68-69/;

- протоколом допиту потерпілого від 13 грудня 2021 року, згідно якого було допитано, як потерпілого ОСОБА_4 /а.с. 70-71/;

- протоколом проведення слідчого експерименту від 13 грудня 2021 року з протоколом виготовлення копії інформації та оптичним диском DVD R, за участю потерпілого ОСОБА_4 , який на пропозицію розповісти обставини вчинення злочину відносно нього погодився та розповів як у нього троє невідомих осіб, завдаючи удари кулаками, стягнули із його руки золоту каблучку у вигляді печатки, яка була на правому середньому пальці та відкрито викрали її /а.с. 72-79/;

- постановою про визнання речових доказів та передачу на зберігання від 16 грудня 2021 року, згідно якої рапорт реєстрації повідомлення ЄО № 4796 від 12.12.2021 року, протокол прийняття заяви про кримінальне правопорушення та іншу подію від 12.12.2021 року, заяву про залучення до провадження як потерпілого від 13.12.2021 року, пам`ятку потерпілого від 13.12.2021 року, протокол допиту потерпілого ОСОБА_4 від 13.12.2021 року; довідку від 12.12.2021 року щодо тілесних ушкоджень ОСОБА_4 , протокол проведення слідчого експерименту від 13.12.2021 року, оптичний диск DVD-R, ємкістю 16 gb, визнано речовими доказами у вказаному кримінальному провадженні. Вказані речові докази зберігати у матеріалах кримінального провадження /а.с. 80-81/;

- висновком експерта № 212 від 21 грудня 2021 року згідно якого у ОСОБА_4 виявлено тілесні ушкодження у вигляді: садна обох кистей, забитої рани нижньої губи; (без зазначеної форми, розмірів, морфологічних особливостей), які є легкими тілесними ушкодженнями. Дані тілесні ушкодження утворились від дії тупих твердих предметів, однак через відсутність в надісланих на вивчення медичних документах, записів щодо морфологічних особливостей виявлених тілесних ушкоджень, встановити термін їх утворення не представляється можливим. Діагноз «забій правої вилиці» виставлений на підставі суб`єктивних скарг хворого, непідтверджений об`єктивними медичними даними, а тому при оцінці ступеня тяжкості тілесних ушкоджень до уваги не приймається. Ушкодження виявлені у ОСОБА_4 могли бути спричиненні власноруч, оскільки ділянки тіла з ушкодженнями доступні такому травматичному впливу /а.с. 82/;

- ухвалою слідчого судді Попільнянського районного суду Житомирської області від 15 грудня 2021 року про тимчасовий доступ до інформації, що знаходиться у матеріалах кримінального провадження № 0000147 від 12.12.2021 року /а.с. 86-88/;

- протоколом тимчасового доступу до речей і документів від 16 грудня 2021 року /а.с. 89-90/;

- описом речей і документів, які були вилучені на підставі ухвали слідчого суді від 16 грудня 2021 року /а.с. 91/.

Захисником обвинуваченого ОСОБА_5 заявлено клопотання про визнання доказів недопустимими, а саме: протокол огляду місця події від 13.12.2021 року; постанову про визнання речовим доказом від 13.12.2021 року; розписку ОСОБА_4 від 13.12.2021 року; протокол пред`явлення речей для впізнання від 13.12.2021 року; довідку до протоколу пред`явлення речей для впізнання від 13.12.2021 року; протокол огляду місця події від 14.12.2021 року; постанову про визнання речовим доказом від 14.12.2021 року; розписку ОСОБА_6 від 14.12.2021 року; договір від 05.12.2021 року ПП «Ломбард заставне товариство «Діамантовий дім»; протокол заяви про кримінальне правопорушення від 12.12.2021 року; заяву від 13.12.2021 року про залучення до провадження, як потерпілого по кримінальному провадженню №0000147; пам`ятку про процесуальні права та обов`язки потерпілого від 13.12.2021 року; протокол допиту потерпілого від 13.12.2021 року по кримінальному провадженню №0000147; протокол проведення слідчого експерименту від 13.12.2021 року по кримінальному провадженню №0000147; протокол виготовлення копії інформації від 16.12.2021 року №0000149; оптичний диск; постанову про визнання речовим доказом та передачу на зберігання від 16.12.2021 року: висновок експерта № 212 від 22.12.2021 року; постанову про провадження досудового розслідування декількома дізнавачами від 13.12.2021 року по кримінальному провадженню №0000147; постанову про провадження досудового розслідування декількома слідчими від 13.12.2021 року по кримінальному провадженню №0000149; ухвалу Попільнянського районного суду від 15.12.2021 року про тимчасовий доступ до речей і документів; протокол тимчасового доступу до речей і документів від 16.12.2021 року; опис речей і документів, які були вилучені на підставі ухвали слідчого судді від 16.12.2021 року; клопотання про тимчасовий доступ до речей і документів по кримінальному провадженню №0000149; обвинувальний акт /а.с. 112-124/. Мотивує дане клопотання про визнання доказів недопустимими тим, що внесено відомості до ЄРДР про вчинення даного кримінального правопорушення 13.12.2021 року, а постанова про призначення групи прокурорів від 14.12.2021 року, таким чином 13.12.2021 року досудове розслідування по кримінальному провадженню здійснювалось без процесуального керівництва прокурора. Також винесена постанова про провадження досудового розслідування декількома дізнавачами. Протокол пред`явлення речей до впізнання від 13.12.2021 року складений оперуповноваженим СКП Відділення поліції № 2 Житомирського РУП ГУНП в Житомирській області ОСОБА_8 . Крім того, обвинувальний акт у кримінальному провадженні складений слідчим, який не мав повноважень на його складання.

Також просить кримінальне провадження закрити на підставі п. 3 ч. 1 ст. 284 КПК України у зв`язку з не встановленням достатніх доказів для доведення винуватості вчинення ОСОБА_4 кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст. 383, ч. 1 ст. 384 КК України.

Суд, дослідивши клопотання захисника, заперечення прокурора на дане клопотання та матеріали кримінального провадження, вважає дане клопотання захисника необґрунтованим та таким, що не підлягає задоволенню, виходячи із слідуючого.

Відповідно до ч. 1 ст. 37 КПК України, прокурор, який здійснюватиме повноваження прокурора у конкретному кримінальному провадженні, визначається керівником відповідного органу прокуратури після початку досудового розслідування. У разі необхідності керівник органу прокуратури може визначити групу прокурорів, які здійснюватимуть повноваження прокурорів у конкретному кримінальному провадженні, а також старшого прокурора такої групи, який керуватиме діями інших прокурорів.

Відомості про початок досудового розслідування кримінального провадження № 0000149 внесено 13.12.2021 о 17 годині 39 хвилин та постановою першого заступника керівника Коростишівської окружної прокуратури 14.12.2021 року визначено групу прокурорів про що внесено відомості до Єдиного реєстру досудових розслідувань.

Тобто в матеріалах кримінального провадження наявне процесуальне рішення про визначення групи прокурорів у кримінальному провадженні, прийняте у відповідності до вимог ст. 37 КПК України, яке долучено до матеріалів справи.

У період з часу внесення відомостей до ЄРДР до часу призначення групи прокурорів прокурорами не приймалось жодне процесуальне рішення що могло призвести до визнання доказів недопустимими.

Крім того, суд зазначає, що відповідно до пункту 9.4 Наказу Офісу Генерального Прокурора № 309 від 30.09.2021 року «Про організацію діяльності прокурорів у кримінальному провадженні», призначати прокурора у конкретному кримінальному провадженні невідкладно, але не пізніше доби з моменту отримання повідомлення слідчого (детектива, дізнавача) про початок досудового розслідування, про що виносити відповідну постанову з додержанням вимог частини шостої статті 110 КПК України.

Кримінальний процесуальний кодекс України не передбачає жодних заборон та обмежень у проведенні досудового розслідування слідчими та дізнавачами без призначення прокурора у кримінальному провадженні.

Відповідно до статті 39-1 КПК України, керівник органу дізнання уповноважений призначати дізнавача та групу дізнавачів у відповідному кримінальному провадженні, а тому твердження сторони захисту про відсутність у керівника органу дізнання права на призначення декількох дізнавачів (групи дізнавачів) та як наслідок визнання доказів недопустимими є безпідставним.

У відповідності до статті 41 КПК України, оперативні підрозділи органів Національної поліції, органів безпеки, Національного антикорупційного бюро України, органів Державного бюро розслідувань, органів Бюро економічної безпеки України, органів Державної прикордонної служби України, органів, установ виконання покарань та слідчих ізоляторів Державної кримінально- виконавчої служби України здійснюють слідчі (розшукові) дії та негласні слідчі (розшукові) дії в кримінальному провадженні за письмовим дорученням слідчого, дізнавача, прокурора, а підрозділ детективів, оперативно-технічний підрозділ та підрозділ внутрішнього контролю Національного антикорупційного бюро України - за письмовим дорученням детектива або прокурора Спеціалізованої антикорупційної прокуратури.

Під час виконання доручень слідчого, дізнавача, прокурора співробітник оперативного підрозділу користується повноваженнями слідчого. Співробітники оперативних підрозділів (крім підрозділу детективів, підрозділу внутрішнього контролю Національного антикорупційного бюро України) не мають права здійснювати процесуальні дії у кримінальному провадженні за власною ініціативою або звертатися з клопотаннями до слідчого судді чи прокурора.

Враховуючи, те що протокол пред`явлення речей для впізнання складений 13.12.2021 року працівником оперативного підрозділу ВП № 2 Житомирського РУП ГУНП в Житомирській області на підставі доручення, а тому підстави для визнання недопустимим вказаного доказу відсутні.

Суд рахує, що в довідці до протоколу пред`явлення речей до впізнання номер кримінального провадження вказаний помилково, так як у протоколі пред`явлення речей до впізнання номер кримінального провадження зазначено правильно, а саме: 0000149.

Обвинувальний акт у кримінальному провадженні № 0000149 складний заступником начальника ВП- начальником СВ Відділення поліції № 2 Житомирського районного управління поліції ГУНП в Житомирській області ОСОБА_9 який перебуває у складі групи слідчих по указаному кримінальному провадженні відповідно до постанови від 13.12.2021 року.

У відповідності до статті 39 КПК України, керівник органу досудового розслідування уповноважений, зокрема визначати слідчого (слідчих), який здійснюватиме досудове розслідування, а у випадках здійснення досудового розслідування слідчою групою - визначати старшого слідчої групи, який керуватиме діями інших слідчих, здійснювати досудове розслідування, користуючись при -цьому повноваженнями слідчого, а тому твердження сторони захисту про те що обвинувальний акт складено слідчим, який не мав повноважень його складати є необґрунтованим та не відповідає, а ні вимогам КПК України, а ні матеріалам кримінального провадження.

Так, згідно ст. 84 КПК України, доказами в кримінальному провадженні є фактичні дані, отримані у передбаченому цим Кодексом порядку, на підставі яких слідчий, прокурор, слідчий суддя і суд встановлюють наявність чи відсутність фактів та обставин, що мають значення для кримінального провадження та підлягають доказуванню. Процесуальними джерелами доказів є показання, речові докази, документи, висновки експертів.

У відповідності до ст. 87 КПК України, недопустимими є докази, отримані внаслідок істотного порушення прав та свобод людини, гарантованих Конституцією та законами України, міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, а також будь-які інші докази, здобуті завдяки інформації, отриманій внаслідок істотного порушення прав та свобод людини.

Згідно зі ст. 110 КПК України, процесуальними рішеннями є всі рішення органів досудового розслідування, прокурора, слідчого судді, суду.

Конституційний Суд України у рішенні № 12-рп/2011 від 20 жовтня 2011 року у справі за конституційним поданням Служби безпеки України щодо офіційного тлумачення положення частини третьої статті 62 Конституції України зазначив, що визнаватися допустимими і використовуватися як доказ в кримінальній справі можуть тільки фактичні дані, одержані відповідно до вимог кримінально-процесуального законодавства. Перевірка доказів на їх допустимість є найважливішою гарантією забезпечення прав і свобод людини і громадянина в кримінальному процесі та ухвалення законного і справедливого рішення у справі.

Аналіз положення частини третьої статті 62 Конституції України про те, що «обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом», дає підстави для висновку, що обвинувачення у вчиненні злочину не може бути обґрунтоване фактичними даними, одержаними в незаконний спосіб, а саме: з порушенням конституційних прав і свобод людини і громадянина; з порушенням встановлених законом порядку, засобів, джерел отримання фактичних даних; не уповноваженою на те особою тощо.

За змістом постанови Верховного Суду України від 09.06.2016 року в справі № 5-360/кс 15, слідує, що Кримінальний процесуальний закон не дає вичерпного переліку підстав, за наявності яких докази мають визнаватися недопустимими, а натомість надає право суду вирішувати питання їх допустимості чи недопустимості у порядку, передбаченому статтею 89 КПК України.

Частиною першою статті 87 КПК України передбачено, що ключовою умовою для визнання доказів недопустимими є їх отримання внаслідок істотного порушення прав та свобод людини, гарантованих Конституцією та законами України, міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.

За наслідками цього судового розгляду, суд зберігаючи об`єктивність та неупередженість, створивши необхідні умови для реалізації сторонами їхніх процесуальних прав та виконання процесуальних обов`язків на основі змагальності, що передбачає самостійне обстоювання стороною обвинувачення і стороною захисту їхніх правових позицій, прав, свобод і законних інтересів засобами, передбаченими КПК України з наданням останнім рівних прав на збирання та подання до суду речей, документів, інших доказів, клопотань, скарг, а також на реалізацію інших процесуальних прав, передбачених тим же Кодексом, безпосередньо дослідивши усі докази та інші матеріали, у порядку ст. 94 КПК України, за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінюючи кожний доказ, що наявний у провадженні, з точки зору належності, допустимості, достовірності, та сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку, й заслухавши доводи сторін з боку обвинувачення та захисту, тим самим провівши судовий розгляд лише в межах висунутого обвинувачення відповідно до обвинувального акту, установив таке.

Порядок кримінального провадження на території України визначається лише кримінальним процесуальним законодавством України, яке складається з відповідних положень Конституції України, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, цього Кодексу та інших законів України (ст. 1 КПК України).

Сам судовий розгляд проводиться лише стосовно особи, якій висунуте обвинувачення, і лише в межах висунутого обвинувачення відповідно до обвинувального акту ( ч.1 ст.337 КПК України).

Сторони кримінального провадження є вільними у використанні своїх прав у межах та у спосіб, передбачених цим Кодексом. Суд у кримінальному провадженні вирішує лише ті питання, що винесені на його розгляд сторонами (ст. 26 КПК України).

З урахуванням того, що доказами в кримінальному провадженні є фактичні дані, отримані у передбаченому цим Кодексом порядку, на підставі яких слідчий, прокурор, слідчий суддя і суд встановлюють наявність чи відсутність фактів та обставин, що мають значення для кримінального провадження та підлягають доказуванню. Процесуальними джерелами доказів є показання, речові докази, документи, висновки експертів (ст. 84 КПК України).

Відповідно до цього докази - це єдність фактичних даних (даних про факти) та їх процесуальних джерел. Фактичні дані - це не факти об`єктивної дійсності, а відомості про них, що утворюють зміст доказів, за допомогою яких встановлюються факти і обставини, що підлягають доказуванню у кримінальному провадженні (постанова ККС ВС від 28.03.2019 у справі № 154/3213/16).

Відповідно до статті 85 КПК України, належними є докази, які прямо чи непрямо підтверджують існування чи відсутність обставин, що підлягають доказуванню у кримінальному провадженні та інших обставин, які мають значення для кримінального провадження, а також достовірність, чи недостовірність, можливість чи неможливість використання інших доказів. Згідно з приписами частини 1 статті 86 КПК України доказ визнається допустимим, якщо він отриманий у порядку встановленому цим Кодексом.

Достовірність та об`єктивність наведених доказів у суду сумніву не викликає, адже вони отримані без порушення закону, узгоджуються один з одним, належні, допустимі та достатні, у зв`язку з чим суд їх прийняв. Матеріали досудового розслідування були відкриті сторонам кримінального провадження, відповідно до ст. 290 КПК України.

Крім того, письмові докази долучені до матеріалів кримінального провадження отримані на підставі ухвали слідчого судді про тимчасовий доступ до речей та документів до матеріалів кримінального провадження № 0000147 на підставі ухвали слідчого судді за наслідками розгляду клопотання слідчого погодженого з прокурором від 15.12.2021 року (на час звернення до суду було призначено прокурорів та слідчих у вказаному кримінальному провадженні).

Даючи кримінально-правову оцінку діям обвинуваченого, суд вважає доведеною поза розумним сумнівом винуватість ОСОБА_4 в умисних діях, що виразились в неправдивому повідомленні слідчому про вчинення кримінального правопорушення, що вірно кваліфіковано за частиною першою статті 383 КК України та в неправдивому показанні потерпілого, що вірно кваліфіковано за частиною першою статті 384 КК України.

За загальним правилом, встановленим частиною першою статті 337 КПК України, судовий розгляд проводиться лише стосовно особи, якій висунуте обвинувачення, і лише в межах цього обвинувачення.
Аналізуючи зібрані по справі докази та оцінивши їх в сукупності, суд кваліфікує дії ОСОБА_4 за частиною першою статті 383 КК України як завідомо неправдиве повідомлення слідчому про вчинення кримінального правопорушення, за частиною першою статті 384 КК України, як завідомо неправдиве показання потерпілого.

Обираючи обвинуваченому міру та вид покарання, суд враховує ступінь тяжкості вчинених кримінальних правопорушень, особу винного, обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання.

Обставинами, згідно статті 66 КК України, що пом`якшують покарання обвинуваченого ОСОБА_4 , є щире каяття та активне сприяння розкриттю кримінального правопорушення.

Обставин, згідно статті 67 КК України, що обтяжують покарання обвинуваченого ОСОБА_4 , не становлено.

Судом досліджувалися дані про особу обвинуваченого ОСОБА_4 , при цьому встановлено, що він раніше не судимий, за місцем проживання та навчання характеризується позитивно, на обліку в лікарів психіатра та нарколога не перебуває.

При визначенні міри покарання обвинуваченому суд приймає до уваги положення статей 1, 50 КК України, згідно яких Кримінальний кодекс України має своїм завданням правове забезпечення охорони прав і свобод людини і громадянина, власності, громадського порядку та громадської безпеки, а також запобігання кримінальним правопорушенням. Покарання є заходом примусу, що застосовується від імені держави за вироком суду до особи, визнаної винною у вчиненні кримінального правопорушення, і полягає в передбаченому законом обмеженні прав і свобод засудженого. Покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобіганню вчиненню нових кримінальних правопорушень як засудженими, так і іншими особами.
Відповідно до постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 24 жовтня 2003 року «Про практику призначення судами кримінального покарання», призначаючи покарання, у кожному конкретному випадку суди мають дотримуватися вимог кримінального закону й зобов`язані враховувати ступінь тяжкості вчиненого злочину, дані про особу винного та обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання. Таке покарання має бути необхідним і достатнім для виправлення засудженого та попередження нових злочинів. Водночас, при призначенні покарання, суди мають враховувати ступінь тяжкості вчиненого злочину згідно статті 12 КК України, форму вини, а також особливості конкретного злочину.
Призначаючи покарання ОСОБА_4 , суд враховує ступінь тяжкості вчинених кримінальних правопорушень, їх суспільну небезпечність, особу винного, позицію прокурора, наявність пом`якшуючих покарання обставин та відсутність обставин, які обтяжують покарання обвинуваченого, інші обставини справи, та приходить до висновку, що обвинуваченому ОСОБА_4 призначити покарання в межах санкції частини 1 статті 383 КК України у виді обмеження волі, в межах санкції частини 1 статті 384 КК України у виді обмеження волі, із застосуванням частини першої статті 70 КК України, яка визначає призначення остаточного покарання за сукупністю кримінальних правопорушень, шляхом поглинання менш суворого покарання більш суворим, та призначити остаточне покарання у виді обмеження волі, на підставі ст. 75 КК України звільняє його від відбування покарання з випробуванням, поклавши на нього обов`язки, передбачені ч. 1 п.п. 1, 2, ч. 3 п. 2 статті 76 КК України, оскільки таке покарання буде законним, справедливим, а також достатнім для забезпечення виконання завдань кримінального судочинства в частині виправлення засудженого, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень як засудженим, так і іншими особами.
Цивільний позов по кримінальному провадженню не пред`явлено.

Арешт на майно в даному кримінальному провадженні не накладався.

Речові докази: кільце з металу жовтого кольору, із чорною вставкою у вигляді камінця із тріщиною, яке передано на відповідальне зберігання ОСОБА_6 підлягає залишенню ОСОБА_6 ; кільце з металу жовтого кольору, із чорною вставкою у вигляді камінця, яке передане на відповідальне зберігання ОСОБА_4 - підлягає залишенню ОСОБА_4 .

Судові витрати в даному кримінальному провадженні відсутні.

Підстав для застосування щодо обвинуваченого запобіжного заходу не вбачається.

Керуючись статтями 369-371, 373-374 КПК України, суд,-

УХВАЛИВ:

ОСОБА_4 визнати винуватим у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених частиною 1 статті 383, частиною 1 статті 384 КК України та призначити ОСОБА_4 покарання:

- за частиною 1 статті 383 КК України у виді 1 (одного) року 6 (шести) місяців обмеження волі;

- за частиною 1 статті 384 КК України у виді 1 (одного) року обмеження волі.

Відповідно до вимог частини першої статті 70 КК України, при сукупності кримінальних правопорушень суд, призначивши покарання (основне і додаткове) за кожне кримінальне правопорушення окремо, визначає остаточне покарання шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим або шляхом повного чи часткового складання призначених покарань, ОСОБА_4 призначити остаточне покарання у виді обмеження волі строком на 1 (один) рік 6 (шість) місяців.

На підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_4 від відбування покарання з випробуванням протягом 1 (одного) року іспитового строку, якщо він протягом визначеного судом строку не вчинить нового кримінального правопорушення і виконає покладені на нього обов`язки.

На підставі ст. 76 КК України зобов`язати ОСОБА_4 :

- періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації;

- повідомляти цей орган про зміну місця проживання, роботи та навчання;

- не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.
До набрання вироком законної сили запобіжний захід ОСОБА_4 не обирати.

Речові докази: кільце з металу жовтого кольору, із чорною вставкою у вигляді камінця із тріщиною, яке передано на відповідальне зберігання ОСОБА_6 залишити ОСОБА_6 ; кільце з металу жовтого кольору, із чорною вставкою у вигляді камінця, яке передане на відповідальне зберігання ОСОБА_4 - залишити ОСОБА_4 .

Вирок суду першої інстанції набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок суду, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

На вирок може бути подана апеляція до Житомирського апеляційного суду через Попільнянський районний суд Житомирської області протягом 30 днів з дня його проголошення.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку. Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору. Копію вироку не пізніше наступного дня після його ухвалення надіслати учасникам судового провадження, які не були присутніми в судовому засіданні.

Суддя Попільнянського

районного суду ОСОБА_1