Справа № 509/4162/22
УХВАЛА

26 жовтня 2022 року смт. Овідіополь

Суддя Овідіопольського районного суду Одеської області ОСОБА_1 , при секретарі судового засідання ОСОБА_2 , за участю учасників судового провадження:

прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченої ОСОБА_4 ,

захисників ОСОБА_5 , ОСОБА_6 ,

розглядаючи у підготовчому судовому засіданні у залі суду в режимі відеоконференцзв`язку обвинувальний акт у кримінальному провадженні №0000425 від 23.03.2021 року за обвинуваченням:

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Ізмаїл Одеської області, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 ;

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженки м. Советськ Колінінградської області, Російської Федерації, зареєстрованої за адресою: АДРЕСА_3 , фактично проживаючої за адресою: АДРЕСА_4 ,

у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.ч. 2, 3 ст. 307 КК України,-

ВСТАНОВИВ:
05 жовтня 2022 року до Овідіопольського районного суду Одеської області від Одеської обласної прокуратури надійшов затверджений прокурором ОСОБА_8 обвинувальний акт з додатками відносно ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , обвинувачених у вчиненні кримінальних правопорушенья, передбачених ч.ч. 2, 3 ст. 307 КК України.

На стадії досудового розслідування до обвинуваченої ОСОБА_4 застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою з правом внесення застави (ухвала слідчого судді Київського районного суду м.Одеси від 13.05.2022 року). В подальшому, на стадії досудового розслідування вказаний запобіжний захід неодноразово продовжувався та закінчує свою дію 04.11.2022 року.

Ухвалою судді від 10 жовтня 2022 року призначено підготовче судове засідання на підставі обвинувального акту в даному кримінальному провадженні.

19 жовтня 2022 прокурором ОСОБА_8 подано до суду клопотання про обрання обрання відносно обвинуваченої ОСОБА_4 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою строком на 60 днів.
Своє клопотання прокурор обгрунтовує тим, що обвинувачена ОСОБА_4 обгрунтовано обвинувачується у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.ч. 2, 3 ст. 307 КК України, тобто: незаконне придбання, зберігання з метою збуту, а також незаконний збут наркотичних засобів, вчинений за попередньою змовою групою осіб; незаконне придбання, зберігання з метою збуту психотропних речовин в особливо великих розмірах, вчинене повторно, за попередньою змовою групою осіб.
На думку прокурора, на даний час існують ризики, які дають підстави вважати про необхідність застосування до обвинуваченої ОСОБА_4 саме запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, а також унеможливлюють застосування до неї більш м`якого запобіжного заходу під час судового розгляду справи, а саме:
- п.1 ч. 1 ст. 177 КПК України: ОСОБА_4 може переховуватися від суду, так як вона вчинила особливо тяжкий злочин, та розуміючи тяжкість покарання, яке загрожує обвинуваченій, остання може переховуватися від суду;
п. 3 ч. 1 ст. 177 КПК України: може незаконно впливати на свідків в даному кримінальному провадженні з метою зміни їх показань у ході судового розгляду кримінального провадження.
Крім того, обвинувачена ОСОБА_4 не має постійного місця роботи, а відтак міцних соціальних зв`язків, відсутність стабільного доходу може свідчити про імовірне продовження протиправної діяльності, направленої на збут наркотичних засобів.
Прокурор ОСОБА_3 в судовому засіданні клопотання прокурора ОСОБА_8 про обрання обрання відносно обвинуваченої ОСОБА_4 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою підтримав з викладених в ньому підстав.
Захисник ОСОБА_6 при розгляді клопотання прокурора про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо його задоволення заперечувала, прокурором не запропоновано розмір застави як альтернативного запобіжного заходу.
Обвинувачена ОСОБА_4 свою позицію стосовно клопотання прокурора не висловила, на запитання суду відповіла, що є не заміжньою, неповнолітніх дітей на утриманні не має, офіційно не працювала.
Заслухавши пояснення учасників кримінального провадження, дослідивши клопотання прокурора про обрання обвинуваченій запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, суд приходить до висновку про задоволення клопотання прокурора, виходячи з наступного.
Відповідно до ч.1 ст.183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст.177 КПК України, крім випадків, передбачених ч.5 ст.176 КПК України.
Відповідно до ч.1 ст. 194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про:
1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення;
2) наявність достатніх підстав вважати, щоіснує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор;

3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Водночас, статтею 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» передбачено, що при розгляді справ суди застосовують Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.
Пунктом 1 статті 5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року (далі - Конвенція) визначає, що кожен має право на свободу та особисту недоторканість. Нікого не може бути позбавлено свободи, крім таких випадків і відповідно до процедури, встановленої законом.
Суд враховує положення ст. 5 Конвенції, а також практику Європейського суду з прав людини (далі - ЄСПЛ), згідно з якими обмеження права особи на свободу і особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою. В кожному випадку, як підкреслює ЄСПЛ, суд своїм рішенням повинен забезпечити не тільки права підозрюваного, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів.
У справі «Ілійков проти Болгарії» (заява N 33977/96) від 26.07.2001 р. ЄСПЛ зазначив, що «суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування або повторного вчинення злочинів».
Відповідно до практики Європейського суду з прав людини вагомою підставою для вирішення питання про необхідність обрання запобіжних заходів є ризик перешкоджання встановленню істини у справі та переховування цієї особи від правосуддя. При цьому, зазначено, що небезпека перешкоджання встановленню істини у справі та переховування особи від правосуддя може вимірюватись суворістю можливого покарання, сукупністю даних про матеріальний та соціальний стан особи, її зв`язки з державою, у якій його переслідують та міжнародними контактами.
Судом встановлено наявність ризиків, які дають достатні підстави вважати, що обвинувачений може переховуватися від суду, вчинити інше кримінальне правопорушення.
Так, прокурор зазначаючи про необхідність обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, обґрунтовано послався на ризик, який передбачений п. 1 ч.1 ст.177 КПК України, враховуючи, що обвинувачена ОСОБА_4 , перебуваючи на волі матиме можливість переховуватись від суду, оскільки ОСОБА_4 обвинувачується у вчиненні тяжкого та особливо тяжкого корисливих кримінальних правопорушень, за які законом передбачене покарання від шести до десяти років позбавлення волі з конфіскацією майна (ч.2 ст. 307 КК України), та від дев`яти до дванадцяти років позбавлення волі з конфіскацією майна (ч.3 ст. 307 КК України). Обвинувачена ОСОБА_4 не має міцних соціальних зв`язків, оскільки незаміжня, утриманців не має, офіційно не працювала, стабільного доходу не має, що також свідчить про наявність ризику продовження корисливих кримінальних правопорушень, у вчиненні яких обвинувачується (п.5 ч.1 ст. 177 КПК України.
При цьому, суд не погоджується із твердженнями прокурора про наявність ризику, передбаченого п.3 ч.1 ст.177 КПК України, оскільки він висловлений у формі припущення.
Обставин, які є перешкодою для застосування до обвинуваченої запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, передбачених ч.2 ст. 183 КПК України немає.
Виходячи з наведеного, враховуючи наявність ризиків, зазначених у ст. 177 КПК України, суд вважає за необхідне обрати у відношенні обвинуваченої ОСОБА_4 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на 60 днів, оскільки скасування або зміна цього запобіжного заходу на більш м`який, з урахуванням особи обвинуваченого та тяжкості скоєного, не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 КПК України.
Разом з тим, відповідно до ч.3 ст.183 КПК України, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою зобов`язаний визначити розмір застави, достатньої для забезпечення виконання обвинуваченим обов`язків передбачених цим Кодексом, крім випадків, передбачених частиною четвертою цієї статті.
Згідно п.3 ч.5 ст.182 КПК України розмір застави визначається щодо особи, підозрюваної чи обвинуваченої у вчиненні особливо тяжкого злочину, - від вісімдесяти до трьохсот розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.
У виключних випадках, якщо слідчий суддя, суд встановить, що застава у зазначених межах не здатна забезпечити виконання особою, що підозрюється, обвинувачується у вчиненні тяжкого або особливо тяжкого злочину, покладених на неї обов`язків, застава може бути призначена у розмірі, який перевищує вісімдесят чи триста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб відповідно.
У даному випадку, суд приходить до переконання, що розмір застави триста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб не здатний забезпечити виконання обвинуваченою ОСОБА_4 покладених на неї обов`язків, тому слід призначити більший розмір застави ніж визначено у п.3 ч.5 ст. 182 КПК України, а саме у межах однієї тисячі двісті розмірів прожиткових мінімумів для працездатних осіб.

Керуючись ст.ст. 176-178, 182, 183, 194, 196, 197, 314, 331, 392 КПК України, суд
ПОСТАНОВИВ:
Клопотання прокурора про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно обвинуваченої ОСОБА_4 - задовольнити.

Обрати обвинуваченій ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на 60 днів до 25 грудня 2022 року включно, в Державній установі «Одеський слідчий ізолятор».

Ухвала суду про обрання запобіжного заходу припиняє свою дію 25 грудня 2022 року.

Розмір застави щодо обвинуваченої ОСОБА_4 визначити у межах однієї тисячі двісті розмірів прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що становить 3120000 (три мільйони сто двадцять тисяч) гривень у національній грошовій одиниці, яка може бути внесена як самою обвинуваченою, так і іншою фізичною або юридичною особою (заставодавцем) на депозитний рахунок код отримувача 26302945, банк отримувача: ДКСУ, м.Київ, код банку отримувача (МФО) 820172, рахунок отримувача UA0005435.

Обвинувачена ОСОБА_4 або заставодавець мають право у будь-який момент внести заставу у розмірі, визначеному в ухвалі про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, протягом дії ухвали.

У разі внесення застави покласти на обвинувачену ОСОБА_4 такі обов`язки:

- прибувати за першою вимогою суду;

- не відлучатися із населеного пункту, в якому проживала, а саме: смт. Авангард Одеського району Одеської області без дозволу суду;

- повідомляти суд про зміну свого місця проживання чи роботи.

Копію ухвали направити Державній установі "Одеський слідчий ізолятор" для виконання.

Ухвала суду може бути оскаржена безпосередньо до Одеського апеляційного суду протягом 5 днів з дня її оголошення. Подання апеляційної скарги на ухвалу суду не зупиняє судовий розгляд.

Повний текст ухвали складено 28.10.2022 року.

Суддя ОСОБА_1