Єдиний унікальний номер 722/1508/22
Номер провадження 1-в/722/189/22
УХВАЛА
18 жовтня 2022 року Сокирянський районний суд Чернівецької області в складі:

судді: ОСОБА_1

секретаря: ОСОБА_2

з участю прокурора: ОСОБА_3

представника виправної колонії: ОСОБА_4

засудженого: ОСОБА_5 ,

розглянувши в режимі відеоконференції клопотання засудженого ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Луганськ, громадянина України, про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання у виді позбавлення волі,

ВСТАНОВИВ:
Засуджений ОСОБА_5 звернувся до Сокирянського районного суду Чернівецької області з клопотанням, в якому просив звільнити його умовно-достроково від подальшого відбування покарання у виді позбавлення волі.

В судовому засіданні засуджений ОСОБА_5 подане клопотання підтримав, просив його задовольнити.

Прокурор ОСОБА_3 та представник виправної колонії ОСОБА_4 в судовому засіданні проти задоволення клопотання засудженого заперечували з огляду на те, що ОСОБА_5 характеризується посередньо, несумлінно відносився до праці, на даний час взагалі не працює, допускав порушення режиму відбування покарання, відповідно не досяг необхідного ступеня виправлення, а тому не заслуговує на умовно-дострокове звільнення від подальшого відбування покарання.

Заступник голови спостережної комісії Дністровської РДА ОСОБА_6 в судове засідання не з`явився, натомість звернувся до суду з письмовою заявою провести розгляд справи без його участі. Вирішення клопотання залишив на розсуд суду.

Заслухавши доводи всіх учасників процесу, дослідивши письмові документи, додані до клопотання та матеріали особової справи засудженого суд вважає, що клопотання засудженого ОСОБА_5 задоволенню не підлягає, з огляду на таке.

Відповідно до ч.1 ст.81 КК України до осіб, що відбувають покарання у виді виправних робіт, службових обмежень для військовослужбовців, обмеження волі, тримання в дисциплінарному батальйоні військовослужбовців або позбавлення волі, може бути застосоване умовно-дострокове звільнення від відбування покарання. Особу може бути умовно-достроково звільнено повністю або частково і від відбування додаткового покарання.

Таким чином, виходячи із вказаної норми кримінального закону, застосування умовно-дострокового звільнення засудженого від відбування як основного, так і додаткового покарання, є виключною дискрецією суду.

Пунктом 3 частини 3 ст.81 КК України передбачено, що умовно-дострокове звільнення від відбування покарання може бути застосоване після фактичного відбуття засудженим, не менше трьох чвертей строку покарання, призначеного судом за умисний особливо тяжкий злочин.

Судом встановлено, що ОСОБА_5 засуджений вироком Лутугінського районного суду Луганської області за ст.ст.263 ч.1, 15 ч.2, 115 ч.2 п.1, 70 КК України до 15 років позбавлення волі.

Строк відбування покарання засудженому відраховано з 21.06.2011 року.

Ухвалою Сокирянського районного суду Чернівецької області від 26.01.2016 року зараховано ОСОБА_5 в строк відбування покарання строк його попереднього ув`язнення з 21.06.2011 року по 09.07.2012 року включно, з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.

Відповідно, кінець строку відбування покарання засудженого ОСОБА_5 03.06.2025 року.

Станом на час розгляду судом клопотання, засуджений ОСОБА_5 , із врахуванням зарахованого строк попереднього ув`язнення, відбув 12 років 4 місяці 15 днів позбавлення волі, тобто більше трьох чвертей строку покарання, призначеного судом.

Невідбутий засудженим ОСОБА_5 строк покарання у виді позбавлення волі, станом на час постановлення судом даної ухвали, 2 роки 7 місяців 15 днів.

Відповідно до роз`яснень, які містяться у п.2 постанови Пленуму Верховного суду України «Про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміну невідбутої частини покарання більш м`яким» №2 від 26.04.2002 року (далі Постанова №2), умовно-дострокове звільнення від відбування покарання можливе лише після повного та всебічного вивчення даних про особу засудженого. При цьому, головною умовою прийняття рішення при умовно-достроковому звільненні від відбування покарання є доведеність того, що засуджений сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення (ч.2 ст.81 КК).

Тобто, умовно-дострокове звільнення від відбування покарання можливе лише за умови обов`язкової та одночасної наявності вказаних в законі підстав і умов в їх сукупності. При цьому, основним і вирішальним є не факт відбуття визначеної частини покарання, а досягнення однієї із цілей покарання виправлення засудженого.

Відповідно до Постанови № 2, суди під час судового засідання у справах цієї категорії повинні приділяти особливу увагу поясненням засудженого, представників органу, який відає виконанням покарання, спостережної комісії по суті внесеного подання.

Головною підставою умовно-дострокового звільнення є виправлення особи, а висновок суду про доведеність виправлення засудженого повинен засновуватись на всебічному врахуванні даних про його поведінку і ставлення до праці за весь період перебування у виправно-трудовій установі.

Відповідно до п.17 Постанови №2 під час судового розгляду питання про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання суди повинні ретельно з`ясовувати ставлення засудженого до вчиненого злочину, праці та навчання, додержання ним вимог режиму, участь у самодіяльних організаціях засуджених виправно-трудової установи, а також його наміри щодо прилучення до суспільно корисної праці та потребу в наданні допомоги при обранні місця проживання і працевлаштування.

Із досліджених в судовому засіданні письмових матеріалів клопотання та особової справи засудженого судом встановлено, що ОСОБА_5 в місцях позбавлення волі перебуває з 21.06.2011 року. За час утримання в слідчому ізоляторі міста Луганськ до дисциплінарної відповідальності не притягувався. Не заохочувався.

До СВК №67 прибув 06.09.2012 року.

По прибуттю до установи та по травень 2015 року міру покарання у вигляді позбавлення волі відбував у приміщенні камерного типу сектора максимального рівня безпеки при Сокирянській виправній колонії (№67). За даний період часу до дисциплінарної відповідальності не притягувався. Мав одне заохочення.

В червні 2015 року, згідно рішення Апеляційної комісії ДПтС України з питань розподілу, направлення та переведення для відбування осіб, засуджених до позбавлення волі, був переведений з приміщення камерного типу СМРБ для подальшого відбування покарання до дільниці ресоціалізації середнього рівня безпеки для чоловіків, вперше засуджених до позбавлення волі СВК.

З моменту переведення до відділення дільниці ресоціалізації СВК №67 та по лютий 2016 року до оплачуваної суспільно-корисної праці не залучався. З березня 2016 року працевлаштований в якості коваля центральної ремонтної механічної майстерні гірничої дільниці №1.

До дисциплінарної відповідальності не притягувався. За виконання покладених обов`язків та додержання правил поведінки в трьох випадках заохочувався у вигляді оголошення подяк.

По відношенню до персоналу установи був ввічливий, тактовний. У відношенні до інших засуджених вживчивий, не конфліктний, дружні стосунки підтримував із засудженими переважно позитивної спрямованості.

В 2016 році закінчив навчальний центр, який функціонує при установі, отримавши спеціальність «Столяр будівельний 2-го розряду».

Відповідно до ч.2 ст. 81 КК України, умовно-дострокове звільнення від відбування покарання може бути застосоване, якщо засуджений сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення.

Критерієм сумлінної поведінки є неухильне дотримання всіх вимог режиму місця відбування покарання та всіх покладених на засудженого обов`язків. Чесним ставленням до праці є постійна старанність у роботі, прагнення до кращого виконання дорученої роботи, підвищення кваліфікації, бережливе ставлення до матеріалів, обладнання. Висновок про виправлення засудженого має ґрунтуватися на аналізі даних про його поведінку за весь період відбування покарання, а не за час, що безпосередньо передує розгляду питання про можливість застосування ст.81 КК України.

Тобто, умовно-достроковому звільненню підлягають ті засуджені, які протягом всього, а не певного періоду часу, сумлінною поведінкою і ставленням до праці довели своє виправлення і ці дані оцінюються в їх сукупності.

Статтею 4 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, яка є частиною національного законодавства і джерелом права встановлено, що жодна людина не може бути приневолена до примусової чи обов`язкової праці крім будь-якої роботи, виконання якої зазвичай вимагається під час ув`язнення.

Разом з тим, праця засудженого під час відбування покарання, є одним з ключових елементів, які у своїй сукупності вказують на перевиховання засудженого та становлення його на шлях виправлення.

Постановою начальника установи від 31.07.2020 року засуджений ОСОБА_5 переведений для подальшого відбування покарання до дільниці соціальної реабілітації при державній установі «Сокирянська виправна колонія (№ 67)», де був працевлаштований в якості різноробочого підсобного господарства установи. До своїх обов`язків відносився не завжди сумлінно, поставлені завдання виконував з неохотою та недбало. В подальшому засуджений був працевлаштований різноробочим дільниці соціальної реабілітації до січня 2021 року. До праці відносився погано, поставленні завдання не виконував навіть під контролем адміністрації. З лютого 2021 року засуджений ОСОБА_5 взагалі відмовився від заключення трудового договору та виконання будь-яких трудових завдань. З квітня 2022 року засуджений являється особою пенсійного віку.

Згідно ч.5 ст.118 КВК України засуджені можуть залучатися без оплати праці лише до робіт з благоустрою колоній і прилеглих до них територій, а також поліпшення житлово-побутових умов засуджених або до допоміжних робіт із забезпечення колоній продовольством. До цих робіт засуджені залучаються в порядку черговості, в неробочий час і не більш як на дві години на день.

Судом встановлено, що засуджений ОСОБА_5 до будь-яких робіт з благоустрою дільниці соціальної реабілітації, а також до робіт на інших об`єктах установи не бажає залучатись. Намагається всіма шляхами ухилитись від поставлених завдань. Стосунки із засудженими дільниці підтримує на рівні співіснування . У відношенні до персоналу установи вимушено ввічливий, хитрий.

Із змісту ст.81 КК України вбачається, що одним з елементів, необхідних для застосування до засудженого даної пільги є сумлінна поведінка.

Сумлінна поведінка повинна полягати у дотриманні засудженим правил внутрішнього розпорядку, беззаперечному виконанні законних вказівок і розпоряджень адміністрації органів кримінально-виконавчої системи, відсутності порушень дисципліни.

Як вбачається з матеріалів особової справи засудженим ОСОБА_5 в період перебування на ДСР допущено два порушення встановленого режиму утримання (одне з яких за збереження та використання заборонених предметів) за які він був притягнутий до дисциплінарної відповідальності. Стягнення погашені.

Заходи виховного характеру, які проводяться у відділенні відвідує вимушено, реагує на них посередньо. Реалізовує програму диференційованого виховного впливу «Духовне відродження» відвідуючи православну церкву, яка функціонує при установі. Участі в інших програмах диференційованого виховного впливу не приймає.

Відповідно до п.2 ч.1 ст.18 Закону України «Про Державну кримінально-виконавчу службу України», до обов`язків посадових і службових осіб установ виконання покарань входить реалізація законних прав та інтересів засуджених.

Згідно розділу ІІІ Положення про відділення соціально-психологічної служби, затвердженого наказом Міністерства юстиції України №2300/5 від 04.11.2014 року, в обов`язки начальника відділення соціально-психологічної служби входить вивчення особистості засуджених, аналізування стану виконання індивідуальних програм роботи із засудженими та періодичне здійснювання оцінки ступеня виправлення засуджених.

Соціально-виховна та психологічна робота із засудженими здійснюється відповідно до індивідуальних програм, які складаються за результатами медичного обстеження, психодіагностики і психолого-педагогічного вивчення, кримінологічної, кримінально-правової характеристики, оцінки ризиків вчинення повторного кримінального правопорушення та реалізуються, в тому числі за допомогою програм диференційованого виховного впливу.

Ступінь виправлення засуджених визначається з урахуванням оцінки ризиків вчинення повторного кримінального правопорушення та стану реалізації індивідуальної програми соціально-виховної роботи із засудженим.

Корисна ініціатива засуджених реалізується шляхом їх участі у програмах диференційованого виховного впливу, роботі гуртків за інтересами (прикладної творчості, художньої самодіяльності тощо) та у спортивних секціях, порядок роботи яких затверджується наказом начальника установи.

З матеріалів особової справи засудженого встановлено, що останній, відбуваючи покарання в ДУ СВК№67 здобув професію «Столяр будівельний 2-го розряду».

До обов`язків начальника відділення соціально-психологічної служби, згідно вказаного вище положення, зокрема відноситься щоквартально здійснювати оцінювання поведінки засуджених та надавати пропозиції адміністрації установи для прийняття вмотивованого рішення про доцільність або недоцільність застосування до засуджених заходів заохочення. Складати характеристики на засуджених, у тому числі на підставі оцінки ризиків вчинення повторного кримінального правопорушення, визначеної з використанням підсистеми «КАСАНДРА» Єдиного реєстру засуджених та осіб, узятих під варту, для розгляду питань щодо зміни умов тримання, заміни невідбутої частини покарання більш м`яким, умовно-дострокового звільнення від відбування покарання, переведення засуджених із виховної колонії до виправної колонії, залишення у виховних колоніях засуджених, які досягли 18-річного віку, застосування амністії або помилування, та в інших необхідних випадках.

Відповідно до атестаційних листів засудженого, які містяться в матеріалах особової справи, атестаційною комісією визначено оцінку ступеня виправлення засудженого ОСОБА_5 як «стає на шлях виправлення», станом на 12.01.2021 року (Т.1 а.о.с.154).

Згідно протоколу засідання комісії ДУ «СВК №67» від 16.09.2021 року 17/2021 засудженому ОСОБА_5 відмовлено в умовно-достроковому звільненні як особі, яка не довела свого виправлення (Т.1 а.о.с.186).

Суд погоджується з таким висновком адміністративної комісії СВК щодо визначення ступеня оцінки виправлення засудженого, з огляду на досліджені характеризуючи дані та матеріали особової справи.

Враховуючи наведені вище вимоги кримінального закону та встановлені обставини в їх сукупності, характеризуючі дані про особу засудженого суд вважає, що як поведінка, так і ставлення до праці засудженого ОСОБА_5 не доводять факту його виправлення, а тому він не заслуговує на застосування щодо нього умовно-дострокового звільнення.

Суд вважає, що лише перебуваючи під пильним контролем з боку працівників установи виконання покарань, поведінка засудженого ОСОБА_5 може зазнати позитивних змін, що відповідатиме меті призначеного покарання.

Враховуючи викладене, керуючись ст.81 КК України, ст.6 КВК України, ст.ст.537-539 КПК України, суд,

ПОСТАНОВИВ:

В задоволенні клопотання засудженого ОСОБА_5 про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання у виді позбавлення волі відмовити.

Ухвала може бути оскаржена до Чернівецького апеляційного суду протягом 7-ми діб з дня її постановлення, шляхом подачі апеляції через Сокирянський районний суд Чернівецької області, а засудженим в той же строк з дня вручення йому копії ухвали.

Суддя: ОСОБА_1