Справа № 946/2373/22
Провадження № 1-кс/946/1102/22
УХВАЛА
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

07 квітня 2022 року слідчий суддя Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області ОСОБА_1 , при секретарі ОСОБА_2 ,
за участю: дізнавача ОСОБА_3 , прокурора ОСОБА_4 , представника власника та користувача майна ОСОБА_5
розглянувши у відкритому судовому засіданні клопотання дізнавача СД Ізмаїльського РВП ГУНП в Одеській області ОСОБА_6 , дізнавача СД Ізмаїльського РВП ГУНП в Одеській області ОСОБА_7 , погоджених з прокурором Ізмаїльської окружної прокуратури Одеської області, про арешт майна, -

В С Т А Н О В И В:

Сектором дізнання Ізмаїльського РВП ГУНП в Одеській області здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0000102 за ознаками кримінального поступку, передбаченого ч. 1 ст. 190 КК України.

Досудовим розслідуванням встановлено, що 13.03.2022 до Ізмаїльського РВП ГУНП в Одеській області надійшли матеріали про те, що 12.03.2022 ОСОБА_8 та ОСОБА_9 шляхом обману та зловживанням довірою заволоділи майном зібраним волонтерами для потреб малозабезпеченим особам, чим спричинили матеріальний збиток.

Вказане повідомлення зареєстроване до ЄРДР під № 000102 від 13.03.2022, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 190 КК України.

05.04.2022 в ході санкціонованого Ізмаїльським міськрайонним судом Одеської області обшуку на стоянці за адресою: АДРЕСА_1 було виявлено та вилучено автомобіль марки «BMW» моделі «520» д/н НОМЕР_1 , який належить ОСОБА_8 .

Працівниками Ізмаїльського РВП ГУНП в Одеській області, 05.04.2022 в період часу з 11:36 до 11:47 годин, після санкціонованого обшуку автомобіля марки «BMW» моделі «520» зеленого кольору, д/н НОМЕР_2 , який знаходився за адресою: Одеська область, м. Ізмаїл, вул. Краснодонська, 127, в якому виявлено 62 предмети, схожих на патрони, вказаний автомобіль вилучається та поміщується на спец. майданчик № 11 ГУНП в Одеській області, а ключ від автомобіля марки «BMW» моделі «520» зеленого кольору, д/н НОМЕР_2 , який знаходився в замку запалювання вилучається та упаковується до сейф-макету НПУ № SUD 2013570.

На теперішній час орган досудового розслідування обґрунтовано вважає, що невід`ємною процесуальною дією по вказаному кримінальному провадженню є накладення арешту на автомобіль марки «BMW» моделі «520», д/н НОМЕР_1 , який належить ОСОБА_8 , який вилучено 05.04.2022 в ході санкціонованого Ізмаїльським міськрайонним судом Одеської області обшуку на стоянці за адресою: АДРЕСА_1 , у ОСОБА_10 та на автомобіль марки «BMW» моделі «520» зеленого кольору, д/н НОМЕР_2 , та помістити на спец. майданчик № 11 ГУНП в Одеській області, ключ від автомобіля марки «BMW» моделі «520» зеленого кольору, д/н НОМЕР_2 , який вилучений та упакований до сейф-макету НПУ № SUD 2013570, з метою забезпечення збереження речових доказів, запобігання можливості їх приховування, псування, пошкодження, знищення, перетворення, відчуження, який наддасть органу досудового розслідування повно, всебічно і неупереджено дослідити обставини кримінального провадження.

У судовому засіданні дізнавач підтримав заявлене клопотання та просив його задовольнити. Прокурор підтримав заявлене клопотання та просив його задовольнити, вважаючи, що є всі підстави для накладення арешту на вказане майно.

Представник власника та користувача майна в судовому засіданні заперечував проти задоволення клопотання, пояснив, що не зазначено, яке саме правопорушення вчинено ОСОБА_11 . Автомобіль марки «BMW» моделі «520», д/н НОМЕР_1 , знаходився довгий час у ОСОБА_12 і саме він користувався цим автомобілем. Яким чином цей автомобіль відноситься до вказаного правопорушення невідомо та він жодним чином не є речовим доказом у цьому кримінальному провадженні. Також, заперечував проти накладення арешту і на автомобіль марки «BMW» моделі «520», д/н НОМЕР_2 . Зазначив, що автомобіль знаходився на СТО декілька днів, невідомо хто саме мав доступ до цього авто. На прохання працівників поліції, цей автомобіль викотили з СТО на дорогу та його залишено було відкритим з ключем запалювання в замку запалення. Не доведено, яке відношення цей транспортний засіб може мати до правопорушення за ст.190 КК України та до самого кримінального провадження, автомобіль марки «BMW», д/н НОМЕР_2 , не є речовим доказом у цьому кримінальному провадженні.

Вивчивши матеріали клопотання, матеріали кримінального провадження, заслухавши учасників кримінального провадження, слідчий суддя вважає, що клопотання не підлягає задоволенню, з наступних підстав.

Слідчим суддею встановлено, що в провадженні Ізмаїльського РВП ГУНП в Одеській області перебувають матеріали кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000102 за ознаками кримінального поступку, передбаченого ч. 1 ст. 190 КК України.

Відповідно до ч. 5 ст. 9 КПК України, кримінальне процесуальне законодавство України застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини. У рішенні по справі «Жушман проти України» зазначається, що кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності.

Згідно положень ст. 41 Конституції України, кожен має право володіти, користуватись і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним.

Згідно ст.1 Першого протоколу Конвенції про захист прав та основоположних свобод, будь-яке обмеження права власності повинно здійснюватися відповідно до закону. А отже суб`єкт, який ініціює таке обмеження, повинен обґрунтувати свою ініціативу з посиланням на норми закону.

У рішенні Європейського суду з прав людини від 07.06.2007 року у справі "Смирнов проти Росії" було висловлено правову позицію про те, що при вирішенні питання про можливість утримання державою речових доказів належить забезпечувати справедливу рівновагу між, з одного боку, суспільним інтересом та правомірною метою, а з іншого боку вимогами охорони фундаментальних прав особи. Для утримання речей державою у кожному випадку має існувати очевидна істотна причина. Також, у рішенні Європейського суду з прав людини від 23 січня 2014 року у справі "East/West Alliance Limited" проти України" судом наголошено на тому, що перша та найбільш важлива вимога статті 1 Першого протоколу до Конвенції полягає у тому, що будь-яке втручання державного органу у право на мирне володіння майном повинно бути законним (див.також рішення у справі "Іатрідіс проти Греції"). Вимога щодо законності у розумінні Конвенції вимагає дотримання відповідних положень національного законодавства та відповідності принципові верховенства права, що включає свободу від свавілля (див.рішення у справі " Лемуан проти Франції", від 22 вересня 1994 року та "Кушоглу проти Болгарії" від 10 травня 2007 року).

Згідно вимог ст. 131 КПК України, арешт майна є заходом забезпечення кримінального провадження, який застосовується з метою досягнення дієвості цього провадження.

Відповідно до ч.1 ст. 170 КПК України, арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом кримінального правопорушення, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку. Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження. Слідчий, прокурор повинні вжити необхідних заходів з метою виявлення та розшуку майна, на яке може бути накладено арешт у кримінальному провадженні, зокрема шляхом витребування необхідної інформації у Національного агентства України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів, інших державних органів та органів місцевого самоврядування, фізичних і юридичних осіб. Слідчий, прокурор повинні вжити необхідних заходів з метою виявлення та розшуку майна, на яке може бути накладено арешт у кримінальному провадженні, зокрема шляхом витребування необхідної інформації у Національного агентства України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів, інших державних органів та органів місцевого самоврядування, фізичних і юридичних осіб.

Відповідно до ч. 2 ст.170 КПК України, арешт майна допускається з метою забезпечення: 1) збереження речових доказів; 2) спеціальної конфіскації; 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

Частиною 1 ст. 171 КПК України передбачено, що з клопотанням про арешт майна до слідчого судді, суду має право звернутися прокурор, слідчий за погодженням з прокурором, а з метою забезпечення цивільного позову - також цивільний позивач.

Відповідно до ч.2 , ч. 3 ст.173 КПК України при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати: 1) правову підставу для арешту майна; 2) можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої статті 170 цього Кодексу); 3) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення або суспільно небезпечного діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність (якщо арешт майна накладається у випадках, передбачених пунктами 3, 4 частини другої статті 170 цього Кодексу); 3-1) можливість спеціальної конфіскації майна (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 2 частини другої статті 170 цього Кодексу); 4) розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 4 частини другої статті 170 цього Кодексу); 5) розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження; 6) наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб. Відмова у задоволенні або часткове задоволення клопотання про арешт майна тягне за собою негайне повернення особі відповідно всього або частини тимчасово вилученого майна.

З урахуванням положень ст.ст. 2, 7 КПК України, при розгляді клопотання про накладення арешту на майно в порядку ст.ст. 170-173 КПК України, для прийняття законного, обґрунтованого та справедливого рішення, слідчий суддя повинен з`ясувати правову підставу для арешту майна, яка має бути викладена у клопотанні слідчого та відповідати вимогам закону.

Вказана норма узгоджується зі ст. 1 Першого протоколу Конвенції про захист прав та основоположних свобод, відповідно до якої будь-яке обмеження власності повинно здійснюватися відповідно до закону, а отже суб`єкт, який ініціює таке обмеження повинен обґрунтувати свою ініціативу в контексті норм закону.

У своїх висновках ЄСПЛ неодноразово нагадував, що перша та найважливіша вимога статті 1 Протоколу 1 полягає в тому, що будь-яке втручання публічної влади в право на мирне володіння майном має бути законним: друге речення п. 1 дозволяє позбавлення власності лише «на умовах, передбачених законом», а п. 2 визначає, що держави мають право здійснювати контроль за користуванням майном шляхом введення в дію «законів». Більше того, верховенство права, один з фундаментальних принципів демократичного суспільства, є наскрізним принципом усіх статей конвенції (рішення у справах «Колишній король Греції та інші проти Греції» та «Малама проти Греції»).

Згідно із ч.1 ст. 98 КПК України речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Згідно з позицією Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, викладеною у п.1 листа за №223-558/0/4-13 від 05.04.2013 року, вирішуючи питання про застосування заходів забезпечення кримінального провадження, у кожному випадку розгляду відповідних клопотань слідчі судді зобов`язанні сумлінно і принципово здійснювати повноваження із судового контролю за дотриманням прав, свобод та інтересів осіб у кримінальному провадженні під час досудового розслідування, діяти у межах і відповідно до вимог закону.

Так, кримінальне правопорушення кваліфіковано за ч. 1 ст. 190 КК України за ознаками заволодіння чужим майном або придбання права на майно шляхом обману чи зловживання довірою (шахрайство).

Однак, з поданого слідчим клопотання, доданих документів, не вбачається, що зазначене майно (автомобіль марки «BMW» моделі «520» зеленого кольору, д/н НОМЕР_2 , ключ від автомобіля марки «BMW» моделі «520» зеленого кольору, д/н НОМЕР_2 , автомобіль марки «BMW», моделі «520», д/н НОМЕР_1 ) відповідає критеріям, визначеним в ст. 98 КПК України, мають значення речового доказу у вказаному кримінальному провадженні №0000102 за ознаками кримінального поступку, передбаченого ч. 1 ст. 190 КК України.

Вказане майно не є знаряддям злочину, не є предметом злочину, цивільний позов не подавався, про можливість спеціальної конфіскації вказаного майна також не повідомлено.

Отже взагалі не доведено наявність підстав для арешту вказаного майна та його відношення до вказаного кримінального провадження.

Зважаючи на вищенаведене, слідчий суддя приходить до висновку, що клопотання про арешт майна є необґрунтованим, не підтвердженим належними доказами і не відповідає вимогам ст. 171 КПК України, а тому задоволенню не підлягає.

Керуючись ст.ст.170 - 173 КПК України, слідчий суддя, -

У Х В А Л И В:

У задоволенні клопотань дізнавача СД Ізмаїльського РВП ГУНП в Одеській області ОСОБА_6 , дізнавача СД Ізмаїльського РВП ГУНП в Одеській області ОСОБА_7 , погоджених з прокурором Ізмаїльської окружної прокуратури Одеської області, про арешт майна відмовити.

Вилучені 05.04.2022 під час санкціонованого обшуку: автомобіль марки «BMW» моделі «520» зеленого кольору, д/н НОМЕР_2 , ключ від автомобіля марки «BMW» моделі «520» зеленого кольору, д/н НОМЕР_2 , негайно повернути власнику, особі у якої вони були вилучені, або уповноваженій ними особі.

Вилучений 05.04.2022 в ході санкціонованого Ізмаїльським міськрайонним судом Одеської області обшуку на стоянці за адресою: Одеська область, м. Ізмаїл, вул.Михайлівська, 27, у ОСОБА_10 автомобіль марки «BMW», моделі «520», д/н НОМЕР_1 , який належить ОСОБА_8 , негайно повернути власнику, особі у якої вони були вилучені, або уповноваженій ними особі.

Апеляційна скарга, на ухвалу слідчого судді, може бути подана протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Повний текст ухвали проголошено 11.04.2022р. о 13:50 год.

Слідчий суддя: ОСОБА_1