Справа №950/966/21 Головуючий у суді у 1 інстанції - ОСОБА_1
Номер провадження 11-кп/816/370/22 Суддя-доповідач - ОСОБА_2
Категорія - Незаконне заволодіння транспортним засобом
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 жовтня 2022 року колегія суддів Сумського апеляційного суду в складі:

головуючого-судді - ОСОБА_2 ,

суддів - ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

з участю секретаря судового засідання ОСОБА_5

прокурора ОСОБА_6

обвинуваченого ОСОБА_7

захисника ОСОБА_8

розглянувши у режимі відеоконференції у залі суду в місті Суми кримінальне провадження обвинуваченого ОСОБА_9 на вирок Лебединського районного суду Сумської області від 15 червня 2021 року, яким

ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ; уродженця м. Лебедин, Сумської області, який зареєстрований та фактично проживає за адресою: АДРЕСА_1 , не працюючого, раніше судимого, останній раз вироком Святошинського районного суду м. Києва за ч. 3 ст. 185, ч. 2 ст. 15 ч. 3 ст. 185 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 5 років, із застосуванням ст. 75 КК України звільнений від відбування покарання з випробуванням на строк 2 роки;

визнано винуватим у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч. 2 ст. 289 КК України,-

ВСТАНОВИЛА:

До Сумського апеляційного суду надійшла апеляційна скарга обвинуваченого ОСОБА_9 , в якій останній, просить зарахувати йому до остаточного покарання, призначеного вироком Лебединського районного суду Сумської області від 15 червня 2021 року, строк попереднього ув`язнення за вироком Святошинського районного суду міста Києва від 02 грудня 2020 року, а саме, період з 10 червня 2020 року по 02 грудня 2020 року, з розрахунку один день попереднього ув`язнення за 1 день позбавлення волі.

Даним вироком ОСОБА_9 визнано винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 289 КК України та призначено йому покарання у виді позбавлення волі на строк 5 років 1 місяць без конфіскації майна.

На підставі ч. 1 ст. 71 КК України за сукупністю вироків до призначеного покарання частково приєднано невідбуте покарання за вироком Святошинського районного суду м. Києва від 02 грудня 2020 року та остаточно призначено ОСОБА_9 покарання у виді 5 років 2 місяців позбавлення волі.

До набрання вироком законної сили запобіжний захід ОСОБА_9 залишено тримання під вартою.

Початок строку відбування покарання ОСОБА_9 обчислювати з моменту затримання 20 квітня 2021 року, з зарахуванням попереднього ув`язнення у строк покарання, із розрахунку один день попереднього ув`язнення за один день позбавлення волі.

Стягнуто з ОСОБА_9 на користь держави процесуальні витрати на залучення експерта у розмірі 2574 грн. 30 коп.

Скасовано арешт, накладений ухвалою слідчого судді Лебединського районного суду Сумської області від 21 квітня 2021 року по справі №950/736/21 (провадження № 1-кс/950/133/21).

Долю речових доказів вирішено в порядку ст. 100 КПК України.

В обґрунтування апеляційної скарги обвинувачений жодних доводів не наводить, а лише просить задовольнити його вимоги, з врахуванням того, що до основного покарання призначеного даним вироком у виді 5 років 1 місяця було частково приєднано невідбуте ним покарання за вироком Святошинського районного суду м. Києва від 02 грудня 2020 року та остаточно призначено покарання у виді 5 років 2 місяців позбавлення волі.

Інші учасники кримінального провадження вирок суду в апеляційному порядку не оскаржували.

Згідно з вироком, 20 квітня 2021 року, близько 01 год. 20 хв., ОСОБА_9 , перебуваючи у стані алкогольного та наркотичного сп`яніння, проходив біля господарства по вул. Новокузнечна, 39 в м. Лебедин. В цей час у нього виник протиправний корисливий умисел, спрямований на незаконне заволодіння транспортним засобом з вищевказаного господарства.

Реалізуючи свій протиправний корисливий умисел, ОСОБА_9 близько 01 год. 20 хв. 20 квітня 2021 року, підійшов до огородженої території господарства по АДРЕСА_2 , відчинив хвіртку, тим самим проник до середини території даного господарства, де зберігався автомобіль ВАЗ 21013, реєстраційний номер НОМЕР_1 , яким користується ОСОБА_10 .

У подальшому, ОСОБА_9 відчинив двері вищевказаного автомобіля, сів за кермо та за допомогою ключів, які перебували в замку запалення автомобіля, запустив двигун і почав протиправно рухатися на транспортному засобі всупереч волі власника, тим самим незаконно заволодів зазначеним транспортним засобом, чим завдав ОСОБА_10 матеріальну шкоду, у розмірі 13720 грн. 00 коп.

Заслухавши доповідь головуючого судді щодо змісту оскаржуваного рішення та доводів апеляційної скарги, обвинуваченого ОСОБА_9 та його захисника ОСОБА_8 на підтримку апеляційних вимог, думку прокурора, яка вважала рішення суду законним, обґрунтованим та просила залишити його без зміни, а апеляційну скаргу без задоволення, перевіривши матеріали провадження та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла наступних висновків.

Відповідно до ст. 404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги, а оскільки обвинувачений не оспорює фактичні дані, кваліфікацію його діяння та вид чи міру покарання, то колегія суддів не входить в обговорення цього питання.

Відповідно до ч. ч. 1 ст. 370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.

Частиною 5 ст.72 КК України в редакції Закону України від 21 листопада 2015 року №838-VIII «Про внесення змін до Кримінального кодексу України щодо удосконалення порядку зарахування судом строку попереднього ув`язнення у строк покарання», що набрав чинності 24 грудня 2015 року, визначено, що зарахування судом строку попереднього ув`язнення у разі засудження до позбавлення волі в межах того самого кримінального провадження, в якому до особи було застосовано попереднє ув`язнення, проводиться з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.

21 червня 2017 року набрав чинності Закон України №2046-VIII від 18 травня 2017 року «Про внесення зміни до Кримінального кодексу України щодо правила складання покарань та зарахування строку попереднього ув`язнення», яким ч.5 ст.72 КК України викладено в новій редакції, відповідно до якої попереднє ув`язнення зараховується судом у строк покарання у разі засудження до позбавлення волі день за день.

Зі змісту оскаржуваного вироку вбачається, що за ч. 2 ст. 289 КК України ОСОБА_9 було призначено покарання у виді позбавлення волі на строк 5 років 1 місяць без конфіскації майна і за правилами ч. 1 ст. 71 КК України за сукупністю вироків, до вказаного покарання частково приєднано невідбуте останнім покарання, призначеного вироком Святошинського районного суду м. Києва від 02 грудня 2020 року та остаточно призначено покарання у виді 5 років 2 місяців позбавлення волі.

Крім того, з врахуванням того, що у даному кримінальному провадженні обвинувачений був затриманий 20 квітня 2021 року і відносно нього було обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, суд першої інстанції обґрунтовано визначив останньому початок строку відбування покарання з моменту такого затримання, з зарахуванням попереднього ув`язнення у строк покарання, із розрахунку один день попереднього ув`язнення за один день позбавлення волі.

Зі змісту вироку Святошинського районного суду м. Києва, за яким ОСОБА_9 за ч. 3 ст. 185, ч. 2 ст. 15 ч. 3 ст. 185 КК України було призначено, на підставі ч. 1 ст. 70 КК України, покарання у вигляді 5 років позбавлення волі та на підставі ст.ст. 75,76 КК України звільнено від відбування призначеного покарання з встановленням іспитового строку на 2 роки вбачається, що запобіжний захід останньому у вигляді тримання під вартою в ДУ «Київський слідчий ізолятор» скасовано та звільнено його з-під варти.

Проте, даних, щодо періоду перебування ОСОБА_9 в ДУ «Київський слідчий ізолятор» матеріали провадження не містять, тобто, підстави для зарахування останньому у строк відбування покарання, призначеного вироком Лебединського районного суду Сумської області, строку його попереднього ув`язнення, відповідно до ч.5 ст.72 КК України, були відсутні, і доказів на підтвердження зазначених обставин апелянтом надано не було.

Враховуючи вищезазначене, колегія суддів вважає, що судом першої інстанції ухвалено законне, обґрунтоване та вмотивоване рішення і підстав для його зміни чи скасування під час апеляційного розгляду не встановлено.

При цьому, колегія суддів зауважує, що ОСОБА_9 не позбавлений можливості звернутись, в порядку виконання вироку, відповідно до ст. 537 КПК України до суду, визначеному ст. 539 КПК України, за наявності відповідних доказів, з клопотанням щодо вирішення питання про зарахування строку попереднього ув`язнення за вироком Святошинського районного суду міста Києва від 02 грудня 2020 року, а саме, періоду з 10 червня 2020 року по 02 грудня 2020 року, з розрахунку один день попереднього ув`язнення за 1 день позбавлення волі.

Керуючись ч. 2 ст. 376, ст. 404,405,407,418,419 КПК України колегія суддів, -

ПОСТАНОВИЛА:

Вирок Лебединського районного суду Сумської області від 15 червня 2021 року відносно ОСОБА_9 залишити без змін, а його апеляційну скаргу без задоволення.

Касаційна скарга на ухвалу може бути подана безпосередньо до Верховного Суду протягом трьох місяців з дня її оголошення.

СУДДІ:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4