В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
Справа № 348/2057/21
Провадження № 1-кп/348/158/22

22 червня 2022 року Надвірнянський районний суд Івано-Франківської області у складі судді ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , розглянув у судовому засіданні в м. Надвірна Івано-Франківської області кримінальне провадження №0000144 про обвинувачення

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, уродженця с. Назавизів, Надвірнянського району, Івано-Франківської області, з середньою спеціальною освітою, який офіційно не працює, має тимчасовий мінливий дохід та проживає за адресою: АДРЕСА_1 , одруженого, на утриманні двоє неповнолітніх дітей, раніше не судимого, у вчиненні кримінального проступку передбаченого ч.1 ст.125 КК України,

інші учасники: прокурор ОСОБА_4 ,

захисник, ОСОБА_5 ,

потерпіла ОСОБА_6 , представник потерпілої ОСОБА_7

встановив:

31.08.2021 о 14.30 год. на виході з приміщення Надвірнянського відділення поліції, за адресою: вул. Шевченка, 3 м. Надвірна між ОСОБА_3 та ОСОБА_6 на грунті тривалих неприязних відносин виник конфлікт. Під час даного конфлікту ОСОБА_3 діючи умисно, наніс один удар правою ногою по внутрішній частині лівої гомілки ОСОБА_6 , чим завдав потерпілій фізичного болю та не спричинив тілесних ушкоджень.
Такими діями, ОСОБА_3 вчинив кримінальний проступок, передбачений ч.1 ст.126 КК України - умисне завдання удару, що завдав фізичного болю і не спричинив тілесних ушкоджень.
Потерпіла ОСОБА_6 у ході судового провадження, під час допиту, дала такі показання. З обвинуваченим ОСОБА_3 вони зутрічалися приблизно рік. Коли вона дізналася, що обвинувачений одружений, то не захотіла продовжувати будь-які стосунки. Обвинувачений з цим не погоджувався, хотів продовження стосунків. З цього приводу у них неодноразово виникали конфлікти. Обвинувачений їй погрожував по телефону, переслідував її та шкодив (розбив вікно, писав образливі висловлювання про неї у під`їзді). 31.08.2021 потерпілу та обвинуваченого викликали у поліцію, оскільки потерпіла написала заяву в поліцію про те що обвинувачений розбив у її квартирі вікно. І коли вже виходили з відділення поліції, обвинувачений, який йшов попереду неї копнув потерпілу в ногу. Поруч з потерпілою йшла її мама і все бачила та чула, також все бачив працівник поліції і зробив обвинуваченому зауваження. В момент удару обвинувачений був повернений до потерпілої спиною. Цього ж дня потерпіла написала заяву в поліцію та поїхала в лікарню. Такими діями обвинувачений спричинив потерпілій сильний фізичний біль, душевні страждання, тому вона зверталася до лікарів. Через стрес пила заспокійливі таблетки самостійно, без призначення лікаря. Вона обвинуваченому перед тим, як він її вдарив не погрожувала та не била його. Після події обвинувачений у неї пробачення не просив, моральні страждання не компенсував. Раніше потерпіла неодноразово зверталася у поліцію з приводу неправомірної поведінки обвинуваченого, однак, чи притягували обвинуваченого до відповідальності їй не відомо, але поліція постійно їй говорила що, це припиниться. Також потерпіла зазначила, що обвинувачений вдарив її у задню частину правої гомілки, як зазначив лікар у догоспітальному протоколі. Цивільний позов потерпіла підтримує, оскільки їй було завдано шкоду, яку обвинувачений не відшкодував.

Допитана в судовому засіданні свідок ОСОБА_8 пояснила, що ОСОБА_3 був кавалером її дочки, він спочатку добре ставився до дочки, але потім став агресивним. До свідка він не ставився агресивно. Дочка з обвинуваченим хотіла розійтися, однак він цього не хотів та почав її принижувати привселюдно і робити шкоду. Напередодні вночі обвинувачений розбив їм вікно. Через це вони були у Надвінянському РВПГУНП України в Івано-Франківській області, там була і дружина обвинуваченого. Коли вони виходили з відділу поліції ОСОБА_3 копнув потерпілу і це бачив поліцейський, який зробив зауваження обвинуваченому. Крім того у відділі поліції є камери спостереження, на яких також зафіксовано момент удару. Перед тим як вдарити потерпілу обвинувачений написав заяву, що більше шкодити їм не буде, однак, не дотримався обіцянки. Обвинувачений з відділу поліції виходив першим, за ним ішла потерпіла, потім йшла свідок, а позаду свідка дружина обвинуваченого. Обвинувачений вдарив потерпілу правою ногою і пошкодження було на передній частині лівої ноги. Удар свідок бачила, обвинувачений з силою його наніс. Після удару свідок та потерпіла повернулися до відділу поліції, де потерпіла написала заяву. Обвинувачений стверджував що потерпілу не бив. Після цього потерпіла та свідок поїхали у лікарню на огляд.
Обвинувачений ОСОБА_3 свою вину у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч.1 ст.125 КК України не визнав. Пояснив суду, що працював водієм автобуса, мав міжнародні рейси. Одного разу потерпіла їхала з ним як пасажир. В дорозі вони познайомилися. Потерпіла почала до нього телефонувати і між ними виникли близькі стосунки. Пізніше потерпіла його повідомила, що вагітна, у зв`язку з цим просила обвинуваченого купити їй окрему квартиру. Коли обвинувачений відмовився, потерпіла сказала, що їй потрібно 400 євро на аборт. Обвинувачений не хотів платити їй гроші. Вони почали сваритися і потерпіла почала шкодити обвинуваченому. 30.08.2021 у нього був день народження, він святкував разом з сім`єю, додому повернувся пізно, а тому ніяк не міг у той час розбити вікно потерпілій. 31.08.2021 його викликали до Надвінянського РВПГУНП України в Івано-Франківській області, оскільки потерпіла написала заяву, що обвинувачений розбив у її житлі вікно. У поліції обвинувачений пояснив, що був разом з дружиною на святкуванні Дня народження, і дружина обвинуваченого це підтвердила. В поліції вони з потерпілою погодилися, що ближче ніж на 50 м один до одного не будуть підходити. Потерпіла зі своєю мамою вийшла з кабінету перша, на сходах вони його зачекали. Обвинувачений до них нічого не говорив і пішов попереду. Потерпіла і її мама пішли за ним та почали його проклинати у спину. Потім потерпіла вдарила обвинуваченого по спині, а обвинувачений після цього інстинктивно підняв ногу і зачепив потерпілу. Удар він наніс ненавмисно. Тілесних ушкоджень потерпіла в поліції не показувала. Мати потерпілої здійняла крик і сказала потерпілій писати заяву, він також писав заяву на потерпілу, однак результат розгляду заяви йому невідомий. Обвинуваченого не викликали з приводу розгляду його заяви до поліції. Після цього у нього з потерпілою конфліктів більше не було.
Згідно з рапортом від 31.08.2021 о 16.08 годині надійшло повідомлення від лікаря Надвірнянської ЦРЛ Мельник, яка повідомила, що у приймальний покій звернулася ОСОБА_6 із тілесними ушкодженнями.
Відповідно до протоколу прийняття заяви про кримінальне правопорушення та іншу подію від 31.08.2021, дізнавач ОСОБА_9 о 16.20 годині прийняла усну заяву від ОСОБА_6 про вчинення кримінального правопорушення.
Згідно з протоколом дослідження носія інформації від 13.09.2021 на відеозаписах о 14.35.41 год. (згідно з лічильником відеозапису) ОСОБА_3 наносить один удар ногою по лівій нозі ОСОБА_6 , після чого прямує по сходах донизу та о 14.35.43 год. розвернувшись піднімається назад до центрального входу Надвірнянського РВП. До зазначеного протоколу долучено викопіювання фрагментів відеозапису на яких видно розташування учасників кримінального провадження у період вчинення кримінального правопорушення.
Відповідно до відеозаписів події кримінального правпорушення, встановлено, що подію зафіксували дві відеокамери. Одна відеокамера, яка знаходиться на фасаді Надвірнянського РВП та дорожня відеокамера. На обох фрагментах відеозапису чітко видно, що з відділення поліції спочатку вийшов обвинувачений, за ним йшла потерпіла. Обвинувачений зупинився, повернув голову назав. Помітив, що потерпіла йде позаду нього. Потім знову подивився вперед. І стоячи спиною до потерпілої завдав різкого удару правою ногою по внутрішній частині лівої гомілки потерпілої.
Сторона захисту у ході судового розгляду неодноразово зазначала, що обвинувачений завдав удар не умисно, а випадково. Також вказували, що обвинувачений йшов попереду потерпілої і не бачив, хто саме за ним йшов. Така позиція сторони захисту повністю спростовується відеозаписами події, які були здійснені з різних ракурсів. На цих відеозаписах видно, що обвинувачений йшов попереду, зупинився, сперся на двері, оглянувся через плече і після цього завдав різкого удару по лівій гомілці потерпілої. Такий рух ногою не є природнім рухом при ходьбі і був здійснений обвинуваченим умисно. На відео не зафіксовано, що потерпіла завдала удар обвинуваченому.
Відповідно до догоспітального клінічного протоколу від 31.08.2021 №3136 на огляд чергового лікаря звернулася ОСОБА_6 зі скаргою на біль на задній поверхні правої гомілки. Зазначила, що їй завдали удару приблизно о 15.00 31.08.2021. При огляді виявлено садно, набряк, біль при пальпації поверхні правої гомілки. Встановили діагноз: забій м`яких тканин правої гомілки, задньої поверхні.
Відповідно до висновку експерта від 11.09.2021 №199 у ході проведення судово-медичної експертизи на задньо-внутрішній поверхні нижньої третини правої гомілки потерпілої є садно неправильно-овальної форми, розмірами 1х1,5 см, під сухою червоною кіркою нижче рівня оточуючої шкіри та незначний набряк м`яких тканин, інших будь-яких тілесних ушкоджень не виявлено. На підставі даних судово-медичної експертизи ОСОБА_6 , догоспітального клінічного протоколу №3136, у ОСОБА_6 мав місце забій м`яких тканин правої гомілки у вигляді садна та набряку, який отриманий від дії тупого твердого предмету, може відповідати терміну утворення 31.08.2021 і відносяться до легких тілесних ушкоджень. Характер, локалізація виявленого забою м`яких тканин не виключають можливості його утворення і від одного удару рукою чи ногою у вказану анатомічну ділянку.
Досліджені у ході судового провадження докази є належними, допустимими та достовірними і у своїй сукупності доводять вину обвинуваченого у вчиненні кримінального проступку передбаченого ч. 1 ст.126 КК України поза розумним сумнівом.

Стороною обвинувачення дії ОСОБА_3 кваліфіковані за ч.1 ст.125 КК України, як умисне легке тілесне ушкодження. При цьому сторона обвинувачення покликається на дані догоспітального клінічного протоколу, показання потерпілої, яка зазначає, що обвинувачений вдарив її саме у праву гомілку та висновок експерта за результатами проведення судово-медичної експертизи.

Суд вважає таку кваліфікацію дій обвинуваченого недоведеною зважаючи на таке. У ході судового провадження свідок ОСОБА_8 зазначила, що обвинувачений завдав потерпілій удар по лівій нозі. Відповідно до протоколу дослідження носія інформації від 13.09.2021, під час огляду відеозаписів зазначено, що удар було завдано по лівій нозі потерпілої. Згідно з відеозаписами, які є речовими доказами у даному кримінальному провадженні чітко видно, що обвинувачений вдарив потерпілу саме по лівій гомілці. Відповідно до висновку експерта №199 встановлено, що у потерпілої інших тілесних ушкоджень крім садна на правій гомілці не було. Зазначені докази у своїй сукупності свідчать про те, що удар, який завдав обвинувачений по лівій нозі потерпілої не спричинив тілесних ушкоджень. Доказів того, що обвинувачений завдав також удар по правій нозі потерпілої суду не надано. Враховуючи наведене, дії обвинуваченого слід правильно кваліфікувати за ч.1 ст.126 КК України, оскільки врезультаті завдання удару тілесні ушкодження потерпілій не були спричинені.
В судовому засіданні були досліджені докази, що характеризують особу обвинуваченого: копія паспорта громадянина України; копії свідоцтв про народження його дітей, відповідно до яких обвинувачений є батьком двох неповнолітніх дітей; довідка про неперебування на обліку у лікаря-психіатра та про неперебування на обліку у лікаря-нарколога; характеристика з місця проживання обвинуваченого, згідно з якою обвинуваченого характеризують позитивно; довідка про склад сім`ї, відповідно до якої разом з обвинуваченим зареєстровані непрацездатні за віком батьки та брат, 1975 року народження; вимога про відсутність судимостей.
Враховуючи викладене, суд, допитавши учасників кримінального провадження, дослідивши докази та матеріали кримінального провадження, що характеризують особу обвинуваченого, приходить до висновку, що винуватість ОСОБА_3 у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч. 1 ст.126 КК України, доведена у повному обсязі.

При призначенні ОСОБА_3 покарання, суд враховує тяжкість вчиненого ним кримінального правопорушення, обставини вчинення кримінального правопорушення, дані про особу обвинуваченого, який раніше не судимий, за місцем проживання характеризується позитивно, його вік, сімейний стан, наявність на утриманні неповнолітніх дітей, відсутність обставин, що пом`якшують та обтяжують покарання.
Незважаючи на те, що у обвинувальному акті зазначено, що обставинами, які пом`якшують покарання обвинуваченого є щире каяття та активне сприяння розкриттю злочину, суд вважає правильною позицію прокурора, яка у судових дебатах зазначила, що наявність таких обставин не знайшла свого підтвердження у ході судового розгляду. Зокрема, обвинувачений не розкаявся, навпаки стверджував, що завдав удару ненавмисно. Вибачення у потерпілої не попросив. З матеріалів судового провадження неможливо встановити у який спосіб обвинувачений активно сприяв розкриттю кримінального правопорушення.
Враховуючи вищенаведене, суд вважає, що ОСОБА_3 слід визнати винним у вчиненні кримінального проступку передбаченого ч.1 ст.126 КК України та призначити йому покарання у виді штрафу.
До початку судового розгляду кримінального провадження потерпіла пред`явила цивільний позов, покликаючись на те, що внаслідок вчинення ОСОБА_3 кримінального проступку, передбаченого ч.1 ст.125 КК України у неї сильно боліла нога, виступили садна та набряки, які відносяться до легких тілесних ушкоджень. Моральну шкоду оцінює у розмірі 10000,00 гривень, яка проявилася у сильному фізичному болі, що був спричинений внаслідок нанесення тілесних ушкоджень; сильному психологічному стресі, внаслідок раптового нападу; душевних стражданнях, які потерпіла пережила внаслідок того, що змушена була ходити з синцем та набряком. У ході судового розгляду просила його задовольнити у повному обсязі.
Відповідно до ч.1 ст.1177 ЦК України шкода, завдана фізичній особі, яка потерпіла від кримінального правопорушення, відшкодовується відповідно до закону. Статтею 1167 ЦК України передбачено, що моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини.
Відповідно до ч.2 ст. 23 ЦК України, моральна шкода полягає серед іншого у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я, у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів.
Згідно з п.9 Постанови Пленуму Верховного суду України від 31.03.1994 №4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Зокрема, враховуються стан здоров`я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, ступінь зниження престижу, ділової репутації, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану, добровільне - за власною ініціативою чи за зверненням потерпілого - спростування інформації редакцією засобу масової інформації. При цьому суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості.
Судом встановлено, що у ході вчинення кримінального проступку обвинувачений умисно спричинив потерпілій удар по лівій гомілці. Потерпіла зазначила, що внаслідок удару вона відчула сильний біль. Внаслідок цього удару на лівій гомілці не було жодних тілесних ушкоджень.
Враховуючи ці обставини, цивільний позов потерпілої слід задовольнити частково, а саме стягнути з обвинуваченого на користь потерпілої моральну шкоду у розмірі 2000,00 гривень. З урахуванням характеру та обсягу фізичних страждань потерпілої, присуджене судом відшкодування моральної шкоди є достатнім для компенсації шкоди завданої внаслідок вчинення щодо неї кримінального правопорушення.
Відповідно до ч.1 ст.124 КПК України у разі ухвалення обвинувального вироку суд стягує з обвинуваченого на користь потерпілого всі здійснені ним документально підтверджені процесуальні витрати.
Відповідно до квитанції про сплату грошових коштів за надання правничої допомоги від 18.11.2021 №043/2021 потерпіла оплатила витрати за надання професійної правничої допомоги у розмірі 3000,00 гривень. Згідно з розрахунком зазначених витрат потерпілій були надані такі послуги: консультація, ознайомлення з матеріалами кримінального провадження, складання позовної заяви, участь у судових засіданнях - за 1 засідання 500,00 гривень.
Тому, на підставі ч.1 ст.124 КПК України ці витрати слід стягнути з обвинуваченого на користь потерпілої.
Відповідно до ч.9 ст. 100 КПК України, речові докази, а саме: догоспітальний клінічний протокол № 3136 від 31.08.2021 на ім`я ОСОБА_6 який відповідно до постанови від 03.09.2021 визнаний речовим доказому кримінальному провадженні та DVD-R диск на якому записано 2 відеозаписи з камер зовнішнього відеонагляду, який визнаний речовим доказом відповідно до постанови від 10.09.2021 слід залишити у матеріалах кримінального провадження.

Керуючись ст. 370, 374 КПК України, суд,
у х в а л и в:
ОСОБА_3 визнати винним у вчиненні кримінального проступку передбаченого ч.1 ст.126 КК України та призначити йому покарання у виді штрафу у розмірі 50 (п`ятдесяти) неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 850 (вісімсот п`ятдесят) гривень.
Заявлений потерпілою цивільний позов задовольнити частково.
Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_6 моральну шкоду у розмірі 2000 (дві тисячі) гривень 00 копійок.
Стягнути з ОСОБА_3 в користь ОСОБА_6 витрати за надання професійної правничої допомоги у розмірі 3000 (три тисячі) гривень 00 копійок.
Речові докази:
-догоспітальний клінічний протокол № 3136 від 31.08.2021 на ім`я ОСОБА_6 та DVD-R диск із 2 відеозаписами з камер зовнішнього відео нагляду залишити у матеріалах кримінального провадження.
Вирок може бути оскаржено в апеляційному порядку до Івано-Франківського апеляційного суду через Надвірнянський районний суд Івано-Франківської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Вирок суду першої інстанції набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку. Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченому та прокурору. Копія вироку не пізніше наступного дня після ухвалення надсилається учаснику судового провадження, який не був присутнім в судовому засіданні.

Суддя ОСОБА_1