Справа № 577/10/22
Провадження № 1-кп/577/148/22

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
31 травня 2022 року Конотопський міськрайонний суд Сумської області
головуючого судді ОСОБА_1
при секретарі ОСОБА_2
з участю прокурора ОСОБА_3
законного представника
обвинуваченого ОСОБА_4
обвинуваченого ОСОБА_5
захисника ОСОБА_6
представника сектору
ювенальної превенції ОСОБА_7
представника служби
у справах дітей ОСОБА_4
ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця смт. Згурівка, Згурівського району, Київської області, зареєстрований АДРЕСА_1 , фактично проживаючий АДРЕСА_2 , українця, громадянина України, освіта неповна середня, учня 1 курсу ДПТНЗ «Конотопський професійний аграрний ліцей», раніше не судимого,
в скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 307 ч. 2 КК України,
ВСТАНОВИВ:
В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_5 вину у вчиненні вказаного кримінального правопорушення визнав повністю, при обставинах, визначених в обвинувальному акті, вказавши, що події, а також час та спосіб скоєння ним кримінального правопорушення, зазначені в обвинувальному акті, викладені вірно та відповідають дійсності, він їх в повному обсязі підтверджує. Щиро розкаюється у вчиненому, обіцяє, що більше не буде вчиняти кримінальних правопорушень.
Аналізуючи зібрані та досліджені докази в їх сукупності, оцінивши всі наявні докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному та об`єктивному розгляді обставин справи, суд вважає доведеною вину неповнолітнього обвинуваченого ОСОБА_5 і його дії суд кваліфікує за ст. 307 ч. 2 КК України тобто незаконному придбанні, перевезенні та зберіганні з метою збуту, а також незаконному збуті наркотичних засобів, вчинені повторно, якщо предметом таких дій були особливо небезпечні наркотичні засоби.
Відповідно до ст. 65 КК України при призначенні покарання суд враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу обвинуваченого, обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.
Згідно зі ст. 12 КК України вчинене обвинуваченим кримінальне правопорушення за ст. 307 ч. 2 КК України є тяжким злочином.
Призначаючи покарання обвинуваченому ОСОБА_5 суд враховує практику Верховного Суду, який зауважив, що під час постановлення вироку щодо неповнолітньої особи суд повинен суворо дотримуватися загальних засад кримінального провадження до яких, зокрема, відносяться: верховенство права, законність та ухвалювати рішення щодо неповнолітнього, керуючись принципом найкращих інтересів дитини, встановленим в статті 3 Конвенції ООН про права дитини від 20.11.1989, відповідно до положень глави 29 КПК і розділу XI Загальної частини КК.
Також Верховний Суд неодноразово наголошує у своїх висновках, що недотримання судом міжнародних принципів здійснення кримінальних проваджень щодо неповнолітніх може призвести до порушення права на справедливий суд, гарантованого ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (рішення ЄСПЛ від 16.12.1999 року у справі «Т. проти Великої Британії»).
Законом України про кримінальну відповідальність передбачено призначення неповнолітнім покарання у виді позбавлення волі на строк від шести місяців до десяти років, окрім випадків засудження за особливо тяжкий злочин. До неповнолітніх позбавлення волі на певний строк застосовується у порядку, передбаченому ст. 102 КК України, й тривалість позбавлення волі визначається з урахуванням ступеню тяжкості вчиненого злочину, положень ст.63 та 102 цього Кодексу, а також санкції статті Особливої частини КК України.
До обставин, що пом`якшують покарання, відповідно до ст. 66 КК України, обвинуваченому ОСОБА_5 суд відносить повне визнання вини, щире каяття у вчиненому, активне сприяння розкриттю кримінального правопорушення.
Обставин, що обтяжують обвинуваченому покарання, згідно ст. 67 КК України, судом не встановлено.
Також суд враховує особу обвинуваченого ОСОБА_5 , те що він є неповнолітнім, раніше не судимим, на обліку у лікаря-психіатра та лікаря-нарколога не перебуває, за місцем проживання та навчання характеризується позитивно, є сиротою.
У відповідності до ст. 8 ч. 1 Конституції України в Україні діє принцип верховенства права.
Ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» передбачено, що суди при розгляді справ застосовують Конвенцію та практику суду як джерело права.
Суд при призначенні покарання обвинуваченому враховує таку пом`якшуючу покарання обставину, як щире каяття, оскільки обвинувачений визнав вину у інкримінованому йому кримінального правопорушення, надав показання, які відповідають обставинам, викладеним у обвинувальному акті, що свідчить про наявність належної критичної оцінки своєї протиправної поведінки та про готовність нести кримінальну відповідальність.
До вказаного висновку суд прийшов також, виходячи із висновків Європейського суду з прав людини, викладених у рішенні в справі «Орлов проти України» від 11.02.2016 року, відповідно до яких «… національні суди за жодних обставин не повинні дозволяти випадків, за яких завдання тілесних і моральних страждань залишатиметься безкарним. Це важливо для забезпечення громадської впевненості у принципі верховенства права і його підтримки, а також у попередженні будь-яких ознак толерантності органів влади до незаконних дій або співучасті у них».
При цьому суд також враховує, що відповідно до ст. 50 КК України покарання є заходом примусу та полягає в передбаченому законом обмеженні прав та свобод засудженого та у відповідності до ч. 2 ст. 50 КК України має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженими, так і іншими особами.
Зазначене узгоджується із положеннями частини 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод від 04.11.1950 року, яка набрала чинності для України з 11.09.1997 року і відповідно до ст. 9 Конституції України є частиною національного законодавства, якими передбачено, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.
Кримінальне правопорушення, вчинене обвинуваченим є дійсно небезпечним, оскільки кримінальне правопорушення вчинено у сфері обігу наркотичних засобів. Однак мета покарання - це те, чого прагне держава, застосовуючи його, щодо особи, яка вчинила кримінальне правопорушення. Покарання повинно володіти силою впливу та стримування, що полягає не у жорстокості, а у невідворотності та можливої швидкості.
При визначенні виду і міри покарання обвинуваченому ОСОБА_5 , з врахуванням ступеню тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, обставин справи, особи обвинуваченого, обставин, що пом`якшують покарання, виходячи з наявності кількох обставин, що пом`якшують покарання та істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, суд вважає за можливе призначити основне покарання, нижче від найнижчої межі, встановленої в санкції ст. 307 ч. 2 КК України та не призначати додаткове покарання, що передбачено в санкції ст. 307 ч. 2 КК України.
Виходячи із принципів індивідуалізації і співмірності заходу примусу характеру вчинених дій, враховуючи, наявність обставин, що пом`якшують покарання, суд вважає, що виправлення обвинуваченого можливе без відбування покарання, а тому є доцільним застосувати ст. 75, 104 КК України і звільнити його від відбування призначеного покарання з випробуванням, поклавши на ОСОБА_5 виконання обов`язків, передбачених ст. 76 КК України.
При цьому, суд приймає до відома досудову доповідь з інформацією про соціально-психологічну характеристику обвинуваченого, складену Конотопським районним відділом філії Державної установи «Центр пробації» в Сумській області, відповідно до якої орган пробації, вважає, що виконання покарання ОСОБА_5 у громаді можливе за умови здійснення середнього рівня нагляду та застосування соціально-виховних заходів, що необхідні для запобігання вчинення повторних кримінальних правопорушень.
На думку і переконання суду таке покарання обвинуваченому ОСОБА_5 буде необхіднім і достатнім для його виправлення та попередження вчинення ним нових злочинів. При цьому суд також виходить із положень ст. 50 КК України, яка передбачає, що покарання має на меті не лише кару, а й виправлення засуджених. А можливість виправлення існує і про це свідчить ставлення самого обвинуваченого до скоєного, який щиро розкаявся і відсутність будь яких обставин, які б заважали йому вести гідний спосіб життя, не вчиняючи кримінальні правопорушення. В цій ситуації визначення іспитового строку на думку суду відповідатиме меті та дієвості кримінального провадження, оскільки впродовж цього терміну, обвинувачений дійсно матиме можливість довести своє виправлення та відсутність підстав для реального відбування покарання.
Процесуальні витрати, що складаються з вартості проведених експертиз в сумі 686 грн. 48 коп. (а. 75 наданих матеріалів) підлягають стягненню з обвинуваченого у відповідності зі ст. 124 КПК України на користь держави.
Питання щодо речових доказів вирішити відповідно до ст. 100 КПК України.
Керуючись ст.ст. 100, 124, 128, 368, 370, 371, 374 КПК України суд,
УХВАЛИВ:
ОСОБА_5 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 307 ч. 2 КК України і призначити покарання із застосуванням ст. 69 КК України у виді позбавлення волі строком 5 (п`ять) років, без конфіскації майна.
Згідно ст. 75, 104 КК України ОСОБА_5 звільнити від відбування призначеного покарання з випробуванням з іспитовим строком 2 (два) роки.
На ОСОБА_5 в період іспитового строку у відповідності зі ст. 76 КК України покласти виконання слідуючих обов`язків: 1) періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; 2) повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, навчання.
Стягнути з ОСОБА_5 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 , зареєстрований АДРЕСА_1 , фактично проживаючий АДРЕСА_2 ) на користь держави 686 грн. 48 коп. витрат, пов`язаних із залученням експертів.
Речові докази по справі: суху речовину рослинного походження масою 8,908 г та 7,178 г, яка знаходиться в камері зберігання речових доказів Конотопського РВП ГУ НП в Сумській області (а. 81, 82, 106 наданих матеріалів) - знищити.
Вирок може бути оскаржений до Сумського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення через Конотопський міськрайонний суд, а для обвинуваченого - в той же строк після вручення йому копії вироку.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку. Копія вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору.

Суддя ОСОБА_1