КОЗЯТИНСЬКИЙ МІСЬКРАЙОННИЙ СУД ВІННИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
У Х В А Л А
Іменем України
справа №133/3327/21

19.10.22 м. Козятин

Козятинський міськрайонний суд Вінницької області

у складі головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

заявника ОСОБА_3 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Козятині заяву ОСОБА_3 про відвід судді ОСОБА_4 у справі № 133/3327/21,

ВСТАНОВИВ:

До Козятинського міськрайонного суду Вінницької області надійшла заява ОСОБА_3 про відвід слідчого судді ОСОБА_5 у справі № 133/3327/21. В огрунтування зави ОСОБА_3 зазначив, що 06.10.2022 до відкриття судового засідання у зазначеній справі було порушено права заявника, як людини та громадянина України, визначені ст.ст.1,3,5,8,19,21,60,68,92 чинної Конституції України людиною, жінкою, правосуб`єктність якої до початку судового засідання не було встановлено відповідно до вимог ЗУ «Про судоустрій та статус суддів», що стало підставою заявлення ним, як потерпілим по вищевказаній справі, заяви про відвід ОСОБА_5 , людині, яка зі слів заявника, назвала себе слідчим суддею.

У судовому засіданні заявник заяву про відвід судді підтримав з підстав, у ній наведених, та просив її задовольнити. Однак зазначив, що при написанні заяви про відвід ним помилково було зазначено, що даний відвід він заявляє ОСОБА_5 , як слідчому судді, та просить вважати, що такий відвід він заявляє ОСОБА_5 , як судді в рамках кримінальної справи № 133/3327/21.

Суддя ОСОБА_5 , будучи належним чином повідомленою про час та місце розгляду заяви про відвід судді, у визначений для розгляду вказаної заяви час в судове засідання не з`явилася, заяв чи клопотань про відкладення судового розгляду не надала. За таких обставин заяву про відвід судді розглянуто у її відсутність, оскільки, відповідно до вимог ст.81 КПК України, її неприбуття в судове засідання не є перешкодою для розгляду питання про відвід.

Дослідивши заяву про відвід та долучені до неї документи, заслухавши пояснення заявника, суддя приходить до наступного висновку.

Судом встановлено, що в провадженні судді Козятинського міськрайонного суду Вінницької області ОСОБА_5 знаходиться справа № 133/3327/21, в рамках якої заявник ОСОБА_3 є потерпілим.

Положеннями статей 75, 76 КПК України передбачено вичерпний перелік обставин, що виключають участь судді в кримінальному провадженні, та обставин, за яких суддя не має права брати участь у кримінальному провадженні серед яких: якщо він є заявником, потерпілим, цивільним позивачем, цивільним відповідачем, близьким родичем чи членом сім`ї слідчого, прокурора, підозрюваного, обвинуваченого, заявника, потерпілого, цивільного позивача, цивільного відповідача; якщо він брав участь у цьому провадженні як свідок, експерт, спеціаліст, представник персоналу органу пробації, перекладач, слідчий, прокурор, захисник або представник; якщо він особисто, його близькі родичі чи члени його сім`ї заінтересовані в результатах провадження; за наявності інших обставин, які викликають сумнів у його неупередженості; у випадку порушення встановленого частиною третьою статті 35 цього Кодексу порядку визначення слідчого судді, судді для розгляду справи.

Наявність підстав для відводу, зі слів заявника, виникла у зв`язку з тим, що суддя до відкриття судового засідання не пред`явила на його вимогу суддівське посвідчення, що позбавило його право з`ясувати правосуб`єктність судді відповідно до вимог ЗУ «про судоустрій та статус суддів».

У Бангалорських принципах поведінки суддів від 19 травня 2006 року, схвалених Резолюцією Економічної та Соціальної Ради ООН від 27 липня 2006 року № 2006/23, зазначено, що об`єктивність судді є необхідною умовою для належного виконання ним своїх обов`язків. Вона проявляється не тільки у змісті винесеного рішення, а й в усіх процесуальних діях, що супроводжують його прийняття. Європейською Конвенцією про захист прав людини та основоположних свобод (ратифікована Верховною Радою України 17 липня 1997 р.; (далі Конвенція) передбачено, що кожна людина має право на справедливий і відкритий розгляд справи незалежним і безстороннім судом упродовж розумного строку, встановленого законом (п. 1 ст. 6).

На питання неупередженості суду звертає увагу Європейський суд з прав людини і у рішенні Суду від 10 грудня 2009 р. в справі «Мироненко і Мартенко проти України», де було констатовано порушення п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини й основоположних свобод. Цим рішенням Європейським судом визнано порушення принципу безсторонності суду. Так, у п. 66, 69 і 70 цього рішення вказано, що згідно з усталеною практикою Суду наявність безсторонності має визначатися для цілей п. 1 ст. 6 Конвенції за допомогою суб`єктивного та об`єктивного критеріїв. За суб`єктивним критерієм оцінюється особисте переконання та поведінка конкретного судді, тобто чи виявляв суддя упередженість або безсторонність у даній справі. Відповідно до об`єктивного критерію визначається, серед інших аспектів, чи забезпечував суд як такий та його склад відсутність будь-яких сумнівів у його безсторонності. У кожній окремій справі слід визначити, чи мають стосунки, що розглядаються, таку природу та ступінь, що свідчать про те, що суд не є безстороннім.

ЄСПЛ у своїх рішеннях неодноразово вказував на існування двох елементів безсторонності суду: суб`єктивної, яка полягає у тому, щоб жоден із його членів відкрито не проявляв упередженість та особисту зацікавленість, а також об`єктивної, що передбачає існування достатніх гарантій, щоб виключити будь-які сумніви щодо цього.

Європейський Суд з прав людини у своїй практиці проводить відмінність між суб`єктивним підходом, тобто прагненням переконатися в суб`єктивному обвинуваченні або інтересі певного судді у конкретній справі та об`єктивним підходом, тобто визначенням, чи були судді надані достатні гарантії, щоб виключити будь-які обґрунтовані сумніви в цьому відношенні (справа «Кіпріану проти Кіпру», п. 118; справа «П`єрсак проти Бельгії», п. 30; справа «Грівз проти Сполученого Королівства», п. 69).

В руслі суб`єктивної складової поняття безсторонності ЄСПЛ притримується позиції, що не потрібні докази фактичної наявності упередженості судді для відсторонення його від справи. Суддя вважається безстороннім, якщо тільки не з`являються докази протилежного. Така позиція викладена у рішеннях Суду по справам «Хаушильд проти Данії» та «Ветштайн проти Швеції». Неупередженість є ключовою характеристикою судді, головною ознакою судової влади та основою судового процесу і вважається очевидним фактом. Презумпція неупередженості має значну вагу.

Згідно пунктів 1, 2 ч.7 ст.56 Закону України «Про судоустрій та статус суддів», суддя зобов`язаний справедливо, безсторонньо та своєчасно розглядати і вирішувати судові справи відповідно до закону з дотриманням засад і правил судочинства; дотримуватися правил суддівської етики, у тому числі виявляти та підтримувати високі стандарти поведінки у будь-якій діяльності з метою укріплення суспільної довіри до суду, забезпечення впевненості суспільства в чесності та непідкупності суддів.

З аналізу вказаних рішень ЄСПЛ та положень національного законодавства вбачається, що суд, вирішуючи питання відводу судді, повинен брати до уваги певні факти щодо поведінки судді, що пов`язані саме з тією справою, у якій заявлено відвід.

Як було встановлено у судовому засіданні, справа №133/3327/21 перебуває у провадженні судді Козятинського міськрайонного суду Вінницької області ОСОБА_5 .

Так, з пояснень заявника у судовому засіданні та зазначених ним в заяві мотивів з`ясовано, що у нього є недовіра до судді ОСОБА_5 , оскільки вона на його вимогу не пред`явила посвідчення судді, що позбавляє з`ясувати правосуб`єктність вказаного судді.

Слід зазначити, що відповідно до ст. 124 Конституції України, правосуддя в Україні здійснюється виключно судами. Делегування функцій судів, а також привласнення цих функцій іншими органами чи посадовими особами не допускаються.

Згідно з ч. 1 ст. 52 Закону України «Про судоустрій і статус суддів», суддею є громадянин України, який відповідно до Конституції України та цього Закону призначений суддею, займає штатну посаду судді в одному з судів України і здійснює правосуддя на професійній основі. Особа, вперше призначена на посаду судді, набуває повноважень судді після складення присяги судді (ст. 57 Закону України «Про судоустрій і статус суддів»).

Суддя здійснює правосуддя в мантії та з нагрудним знаком. Зразки мантії та нагрудного знака затверджуються Радою суддів України згідно зі ст. 16 Закону України «Про судоустрій і статус суддів».

Статтею 51 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» передбачено, що судді, голови судів та їх заступники, судді у відставці мають посвідчення, зразки яких затверджуються Радою суддів України. Посвідчення судді, голови суду, заступника голови суду, судді у відставці підписує Президент.

Враховуючи викладене, суд вважає, що підстав для задоволення відводу судді по причині непред`явлення посвідчення судді на вимогу учасника справи немає, оскільки така обставина не є в розуміння ст. 75,76 КК України належною для того підставою.

При розгляді даної заяви про відвід, передбачених положеннями ст.ст.75, 76 КПК України, підстав та обставин, за яких слідчий суддя ОСОБА_5 не може брати участь у розгляді справи №133/3327/21 не встановлено.

З огляду на викладене та керуючись ст.ст. 75, 80, 81 КПК України, суд,-

ПОСТАНОВИВ:

Залишити без задоволення заяву ОСОБА_3 про відвід судді ОСОБА_4 у справі № 133/3327/21.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Повна ухвала буде проголошена о 14 год 55 хв 24 жовтня 2022 року.

Суддя Наталя ПЄТУХОВА

Дата документу 19.10.2022