Справа № 627/71/22
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

06.07.2022смт Краснокутськ

Краснокутський районний суд Харківської області в складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участі секретаря ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченої ОСОБА_4 ,

захисника ОСОБА_5 ,

потерпілої ОСОБА_6 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в смт Краснокутськ кримінальне провадження №0000806 від 20.12.2021 року за обвинуваченням:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки с. Озерне Великобурлуцького району Харківської області, українки, громадянки України, заміжньої, маючої середню освіту, не працюючої, зареєстрованої та проживаючої за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимої,

у вчиненні кримінального правопорушення - злочину, передбаченого ч. 1 ст. 122 КК України, -

В С Т А Н О В И В:

18.12.2021 року о 15:00 год. ОСОБА_6 , ОСОБА_4 та ОСОБА_4 , яка є невісткою останніх, знаходилися за місцем свого проживання за адресою: АДРЕСА_1 , де на той час в приміщенні літньої кухні між ОСОБА_4 та ОСОБА_6 виникла сварка на ґрунті раптово виниклих особистих неприязних відносин.

Приблизно о 15:15 год. ОСОБА_6 та ОСОБА_4 , з метою уникнення подальшого конфлікту, покинули приміщення літньої кухні та пішли до коридору. ОСОБА_4 , продовжуючи сварку, не бажаючи розв`язання конфлікту мирним шляхом, пройшла вслід за ОСОБА_6 та ОСОБА_4 , та в цей час у ОСОБА_4 виник прямий умисел, направлений на спричинення тілесних ушкоджень ОСОБА_6 .

Близько 15:20 год. ОСОБА_4 , проходячи в напрямку вхідних дверей, повз ОСОБА_6 , діючи умисно, штовхнула останню рукою в область тулубу, стала навпроти потерпілої та, тримаючи у правій руці чашку, нанесла останній почергово два удари в область лобу з правої та лівої сторони, та тримаючи чашку у правій руці, нанесла нею один удар в область правого ока ОСОБА_6 , чим спричинила останній відповідно до висновку судово медичної експертизи № 12-14/89-КК/21 від 28.12.2021 тілес ні ушкодження у вигляді садна на голові, синців на обличчі, які відповідно до п.2.3.5. Правил судово-медичного визначення ступеня тяжкості тілесних ушкодження кваліфікуються як легкі тілесні ушкодження. Після чого ОСОБА_6 нахилилася в бік ОСОБА_4 , та в той час ОСОБА_4 нанесла почергово останній ще два удари правою ногою взутою в тапок в область ребер зліва, в результаті чого спричинила останній відповідно до висновку судово медичної експертизи № 12-14/89-КК/21 від 28.12.2021 тілесні ушкодження у вигляді перелому 8-го ребра зліва, який відповідно до п.2.2.2. Правил судово-медичного визначення ступеня тяжкості тілесних ушкоджень, затверджених наказом МОЗ України від 17 січня 1995 р. №6, кваліфікуються як середньої тяжкості тілесні ушкодження по критерію тривалості розладу здоров`я терміном більше 3 тижнів (більше, ніж 21 день).

Допитана в судовому засіданні обвинувачена ОСОБА_4 , свою вину в інкримінованому їй кримінальному правопорушенні злочині за ч. 1 ст. 122 КК України визнала повністю, обставини справи викладені у обвинувальному акті підтвердила. Пояснила, що 15.12.2021 року, приблизно о 15-00 год. знаходилася в літній кухні вдома за місцем проживання разом зі свекром та свекрухою, з якими у неї того дня виник конфлікт в ході якого вона нанесла свекрусі декілька ударів чашкою в область голови та тулубу. Зазначила, що вибачилася перед свекрухою, у вчиненому розкаюється, пообіцяла подібного не вчиняти надалі.

Потерпіла ОСОБА_6 у судовому засіданні, зазначила, що обвинувачену вибачила, претензій до неї не має, просила суд суворо не карати обвинувачену.

Враховуючи пояснення обвинуваченої та потерпілої, повне визнання обвинуваченою своєї вини, а також те, що обвинувачена та потерпіла не заперечують фактичні обставини справи, які вказані в обвинувальному акті, правильно розуміють зміст цих обставин, не наполягають на дослідженні інших доказів у справі, розуміють неможливість в подальшому оскаржити дані фактичні обставини в апеляційному порядку, у суду немає сумнівів в добровільності та правдивості їх позицій, тому відповідно до ч. 3 ст. 349 КПК України суд, заслухавши думку учасників кримінального провадження, за відсутності заперечень та сумнівів у добровільності їх позицій, визнає недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються.

Виходячи з наведеного, суд вважає за можливе розглянути кримінальне провадження в порядку ч. 3 ст. 349 КПК України, обмежившись допитом обвинуваченої та потерпілої, дослідженням письмових доказів в частині відомостей, які характеризують особу обвинуваченої, письмових матеріалів кримінального провадження щодо речових доказів та письмових доказів щодо процесуальних витрат по кримінальному провадженню.

На виконання вимог ч. 3 ст. 349 КПК України учасникам судового провадження роз`яснено про позбавлення права оскаржити визнані обставини в апеляційному порядку.

За таких обставин, суд доходить висновку, що вина ОСОБА_4 у вчиненні інкримінованого їй кримінального правопорушення - злочину, доказана повністю, її дії суд кваліфікує за ч. 1 ст. 122 КК України - умисне середньої тяжкості тілесне ушкодження, тобто умисне ушкодження, яке не є небезпечним для життя і не потягло за собою наслідків, передбачених у статті 121 цього Кодексу, але таке, що спричинило тривалий розлад здоров`я.

Обставиною, що пом`якшує покарання обвинуваченої ОСОБА_4 , суд визнає відповідно до ст. 66 КК України її щире каяття, яке виразилось у повному визнанні своєї вини у судовому засідання, принесенні вибачення потерпілій, критичній оцінці своєї поведінки та усвідомленні негативних наслідків, що настали, про що особисто зазначила у судовому засіданні.

Обставиною, що обтяжує покарання обвинуваченій ОСОБА_4 є вчинення кримінального правопорушення щодо особи похилого віку.

Дослідженням матеріалів, що характеризують особу обвинуваченої ОСОБА_4 , встановлено, що вона раніше не судима, на обліку у лікаря нарколога та у лікаря психіатра не перебуває, за попереднім місцем роботи характеризується позитивно, за місцем проживання характеризується посередньо.

Відповідно до ч. 2 ст. 50 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень як засудженими, так і іншими особами.

Відповідно до ст. 65 КК України, пункту 1 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 24.10.2003 року „Про практику призначення судами кримінального покарання" з наступними її змінами, суд призначаючи покарання, у кожному конкретному випадку має дотримуватись вимог кримінального закону й зобов`язаний враховувати ступінь тяжкості вчиненого злочину, дані про особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання. Призначене покарання має бути необхідним і достатнім для виправлення засудженого і попередження нових злочинів.

Судом враховуються вимоги ч. 2 ст. 61 Конституції України про те, що юридична відповідальність особи має індивідуальний характер.

На підставі викладеного, керуючись вимогами ст. 65 КК України, поряд з наведеними вище даними про особу обвинуваченої, враховуючи обставини, які пом`якшують покарання (щире каяття), наявність обставини, що обтяжує покарання, а саме: вчинення кримінального правопорушення щодо особи похилого віку, ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, яке відповідно до ст. 12 КК України відноситься до нетяжких злочинів, обставини справи, ставлення обвинуваченої до вчиненого, позицію потерпілої, яка претензій до обвинуваченої не має, враховуючи принцип пропорційності покарання переслідуваній меті, суд вважає за необхідне призначити ОСОБА_4 покарання в межах санкції встановленої ч. 1 ст. 122 КК України у виді обмеження волі.

Міра запобіжного заходу відносно ОСОБА_4 не обиралась.

Цивільний позов у кримінальному провадженні не заявлено.

Судові витрати по кримінальному провадженню відсутні.

Долю речових доказів суд вирішує відповідно до вимог ст. 100 КПК України.

На підставі викладеного і керуючись ст. ст. 349, 368, 370, 371, 373, 374, 376, 392, 393, 395 КПК України -

У Х В А Л И В :

ОСОБА_4 визнати винуватою у вчиненні кримінального правопорушення - злочину, передбаченого ч. 1 ст. 122 КК України та призначити покарання у виді 1 /одного/ року обмеження волі.

Відповідно до ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_4 від відбуття призначеного покарання з випробуванням на 1 /один/ рік, якщо остання протягом іспитового строку не скоїть новий злочин і виконає покладені на неї обов`язки, передбачені п.п. 1, 2 ч. 1 та п. 2 ч. 3 ст. 76 КК України, а саме: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання, не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.

Речові докази:

- рентген знімок на ім`я ОСОБА_6 , 1945 року народження, який знаходиться на зберігання у камері схову СПД №2 Богодухівського РВП ГУНП в Харківській області залишити в матеріалах кримінального провадження;

- довідку з Краснокутської ЦРЛ на ім`я ОСОБА_6 , яка долучена до матеріалів кримінального провадження залишити в матеріалах кримінального провадження.

Вирок може бути оскаржений в порядку статті 394 КПК України до Полтавського апеляційного суду, шляхом подачі апеляційної скарги через Краснокутський районний суд Харківської області протягом 30 (тридцяти) днів з дня його оголошення.

Судове рішення суду першої інстанції не може бути оскаржене в апеляційному порядку з підстав заперечення обставин, які ніким не оспорювалися під час судового розгляду і дослідження яких було визнано судом недоцільним відповідно до положень частини третьої статті 349 КПК України.

Вирок суду першої інстанції набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого цим Кодексом, якщо таку скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку суду. Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченому та прокурору.

Копія судового рішення не пізніше наступного дня після ухвалення надсилається учаснику судового провадження, який не був присутнім в судовому засіданні.

Суддя ОСОБА_1