Справа №639/1156/22
Провадження №1-в/639/130/22
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
19 травня 2022 року м. Харків
Жовтневий районний суд м. Харкова у складі:
головуючого судді ОСОБА_1 ,
за участю: секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,
прокурора ОСОБА_3 ,
засудженого ОСОБА_4 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Харкові клопотання засудженого ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , про заміну невідбутої частини покарання більш м`яким, -
в с т а н о в и в:
На розгляді в Жовтневому районному суді м. Харкова перебуває вказане вище клопотання засудженого ОСОБА_4 .
В обгрунтування клопотання засуджений ОСОБА_4 зазначає, що він просить суд розглянути можливість замінити покарання, що призначене Ленінським районним судом м. Харкова від 07.02.2022, більш м`яким, у зв`язку з тим, що ним у повному обсязі визнана вина у вчиненні кримінального правопорушення та він щиро розкаюється. Також зазначає, що матеріального і морального позову він не має. Крім того, вказує, що у зв`язку із ситуацією в країні, а саме введення воєнного стану, його етапування для відбування покарання на даний час неможливо.
Прокурор ОСОБА_3 у судовому засіданні заперечували проти задоволення клопотання засудженого ОСОБА_4 у зв`язку з його необгрунтованістю.
Засуджений ОСОБА_4 підтримав вимоги клопотання та просив його задовольнити.
Заслухавши доводи і заперечення учасників процесу, вивчивши матеріали справи, суд вважає, що клопотання не підлягає до задоволення з таких підстав.

Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 537 КПК України, під час виконання вироків суд, визначений частиною другою статті 539 цього Кодексу, має право вирішувати ряд питань, в тому числі, про заміну невідбутої частини покарання більш м`яким.

Згідно з п. 1 ч. 2. ст. 539 КПК України, клопотання (подання) про вирішення питання, пов`язаного із виконанням вироку, подається до місцевого суду, в межах територіальної юрисдикції якого засуджений відбуває покарання, - у разі необхідності вирішення питань, передбачених пунктами 2-4, 6, 7 (крім клопотання про припинення примусового лікування, яке подається до місцевого суду, в межах територіальної юрисдикції якого знаходиться установа або заклад, в якому засуджений перебуває на лікуванні), 13-1, 14 частини першої статті 537 цього Кодексу.

Судом встановлено, що ОСОБА_5 засуджений вироком Ленінського районного суду м. Харкова від 07.02.2022 року за ч. 1, 4 ст. 358, ч. 3 ст. 15 ч. 2 ст. 190, ч. 1 ст. 70 КК України до 1 року 6 місяців обмеження волі. До набрання вироком законної сили запобіжний захід стосовно ОСОБА_5 у виді тримання під вартою в умовах ДУ «Харківський слідчий ізолятор» залишено без змін.

Крім того, засуджений ОСОБА_4 зазначає у клопотанні про те, що з урахуванням ст. 72 КК України, ним відбуто 1/3 частину від призначеного судом покарання. При цьому, на підтвердження вказаного, засудженим не надано будь-яких процесуальних документів та не заявлено клопотання про їх витребування судом.

Відповідно до ст. 82 КК України особам, що відбувають покарання у вигляді обмеження або позбавлення волі, невідбута частина покарання може бути замінена судом на більш м`яке покарання. Заміна невідбутої частини покарання більш м`яким може бути застосована, якщо засуджений став на шлях виправлення.

Даних, які б свідчили, що ОСОБА_4 став на шлях виправлення не навів та не надав при розгляді клопотання.

Згідно ч. 2 ст. 50 КК України, покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженими, так і іншими особами.

В сукупності з зазначеним та наявною в матеріалах справи інформацією щодо особи засудженого ОСОБА_4 , який раніше судимий завчинення умисного тяжкого злочину, даних, що свідчать, що ОСОБА_4 став на шлях виправлення не навів, суд не знаходить підстав для застосування до засудженого більш м`якого покарання.

Щодо посилання засудженого про те, що його подальше перебування в умовах слідчого ізолятора обтяжує його покарання у виді обмеження волі, суд вважає за необхідне зазначити, що процедура направлення засуджених до обмеження волі для відбування покарання врегульованаст.57 Кримінально-виконавчого кодексу України (далі -КВК України), яка передбачає можливість самостійного прямування засудженого до обмеження волі за рахунок держави до місця відбування покарання після одержання припису про виїзд та направлення засудженого до обмеження волі до місця відбування покарання судом у порядку, встановленому для осіб, засуджених до позбавлення волі, з урахуванням особи та інших обставин справи.

Відповідно до ч.2ст.57 КВК Україниз урахуванням особи та інших обставин кримінального провадження суд може направити засудженого до обмеження волі до місця відбування покарання у порядку, встановленому для осіб, засуджених до позбавлення волі. У цьому випадку засуджений звільняється з-під варти при прибутті до місця відбування покарання.

Згідно з ч. 1ст. 88 КВК України засуджені направляються до місця відбування покарання і переміщуються в разі необхідності з одного місця відбування покарання в інше під вартою.

Як видно з вироку Ленінського районного суду м. Харкова від 07.02.2022 року стосовно ОСОБА_4 призначене покарання у виді обмеження волі та вирішено питання про залишення без змін попереднього запобіжного заходу у виді тримання під вартою стосовно останнього.

Таким чином, згідно вищезазначеного визначеного порядку, направлення особи засудженої до обмеження волі повинно проводитися шляхом направлення до місця відбування покарання із слідчого ізолятора відповідними посадовими особами на виконання рішення суду.

На підставі викладеного, керуючись ст. 82 КК України, ст.ст. 537, 539 КПК України, суд,
п о с т а н о в и в:
У задоволенні клопотання засудженого ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , про заміну невідбутої частини покарання більш м`яким відмовити.
Ухвала може бути оскаржена до Полтавського апеляційного суду протягом 7 (семи) днів з дня її проголошення шляхом подачі апеляційної скарги через Жовтневий районний суд м. Харкова, а для засудженого, який тримається під вартою - з моменту вручення копії судового рішення.

Суддя ОСОБА_1