ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-сс/803/1474/22 Справа № 173/1138/22 Суддя у 1-й інстанції - Бурхан С.М. Суддя у 2-й інстанції - Мазниця А. А.
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 вересня 2022 року м. Дніпро

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Дніпровського апеляційного суду у складі:

Головуючого, судді доповідача Мазниці А.А.

суддів Кононенко О.М., Мудрецького Р.В.

при секретарі Чугай Н.О.

за участю:

прокурора (в режимі відеоконференції) Галінського І.В.

захисника Іванової А.В. підозрюваного ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції апеляційну скаргу захисника Іванової А.В., що діє в інтересах підозрюваного ОСОБА_1 , на ухвалу слідчого судді Верхньодніпровського районного суду Дніпропетровської області від 06 вересня 2022 року про продовження запобіжного заходу у виді тримання під вартою щодо

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, уродженця м. Запоріжжя, офіційно не працевлаштованого, який має на утриманні одну неповнолітню дитину, що зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , проживає за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимого,

підозрюваного у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 263, п. 1 ч. 2 ст. 115 КК України, -

В С Т А Н О В И Л А:

В апеляційній скарзі захисник просить оскаржувану ухвалу слідчого судді скасувати та постановити нову ухвалу, якою відмовити у задоволенні клопотання слідчого про продовження запобіжного заходу у виді тримання під вартою ОСОБА_1 та застосувати до нього запобіжний захід у виді цілодобового домашнього арешту.

Оскаржуваною ухвалою задоволено клопотання слідчого СВ ВП №3 Кам`янського РУП ГУНП в Дніпропетровській області про продовження строку дії запобіжного заходу у виді тримання під вартою щодо підозрюваного ОСОБА_1 , який підозрюється у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 263, п. 1 ч. 2 ст. 115 КК України. Строк тримання під вартою ухвалою продовжено до 15 год. 20 хв. 10 жовтня 2022 року.

Обгрунтовуючи прийняте рішення, слідчий суддя вказав, що ОСОБА_1 обгрунтовано підозрюється у вчиненні інкримінованого особливо тяжкого злочину, а також враховано складність вчиненого злочину, у зв`язку із чим органу досудового розслідування необхідно провести низку процесуальних дій. Прийнято до уваги і те, що підозрюваний, усвідомлюючи суворість покарання, що йому загрожує у разі доведення винуватості у вчиненому злочині, який призвів до загибелі декількох людей, може вдатися до переховування від слідства. Крім того вказано про можливість впливу на свідків у кримінальному провадженні, оскільки підозрюваному відомо їх місце проживання, та які будуть допитані судом. Одночасно вказано, що з огляду на вищенаведене більш м`який запобіний захід застосувати неможливо.

В обґрунтування апеляційної скарги захисник зазначає, що оскаржувана ухвала суду першої інстанції є необґрунтованою, незаконною та невмотивованою, а висновки суду не відповідають фактичним обставинам справи.

Вказує, що слідчим не було додано до клопотання підозри, на яку він посилається у самому клопотанні, що позбавило можливості суду в повному обсязі перевірити обгрунтованість клопотання.

Не погоджуючись з заявленими ризиками, захисник вказує, що її підзахисний жодного разу не вчиняв дії, направлені на переховування, при цьому має на утриманні двох дітей, одна з яких - малолітня донька, а також утримує і двох батьків похилого віку та вперше притягується до кримінальної відповідальності, що у свою чергу також спростовує вірогідність його втечі.

Також не підтвердженим вважає і ризик впливу на свідків та потерпілого, оскільки за весь час досудового слідства ОСОБА_1 не вчиняв спроб впливу вказаних осіб, які у свою чергу вже допитані.

Крім того вважає, що не існує і ризику можливого вчинення іншого злочину та перешкоджання кримінальному провадженню іншим чином, оскільки наявність таких ризиків є особистою думкою слідчого.

Зазначає, що фактично оскаржувана ухвала грунтується тільки на тому, що ОСОБА_1 підозрюється у вчиненні особливо тяжкого злочину, проте сама по собі тяжкість злочину не має слугувати підставою для застосування виключного запобіжного заходу

На думку захисника, запобіжний захід у виді тримання під вартою є надмірно суворим, та в даному випадку є достатні підстави для його заміни на більш м`який.

Заслухавши суддю-доповідача; підозрюваного та захисника, які підтримали апеляційну скаргу та просили її задовольнити; прокурора, який заперечував проти задоволення апеляційної скарги, посилаючись на її безпідставність; дослідивши надані матеріали, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до наступних висновків.

Так, згідно п. 9 ч. 2 ст. 131 КПК України застосування запобіжного заходу є одним із видів заходів забезпечення кримінального провадження.

Відповідно до ч. 3 ст. 132 КПК України застосування заходів забезпечення кримінального провадження не допускається, якщо слідчий, прокурор не доведе, що:

1) існує обґрунтована підозра щодо вчинення кримінального правопорушення такого ступеня тяжкості, що може бути підставою для вжиття заходів забезпечення кримінального провадження;

2) потреби досудового розслідування виправдовують такий ступінь втручання у права і свободи, про який йдеться у клопотанні слідчого або прокурора;

3) може бути виконане завдання, для виконання якого слідчий, прокурор звертається з клопотанням.

Згідно ч. 2 ст. 177 КПК України підставою для застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені ч. 1 ст. 177 КПК України.

Відповідно до ч. 4 ст. 199 КПК України розгляд питання про продовження запобіжного заходу здійснюється за правилами, передбаченими для розгляду клопотання про його застосування.

Згідно ч. 1 ст. 183 КПК України запобіжний захід у виді тримання під вартою є винятковим і застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден з більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 КПК України.

Статтею 194 КПК України передбачено, що під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: 1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; 2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; 3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

На думку колегії суддів, суд першої інстанції при продовженні запобіжного заходу ОСОБА_1 належним чином виконав вказані вимоги кримінального процесуального закону.

Так, колегія суддів вважає правильним висновок слідчого судді про наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_1 інкримінованого йому злочину, зважаючи на наступне.

Як зазначено у рішенні Європейського суду з прав людини від 28.10.2004 р. у справі «Мюррей проти Сполученого Королівства», для вирішення питання про обрання запобіжного заходу факти, що викликають підозру, не обов`язково мають бути встановлені до ступеню, необхідного для засудження або навіть пред`явлення обвинувачення, а згідно рішення Європейського суду з прав людини від 30.08.1998 р. у справі «Кемпбелл та Хартлі проти Сполученого Королівства» наявність обґрунтованої підозри передбачає наявність фактів або відомостей, на підставі яких об`єктивний спостерігач зробив би висновок, що дана особа могла б скоїти злочин.

Обґрунтованість підозри, про яку повідомлено ОСОБА_1 , підтверджується сукупністю наданих матеріалів, а саме: витягом з ЄРДР; протоколами допиту свідків; протоколами огляду місця події; протоколом огляду трупу ОСОБА_2 ; протоколом огляду трупу ОСОБА_3 ; протоколами допиту свідків; протоколами допиту потерпілих; висновками судово медичних експертиз; висновками трасологічної експертизи; висновками експертиз зброї; висновками судово психологічної та судового імунологічної експертиз. На думку суду апеляційної інстанції, наведені докази у своїй сукупності свідчать про вірогідну причетність ОСОБА_1 до інкримінованого правопорушення.

Обговорюючи питання про існування ризиків з числа передбачених ст. 177 КПК України та можливість усунення їх у менш обтяжливий спосіб, ніж тримання цього підозрюваного під вартою, колегія суддів, погоджуючись з висновками суду першої інстанції, зважає на те, що інкриміноване ОСОБА_1 кримінальне правопорушення є умисним особливо тяжким злочином, що призвів до загибелі двох людей, та за нього передбачене суворе покарання виключно у виді позбавлення волі на строк від десяти років до довічного позбавлення волі, що саме по собі не може бути достатньою підставою для застосування до цього підозрюваного виключного запобіжного заходу у виді тримання під вартою, втім свідчить про існування та особливу вагомість наявних щодо нього ризиків з числа передбачених ст. 177 КПК України.

Колегія суддів, погоджуючись з думкою слідчого судді суду першої інстанції, вважає, що відносно цього підозрюваного продовжують існувати ризики, передбачені п. п. 1, 3 ч. 1 ст. 177 КК України, у виді переховування від органів досудового розслідування та суду з огляду на те, що у відношенні останнього існує обґрунтована підозра у скоєні кримінального правопорушення, яке за правилами ст. 12 КК України є особливо тяжким злочином, за яке передбачена кримінальна відповідальність у виді позбавлення волі на строк від 10 років до довічного позбавлення волі, що може спонукати останнього до спроби уникнути покарання шляхом переховування від органів слідства та суду.

Враховуючи, що досудове розслідування по даному кримінальному провадженню, відповідно до витягу з ЄРДР розпочато 10 липня 2022 року та з огляду на складність кримінального правопорушення було продовжено строки досудового розслідування, оскільки органу слідства необхідно провестислідчідії зокрема і за участю свідків та потерпілих, а отже ризик незаконного впливу на останніх з боку підозрюваного також існує, оскільки вони проживають у межах одного міста і не допитані безпосередньо судом.

Про особливу вагомість вказаних ризиків свідчить і характер інкримінованого ОСОБА_1 діяння, яке полягає у тому, що останній одночасно умисно позбавив життя двох потерпілих, одна з яких була особою жіночої статі, шляхом нанесення їм численних ударів ножем та штик-ножем. При цьому обвинувачений ініціативно наздогнав потерпілих у під`їзді будинку в той час, коли вони вже залишили його квартиру, розташовану на сьомому поверсі і спустилися майже до першого поверху. Наведені обставини дозволяють грунтовно припускати, що ОСОБА_1 зневажливо ставиться до життя і здоров`я інших людей, а також до суспільства та встановлених у ньому правил, схильний до проявів агресії і застосування до інших осіб фізичного насильства, в тому числі спрямованого на позбавлення їх життя, та принаймні у цій частині не обтяжений обмеженнями морально-етичного характеру.

З огляду на викладене встановлені щодо цього підозрюваного ризики з числа передбачених ст. 177 КПК України є виключно вагомими і такими, що поза розумним сумнівом підтверджують можливість запобігання ним тільки шляхом продовження застосування до останнього запобіжного заходу у виді тримання під вартою, а більш м`які запобіжні заходи нездатні забезпечити його належну процесуальну поведінку.

Доводи апеляційної скарги захисника підозрюваного щодо недоведеності наявності відносно ОСОБА_1 ризиків з числа передбачених ст. 177 КПК України та відсутності підстав для висновку про неможливість усунення вказаних ризиків у менш обтяжливий спосіб, - не мають достатнього обгрунтування і є по суті особистими упередженими міркуваннями та оцінками апелянта як особи, зацікавленої у вирішенні порушеного слідчим питання на користь підзахисного, та не можуть бути прийняті до уваги у зв`язку з вищенаведеним.

З огляду на викладені обставини, підстав для задоволення апеляційної скарги захисника не вбачається.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 405, 407, 419, 422 КПК України, колегія суддів,-

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу захисника Іванової А.В. залишити без задоволення.

Ухвалу слідчого судді Верхньодніпровського районного суду Дніпропетровської області від 06 вересня 2022 року про продовження строку дії запобіжного заходу у виді тримання під вартою щодо ОСОБА_1 , підозрюваного у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 263, п. 1 ч. 2 ст. 115 КК України залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та касаційному оскарженню не підлягає.

Судді:

____________________ ____________________ ____________________

Мазниця А.А. Кононенко О.М. Мудрецький Р.В.