Кропивницький апеляційний суд
№ провадження 11-кп/4809/23/22 Головуючий у суді І-ї інстанції ОСОБА_1
Категорія 286 (215) Доповідач в колегії апеляційного суду ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18.04.2022 року. колегія суддів судової палати у кримінальних справах Кропивницького апеляційного суду у складі:

Головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

із секретарем ОСОБА_5 ,

за участю прокурора ОСОБА_6 ,

потерпілих ОСОБА_7 , ОСОБА_8 ,

розглянула у відкритому судовому засіданні апеляційні скарги представників цивільного відповідача адвоката ОСОБА_9 та директора ТОВ «Віталмар Транс» ОСОБА_10 на вирок Ульянівського районного суду Кіровоградської області від 22 липня 2021 року.

Цим вироком:

ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Петрівка Генічеського району Херсонської області, українця, громадянина України, одруженого, працюючого водієм ТОВ «Віталмар Транс», зареєстрованого та фактично проживаючого АДРЕСА_1 , раніше не судимого,
визнано винуватим та призначено покарання за ч. 2 ст. 286 КК України у виді 5 років позбавлення волі з позбавленням права керування транспортними засобами строком на один рік.

На підставі ст.75 КК України звільнено ОСОБА_11 від відбування основного покарання з випробуванням із встановленням іспитового строку тривалістю у два роки. Згідно ч.1 ст.76 КК України покладено на засудженого обов`язки.

Відмовлено Товариству з обмеженою відповідальністю «Вантаж Бі.Ем.Джі.» у задоволенні позову про стягнення з ОСОБА_11 шкоди, спричиненої правопорушенням, у розмірі 99233 (дев`яносто дев`ять тисяч двісті тридцять три) грн., 65 коп.
Стягнуто з Товариства з обмеженою відповідальністю «Віталмар Транс» м. Тараща на користь ОСОБА_7 26887 (двадцять шість тисяч вісімсот вісімдесят вісім) грн. 00 коп. матеріальної шкоди.
Стягнуто з Товариства з обмеженою відповідальністю «Віталмар Транс» м. Тараща на користь ОСОБА_7 174962 (сто сімдесят чотири тисячі дев`ятсот шістдесят дві) грн. 00 коп. моральної шкоди.
У решті позовних вимог ОСОБА_7 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Віталмар Транс» м. Тараща відмовлено.

Стягнуто з ПрАТ «СК`Арсенал страхування» на користь ОСОБА_7 витрат на виготовлення та установку пам`ятника - 2600 (дві тисячі шістьсот) грн. 00 коп.
Відмовлено ОСОБА_7 у стягненні з ПрАТ «СК`Арсенал страхування» на його користь відшкодування шкоди у розмірі 150228 грн. 00 коп., заподіяної смертю потерпілого, відповідно до ч.27.2 ст.27 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів».
Стягнуто з ПрАТ «СК`Арсенал страхування» на користь ОСОБА_7 25038,00 ( двадцять п`ять тисяч тридцять вісім) грн.. 00 коп. моральної шкоди.
У решті позовних вимог ОСОБА_7 до ПрАТ «СК`Арсенал страхування» відмовлено.

Стягнуто з Товариства з обмеженою відповідальністю «Віталмар Транс» м. Тараща на користь ОСОБА_8 174962 (сто сімдесят чотири тисячі дев`ятсот шістдесят дві) грн. 00 коп. моральної шкоди.
Відмовлено ОСОБА_8 у стягненні з ПрАТ «СК`Арсенал страхування» на її користь відшкодування шкоди у розмірі 150228 грн. 00 коп., заподіяної смертю потерпілого, відповідно до ч.27.2 ст.27 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів».
Стягнути з ПрАТ «СК`Арсенал страхування» на користь ОСОБА_8 25038,00 ( двадцять п`ять тисяч тридцять вісім) грн.. 00 коп. моральної шкоди.
У решті позовних вимог ОСОБА_8 до ПрАТ «СК`Арсенал страхування» відмовлено.
Стягнуто з ОСОБА_11 на користь держави в рахунок відшкодування процесуальних витрат на залучення експертів - 13031 (тринадцять тисяч тридцять одну) грн. 65 коп.

Долю речових доказів вирішено відповідно до ст. 100 КПК України.

ВСТАНОВИВ:

Вироком суду першої інстанції ОСОБА_11 визнано винним у порушення правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, що спричинило смерть потерпілого, за наступних обставин.
Так, ОСОБА_11 10.06.2019 в денний час керував технічно справним автопоїздом у складі самоскида «Mersedes Benz Actros 3344», реєстраційний номер НОМЕР_1 із причіпом-самоскидом «Feber 3TW23N», реєстраційний номер НОМЕР_2 , який на праві власності належить ТОВ «Віталмар Транс», та здійснював рух по автомобільній дорозі М-05 Київ-Одеса зі сторони м. Одеса в напрямку до м. Київ. Рухаючись в зазначеному напрямку, водій ОСОБА_11 проявив необережність та недбалість до забезпечення елементарних вимог безпеки дорожнього руху, чим грубо порушив вимоги п.п. 1.5, 2.3 «б» і «д» Правил дорожнього руху України (далі ПДР), згідно яких: п.1.5 Дії або бездіяльність учасників дорожнього руху та інших осіб не повинні створювати небезпеку чи перешкоду для руху, загрожувати життю або здоров`ю громадян, завдавати матеріальних збитків; п. 2.3 Для забезпечення безпеки руху водій повинен: б) бути уважним, стежити за дорожньою обстановкою, відповідно реагувати на її зміну, стежити за правильністю розміщення та кріплення вантажу, технічним станом транспортного засобу і не відволікатися від керування цим засобом у дорозі; д) не створювати своїми діями загрози безпеці дорожнього руху, чим позбавив себе можливості вірно оцінювати дорожню обстановку та безпечно керувати транспортним засобом, щоб мати можливість постійно контролювати напрямок його руху та не створювати небезпеки іншим учасникам дорожнього руху.
Під час подальшого руху, близько 16 год. 49 хв., на 256 км. + 350 м автомобільної дороги М-05, на території Благовіщенського району Кіровоградської області, керуючи вказаним автопоїздом, ОСОБА_11 не вибрав безпечної швидкості руху керованого ним транспортного засобу, без нагальної на те потреби, не пов`язаної із забезпеченням безпеки дорожнього руху, допустив частковий виїзд автомобіля на праве по ходу його руху узбіччя, де не вибрав безпечний боковий інтервал між своїм автомобілем та транспортним засобом, який стояв на узбіччі, у результаті чого допустив наїзд на задню ліву частину напівпричепу «Bodex», реєстраційний номер НОМЕР_3 , який перебував в складі автопоїзду із сідловим тягачем «Scania R 420», реєстраційний номер НОМЕР_4 та в подальшому на водія вказаного автопоїзду ОСОБА_12 , який стояв на передньому лівому колесі напівпричепа «Bodex».
З огляду на вищевикладене та ширину проїзної частини, яка складає 7,43 м., тобто маючи можливість безперешкодно здійснити безпечний проїзд повз вищезазначений автопоїзд, ОСОБА_11 допустив порушення вимог п.п. 1.10,10.1,12.1,13.1 та 13.3 ПДР України, а саме:
1.10. узбіччя виділений конструктивно або суцільною лінією дорожньо розмітки елемент автомобільної дороги, який прилягає безпосередньо до зовнішнього краю проїзної частини, розташований з нею на одному рівні та призначений для руху транспортних засобів...;
10.1. Перед початком руху, перестроюванням та будь-якою зміною напрямку руху водій повинен переконатися, що це буде безпечним і не створить перешкоди або небезпеки іншим учасникам руху.
12.1. Під час вибору в установлених межах безпечної швидкості руху водій повинен ураховувати дорожню обстановку, а також особливості вантажу що перевозиться, і стан транспортного засобу, щоб мати змогу постійно контролювати його рух та безпечно керувати ним.
13.1. Водій залежно від швидкості руху, дорожньої обстановки особливостей вантажу, що перевозиться, і стану транспортного засобу повинен дотримувати безпечної дистанції та безпечного інтервалу;
13.3. Під час обгону, випередження, об`їзду перешкоди чи зустрічного роз`їзду необхідно дотримувати безпечного інтервалу, щоб не створювати, небезпеки для дорожнього руху.
Вищевикладені невідповідні дії водія ОСОБА_11 вимогам п.п. 1.5, 2.3. (б) і (д), 12.1,12.3,13.1 та 13.3 ПДР України знаходяться в причинному зв`язку з дорожньо-транспортною пригодою, що сталася. Тобто, порушення вказаних вимог ПДР України водієм ОСОБА_11 перебувають у прямому причинно-наслідковому зв`язку із дорожньо транспортною пригодою, що сталась, та у результаті якої ОСОБА_12 , згідно висновку судово медичної експертизи № 25 від 03.07.2019 отримав тілесні ушкодження у вигляді множинних переломів кісток тазу, закритої тупої травми живота з підкапсулярним розривом селезінки, підкапсулярними надривами правої долі печінки, крововиливом в брижу товстої кишки, забійної рани ділянки лівої п`яточної кістки, множинних саден обличчя, тулуба, кінцівок. Дані тілесні ушкодження, мають ознаки дії тупих, твердих предметів відносно живих осіб в своїй сукупності відносяться до тяжких тілесних ушкоджень, як небезпечних для життя в момент спричинення, а в даному випадку призвели до смерті.

В апеляційних скаргах представники цивільного відповідача адвокат ОСОБА_9 та директор ТОВ «Віталмар Транс» ОСОБА_10 , не оспорюючи фактичні обставини вчинення кримінального правопорушення, кваліфікацію дій обвинуваченого та призначене покарання, просили змінити вирок суду першої інстанції в частині цивільного позову, а саме відмовити в задоволенні позовів ОСОБА_7 та ОСОБА_8 про стягнення з ТОВ «Віталмар Транс» матеріальної та моральної шкоди. Свої вимоги обґрунтовують тим, що матеріали справи не містять жодних доказів понесених витрат, наявні лише документи (накладні, рахунки-фактури, акти виконаних робіт), які за своїм змістом не є розрахунковими документами, відтак, вирок в частині стягнення відшкодування матеріальної шкоди є прийнятим з порушенням норм процесуального права, зокрема, ст. 76 ЦПК України. З приводу моральної шкоди. Позивачами взагалі не надано суду жодного доказу з приводу глибини його душевних страждань, втрат немайнового характеру внаслідок моральних страждань, або інших негативних явищ, ним заподіяних. Розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Зокрема, враховується стан здоров`я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану. При цьому суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості. Жодних доказів, які б підтверджували обгрунтованість моральної шкоди позивачів у розмірі 174 962 грн. кожному матеріали справи не містять (ні медичних довідок, ні лікарняних листків, фіскальних чеків щодо придбання седативних препаратів). Також варто відмітити, що наявність родинних зв`язків із померлим не є підтвердженням страждань особи зумовлених його втратою, оскільки відносини батьків і дітей не завжди є близькими.
Крім того, на момент смерті ОСОБА_12 було 65 років, цивільним позивачам сину - 36 років, дочці - 43 роки. Середня тривалість життя чоловіків в Україні 63 роки. Зміст понесених моральних страждань ні в позові, ні в судовому процесі позивачами не було розкрито, зокрема, в чому полягає докорінна зміна життя, яким чином могли змінитись відносини дорослих позивачів із оточуючими внаслідок смерті батька похилого віку. Одних лише посилань на депресію та сильні моральні страждання, у позивачів, без належного висновку лікаря не може слугувати доказом понесених страждань, у справі щодо стягнення значної суми грошових коштів.

В своїх запереченнях на апеляційні скарги потерпілі ОСОБА_7 та ОСОБА_8 зазначили, що неможливо погодитися з думкою скаржників, що суд першої інстанції дійшов невірних висновків, викладених у вироку, які не відповідають обставинам справи, а також з тим, що судом допущено порушення норм процесуального права та неправильне застосування норм матеріального права. Відповідно до вимог статті 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів, жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Дані вимоги процесуального закону повністю дотримані судом першої інстанції під час розгляду справи так і під час підготовки судового рішення. В вироку суду від 22.07.2021 року описано надані сторонами пояснення, досліджено письмові докази, що зберігаються в матеріалах справи, після чого надано обґрунтовану оцінку, як кожному окремому доказу так і в сукупності. При прийнятті оскаржуваного рішення судом першої інстанції враховано всі обставини справи, вірно застосовано норми матеріального та процесуального законодавства.

Заслухавши доповідача, прокурора та потерпілих які заперечили проти задоволення апеляційних скарг, дослідивши матеріали кримінального провадження та проаналізувавши доводи апеляційних скарг, дотримуючись меж перегляду судових рішень, визначених ст. 404 КПК України, колегія суддів доходить висновку, що апеляційні скарги задоволенню не підлягають, з таких підстав.

Досудове розслідування та судове слідство у даному кримінальному провадженні проведено відповідно до вимог кримінального процесуального закону, а викладені у вироку суду висновки про наявність в діях ОСОБА_11 ознак кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України, ґрунтуються на сукупності зібраних по справі доказів, які у повному обсязі, відповідно до вимог параграфу 3 гл.28 КПК України, досліджені судом першої інстанції під час судового розгляду справи, та є взаємоузгодженими між собою і відповідають фактичним обставинам справи.

Належність та допустимість доказів у кримінальному провадженні, а також правильність кваліфікації дій обвинуваченого за ч. 2 ст. 286 КК України у колегії суддів сумнівів не викликає.

Відповідно до ч.1 ст. 404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Оскільки, учасниками процесу доведеність вини, правильність кваліфікації дій ОСОБА_11 , призначене покарання та в частинні стягнення з ПрАТ «СК`Арсенал страхування» витрат на користь потерпілих не оскаржується, колегія суддів не входить в їх обговорення.

Відповідно до частини 2 статті 1187 ЦК України, шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

Відповідно до частини 1 статті 1172 ЦК України юридична або фізична особа відшкодовує шкоду, завдану їхнім працівником під час виконання ним своїх трудових (службових) обов`язків.

Виходячи із наведених норм права, шкода, завдана внаслідок ДТП з вини водія, який виконував трудові обов`язки та на відповідній правовій підставі керував автомобілем, що належить роботодавцю, відшкодовується останнім, а не безпосередньо винним водієм.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 05.12.2018 у справі № 426/16825/16-ц зроблено висновок про те, що особа, яка керує транспортним засобом у зв`язку з виконанням своїх трудових (службових) обов`язків на підставі трудового договору (контракту) з особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, не є суб`єктом, який несе відповідальність за шкоду, завдану джерелом підвищеної небезпеки. У цьому випадку таким суб`єктом є законний володілець джерела підвищеної небезпеки - роботодавець. Отже, шкода, завдана внаслідок ДТП з вини водія, що на відповідній правовій підставі керував автомобілем, який перебуває у володінні роботодавця, відшкодовується саме володільцем цього джерела підвищеної небезпеки, а не безпосередньо винним водієм.

Аналогічна правова позиція висловлена у постановах Верховного Суду № 200/13471/16-ц від 11.09.2019 року; № 209/5115/15-ц від 29.08.2019 року; № 369/4994/16 від 14.08.2019 року; № 910/12722/18 від 03.07.2019 року; № 742/3364/17 від 05.06.2019 року; № 757/20309/15-ц від 27.03.2019 року; № 183/3903/16 від 07.03.2019 року; № 902/1142/17 від 27.02.2019 року; № 640/4185/15-ц від 06.02.2019 року; № 243/4692/17 від 14.01.2019 року.

З матеріалів справи встановлено, що обвинувачений ОСОБА_11 заподіяв вказаної шкоди, виконуючи трудові обов`язки водія Товариства з обмеженою відповідальністю «Віталмар Транс» м. Тараща, з яким перебуває у трудових відносинах, що підтверджується копією наказу Товариства з обмеженою відповідальністю «Віталмар Транс» № 41-к від 01.07.2017 року про прийняття ОСОБА_11 на роботу водієм автотранспортних засобів Товариства з обмеженою відповідальністю «Віталмар Транс» (т.1 а.с.33).

Крім, того між ПрАТ «СК «Арсенал страхування» та ТОВ «Віталмар Транс» був укладений Договір (поліс) обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів №АМ/6299720, який був чинним на момент ДТП 10.06.2019, забезпечений транспортний засіб «Mersedes Benz Actros 3344», реєстраційний номер НОМЕР_1 .

За змістом статті 1194 ЦК України особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням).

Верховний Суд у постанові від 04 грудня 2019 року в справі № 359/2309/17 вказав, що майнова шкода повинна бути відшкодована особою, яка завдала шкоду та застрахувала свою цивільно-правову відповідальність, лише у разі встановлення законодавчих обмежень щодо відшкодування шкоди страховиком.

Як вбачається з матеріалів кримінального провадження, заявлено позов ОСОБА_7 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Віталмар Транс» про стягнення з товариства на його користь 26887 грн. 00 коп. матеріальної шкоди та 300000 грн. 00 коп. моральної шкоди, спричинених смертю його батька ОСОБА_12 внаслідок злочину. Заявлена матеріальна шкода полягає у витратах позивача на придбання продуктів, напоїв на поминальний обід. Моральна шкода полягає у моральних стражданнях, що їх зазнав позивач внаслідок смерті батька, що полягають у душевних стражданнях від смерті рідної людини, пережитому стресі, зміні звичайного порядку життя.

Судом першої інстанції правильно встановлено, що він є сином покійного ОСОБА_12 та правильно встановлено понесені ним витрат у розмірі 23115 грн. 00 коп. на організацію поминального обіду 12.06.2019 року, 3372 грн. 00 коп. на організацію поминального обіду 19.07.2019 року, 43500 грн. 00 коп. на виготовлення та доставку до місця поховання пам`ятника, 3795 грн.00 коп. на організацію поминального обіду 10.06.2020 року та із урахуванням стягнення страхового відшкодування з ПрАТ «СК`Арсенал страхування» на користь ОСОБА_7 витрат на виготовлення та установку пам`ятника 2600 (дві тисячі шістсот) грн. 00 коп., суд першої інстанції правильно стягнув з Товариства з обмеженою відповідальністю «Віталмар Транс» м. Тараща на користь ОСОБА_7 26887 (двадцять шість тисяч вісімсот вісімдесят вісім) грн. 00 коп. матеріальної шкоди.

Крім, того суд першої інстанції дійшов до правильного висновку, що доведеним є факт спричинення ОСОБА_11 моральних страждань ОСОБА_7 , заподіяних смертю батька. Зважаючи на характер допущеного щодо нього правопорушення, глибину душевних страждань, ступень вини обвинуваченого, враховуючи при цьому вимоги розумності і справедливості, стягнув на його користь 200000 грн. 00 коп. відшкодування вказаної шкоди. При цьому, виходячи з наведених вище положень статті 1194 ЦК України, із урахуванням стягнення страхового відшкодування з ПрАТ «СК`Арсенал страхування» на користь ОСОБА_7 25038,00 ( двадцять п`ять тисяч тридцять вісім) грн.. 00 коп. моральної шкоди, суд першої інстанції правильно стягнув із з Товариства з обмеженою відповідальністю «Віталмар Транс» м. Тараща на користь ОСОБА_13 174962 (сто сімдесят чотири тисячі дев`ятсот шістдесят дві) грн. 00 коп. моральної шкоди.

Як вбачається з матеріалів кримінального провадження заявлено позов ОСОБА_8 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Віталмар Транс» про стягнення з товариства на її користь 300000 грн. 00 коп. моральної шкоди, спричинених смертю її батька ОСОБА_12 внаслідок злочину. Заявлена моральна шкода полягає у моральних стражданнях, що їх зазнала позивачка внаслідок смерті батька, що полягають у душевних стражданнях від смерті рідної людини, пережитому стресі, зміні звичайного порядку життя.

Судом першої інстанції правильно встановлено, що вона є донькою покійного ОСОБА_12 та правильно встановлено факт спричинення ОСОБА_11 моральних страждань ОСОБА_8 , заподіяних смертю батька. Зважаючи на характер допущеного щодо неї правопорушення, глибину душевних страждань, ступень вини обвинуваченого, враховуючи при цьому вимоги розумності і справедливості, стягнув на її користь 200000 грн. 00 коп. відшкодування моральної шкоди. При цьому, виходячи з наведених вище положень статті 1194 ЦК України, із урахуванням стягнення страхового відшкодування з ПрАТ «СК`Арсенал страхування» на користь ОСОБА_8 25038,00 ( двадцять п`ять тисяч тридцять вісім) грн. 00 коп. моральної шкоди, суд першої інстанції правильно стягнув із з Товариства з обмеженою відповідальністю «Віталмар Транс» м. Тараща на користь ОСОБА_8 174962 (сто сімдесят чотири тисячі дев`ятсот шістдесят дві) грн. 00 коп. моральної шкоди.

Доводи апеляційних скарг стосовного того, що в позовах ОСОБА_7 та ОСОБА_8 про стягнення з ТОВ «Віталмар Транс» матеріальної та моральної шкоди слід відмовити, оскільки в матеріали справи не містять жодних доказів понесених витрат матеріального характеру та не надано суду жодного доказу з приводу глибини їх душевних страждань, втрат немайнового характеру внаслідок моральних страждань, або інших негативних явищ, ним заподіяних, є необґрунтованими та безпідставними.

Так, як суд першої інстанції дійшов до обґрунтованого та мотивованого висновку з яким погоджується колегія суддів стосовно того, що шкода, завдана внаслідок ДТП з вини водія, який виконував трудові обов`язки та на відповідній правовій підставі керував автомобілем, що належить роботодавцю, відшкодовується останнім, а не безпосередньо винним водієм. Крім того слід зазначити, що судом першої інстанції в повній мірі досліджені докази понесених витрат матеріального характеру, які знайшли своє підтвердження в суді апеляційної інстанції і сумнівів не викликають, разом із цим враховуючи характер допущеного щодо потерпілих правопорушення, глибину їх душевних страждань, ступінь вини обвинуваченого, суд першої інстанції цілком обґрунтовано дійшов висновку щодо стягнення на їх користь відшкодування моральної шкоди у розмірі 200000 грн. 00 коп. кожному.

Порушень вимог кримінального процесуального закону яке б стало підставою для зміни чи скасування по суті правильного винесеного судом рішення колегією суддів не встановлено.

Враховуючи викладене, колегія суддів доходить висновку, що вирок суду першої інстанції є законним, мотивованим та обґрунтованим, підстави для його зміни відсутні, а тому апеляційні скарги задоволенню не підлягають.

Керуючись ст.ст. 404, 405, 407, 408, 418, 419 КПК України, колегія суддів,

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційні скарги представників цивільного відповідача адвоката ОСОБА_9 та директора ТОВ «Віталмар Транс» ОСОБА_10 залишити без задоволення.

Вирок Ульянівського районного суду Кіровоградської області від 22 липня 2021 року щодо ОСОБА_11 залишити без зміни.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення і може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду, безпосередньо до суду касаційної інстанції, протягом трьох місяців з дня проголошення.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4

(підписи)