Номер провадження: 11-кп/813/1257/22
Головуючий у першій інстанції ОСОБА_1
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18.04.2022 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд у складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 та ОСОБА_4 ,

секретаря судового засідання ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку письмового провадження апеляційну скаргу захисника ОСОБА_6 в інтересах обвинуваченої ОСОБА_7 на ухвалу Приморського райсуду м. Одеси від 07.04.2022, якою в межах кримінальних проваджень №0001003 від 15.04.2017, №0006312 від 27.11.2019, №0000401 від 02.02.2019, відносно:

ОСОБА_7 , яка народилася ІНФОРМАЦІЯ_1 в смт Смоліно, Маловисківського р-ну, Кіровоградської обл., громадянки України, освіта середня, незаміжньої, офіційно не працюючої, має на утриманні неповнолітню дитину 2015 р.н., зареєстрованої за адресою: АДРЕСА_1 , фактично проживаючої: АДРЕСА_2 , раніше судимої:

- 25.11.2016 Приморським райсудом м. Одеси за ст. 185 ч.1 КК до 2 років позбавлення волі із іспитовим строком 2 роки,

- обвинуваченої у вчиненні злочинів, передбачених ч. 2 ст. 15, ч. 2 ст. 185, ч. 2 ст. 15, ч. 3 ст. 185, ч. 3 ст. 185 КК України, продовжено строк застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою строком на 60 днів до 05.06.2022 включно, з залишенням застави

установив:

Зміст оскаржуваного судового рішення та встановлених судом 1-ої інстанції обставин.
Зазначеною ухвалою суду продовжено відносно ОСОБА_7 , обвинуваченої у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 15, ч. 2 ст. 185, ч. 2 ст. 15, ч. 3 ст. 185, ч.3 ст. 185 КК України, строк застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою строком на 60 днів до 05.06.2022 включно, з утриманням в ДУ «Одеський слідчий ізолятор» з залишенням застави у розмірі 20 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що становить 38 420 грн., обрану ухвалою суду від 18.06.2020 року із встановленням обов`язків, передбачених ч. 5 ст. 194 КПК України.

Мотивуючи своє рішення, суд 1-ої інстанції послався на те, що застосування до обвинуваченої ОСОБА_7 більш м`якого запобіжного заходу неможливе, оскільки ризики передбачені ст. 177 КПК України, які були враховані при обранні запобіжного заходу продовжують існувати, а саме обвинувачена перебуваючи на волі може переховуватись від суду, з метою ухилення від кримінальної відповідальності; вчинити інше кримінальне правопорушення.

Вимоги, наведені в апеляційній скарзі та узагальнення доводів особи, яка її подала.
В апеляційній скарзі захисник ОСОБА_6 в інтересах обвинуваченої ОСОБА_7 не погоджується з висновками суду 1-ої інстанції, в зв`язку з невідповідністю висновків суду, викладених в ухвалі, фактичним обставинам кримінального провадження, чим вважає порушенні вимоги ст.ст. 409-411 КПК України з наступних підстав:

- відсутність судимостей, та фактів притягнення до кримінальної відповідальності ОСОБА_7 ;

- наявність постійного місця проживання в м. Одесі та виховування неповнолітніх дітей;

- не доведення прокурором факту, що більш м`який запобіжний захід є недостатнім для запобігання ризиків, передбачених ст. 177 КПК України.

Посилаючись на викладені обставини, захисник ОСОБА_6 просить скасувати ухвалу Приморського райсуду м. Одеси від 07.04.2022 та постановити нову, якою застосувати запобіжний захід відносно ОСОБА_7 у вигляді домашнього арешту або іншого не пов`язаного з позбавленням волі.

В судове засідання апеляційного суду представник прокуратури та захисник ОСОБА_6 не з`явилися, про час та місце його проведення їх було повідомлено належним чином, водночас, від захисника надійшла заява про розгляд його апеляційної скарги без його участі.

Враховуючи викладене, колегія суддів, керуючись вимогами ст. 422-1 та ч. 4 ст. 107 КПК України, вважає за можливе апеляційний розгляд провести за відсутності прокурора та захисника.

Заслухавши доповідь судді, перевіривши матеріали провадження, апеляційний суд приходить до висновків про таке.

Мотиви суду апеляційної інстанції.
Частина 1 ст. 404 КПК України передбачає, що суд апеляційної інстанції переглядає рішення суду 1-ої інстанції в межах апеляційної скарги.

Разом з тим, ч. 1 ст. 370 КПК України передбачає, що судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.

Частиною 4 ст. 5 Конвенції «Про захист прав людини і основоположних свобод» визначено права кожного, кого позбавлено свободи внаслідок арешту або тримання під вартою, ініціювати провадження, в якому суд без зволікання має встановити законність затримання та прийняти рішення про звільнення, якщо затримання є незаконним.

На підставі аналізу матеріалів провадження вбачається, що на розгляді в Приморському райсуді м. Одеси знаходяться кримінальні провадження: №0001003 від 15.04.2017, відносно ОСОБА_8 та ОСОБА_7 , обвинувачених у вчинені злочину, передбаченого ч. 2 ст. 15, ч. 3 ст. 185 КК України; №0006312 від 27.11.2019, відносно ОСОБА_7 , обвинуваченої у вчинені злочину, передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України; №0000401 від 02.02.2019, відносно ОСОБА_7 , обвинуваченої у вчинені злочину, передбаченого ч. 2 ст. 15, ч. 2 ст. 185 КК України.

Відповідно до положень ст. 331 КПК України, під час судового розгляду судом ставиться на обговорення питання доцільності продовження тримання обвинувачених під вартою, у зв`язку із спливом строків тримання під вартою.

Вирішення питання судом щодо запобіжного заходу відбувається в порядку, передбаченому главою 18 цього Кодексу («Запобіжні заходи, затримання особи»).

Незалежно від наявності клопотань суд зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою до спливу двомісячного строку з дня надходження до суду обвинувального акту, клопотання про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру чи з дня застосування судом до обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. За наслідками розгляду питання суд своєю вмотивованою ухвалою скасовує, змінює запобіжний захід у вигляді тримання під вартою або продовжує його дію на строк, що не може перевищувати двох місяців.

До спливу продовженого строку суд зобов`язаний повторно розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою, якщо судове провадження не було завершене до його спливу.

Виходячи з положень п. 24 ч. 1 ст. 3 КПК України судове провадження це кримінальне провадження у суді першої інстанції, яке включає підготовче судове провадження, судовий розгляд і ухвалення та проголошення судового рішення, провадження з перегляду судових рішень в апеляційному, касаційному порядку, а також за нововиявленими або виключними обставинами, тобто рішення суду першої інстанції, ухвалене до ухвалення судових рішень, передбачених ч. 1 ст. 392 КПК України не входять до вказаного переліку, та не передбачають витребування матеріалів провадження.

При цьому, положення ч. 2 ст. 422-1 КПК України встановлюють, що суддя-доповідач у разі необхідності перевірки обставин, які підтверджують наявність ризиків, що стали підставою для обрання запобіжного заходу у виді тримання під вартою, зміни іншого запобіжного заходу на запобіжний захід у виді тримання під вартою або для продовження строку тримання під вартою, невідкладно витребовує з суду 1-ої інстанції: 1) ухвалу про обрання запобіжного заходу у виді тримання під вартою, про зміну іншого запобіжного заходу на запобіжний захід у виді тримання під вартою або про продовження строку тримання під вартою; 2) клопотання про обрання запобіжного заходу у виді тримання під вартою, про зміну іншого запобіжного заходу на запобіжний захід у виді тримання під вартою або про продовження строку тримання під вартою, подане під час судового провадження в суді 1-ої інстанції до ухвалення судового рішення по суті.

Також, зважаючи на те, що приписами ст. 23 КПК України передбачено, що суд досліджує докази безпосередньо та не можуть бути визнані доказами відомості, що містяться в показаннях, речах і документах, які не були предметом безпосереднього дослідження суду, крім випадків, передбачених цим Кодексом, апеляційний суд у даному випадку позбавлений можливості досліджувати докази, які б на даному етапі судового розгляду справи по суті дають підстави суду апеляційної інстанції робити висновки щодо наявності, або відсутності підстав щодо продовження обвинуваченому (-им) запобіжного заходу.

Такі обставини досліджуються безпосередньо судом 1-ої інстанції під час судового провадження та з огляду на перевірені в порядку ст.ст. 89, 94 КПК України докази, які на момент застосування (в тому числі, продовження дії запобіжного заходу) дають підстави суду прийняти рішення відповідно до положень ст. 331 КПК України.

Так, із аналізу вищезазначених положень кримінального процесуального закону можна дійти висновку про те, що під час продовження строку застосування запобіжного заходу під час судового розгляду не вимагається обов`язкової наявності клопотання прокурора, суд 1-ої інстанції зобов`язаний в будь-якому випадку повторно розглянути питання доцільності продовження строку тримання особи під вартою.

З матеріалів справи вбачається, що до суду 1-ої інстанції прокурором ОСОБА_9 було подане клопотання про продовження строку застосування запобіжного заходу стосовно обвинуваченої ОСОБА_7 , яке було розглянуте за участі прокурора та захисника 07.04.2022.

Колегія суддів приймає до уваги доводи захисника щодо тривалого проживання в м. Одесі та виховання ОСОБА_7 неповнолітньої дитини, та зазначає, що судом 1-ої інстанції прийнято до уваги особу обвинуваченої, а саме наявність неповнолітньої дитини 2015 р.н. та місце проживання в м. Одесі.

Апеляційний суд вважає голослівними доводи захисника ОСОБА_6 , про відсутність судимостей та притягнення до кримінальної відповідальності ОСОБА_7 , оскільки остання раніше була судима за вчинення умисного корисливого злочину.

Так, апеляційний суд погоджується із висновками суду та наголошує на тому, що в зазначеному кримінальному провадженні не зменшились ризики того, що обвинувачена ОСОБА_7 може вдатись до спроб переховування від суду, з метою ухилення від кримінальної відповідальності.

Апеляційний суд також враховує те, що обвинувачена ОСОБА_7 раніше судима за вчинення умисного, корисливого злочину, обвинувачується у вчиненні, корисливого злочину проти власності, в період іспитового строку, що свідчить про її небажання ставати на шлях виправлення та схильність до вчинення кримінальних правопорушень.

Твердження захисника про те, що в клопотаннях про продовження запобіжного заходу, прокурор не довів факт, що більш м`який запобіжний захід є недостатнім для запобігання ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, апеляційний суд не приймає до уваги, оскільки ризики: обвинувачення у вчиненні тяжкого злочину, переховування обвинуваченої від суду, вчинення іншого кримінального правопорушення, судом 1-ої інстанції в повній мірі проаналізовано та дано оцінку, з чим колегія суддів погоджується.

Відповідно до приписів п. 1 ч. 3 ст. 407 КПК України, за наслідками апеляційного розгляду за скаргою на ухвали слідчого судді суд апеляційної інстанції має право залишити ухвалу без змін.

Отже, колегія суддів приходить до переконання, що прокурором була доведена неможливість застосування на даному етапі судового розгляду кримінального провадження за обвинуваченням ОСОБА_7 більш м`якого запобіжного заходу, ніж тримання під вартою, із визначенням альтернативного запобіжного заходу у виді застави, для запобігання ризикам та забезпечення належної процесуальної поведінки обвинуваченої, тому вважає, що відсутні підстави для задоволення апеляційної скарги захисника та скасування законної та обґрунтованої ухвали суду.

Керуючись ст. ст. 24, 177, 183, 199, 370, 404, 405, 407, 419, 422, 532 КПК України, апеляційний суд

ухвалив:

Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_6 в інтересах обвинуваченої ОСОБА_7 залишити без задоволення.

Ухвалу Приморського райсуду м. Одеси від 07.04.2022, якою в межах кримінальних проваджень №0001003 від 15.04.2017, №0006312 від 27.11.2019, №0000401 від 02.02.2019, обвинуваченій ОСОБА_7 продовжено строк застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою на 60 діб, а саме до 05.06.2022 включно, із утриманням в ДУ «Одеський слідчий ізолятор» із залишенням застави у розмірі 20 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що становить 38 420 грн., відповідно до ухвали суду від 18.06.2020 із встановленням обов`язків, передбачених ч. 5 ст. 194 КПК України залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді Одеського апеляційного суду:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4