Номер провадження: 11-кп/813/1506/22
Справа № 946/3065/22
Головуючий у першій інстанції ОСОБА_1
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
04 серпня 2022 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд в складі:

головуючий суддя ОСОБА_2

судді: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

за участю:

секретаря судового засідання ОСОБА_5 ,

прокурора ОСОБА_6 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу засудженого ОСОБА_7 на ухвалу Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області від 25 травня 2022 року про відмову у задоволенні подання державної установи «Ізмаїльський слідчий ізолятор» про умовно-дострокове звільнення ОСОБА_7 , засудженого вироком Болградського районного суду Одеської області від 19 березня 2019 року,

встановив:

Зміст оскаржуваного судового рішення.
Оскаржуваною ухвалою відмовлено у задоволенні подання державної установи «Ізмаїльський слідчий ізолятор» про умовно-дострокове звільнення ОСОБА_7 , засудженого 19 березня 2019 року Болградським районним судом Одеської області за ч. 2 ст. 121 КК України до 9 років позбавлення волі.

Рішення суду мотивоване тим, що ОСОБА_7 систематично та грубо порушував режим та дисципліну. Так, за час відбування покарання на ОСОБА_7 шість разів накладалися стягнення, один раз за порушення режиму тримання та п`ять разів за зберігання заборонених речей. При чому, двічі у засудженого виявляли бражну закваску, один раз саморобний нагрівальний пристрій, один раз загострену металеву пластину 7 сантиметрів та один раз два термінали мобільного зв`язку, на підставі наведеного суд вважав, що поведінка останнього не може вважатися сумлінною та свідчити про його виправлення.

Вимоги апеляційної скарги та узагальнені доводи особи, яка її подала.

На вказану ухвалу засуджений ОСОБА_7 подав апеляційну скаргу, в якій звертає увагу на те, що:

- на час накладення на нього стягнень за порушення режиму тримання він перебував у статусі обвинуваченого;

- він пройшов ряд програм диференційного виховного впливу, завдяки яким, зокрема, розкаявся у вчиненому злочині, сформував у себе потребу у здоровому способі життя, відновив особисті зв`язки;

- він відбув 2/3 покарання, офіційно працевлаштований, має 10 заохочень, сумлінно ставиться до праці, під час відбування покарання порушення режиму тримання не допускав.

На підставі наведеного засуджений просить скасувати оскаржувану ухвалу та застосувати до нього ст. 81 КК України, а саме умовно-достроково звільнити від відбування покарання.

Позиції учасників апеляційного розгляду.
Засуджений ОСОБА_7 в апеляційній скарзі не просив проводити розгляд апеляційної скарги за його обов`язкової участі.

Прокурор ОСОБА_6 у судовому засіданні підтримав апеляційну скаргу засудженого та зазначив, що засуджений своєю поведінкою довів своє виправлення, просив скасувати оскаржену ухвалу та постановити нову, якою задовольнити подання про умовно-дострокове звільнення ОСОБА_7 .

Заслухавши доповідь судді, прокурора, який підтримав апеляційну скаргу засудженого, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга засудженої підлягає задоволенню з таких підстав.

Мотиви апеляційного суду.
Відповідно до ч. 1 ст. 404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Згідно зі ч. 1 ст. 370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.

Частиною 2 ст. 50 КК України визначено, що покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень як засудженими, так і іншими особами.

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 81 КК України, до осіб, що відбувають покарання у виді позбавлення волі, може бути застосоване умовно-дострокове звільнення від відбування покарання. Особу може бути умовно-достроково звільнено повністю або частково і від відбування додаткового покарання. Умовно-дострокове звільнення від відбування покарання може бути застосоване, якщо засуджений сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення.

Згідно з роз`ясненнями п.п. 2, 17 постанови № 2 від 26 квітня 2002 року Пленуму Верховного Суду України «Про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміну невідбутої частини покарання більш м`яким» умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміна невідбутої частини покарання більш м`яким можливі лише після повного та всебічного вивчення даних про особу засудженого. При цьому, головною умовою прийняття такого рішення є доведеність при умовно-достроковому звільненні від відбування покарання того, що засуджений сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення. Зокрема, слід ретельно з`ясовувати ставлення засудженого до вчиненого злочину, праці та навчання, додержання ним вимог режиму, участь у самодіяльних організаціях засуджених виправної установи, а також його наміри щодо залучення до суспільно корисної праці

За приписами ч. 6 КВК України виправлення засудженого - це процес позитивних змін, які відбуваються в його особистості та створюють у нього готовність до самокерованої правослухняної поведінки. Основними засобами такого виправлення є встановлений порядок виконання та відбування покарання (режим), суспільно-корисна праця, соціально-виховна робота, загальноосвітнє і професійно-технічне навчання, громадський вплив.

Відповідно до ч. 3 ст. 107 КВК України, засуджені зобов`язані: дотримуватися норм, які визначають порядок і умови відбування покарання, розпорядок дня колонії, правомірних взаємовідносин з іншими засудженими, персоналом колонії та іншими особами; утримувати в чистоті і порядку приміщення, дбайливо ставитися до майна колонії і предметів, якими вони користуються при виконанні дорученої роботи, здійснювати за ними належний догляд і використовувати їх тільки за призначенням; виконувати встановлені законодавством вимоги персоналу колонії; виконувати необхідні роботи по самообслуговуванню, благоустрою колонії; дотримуватися санітарно-гігієнічних норм; дотримуватися вимог пожежної безпеки і безпеки праці.

Отже, умовно-дострокове звільнення від відбування покарання можливе лише за умови обов`язкової та одночасної наявності вказаних в законі підстав і умов в їх сукупності.

Критерієм сумлінної поведінки є неухильне дотримання всіх вимог режиму місця відбування покарання та всіх прокладених на засудженого обов`язків. Чесним ставленням до праці є постійна старанність у роботі, прагнення до кращого виконання дорученої роботи, підвищення кваліфікації, бережливе ставлення до матеріалів, обладнання. Висновок про виправлення засудженого має ґрунтуватися на аналізі даних про його поведінку за весь період відбування покарання, а не за час, що безпосередньо передує розгляду питання про можливість застосування умовно-дострокового звільнення від покарання.

Так, згідно з матеріалами справи вироком Болградського районного Одеської області від 19 березня 2019 року, який набрав законної сили 03 жовтня 2019 року, засуджений за ч. 2 ст. 121 КК України до дев`яти років позбавлення волі. Строк відбування покарання останньому визначено обчислювати з моменту його затримання, тобто з 27 грудня 2016 року, і до набрання вироком законної сили, виходячи з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі( а.с. 21-26).

Тобто, початок строку відбування покарання 27 грудня 2016 року, кінець строку передбачається 21 березня 2023 року, у зв`язку з чим на даний час засуджений фактично відбув більше двох третин строку покарання.

З характеристики засудженого, наданої начальником відділення соціально-психологічної служби відділу соціально-виховної та психологічної роботи ДУ "ICI", погодженої начальником відділу соціально-виховної та психологічної роботи ДУ "ICI", та затвердженої начальником ДУ "ICI", вбачається, що засуджений ОСОБА_7 наказом № 26 від 25 листопада 2019 року був зарахований у відділення соціально-психологічної служби на посаду кухонного робітника. За час відбування покарання характеризується позитивно, дотримується норм, які визначають порядок, умови відбування покарання, та розпорядок для установи, за що був заохочений 10 разів; у взаємовідносинах з іншими засудженими не конфліктний; дотримується правомірних та ввічливих взаємовідносин з персоналом установи; спальне місце та приліжкову тумбочку утримує у чистоті та порядку, має охайний зовнішній вигляд; дбайливо ставиться до майна установи і предметів, якими користується при виконанні дорученої роботи; виконує роботи зі самообслуговування, має достатній рівень необхідних навичок; до виконання робіт із благоустрою установи ставиться з розумною ініціативою; бере участь в організації виховних заходів, які проводяться в установі; бере участь у виховних програмах диференційного виховання впливу "Духовне відродження", "Фізкультура і спорт", "Підготовка до звільнення" та "Освіта". Підтримує соціальні зв`язки з рідними шляхом телефонних розмов (а.с.13,65).

Згідно з висновком, наведеним у характеристиці засуджений ОСОБА_7 , сумлінною поведінкою та ставленням до праці довів своє виправлення та на підставі ст. 81 КК України його можливо звільнити умовно-достроково.

Відповідно до довідки про стягнення та заохочення засудженого ОСОБА_7 за час відбування покарання має 10 заохочень та 6 стягнень, які погашені в установленому законом порядку (а.с. 14,66).

Суд першої інстанції мотивував своє рішення тим, що за час відбування покарання на ОСОБА_7 шість разів накладалися стягнення, однак зазначені стягнення накладалися 22.02.2017 року, 25.04.2017 року, 21.02.2018 року, 06.06.2018 року, 13.06.2018 року, 11.10.2019 року, та станом на час розгляду справи, всі вони погашені. Крім того, з 05.04.2019 року засуджений ОСОБА_7 , має 10 заохочень, зокрема подяки за сумлінне ставлення до праці та зразкову поведінку, що свідчить про позитивні зміни засудженого та становлення на шлях виправлення.

Колегія суддів вважає, що на даний час засуджений ОСОБА_7 , довів сумлінною поведінкою та ставленням до праці своє виправлення, його позитивну характеристику можна оцінити як його готовність до самокерованої, правослухняної поведінки, у зв`язку з чим доводи засудженого, викладені в його апеляційній скарзі, є такими, що заслуговують на увагу.

Відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 409 КПК України, за наслідками апеляційного розгляду за скаргою на вирок або ухвалу суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право скасувати ухвалу повністю чи частково та ухвалити нову ухвалу.

З огляду на вище наведене, колегія суддів вважає за необхідне вимоги апеляційної скарги задовольнити, а рішення суду першої інстанції скасувати з постановленням нової ухвали апеляційним судом.

Керуючись, ст.ст. 376, 404, 405, 407, 419, 532, 537,539 КПК України, апеляційний суд,

ухвалив:

Апеляційну скаргу засудженого ОСОБА_7 задовольнити.

Ухвалу Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області від 25 травня 2022 року про відмову у задоволенні подання державної установи «Ізмаїльський слідчий ізолятор» про умовно-дострокове звільнення ОСОБА_7 , засудженого вироком Болградського районного суду Одеської області від 19 березня 2019 року, скасувати.

Постановити нову ухвалу, якою подання державної установи «Ізмаїльський слідчий ізолятор» про умовно-дострокове звільнення ОСОБА_7 задовольнити.

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , засудженого вироком Болградським районним судом Одеської області від 19 березня 2019 року за ч. 2 ст. 121 КК України, умовно-достроково звільнити від відбування покарання у виді позбавлення волі, невідбута частина якого складає: 7 місяців і 18 днів.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення і оскарженню не підлягає.

Судді Одеського апеляційного суду

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4