Справа № 309/1369/16-к
Закарпатський апеляційний суд
У Х В А Л А
І м е н е м У к р а ї н и

19.07.2022 м. Ужгород

Закарпатський апеляційний суд у складі :
головуючого судді ОСОБА_1 ,
суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
за участю секретарки судових засідань - ОСОБА_4 ,
та учасників судового розгляду :
захисниці обвинуваченого ОСОБА_5 , адвокатки ОСОБА_6 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали контрольного провадження у кримінальному провадженні № 11-кп/4806/284/22, за апеляційною скаргою, яку подав адвокат ОСОБА_7 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_5 ,
ВСТАНОВИВ :
Ухвалою Хустського районного суду Закарпатської області від 24 травня 2022 року, задоволено клопотання прокурора відділу Закарпатської обласної прокуратури ОСОБА_8 у кримінальному провадженні №0000055, внесеному 23.06.2014 до Єдиного реєстру досудових розслідувань ( далі ЄРДР) про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 332 КК України,

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Львів, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 ,

та застосовано відносно нього запобіжний захід - тримання під вартою строком на 60 днів, до 15 год 00 хвилин, 21 липня 2022 року включно з визначенням застави у розмірі 80 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що становить 198 480 гривень.

У разі внесення застави на обвинуваченого ОСОБА_5 покладені такі процесуальні обов`язки: прибувати за кожною вимогою до суду; не відлучатися із населеного пункту, в якому він зареєстрований, проживає, без дозволу суду; повідомляти суд про зміну свого місця проживання; здати на зберігання до відповідних органів державної влади паспорт громадянина України та паспорт для виїзду за кордон.

В ухвалі суду вказується на те, що у провадженні Хустського районного суду Закарпатської області знаходиться кримінальне провадження №0000055, відомості про кримінальне правопорушення в якому 23.06.2014 внесені до ЄРДР за обвинуваченням ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 332 КК України. 14.04.2022 на адресу суду надійшло клопотання прокурора відділу Закарпатської обласної прокуратури про надання дозволу на затримання обвинуваченого ОСОБА_5 з метою його приводу для вирішення питання про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. Ухвалою суду від 14.04.2022 надано дозвіл на затримання ОСОБА_5 з метою його приводу для участі у розгляді клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. 23.05.2022, обвинувачений ОСОБА_5 затриманий та доставлений до Хустського районного суду Закарпатської області для розгляду клопотання про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. У клопотанні також вказується на те, що ОСОБА_5 обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 332 КК України - незаконне переправлення осіб через державний кордон України, сприяння в організації незаконного переправлення через державний кордон України шляхом надання порад, засобів та усунення перешкод щодо кількох осіб, вчинене з корисливих мотивів, відповідальність за вчинення якого, згідно з санкцією статті, передбачена у виді позбавлення волі на строк від семи до дев`яти років із позбавленням права обіймати певні посади чи займатися певною діяльністю на строк до трьох років з конфіскацією майна. У клопотанні також зазначено, що відносно обвинуваченого ОСОБА_5 слід застосувати запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, оскільки існують ризики, визначені у ст. 177 КПК України, а саме: ОСОБА_5 , перебуваючи на волі, може повторно переховуватись від суду з метою уникнення покарання; незаконно впливати на інших учасників у кримінальному провадженні; вчинити інше кримінальне правопорушення. При цьому, звертає увагу на те, що в обвинуваченого ОСОБА_5 відсутні міцні соціальні зв`язки, він офіційно ніде не працює. На переконання сторони обвинувачення, жоден із більш м`яких запобіжних заходів, передбачених ч. 1 ст. 176 КПК України, ніж тримання під вартою, не зможе запобігти вищенаведеним ризикам.

Окрім того, в ухвалі вказується на те, що ОСОБА_5 обвинувачується у вчиненні тяжкого злочину, передбаченого ч. 3 ст. 332 КК України, за який може бути призначено покарання у виді позбавлення волі на строк від семи до дев`яти років з позбавленням права обіймати певні посади чи займатися певною діяльністю на строк до трьох років із конфіскацією майна. Вирішуючи питання щодо обгрунтованості доводів клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, суд також враховує, що обвинувачений оголошувався в розшуку зв`язку з переховуванням від суду, а тому може повторно переховуватися від суду, впливати на свідків, вчиняти інші кримінальні правопорушення, що є ризиками, передбаченими ст. 177 КПК України. Окрім цього, суд бере до уваги у тому числі й те, що відносно обвинуваченого ОСОБА_5 раніше обирався запобіжний захід. Враховуючи вищевикладене, суд дійшов висновку про обґрунтованість клопотання, про те, що інші, більш м`які, запобіжні заходи не забезпечать належну процесуальну поведінку обвинуваченого, що відносно ОСОБА_5 необхідно обрати запобіжний захід у вигляді тримання під вартою на строк 60 (шістдесят) днів з визначенням застави.

В апеляційній скарзі захисник обвинуваченого ОСОБА_5 , адвокат ОСОБА_9 , вказує на те, що ухвала суду є незаконною, такою, що підлягає скасуванню. Стверджує, що заявлений стороною обвинувачення ризик впливу на свідків у кримінальному провадженні є безпідставним, позаяк всі свідки у кримінальному провадженні вже допитані. При цьому, адвокат зазначає, що прокурор не надав жодного доказу на підтвердження існування вказаного ризику. Окрім цього, щодо існування ризику переховування від органу досудового розслідування та суду, на які вказує прокурор у клопотанні, та аргументує це тим, що упродовж 2019 року обвинувачений, без поважних причин не з`являвся до суду, сторона захисту звертає увагу на те, що вказані у клопотанні обставини не відповідають дійсності. Так, в обґрунтування цього апелянт зазначає, що у 2019 році обвинувачений мав загострення низки захворювань, про що разом із клопотаннями про відкладення судового розгляду подавались у тому числі направлення обвинуваченого ОСОБА_5 до стаціонару на лікування хронічних захворювань. Разом з тим, адвокат ОСОБА_9 зазначає, що місцевий суд залишив поза увагою незадовільний стан здоров`я обвинуваченого, наявність захворювань виключає безпеку його утримання у слідчому ізоляторі, оскільки при найменшому їх загостренні, ОСОБА_5 слід надати термінову медичну допомогу різних фахівців у галузі медицини. Апелянт стверджує, що місцевий суд не взяв до уваги і те, що на момент розгляду клопотання обвинувачений є безробітним, тому визначений судом розмір застави, на думку сторони захисту, є очевидно непомірним. Просить скасувати оскаржувану ухвалу, постановити нову, якою відмовити у задоволенні клопотання прокурора, та обрати обвинуваченому ОСОБА_5 запобіжний захід домашній арешт з обов`язком цілодобово не залишати місце фактичного проживання.

Заслухавши доповідь судді про суть ухвали, повідомлення про те, ким і в якому обсязі вона оскаржена, про основні доводи апеляційної скарги, пояснення захисниці обвинуваченого ОСОБА_5 , адвокатки ОСОБА_6 , яка підтримала апеляційну скаргу, перевіривши матеріали судового провадження, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає.

Апеляційна скарга розглядається у відсутності сторони обвинувачення та обвинуваченого ОСОБА_5 , неявка яких, з огляду на положення ч. 4 ст. 422-1 КПК України, не перешкоджає її розгляду. З матеріалів контрольного провадження вбачається, що сторона обвинувачення та обвинувачений належним чином повідомлені про час та місце розгляду апеляційної скарги. Разом із тим, береться до уваги і те, що: апеляційним судом не визнавалась обов`язковість явки обвинуваченого та прокурора у судове засідання; в апеляційній скарзі не порушується питання про погіршення становища обвинуваченого і стороною захисту не заявлялось клопотань про бажання обвинуваченого брати участь у розгляді апеляційної скарги; у розгляді апеляційної скарги брала участь адвокатка ОСОБА_6 , яка не заперечувала щодо розгляду апеляційної скарги без участі прокурора та обвинуваченого.

Доводи апеляційної скарги про незаконність та необґрунтованість судового рішення відхиляються з таких підстав.

Так, відповідно до ст. 177 КПК України запобіжні заходи застосовуються з метою забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобіганню спробам: переховуватись від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку з речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста в цьому ж кримінальному провадженні: перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується. Підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою статті 177 КПК України. Слідчий, прокурор не мають права ініціювати застосування запобіжного заходу без наявності передбачених Кримінальним процесуальним кодексом України для цього підстав.

Відповідно до ст. 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно в разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти передбаченим статтею 177 цього Кодексу ризикам, крім випадків, передбачених частиною п`ятою ст. 176 цього Кодексу.

Відповідно до ч. 4 ст. 199 КПК України клопотання про продовження строку тримання під вартою, крім відомостей, зазначених у статі 184 цього Кодексу повинно містити: 1) виклад обставин, які свідчать про те, що заявлений ризик не зменшився або з`явились нові ризики, які виправдовують тримання особи під вартою; 2) виклад обставин, які перешкоджають завершенню досудового розслідування до закінчення дії попередньої ухвали про тримання під вартою.

Відповідно до ст. 331 КПК України під час судового розгляду суд за клопотанням сторони обвинувачення або захисту має право своєю ухвалою змінити, скасувати або обрати запобіжний захід щодо обвинуваченого. Вирішення питання судом щодо запобіжного заходу відбувається у порядку, передбаченому главою 18 цього Кодексу. Незалежно від наявності клопотань суд зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою до спливу двомісячного строку з дня надходження до суду обвинувального акта, клопотання про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру чи з дня застосування судом до обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. За наслідками розгляду питання суд своєю вмотивованою ухвалою скасовує, змінює запобіжний захід у вигляді тримання під вартою або продовжує його дію на строк, що не може перевищувати двох місяців. Копія ухвали вручається обвинуваченому, прокурору та направляється уповноваженій службовій особі місця ув`язнення. До спливу продовженого строку суд зобов`язаний повторно розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою, якщо судове провадження не було завершене до його спливу. Ухвала суду про обрання запобіжного заходу у виді тримання під вартою, про зміну іншого запобіжного заходу на запобіжний захід у виді тримання під вартою або про продовження строку тримання під вартою, постановлена під час судового провадження в суді першої інстанції до ухвалення судового рішення по суті, може бути оскаржена в апеляційному порядку. Подання апеляційної скарги на ухвалу суду про обрання запобіжного заходу у виді тримання під вартою, про зміну іншого запобіжного заходу на запобіжний захід у виді тримання під вартою або про продовження строку тримання під вартою, постановлену під час судового провадження в суді першої інстанції, не зупиняє судовий розгляд у суді першої інстанції.

Висновок суду першої інстанції про застосування щодо обвинуваченого ОСОБА_5 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою колегія суддів вважає належним чином умотивованим, викладені в судовому рішенні судження такими, що ґрунтуються на вимогах закону та узгоджуються з наявними в матеріалах контрольного провадження доказами та обставинами кримінального провадження.

Так, на переконання колегії суддів, суд першої інстанції при вирішенні питання про застосування щодо обвинуваченого ОСОБА_5 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою обґрунтовано взяв до уваги те, що: інкриміноване ОСОБА_5 кримінальне правопорушення відноситься до категорії тяжких злочинів, і йому загрожує покарання у виді позбавлення волі на строк до дев`яти років із позбавленням права обіймати певні посади та займатися певною діяльністю на строк до трьох років з конфіскацією майна; обвинувачений ОСОБА_5 вже переховувався від суду, у зв`язку з чим, судом надався дозвіл на його затримання з метою приводу та оголошувався у розшук у зв`язку з ухиленням від суду; обвинувачений офіційно ніде не працює.

Разом із тим, суд першої інстанції дав належну оцінку фактам відсутності обставин, які би перешкоджали триманню обвинуваченого ОСОБА_5 під вартою та необхідності проведення судом процесуальних дій, у тому числі й допиту свідків, які наразі судом не допитувалися, а також дослідження доказів.

Апеляційний суд погоджується із висновками суду про те, що стороною обвинувачення доведено існування ризиків, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України, зокрема, переховування від суду, можливість незаконного впливу на свідків чи інших учасників кримінального провадження, вчинення іншого кримінального правопорушення.
Наведені вище обставини, на переконання апеляційного суду, свідчать і про обґрунтованість висновків суду першої інстанції про те, що інші, більш м`які, запобіжні заходи, ніж тримання під вартою, будуть недостатніми для забезпечення належної процесуальної поведінки обвинуваченого ОСОБА_5 під час судового провадження та запобігання вищевказаних ризиків, які продовжують існувати, при цьому стороною захисту, в свою чергу, не спростована наявність таких. Так, апеляційний суд звертає увагу на те, що стороною захисту не надано жодних доказів, зокрема й даних про особу обвинуваченого, які би давали обґрунтовані підстави вважати, що ОСОБА_5 , перебуваючи на волі, не ухилятиметься від суду, не впливатиме на свідків чи інших учасників кримінального провадження, не вчинятиме інших кримінальних правопорушень, і що до нього може бути застосовано більш м`який запобіжний захід, ніж тримання під вартою.

Апелянт стверджує, що місцевий суд не взяв до уваги і той факт, що обвинувачений на момент розгляду клопотання є безробітним, тому визначний судом розмір застави, на думку сторони захисту, є очевидно непомірним.

З огляду на вищевказане, доводи апеляційної скарги захисника про те, що прокурором не доведено існування ризиків переховування ОСОБА_5 від суду та незаконного впливу на свідків, - колегія суддів вважає необґрунтованими і такими, що не знайшли свого підтвердження та спростовуються наведеним вище.

Із цих підстав, як такі, що не спростовують висновків суду першої інстанції про наявність вищезгаданих ризиків та необхідність застосування щодо обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, - апеляційний суд не бере до уваги й відхиляє і доводи апеляційної скарги захисника про те, що судом не враховано незадовільний стан здоров`я обвинуваченого, наявність захворювань виключає безпеку його утримання у слідчому ізоляторі. Відхиляючи доводи апеляційної скарги в цій частині, апеляційний суд звертає увагу на те, що у підтвердження цих доводів, стороною захисту не надано доказів, зокрема висновків лікарів тощо, які б свідчили про наявність у ОСОБА_5 таких захворювань, які б унеможливлювали тримання його під вартою. Тому ці доводи визнаються такими, що не підтверджені будь-якими доказами.

Крім того, колегія суддів вважає, що, постановляючи ухвалу про застосування щодо обвинуваченого ОСОБА_5 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, слідчий суддя, обгрунтовано взяв до уваги і положення ст. ст. 182, 183 КПК України, тяжкість кримінального правопорушення, негативні наслідки для суспільства та держави від кримінальних правопорушень, у вчиненні якого обвинувачується ОСОБА_5 , дані про особу обвинуваченого, його майновий стан, і обґрунтовано визначив розмір застави у межах, передбачених п. 2 ч. 5 ст. 182 КПК України, 80 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що становить 198480 гривень, який, на переконання колегії суддів, у разі його внесення, буде достатнім для запобігання встановленим у кримінальному провадженні ризикам та забезпечення виконання обвинуваченим своїх процесуальних обов`язків.

Погоджуючись з указаним висновком, апеляційний суд також враховує практику Європейського суду з прав людини, відповідно до якої розмір застави повинен визначатися тим ступенем довіри, при якому перспектива втрати застави буде достатнім стримуючим засобом, щоб відбити в особи, щодо якої застосовано заставу, бажання будь-яким чином перешкоджати встановленню істини в кримінальному провадженні, і, оцінивши в сукупності тяжкість кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 307 КК України, обставини його вчинення, дані про особу обвинуваченого, його майновий та сімейний стан, наявність передбачених ст. 177 КПК України ризиків, - апеляційний суд вважає, що встановлений судом обвинуваченому ОСОБА_5 розмір застави 80 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, на даному етапі судового провадження є необхідним і достатнім, у разі його внесення, для забезпечення належної процесуальної поведінки обвинуваченого ОСОБА_5 у кримінальному провадженні. Разом із тим, апеляційним судом не встановлено підстав вважати такий розмір застави завідомо непомірним для обвинуваченого ОСОБА_5 і такий обумовлений також високим ступенем суспільної небезпеки кримінального правопорушення, у вчиненні якого обвинувачується ОСОБА_5 , та тяжкими наслідками для суспільства від злочинів у сфері недоторканості державних кордонів.

Тому, доводи апеляційної скарги про те, що розмір застави є непомірним для обвинуваченого ОСОБА_5 , апеляційний суд також відхиляє.

Відхиляючи доводи апеляційної скарги, колегія суддів бере до уваги і те, що навіть якщо обвинувачений і не має на меті ухилятися від суду, впливати на свідків чи інших учасників кримінального правопорушення, вчиняти інші кримінальні правопорушення, або порушувати процесуальні обов`язки, однак, обставини, за яких вчинено кримінальне правопорушення, його тяжкість та інші наведені вище обставини, у тому числі й дані про особу обвинуваченого, дають обґрунтовані підстави вважати, що такі ризики мають місце, і їх запобіганню буде достатнім лише запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.

При цьому, апеляційний суд вважає, що доводи апеляційної скарги не впливають та не спростовують наявність ризиків, описаних в оскаржуваній ухвалі, що в свою чергу унеможливлює зміну обвинуваченому ОСОБА_5 запобіжного заходу з тримання під вартою на більш м`який запобіжний захід, не пов`язаний із триманням під вартою, або визначення меншого розміру застави.

Тому, на переконання апеляційного суду, суд першої інстанції обґрунтовано дійшов висновку про задоволення клопотання сторони обвинувачення.

Процесуальних порушень, які б могли слугувати підставами для зміни чи скасування ухвали суду першої інстанції, колегією суддів не встановлено.

Узагальнюючи наведене, колегія суддів дійшла висновку, що підстав для задоволення апеляційної скарги, доводи якої не знайшли свого підтвердження і не впливають на висновки суду першої інстанції, немає, а ухвалу суду першої інстанції, відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 407 КПК України, як законну та обґрунтовану, необхідно залишити без зміни.

Приймаючи рішення колегія суддів також бере до уваги положення ст. 26 КПК України, зокрема, те, що сторони кримінального провадження є вільними у використанні своїх прав у межах та в спосіб, передбачених цим Кодексом; положення ст. 404 цього Кодексу в частині перегляду судового рішення в межах апеляційної скарги; що під час апеляційного розгляду не встановлено фактів, які б могли вплинути на висновки суду першої інстанції чи спростувати їх, і на такі стороною захисту не вказувалось.
Керуючись ст. ст. 177, 183, 199, 376, 404, 405, 407, 419, 422-1 КПК України, апеляційний суд
П О С Т А Н О В И В:
Апеляційну скаргу, яку подав адвокат ОСОБА_9 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_5 , залишити без задоволення.
Ухвалу Хустського районного суду Закарпатської області від 24 травня 2022 року, якою задоволено клопотання прокурора відділу Закарпатської обласної прокуратури ОСОБА_8 про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 332 КК України, ОСОБА_5 , та застосовано запобіжний захід - тримання під вартою строком на 60 днів, до 21 липня 2022 року включно з визначенням застави у розмірі 80 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що становить 198 480 гривень, - залишити без зміни.
Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення, є остаточною й оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді: