ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
Справа: № 953/4262/22 Головуючий І інстанції: ОСОБА_1
Провадження: № 11-сс/818/649/22 Головуючий апеляційної інстанції: ОСОБА_2
Категорія: продовження строку тримання під вартою
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
06 жовтня 2022 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Харківського апеляційного суду у складі: головуючого судді ОСОБА_2 , суддів ОСОБА_3 та ОСОБА_4 , при секретареві ОСОБА_5 , без участі прокурора та без участі інших учасників по даній справі, а саме підозрюваного ОСОБА_6 та його захисника ОСОБА_7 , належним чином повідомлених про розгляд справи, за умови, що заяв про відкладення розгляду справи від них не надходило, розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Валках справу за апеляційною скаргою захисника підозрюваного на ухвалу Київського районного суду м. Харкова від 23 09 2022 року, -
В С Т А Н О В И Л А:
Короткий зміст рішення суду першої інстанції
Вказаною ухвалою слідчого судді клопотання слідчого задоволено та продовжено підозрюваному ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , строк тримання під вартою в ДУ "Харківський слідчий ізолятор" в межах строку досудового розслідування на 36 днів, тобто до 28 жовтня 2022 року включно, без визначення застави.
Зобов`язано старшого слідчого 3 відділення слідчого відділу УСБУ в Харківській області ОСОБА_8 негайно повідомити близького родича підозрюваного ОСОБА_6 про тримання під вартою останнього.

Вимоги апеляційної скарги та узагальнені доводи особи, яка її подала.
Не погодившись з вказаним рішенням суду першої інстанції, захисник підозрюваного ОСОБА_6 адвокат ОСОБА_7 подав апеляційну скаргу, в якій просить ухвалу слідчого судді скасувати та постановити нову, якою відмовити у задоволенні клопотання слідчого про продовження строку тримання під вартою відносно підозрюваного ОСОБА_6 до 28 жовтня 2022 року включно без визначення застави.

В обґрунтування своїх апеляційних вимог вказує, що рішення щодо продовження підозрюваному запобіжного заходу у виді тримання під вартою було прийнято безпідставно, оскільки під час судового розгляду не було встановлено наявності жодного конкретного ризику, передбаченого ст. 177 КПК України. Крім того, вказує, що слідчим суддею не було належним чином обґрунтовано неможливість застосування до ОСОБА_6 запобіжного заходу не пов`язаного з триманням під вартою.
Зазначає, також на необґрунтованість висунутих ОСОБА_6 обвинувачень, а також наголошує на його особистих характеристиках, зокрема його здобутках та дієвій участі на службі МВС України.

Позиції учасників апеляційного провадження.

В судове засідання суду апеляційної інстанції підозрюваний ОСОБА_6 , його захисник ОСОБА_7 та прокурор, будучи належним чином повідомленими про дату та час розгляду апеляційної скарги, не з`явилися. Підозрюваний ОСОБА_6 , його захисник ОСОБА_7 просили розгляд апеляційної скарги проводити за їх відсутності. Від прокурора будь-яких заяв, які б свідчили про неможливість розгляду справи не надходило.
Мотиви прийняття рішення судом апеляційної інстанції.
Заслухавши суддю доповідача, дослідивши представлені матеріали кримінального провадження, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає, виходячи із наступного.
Відповідно до вимог ст.177 КПК України підставою для застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті, тобто: переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Крім того, при вирішенні питання про обрання, продовження запобіжного заходу у виді тримання під вартою суд повинен врахувати обставини, передбачені ст.178 КПК України, зокрема, тяжкість кримінального правопорушення, у вчиненні якого обвинувачується особа та відомості, які її характеризують і можуть свідчити на користь збільшення (зменшення) ризику переховування від правосуддя чи інших способів неналежної процесуальної поведінки.

Під час апеляційного розгляду, колегією суддів встановлено, що рішення суду першої інстанції є обґрунтованим та постановлено з дотриманням зазначених вимог чинного та міжнародного законодавства.

З матеріалів провадження вбачається, що слідчим відділом УСБУ в Харківській області проводиться досудове розслідування по кримінальному провадженню №00002551 від 29 07 2022 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.111 КК України.

29 07 2022 року о 12 - 42 години ОСОБА_6 затриманий в порядку ст. 208 КПК України.

30 07 2022 року ОСОБА_6 повідомлено про підозру у скоєнні кримінального правопорушення передбаченого ч. 3 ст. 114-2 КК України.

01 08 2022 року ОСОБА_6 обрано запобіжний захід у виді тримання під вартою з визначенням застави у розмірі 372150 грн. строком до 26 09 2022 року.

03 08 2022 року правова кваліфікація вказаного кримінального провадження була змінена з ч. 3 ст. 114-2 КК України на ч. 2 ст. 111 КК України.

03 08 2022 ОСОБА_6 повідомлено про нову підозру у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 111 КК України.

19 09 2022 року постановою керівника органу прокуратури заступника керівника Харківської обласної прокуратури строк досудового розслідування у вказаному кримінальному провадженні продовжено до 3 (трьох) місяців, тобто до 29 10 2022 року.

23 09 2022 року до слідчого судді Київського районного суду м. Харкова надійшло клопотання слідчого про продовження строку дії запобіжного заходу у виді тримання під вартою стосовно ОСОБА_6 . В обґрунтування клопотання слідчий посилався на обґрунтованість повідомленої ОСОБА_6 підозри у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 111 КК УКраїни, на наявність ризиків, передбачених п. п.1, 3, 4, 5 ч.1 ст. 177 КПК України та необхідність виконання вимог ст. 290, 291 КПК України. Зазначає, що, на сьогоднішній день виникла необхідність продовжити строк тримання під вартою, у зв`язку з тим, що зміна запобіжного заходу на більш м`який, може стати перешкодою у проведенні повного та швидкого досудового розслідування, подальшого судового розгляду кримінального провадження, запобігання спробам переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду, а строк дії запобіжного заходу у виді тримання під вартою стосовно ОСОБА_6 закінчується 26 09 2022 року.
Слідчим також вказано, що підозрюваному ОСОБА_6 слід продовжити дію запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою без визначення розміру застави, оскільки, відповідно до положень ч. 4 ст. 183 КПК України під час дії воєнного стану слідчий суддя, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою, враховуючи підстави та обставини, передбачені статтями 177 та 178 КПК України, має право не визначити розмір застави у кримінальному провадженні щодо злочину, передбаченого статтями 109-114-1, 258-258-5, 260, 261, 437-442 КК України.
Задовольняючи клопотання слідчого про продовження строку дії запобіжного заходу у виді тримання під вартою стосовно підозрюваного ОСОБА_6 , слідчий суддя вважав обґрунтованою підозру у вчиненні ОСОБА_6 кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.111 КК України, яке підтверджене зібраними під час досудового розслідування фактичними доказами, що є наявними в матеріалах справи, а саме: протоколом огляду місця події від 29 07 2022 року; показаннями свідків ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , які містяться в протоколах їх допитів; протоколом пред`явлення для впізнання за фотознімками, згідно з яким свідок ОСОБА_9 впізнає особу ОСОБА_6 ; протоколами оглядів речей і документів та оглядами комп`ютерних даних; інформацією отриманою на виконання доручення слідчого, наданого в порядку ст. 40, 41 КПК України.

Також, слідчий суддя вважав встановленими існування ризиків, передбачених п. п. 1, 3, 4, 5 ч. 1 ст.177 КПК України, а саме: переховування від органів досудового розслідування та/або суду; незаконного впливу на потерпілих, свідків, інших підозрюваних у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджання кримінальному провадженню шляхом неналежної поведінки під час слідчих та процесуальних дій; вчинення іншого кримінального правопорушення.

Слідчим у клопотанні та судом першої інстанції в оскаржуваній ухвалі об`єктивно враховані відомості про особу підозрюваного, вагомість наявних доказів про вчинення ОСОБА_6 кримінального правопорушення, згідно підозри, тяжкість покарання, що загрожуватиме йому у разі визнання винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, а також необхідність забезпечення сторонам кримінального провадження достатнього часу для ознайомлення в порядку ст. 290 КПК України.
На підставі викладеного, слідчий суддя дійшов висновку про продовження строку тримання ОСОБА_6 під вартою на 36 днів, тобто до 28 10 2022 року включно.
Колегія суддів, з урахуванням стадії досудового розслідування, погоджується з висновками суду першої інстанції, щодо продовження існування ризиків передбачених п.п.1, 3, 4, 5 ч.1 ст.177 КПК України, оскільки ризиком у контексті кримінального провадження є певна ступінь ймовірності того, що особа, вдасться до вчинків, які будуть перешкоджати судовому розгляду або ж створять загрозу суспільству.

Зокрема, ризик втечі має оцінюватись у контексті чинників, пов`язаних з характером особи, її моральністю, місцем проживання, родом занять, майновим станом, сімейним зв`язками та усіма видами зв`язку з країною, в якій така особа піддається кримінальному переслідування («Бекчиєв проти Молдови» §58). Серйозність покарання є ревалентною обставиною в оцінці ризику того, що обвинувачений може втекти («Ідалов проти Росії», «Гарицьки проти Польщі», «Храїді проти Німеччини», «Ілійков проти Болгарії»), а наявність судимості може стати підставою для обґрунтування того, що обвинувачений може вчинити новий злочин («Сельчук проти Туреччини», «Мацнеттер проти Австрії»).

Надаючи оцінку можливості обвинуваченим переховуватися від суду або незаконно впливати на інших учасників провадження, суд бере до уваги, що існує певна ймовірність того, що останній з метою уникнення покарання, передбаченого за вчинення інкримінованого кримінального правопорушення може вдатися до відповідних дій.

Згідно відомостей, що є наявними в матеріалах кримінального провадження провадження, ОСОБА_6 підозрюється у вчиненні особливо тяжкого кримінального правопорушення у сфері злочинів проти основ національної безпеки України, вчиненого до того ж в умовах воєнного стану.

Відповідно до положень ст. 177 КПК України, метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: 1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; 2) знищити, сховати або спотворити будь - яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; 3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; 4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; 5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Відповідно до положень статті 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним засобом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу.

Згідно практики Європейського суду з прав людини, суд своїм рішенням повинен забезпечити не тільки права підозрюваного, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів.

Враховуючи характер обставин вчинення кримінального правопорушення, є ймовірність ризику того, що підозрюваний може переховуватись від слідства та суду; враховуючи наявність свідків, ймовірна можливість незаконного впливу на них. Беручи до уваги зв`язки підозрюваного, існує певна ймовірність його впливу на хід слідства або здійснення дій, що призведуть до втрати доказової бази, що не виключає ризик знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення. Характер дій, їх особлива тяжкість може свідчити про те, що, перебуваючи на волі, підозрюваний може вчиняти інші тотожні правопорушення або продовжити свою злочинну діяльність

Обґрунтованість підозри ОСОБА_6 підтверджується фактичними доказами, що містяться в матеріалах провадження. Вказане свідчить про достатні підстави вважати, що підозрюваний може здійснити дії, запобігання яким шляхом застосування більш м`яких запобіжних заходів є неможливим та не ефективним.

Порядок розгляду слідчим суддею клопотання про продовження запобіжного заходу відповідає вимогам п.п. 3, 4 ст. 5 Конвенції про захист прав людини та практиці Європейського суду з прав людини, згідно з якими обмеження права особи на свободу і особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою.

Згідно практики Європейського суду з прав людини, суд своїм рішенням повинен забезпечити не тільки права підозрюваного, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів. Забезпечення таких стандартів, як підкреслює Європейський суд з прав людини, вимагає від суду більшої суворості в оцінці порушень цінностей суспільства. Згідно п. 48 рішення "Чеботарь проти Молдови" № 3561/06 від 13.11.2007 р. Європейський Суд з прав людини зазначив "Суд повторює, що для того, щоб арешт по обґрунтованій підозрі був виправданий у відповідності ст. 5, 1 (с), поліція не зобов`язана мати докази, достатні для пред`явлення обвинувачення ні в момент арешту, ні під час перебування заявника під вартою. Також не обов`язково, щоб затриманій особі були, в кінцевому рахунку, пред`явленні обвинувачення, або щоб ця особа була піддана суду. Метою попереднього тримання під вартою є подальше розслідування кримінальної справи, яке повинно підтвердити або розвіяти підозру, яка є підставою для затримання". (рішення у справі "Фокс, Кемпбелл і Гартлі проти Сполученого Королівства" від 30 серпня 1990 року, п.32, Series A, №182 та Мюррей проти Сполученого Королівства" від 28 жовтня 1994 року, п.55, Series A, № 300-A).

Згідно сформованої практики Європейського суду з прав людини, тримання особи під вартою може бути виправдане, якщо існують реальні ознаки наявності справжнього суспільного інтересу, який незважаючи на презумпцію невинуватості, переважає принцип поваги до особистої свободи. Застосовуючи запобіжний захід у виді тримання під вартою, необхідно виходити із того, що судове рішення повинно забезпечити не тільки права підозрюваного, а й високі стандарти охорони прав і інтересів як суспільства, так і потерпілого. Визначення таких прав, як підкреслює Європейський суд з прав людини, вимагає від суспільства більшої суворості в оцінці цінностей суспільства («Летельє проти Франції»).

Крім того, відповідно усталеної практики Європейського суду з прав людини, право людини на свободу є основоположним, але не абсолютним та може бути обмежено з огляду на суспільний інтерес.

З урахуванням конкретних обставин цього кримінального провадження та характеру дій, які інкримінуються підозрюваному, а саме того, що він підозрюється умисному вчиненні громадянином України діяння в умовах воєнного стану на шкоду суверенітетові, територіальній цілісності та недоторканості, обороноздатності, державній, економічній та інформаційній безпеці України, шляхом надання іноземній державі, іноземній організації або їх представникам допомоги в проведенні підривної діяльності проти України, колегія суддів вважає, що у цьому судовому провадженні є наявний суспільний інтерес, який полягає у необхідності захисту високих стандартів охорони прав і інтересів суспільства.

Крім цього, у рішенні ЄСПЛ у справі «Феррарі-Браво проти Італії» №9627/81 від 14 березня 1984 року суд зазначив, що «питання про те, що арешт або тримання під вартою до суду є виправданими тільки тоді, коли доведено факт вчинення та характер інкримінованих правопорушень, ставити не можна, оскільки це є завданням попереднього розслідування, сприяти якому має й тримання під вартою»; у справі «Мюррей проти Сполученогс Королівства» №14310/88 від 23 жовтня 1994 року «факти, які є причиною виникнення підозрі не повинні бути такими ж переконливими, як ті, що є необхідними для обґрунтування вирок) чи й просто висунення обвинувачення, черга якого надходить на наступній стадії процес) кримінального розслідування».
З висновками слідчого судді щодо доведеності обґрунтованості підозри, наявності ризиків, передбачених п.п. 1, 3, 4, 5 ч.1 ст.177 КПК України та необхідності продовження строку дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою стосовно підозрюваного ОСОБА_6 без визначення застави, погоджується і колегія суддів.
Слідчим суддею враховані всі підстави та обставини, передбачені ст. 178 КПК України, відомості про особу та наявні докази, про вчинення підозрюваним кримінального правопорушення, тяжкість покарання, що загрожує йому у разі визнання винуватим, та обставини, передбачені ст. ст. 177, 178 КПК України, згідно яких суд вправі не визначати розмір застави у відповідності до ст. 183 ч. 4 п. 1 КПК України.
Враховуючи наявність обґрунтованої підозри, зазначених в клопотанні ризиків та беручи до уваги необхідність виконати низку процесуальних дій, результати яких мають значення для судового розгляду, всебічного, повного та об`єктивного дослідження всіх обставин кримінального провадження, зокрема: отримати від експертів ННЦ «ІСЕ ім. Засл. проф. М.С. Бокаріуса» результати проведення експертиз комп`ютерної техніки та програмних продуктів, а саме мобільних телефонів підозрюваних, вилучених під час затримання; провести огляд матеріалів, отриманих в ході проведення експертиз комп`ютерної техніки та програмних продуктів; провести слідчий експеримент за участі підозрюваних та з використанням мобільних телефонів підозрюваних, вилучених під час затримання (після їх надходження з експертної установи); провести огляд речей і документів, вилучених 01 09 2022 року під час проведення обушків за місцем роботи підозрюваних; встановити та допитати свідків; витребувати відомості, що характеризують особу підозрюваних; отримати відповідь з угруповання військ « ХАРКІВ»; виконати процесуальні дії, направлені на закінчення досудового розслідування у кримінальному провадженні та ознайомити сторону захисту з матеріалами кримінального провадженнязпечення, колегія суддів приймає до уваги обґрунтування сторони обвинувачення щодо необхідності продовження ОСОБА_6 строку тримання під вартою.
Отже, враховуючи вищенаведені відомості у колегії суддів не виникає сумнівів щодо обґрунтованості та доведеності ризиків, якими прокурор обґрунтовує в суді першої інстанції та при апеляційному розгляді, необхідність продовження такого запобіжного заходу, як тримання ОСОБА_6 під вартою, оскільки на момент розгляду апеляційної скарги ризики, які існували на час обрання цього запобіжного заходу, не зменшилися, а їх доведеність об`єктивно вбачається з системного аналізу відомостей, що стосуються особи підозрюваного та обставин кримінального провадження.
Доводи, на які посилається в апеляційній скарзі захисник ОСОБА_7 стосовно не доведення ризиків, заявлених в клопотанні слідчого спростовуються відомостями, що є наявними в кримінальному провадженні, що свідчить про постановлення слідчим суддею обґрунтованого та вмотивованого рішення, відповідно до вимог ст. 370 КПК України.
Твердження захисника ОСОБА_7 про те, що підозрюваний має стійкі соціальні зв`язки, перебуває у зареєстрованому шлюбі з ОСОБА_13 , має доньку, має повну вищу освіту, є пенсіонером МВС України, судимостей не має, на обліку у лікаря нарколога чи психіатра не перебуває, раніше до кримінальної відповідальності не притягувався колегія суддів не може взяти до уваги, оскільки ці обставини існували на час подій, які йому інкримінуються і вони не стали стримуючим фактором для підозрюваного. Тим більше, самі по собі ці обставини не спростовують та не мінімізують наявних ризиків, запобігти яким в даному випадку може лише застосування такого виняткового запобіжного заходу як тримання під вартою.

Доводи сторони захисту стосовно недоведеності органом досудового розслідування у поданому клопотанні умисності вчиненого ОСОБА_13 діяння а також наявності зв`язку ОСОБА_6 з іноземною державою пов`язується з твердженнями про необґрунтованість підозри. Але, виходячи зі стадії процесу досудового розслідування, колегія суддів не може взяти їх до уваги, оскільки дослідження вказаних питань можливо лише під час розгляду справи по суті, в тому числі наявності та відсутності підстав, які виключають кримінальну відповідальність, а також дослідження доказів з приводу їх належності, процесуальної допустимості та достатності для вирішення питання щодо винуватості або не винуватості підозрюваного в цьому кримінальному провадженні.

Аналізуючи доводи сторони захисту щодо необґрунтованості підозри, колегія суддів виходить з того, що свідки вже надали первинні показання щодо причетності ОСОБА_6 до інкримінованих йому дій.

За таких обставин, на цьому етапі кримінального процесу, вочевидь є недостатніми суб`єктивні твердження та оціночні судження сторони захисту щодо їх незгоди зі змістом оголошеної підозри.

З огляду на викладене, колегія суддів керується практикою Європейського суду з прав людини, зокрема рішенням в справі «Нечипорук і Йонкало проти України» від 21 квітня 2011 р., який встановив значення терміну «обґрунтована підозра» як таке, за якого існують факти чи інформація, що можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення.
Всі інші питання - фактичні обставини кримінального провадження, питання винуватості чи не винуватості ОСОБА_6 в скоєнні кримінального правопорушення, а також питання належності, допустимості, достовірності доказів вирішуються під час іншої стадії кримінального процесу - судовому провадженні під час розгляду справи по суті в суді першої інстанції.
За таких обставин, з огляду на значимі для цього провадження обставини, на переконання колегії суддів, суд першої інстанції постановив рішення на основі всебічно з`ясованих обставин, при цьому дослідив належним чином всі наявні відомості в матеріалах провадження та навів в ухвалі мотиви, з яких постановив відповідне рішення.
З урахуванням зазначеного, колегія суддів дійшла висновку про законність та обґрунтованість ухвали слідчого судді про продовження строку дії запобіжного заходу у виді тримання під вартою стосовно ОСОБА_6 та відсутності підстав для зміни чи скасування рішення за доводами апеляційної скарги захисника підозрюваного.
Керуючись ч.6 ст.9, ст.ст.7, 176-206, 331,392, 393, 404, 405, ч.1 ст.407, 418, 419, 423, 424-426 КПК України, колегія суддів, -

ПОСТАНОВИЛА:
Ухвалу Київського районного суду м. Харкова від 23 09 2022 року про продовження щодо підозрюваного ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 запобіжного заходу у виді тримання під вартою в Державній установі «Харківський слідчий ізолятор» до 28 10 2022 року включно, - залишити без змін.

Апеляційну скаргу захисника підозрюваного, - залишити без задоволення.

Ухвала набирає чинності з моменту її проголошення.

Оскарження даної ухвали, у відповідності до ч.2 ст.424 КПК України, в касаційному порядку не передбачено, оскільки така ухвала не перешкоджає подальшому кримінальному провадженню.

Судді:

____________ ____________ _____________
ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4