Справа № 509/4094/22
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 жовтня 2022 року смт. Овідіополь
Овідіопольський районний суд Одеської області у складі:
головуючого судді ОСОБА_1 ,
при секретарі судового засідання ОСОБА_2 ,
за участю учасників судового провадження:
прокурора ОСОБА_3 ,
обвинуваченої ОСОБА_4 ,
захисника ОСОБА_5 ,
розглянувши у підготовчому судовому засіданні у залі суду в режимі відеоконференцзв`язку обвинувальний акт у кримінальному провадженні №0000605 від 23.08.2022 року за обвинуваченням ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки с. Ленінталь Овідіопольського району Одеської області, громадянки України, офіційно не працюючої, з середньою освітою, не заміжньої, утриманців не маючої, зареєстрованої за адресою: АДРЕСА_1 , фактично проживаючої за адресою: АДРЕСА_2 , раніше судимої 25.06.2012 року Біляївським районним судом Одеської області за ч.1 ст. 115 КК України до позбавлення волі строком на 10 років, 08.11.2021 року звільнена по відбуттю строку покарання,
у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст. 185 КК України,
ВСТАНОВИВ:
16.08.2022 року приблизно о 09 годині 00 хвилин, більш точного часу у ході досудового розслідування не встановлено, обвинувачена ОСОБА_4 знаходилась за місцем свого тимчасового мешкання, за адресою: АДРЕСА_2 , де спільно проживала разом з власником домоволодіння ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , якій допомагала вести домашнє господарство.

Перебуваючи на літній площадці, що розташована біля входу в житловий будинок, у обвинуваченої ОСОБА_4 , виник злочинний умисел, направлений на таємне викрадення чужого майна, а саме золотого ланцюжка, що належить на праві власності ОСОБА_6 , про місце зберігання якого їй стало відомо за період проживання з останньою.

Реалізуючи свій злочинний умисел, усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх суспільно-небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, маючи умисел на таємне викрадення чужого майна, керуючись корисливим мотивом, з метою особистого збагачення, у період дії воєнного стану, що введений в Україні у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України на підставі Указу Президента України від 24 лютого 2022 року № 64/2022 "Про введення воєнного стану в Україні", затвердженого Законом України від 24 лютого 2022 року № 2102-ІХ (зі подальшими змінами, внесеними Указом Президента України від 14.03.2022 року № 133/2022, затверджений Законом України від 15.03.2022 № 2119-ІХ, Указом Президента України від 18.04.2022 № 259/2022, затверджений Законом України від 21.04.2022 № 2212-ІХ, Указом Президента України від 17.05.2022 № 341/2022, затверджений Законом України від 22.05.2022 № 2263-ІХ, Указом Президента України від 12.08.2022 № 573/2022, затверджений Законом України від 15.08.2022 № 2500-IX), умисно, 16.08.2022 року приблизно о 09 годині 30 хвилин, більш точного часу у ході досудового розслідування не встановлено, обвинувачена ОСОБА_4 , скориставшись відсутністю поруч ОСОБА_6 , шляхом вільного доступу зайшла до приміщення спальної кімнати останньої, де з жіночої сумки чорного кольору, що лежала за диваном дістала ланцюжок, виготовлений із золота 585 проби, масою 50 г, довжиною 60 см, плетіння - якірне та поклала його собі до кишені.

Обвинувачена ОСОБА_4 , переконавшись в тому, що її дії залишаються непоміченими для ОСОБА_6 та її злочинному умислу ніхто не зможе перешкодити, вийшла з приміщення кімнати останньої та взявши зі своєї кімнати речі першої необхідності покинула територію домоволодіння у невідомому напрямку, тим самим розпорядилася викраденим майном на власний розсуд, чим спричинила ОСОБА_6 матеріальну шкоду на загальну суму 59632 гривні 50 копійок.
Дії обвинуваченої ОСОБА_4 кваліфіковано за ч. 4 ст. 185 КК України, як таємнє викрадення чужого майна (крадіжка), поєднане з проникненням у житло, вчинене в умовах воєнного стану.
30.09.2022 року між прокурором Чорноморської окружної прокуратури Одеської області ОСОБА_3 та підозрюваною ОСОБА_4 , за участі захисника ОСОБА_5 було укладено угоду про визнання винуватості, згідно якої ОСОБА_4 беззастережно визнала свою винуватість у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст. 185 КК України.
Враховуючи сприяння підозрюваної ОСОБА_4 у розслідування вказаного кримінального правопорушення, щирого каяття, сторони узгодили покарання за ч. 4 ст. 185 КК України у виді 5 років позбавлення волі. На підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_4 від відбування покарання з випробуванням із встановленням іспитового строку.
Прокурор ОСОБА_3 в судовому засіданні просила затвердити угоду про визнання винуватості від 30.09.2022 року.
Обвинувачена в судовому засіданні просила суд затвердити досягнуту під час досудового розслідування між нею та прокурором ОСОБА_3 угоду про визнання винуватості, запевнивши про добровільність укладення угоди та про можливість виконання нею призначеного покарання.
Захисник ОСОБА_5 в судовому засіданні просив затвердити угоду про визнання винуватості.
Потерпіла ОСОБА_6 в підготовче судове засідання не з`явилася, подала заяву про розгляд даного кримінального провадження за її відсутності, цивільного позову не заявляла.
Вивчивши матеріали кримінального провадження, заслухавши прокурора, обвинувачену, захисника, суд дійшов висновку, що угоду про визнання винуватості слід затвердити і призначити обвинуваченій узгоджену сторонами угоди міру покарання, виходячи з наступного.
Відповідно до ст. 468 КПК України, у кримінальному провадженні може бути укладена угода між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим про визнання винуватості.
Згідно із п.1 ч. 4 ст. 469 КПК України, угода про визнання винуватості між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим може бути укладена у провадженні щодо кримінальних проступків, нетяжких злочинів, тяжких злочинів.
Судом встановлено, що дії обвинуваченої ОСОБА_4 правильно кваліфіковані за ч. 4 ст. 185 КК України, як таємнє викрадення чужого майна (крадіжка), вчинене в умовах воєнного стану.
Кримінальне правопорушення, у вчиненні якого обвинувачена ОСОБА_4 визнала себе винною, відповідно до ст. 12 КК України є тяжким злочином.
Обставинами, що пом`якшують покарання є щире каяття, активне сприяння розкриттю злочину та добровільне відшкодування завданого ззбитку.
Обставиною, що обтяжує покарання обвинуваченої є рецидив злочину.
Судом з`ясовано, що обвинувачена ОСОБА_4 розуміє права, визначені п. 1 ч. 4 ст. 474 КПК України, наслідки укладення та затвердження даної угоди, передбачені ч. 2 ст. 473 КПК України, характер обвинувачення, вид покарання, а також інші заходи, які будуть застосовані до неї у разі затвердження угоди судом.
Суд переконався, що укладення угоди сторонами є добровільним, тобто не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз або наслідком обіцянок чи дій будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді.
Також судом встановлено та перевірено, що умови даної угоди відповідають вимогам КПК України та КК України.
З огляду на викладене, суд дійшов до висновку про можливість затвердження угоди від 30.09.2022 року про визнання винуватості, укладеної між прокурором ОСОБА_3 та підозрюваною ОСОБА_4 , за участі захисника ОСОБА_5 , і призначення обвинуваченій узгодженої сторонами міри покарання.
Цивільного позову по справі не заявлено.
Долю речових доказів слід вирішити відповідно до ст.100 КПК України.
Процесуальні витрати на залучення експертів становлять 755 грн. 12 коп. та підлягають стягненню з обвинуваченої ОСОБА_4 , згідно ст. 124 КПК України у дохід держави.
Запобіжний захід, обраний відносно обвинуваченої ОСОБА_4 на підставі ухвали слідчого судді Іллічівсткого міського суду Одеської області від 29.09.2022 року у вигляді - домашнього арешту, до набрання вироком законної сили, слід змінити на запобіжний захід у вигляді особистого зобов`язання, так як суд прийшов до переконання про необхідність звільнення обвинуваченої від відбування покарання з випробуванням.
Керуючись ст.ст. 314, 373, 374, 475 КПК України, суд, -
УХВАЛИВ:
Угоду про визнання винуватості між прокурором Чорноморської окружної прокуратури Одеської області ОСОБА_3 та підозрюваною ОСОБА_4 , за участі захисника ОСОБА_5 від 30 вересня 2022 року в кримінальному провадженні №0000605 від 23.08.2022 року за обвинуваченням ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.185 КК України, - затвердити.
ОСОБА_4 визнати винуватою у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.185 КК України та призначити їй покарання за ч.4 ст.185 КК України у виді позбавлення волі на строк 5 (п`ять) років.
На підставі ст.75 КК України звільнити ОСОБА_4 від відбуття покарання з випробовуванням і встановити іспитовий строк тривалістю 2 (два) роки.
На підставі п.п.1,2 ч.1 ст.76 КК України, покласти на ОСОБА_4 наступні обов`язки: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.
Запобіжний захід, обраний відносно обвинуваченої ОСОБА_4 на підставі ухвали слідчого судді Іллічівського міського суду Одеської області від 29.09.2022 року у вигляді - домашнього арешту, до набрання вироком законної сили, - змінити на запобіжний захід у вигляді особистого зобов`язання.
Стягнути з ОСОБА_4 на користь держави витрати на залучення експерта в розмірі 755 (сімсот п`ятдесят п`ять) грн. 12 коп.
Речові докази після набрання вироком суду законної сили:
- жіночу сумку, чорного кольору, яка знаходиться під зберігальної розпискою у потерпілої ОСОБА_6 , - вважати повернутою власнику ОСОБА_6 .
Вирок може бути оскаржений в апеляційному порядку з підстав, передбачених ч.4 ст. 394 КПК України до Одеського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги через Овідіопольський районний суд Одеської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення:
- обвинуваченим, його захисником виключно з підстав: призначення судом покарання, суворішого, ніж узгоджене сторонами угоди; ухвалення вироку без його згоди на призначення покарання; невиконання судом вимог, встановлених частинами четвертою, шостою, сьомою статті 474 КПК України, в тому числі нероз`яснення йому наслідків укладення угоди;
- прокурором виключно з підстав: призначення судом покарання, менш суворого, ніж узгоджене сторонами угоди; затвердження судом угоди у провадженні, в якому згідно з частиною четвертою статті 469 КПК України угода не може бути укладена.
Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після прийняття рішення судом апеляційної інстанції.

Головуючий: ОСОБА_1