Справа № 209/3353/21
Провадження № 1-кп/209/109/22
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 жовтня 2022 року м. Кам`янське

Дніпровський районний суд м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області у складі: головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

прокурора - ОСОБА_3 ,
обвинуваченого - ОСОБА_4 ,

захисника обвинуваченого - адвоката ОСОБА_5 ,

представника потерпілого - ОСОБА_6 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Кам`янське кримінальне провадження, внесене 04.05.2018 в ЄРДР за № 0000636, відносно ОСОБА_4 , обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.121 КК України,

ВСТАНОВИВ:
В провадженні суду знаходиться дане кримінальне провадження.

Прокурор заявив клопотання про продовження обвинуваченому ОСОБА_4 запобіжного заходу у виді тримання під вартою строком на 60 днів. Клопотання обґрунтував, тим, що ОСОБА_4 обвинувачується у вчиненні тяжкого кримінального правопорушення, з метою ухилення від кримінальної відповідальності може змінити місце проживання, виїхати за межі України, перебував в міжнародному розшуку та був виданий Італійською Республікою до України, тому недоцільно обирати жоден із більш м`яких запобіжних заходів, оскільки обвинувачений ОСОБА_4 також може вчинити інші кримінальні правопорушення, перешкоджати кримінальному провадженню, ухиляючись від суду, незаконно впливати на потерпілого, тому існують ризики, зазначені ст. 177 КПК України.

Обвинувачений ОСОБА_4 заперечував проти заявленого прокурором клопотання про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Захисник обвинуваченого - адвокат ОСОБА_5 заперечувала проти заявленого прокурором клопотання про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, посилаючись на відсутність ризиків, на які посилається прокурор в обґрунтування заявленого клопотання, тривалий судовий розгляд та тривале перебування обвинуваченого під вартою, який визнає вину в скоєному, визнав заявлений потерпілим цивільний позов, але не має можливості відшкодувати збитки, оскільки перебуває під вартою, стан його здоров`я погіршується, він має постійне місце проживання, матір похилого віку, яка потребує строньої допомоги, у обвинуваченого відсутня можливість виїхати за межі України у зв`язку із введеним воєнним станом в Україні, просила задовольнити клопотання про зміну запобіжного заходу на домашній арешт у нічний час.

Представник потерпілого підтримав заявлене прокурором клопотання про продовження тримання під вартою.

Заслухавши учасників судового розгляду, суд приходить до висновку, що раніше встановлені щодо обвинуваченого ОСОБА_4 процесуальні ризики, передбачені ч. 1 ст. 177 КПК України, не зменшилися й виправдовують подальше тримання останнього під вартою.

Так, ОСОБА_4 обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 121 КК України, який відповідно до ст. 12 КК України відноситься до категорії тяжких, за яке передбачено покарання у виді позбавлення волі до 8 років а отже, будучи обізнаним про ступінь тяжкості інкримінованого йому злочину та покарання, яке загрожує йому у разі визнання його винуватим, існує реальний ризик того, що обвинувачений може переховуватися від суду.

При оцінці вагомості цього ризику суд враховує те, що ОСОБА_4 через декілька днів після вчинення інкримінованого правопорушення перетнув кордон України та виїхав до Італії, у зв`язку з чим 31 липня 2018 року досудове розслідування по справі було зупинено та оголошено підозрюваного у розшук, після чого в рамках екстрадиційної процедури останній був виданий Італійською Республікою для притягнення до кримінальної відповідальності.

Враховуючи викладене, ризик переховування обвинуваченого з метою уникнення відповідальності існує і є надзвичайно вагомим, а більш м`який запобіжний захід не забезпечить належної процесуальної поведінки останнього.

Також обвинувачений ОСОБА_4 , перебуваючи на свободі, може незаконно впливати на потерпілого, оскільки останньому відомі його анкетні дані. Враховуючи, що обвинувальний акт знаходиться на стадії судового розгляду, ризик незаконного впливу на потерпілого з метою примушування до надання показань певного змісту є обґрунтованим.

Наявність у обвинуваченого постійного місця проживання, неповнолітньої дитини, матері похилого віку не зменшують ризиків, передбачених ст.177 ч.1 п.п.1, 3 КПК України.

Доводи сторони захисту щодо позитивних характеризуючих даних обвинуваченого хоча і заслуговують на увагу, однак ці обставини не є достатньо вагомими і не можуть бути підставою для зміни запобіжного заходу, у зв`язку із чим клопотання захисника обвинуваченого задоволенню не підлягає.

Враховуючи, що ОСОБА_4 обвинувачується у вчиненні злочину, вчиненого із застосуванням насильства, який передбачено ч.1 ст.121 КК України, то суд керуючись правилами ч.4 ст.183 КПК України, не вбачає правових підстав для визначення розміру застави.

Керуючись ст. ст. 176-178, 183, 194, 331 КПК України, суд

Постановив:
У задоволенні клопотання захисника ОСОБА_5 про зміну запобіжного заходу - відмовити. Клопотання прокурора про продовження строку тримання під вартою - задовольнити.

Строк дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, обраного відносно обвинуваченого ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , продовжити до 01 грудня 2022 року включно.
Ухвала суду про продовження строку тримання під вартою, може бути оскаржена в апеляційному порядку безпосередньо до Дніпровського апеляційного суду обвинуваченим, його захисником, прокурором протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Суддя ОСОБА_1