ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-кп/803/2018/22 Справа № 210/938/22 Суддя у 1-й інстанції - ОСОБА_1 Суддя у 2-й інстанції - ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 жовтня 2022 року м. Дніпро

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Дніпровського апеляційного суду у складі:
головуючого судді ОСОБА_2 ,
суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
за участю
секретаря судового засідання ОСОБА_5 ,
прокурора ОСОБА_6 ,
засудженого ОСОБА_7 (в режимі відеоконференції),
захисника ОСОБА_8 (в режимі відеоконференції)
розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу захисника ОСОБА_8 , який діє в інтересах ОСОБА_7 , на ухвалу Дзержинського районного суду м.Кривого Рогу Дніпропетровської області від 13 червня 2022 року про відмову в задоволенні клопотання захисника ОСОБА_9 , який діє в інтересах засудженого ОСОБА_7 , про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання,-

ВСТАНОВИЛА:

Ухвалою Дзержинського районного суду м.Кривого Рогу Дніпропетровської області від 13 червня 2022 року було відмовлено у задоволенні клопотання захисника ОСОБА_9 , який діє в інтересах засудженого ОСОБА_7 , про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання.
Ухвала суду першої інстанції обгрунтована тим, що дослідженням матеріалів особової справи засудженого, у тому числі щоденника індивідуальної роботи із засудженим, судом першої інстанції було встановлено, що згідно оцінки ступеню виправлення станом на 20.03.2022 року засуджений тільки стає на шлях виправлення.
Тому суд першої інстанції зробив висновок про те, що засуджений ОСОБА_7 своєю поведінкою та ставленням до умов та правил режиму утримання не довів свого виправлення, оскільки на даний момент на шлях виправлення лише стає, і тому задоволення клопотання про застосування умовно-дострокового звільнення є передчасним.
Не погоджуючись з ухвалою суду першої інстанції, захисник ОСОБА_8 , який діє в інтересах ОСОБА_7 , подав апеляційну скаргу, в якій просив скасувати ухвалу суду від 13 червня 2022 року, та застосувати щодо ОСОБА_7 умовно-дострокове звільнення від відбування покарання.
Апеляційну скаргу обгрунтовує тим, що ОСОБА_7 відбув більше трьох чвертей призначеного йому покарання, і сумлінною поведінкою довів своє виправлення.
Захисник зазначив, що дисциплінарні стягнення, які мав засуджений, погашені, тому не можуть бути підставою для негативної характеристики засудженого, крім того, ОСОБА_7 має 2 заохочення.
Захисник також зазначив, що та обставина, що засуджений не бажає приймати участь у роботі на підприємстві виправної установи є його конституційним правом, тому не може враховуватись, як негативна ознака у його виправленні.
Захисник також зазначив, що в матеріалах провадження відсутні відомості про факти навмисного псування засудженим майна установи, та дисциплінарні стягнення з цього приводу, тому суд безпідставно зробив висновок про недбале ставлення засудженого до майна установи.
Захисник також вважає, що зауваження щодо неохайного вигляду та особистої неорганізованості, є суб`єктивними твердженнями посадових осіб виправної установи, а тому не можуть бути підставою для відмови в умовно-достроковому звільненні ОСОБА_7 від покарання.
Заслухавши суддю-доповідача, учасників судового провадження, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Статтею 81 КК України передбачено, що умовно-дострокове звільнення від відбування покарання можливе лише за умови обов`язкової та одночасної наявності вказаних в законі підстав і умов в їх сукупності. При цьому основним і вирішальним є не факт відбування визначеної частини покарання, а досягнення однієї із цілей покарання виправлення засудженого.

Відповідно до роз`яснень Верховного Суду України щодо правильного та однакового застосування вказаної норми закону України про кримінальну відповідальність, які містяться в постанові Пленуму ВСУ від 26 квітня 2002 року № 2 Про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміну невідбутої частини покарання більш м`яким, умовно-дострокове звільнення від відбування покарання можливі лише після повного та всебічного вивчення даних про особу засудженого. Умовно-достроковому звільненню підлягають ті засуджені, які протягом всього, а не певного періоду часу, сумлінною поведінкою і ставленням до праці довели своє виправлення, і для цього дані беруться в їх сукупності.

Як встановлено судом першої інстанції, ОСОБА_7 засуджений вироком Кунцевського районного суду м. Москви від 20.03.2017 року за ч. 3 ст. 30, п.п «а,г», ч. 4 ст. 228.1, ч.3 ст. 30, п.п. «а,г», ч. 4 ст. 228.1, ч. 3 ст. 30, п.п. «а,г», ч. 4 ст. 228.1, ч.3 ст.30, п.п. «а,г», ч. 4 ст. 228.1, ч.3 ст. 30, ч.5 ст.228.1, ч.4 ст. 150 УК РФ та на підставі ч. 3 ст. 69 УК РФ остаточно призначено йому покарання у виді 17 років позбавлення волі.

Ухвалою Московського міського суду від 27.07.2017 року вирок Кунцевського районного суду м. Москва від 20.03.2017 року стосовно ОСОБА_7 в частині вирішення питання про речовий доказ, автомобіль «Мазда 6», скасовано та направлено на новий розгляд.

Вирок Кунцевського районного суду м. Москви від 20.03.2017 року набрав законної сили 27.07.2017 року.

Ухвалою Довгинцівського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 08.11.2018 року задоволено клопотання Міністерства юстиції України про приведення вироку суду Російської Федерації у відповідність із законодавством України. Постановлено вважати ОСОБА_7 засудженим за ч. 3 ст. 15, ч. 2 ст. 307 КК України до 10 років позбавлення волі; за ч. 3 ст. 15, ч. 3 ст. 307 КК України до 12 років позбавлення волі. Відповідно до ст. 70 КК України за сукупністю злочинів, шляхом часткового складання призначених покарань, ОСОБА_7 остаточно засуджено до 15 років позбавлення волі.

Ухвалою Дзержинського районного суду від 04.12.2020 року засудженому ОСОБА_7 зараховано на підставі ч. 5ст. 72 КК України, у строк відбування покарання строк попереднього ув`язнення з 10.07.2015 року по 27.07.2017 року включно із розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.

Початок строку відбування покарання 10 травня 2015 року, кінець строку відбування покарання 23 червня 2023 року.

Колегія суддів не приймає доводи апеляційної скарги захисника оскільки з характеристики на засудженого вбачається, що за час перебування в місцях позбавлення волі Російської Федерації ОСОБА_7 одинадцять разів притягувався до дисциплінарної відповідальності, у тому числі один раз був поміщений до карцеру та один раз до штрафного ізолятору.

Також зазначено, що з 10.10.2020 року ОСОБА_7 утримувався в ДУ Криворізька установа виконання покарань № 3, де характеризувався посередньо, стягнень та заохочень не мав.

З 23.10.2020 року по теперішній час ОСОБА_7 відбуває покарання в Державній установі «Криворізька виправна колонія (№ 80)». За допущені порушення установленого порядку відбування покарання два рази притягувався до дисциплінарної відповідальності. Допущені порушення виражались у порушені розпорядку дня. На теперішній час стягнення погашені та зняті у встановленому законом порядку, характеризується посередньо, має два заохочення. До роботи на підприємстві установи не виявив бажання бути залученим. Підтримує рівні взаємовідносини з іншими засудженими, адекватно реагує на критику на свою адресу. Дотримується правомірних та ввічливих взаємовідносин з персоналом з метою встановлення неслужбових стосунків. Намагається утримувати у чистоті та порядку спальне місце та приліжкову тумбочку, не завжди має охайний зовнішній вигляд. Не приділяє уваги необхідності дбайливого ставлення до майна установи і предметів, якими користується при виконанні дорученої роботи, здійснення за ними належного догляду, використання їх тільки за призначенням. До виконання передбачених законом вимог персоналу установи ставиться не завжди сумлінно через особисту неорганізованість.

Вказані характеристики засудженого ОСОБА_7 не свідчать про те, що протягом всього періоду відбування покарання своєю сумлінною поведінкою і ставленням до праці він бажав довести своє виправлення, а тому колегія суддів не приймає доводи апеляційної скарги захисника.

Враховуючи викладене, колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції та не вбачає підстав для застосування до засудженого умовно-дострокового звільнення від відбування покарання, а тому вважає за необхідне відмовити у задоволенні апеляційної скарги захисника.

Керуючись ст.ст. 407, 419, 539 КПК України, колегія суддів, -
ПОСТАНОВИЛА:
Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_8 , який діє в інтересах ОСОБА_7 , на ухвалу Дзержинського районного суду м.Кривого Рогу Дніпропетровської області від 13 червня 2022 року про відмову в задоволенні клопотання захисника ОСОБА_9 , який діє в інтересах засудженого ОСОБА_7 , про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання залишити без задоволення.
Ухвалу Дзержинського районного суду м.Кривого Рогу Дніпропетровської області від 13 червня 2022 року про відмову в задоволенні клопотання захисника ОСОБА_9 , який діє в інтересах засудженого ОСОБА_7 , про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання залишити без змін.
Ухвала суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту її проголошення, є остаточною та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.
Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4