20.09.22№ 336/4742/22
Пр. № 1-кс/336/686/2022
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 вересня 2022 року слідчий суддя Шевченківського районного суду м. Запоріжжя ОСОБА_1 , розглянувши клопотання слідчого про арешт майна, за матеріалами досудового розслідування, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0001371 від 12.09.2022 року за ознаками злочину, передбаченого п. 1 ч. 2 ст. 115 КК України,

ВСТАНОВИЛА:

Старший слідчий СВ відділу поліції № 3 Запорізького районного управління поліції ГУНП в Запорізькій області ОСОБА_2 за погодженням із прокурором Шевченківської окружної прокуратури м. Запоріжжя ОСОБА_3 16 вересня 2022 року звернувся до слідчого судді з клопотанням про арешт тимчасово вилученого майна.

В обґрунтування клопотання зазначив, що 12 вересня 2022 року до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0001371 внесено відомості за п.1 ч. 2 ст. 115 КК України за фактом навмисного заподіяння смерті трьом фізичним особам, а саме: ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , що мало місце в період часу з 05-00 до 06-00 години 11 вересня 2022 року в будинку АДРЕСА_1 .

12 вересня 2022 року ОСОБА_7 повідомлено про підозру у вчиненні описаних дій.

З метою перевірки і уточнення відомостей, які мають значення для встановлення обставин кримінального провадження, було проведено слідчий експеримент з участю підозрюваного, в ході якого ОСОБА_7 вказав місце, де викинув сокиру та трикотажні рукавиці, які використовував під час вчинення злочину, а саме: лісосмуга біля водойми вздовж вул. Амурської в м. Запоріжжі.

Зазначені предмети вилучені з вказаного місця та зберігаються як речові докази в слідчому відділенні

Посилаючись в обгрунтування клопотання на те, що вказані предмети є речовими доказами в кримінальному провадженні, між тим вони є тимчасово вилученими, просить про накладення арешту на них.

Слідчий до суду не з`явився, надавши письмове звернення, яке містить прохання про вирішення клопотання у його відсутність через зайнятість на службі, а також про його задоволення.

Зазначені обставини в силу ст. 272 КПК України не є перешкодою для вирішення клопотання.

Перевіривши матеріали справи, слідчий суддя вважає, що клопотання не підлягає задоволенню, виходячи з таких міркувань.

Відповідно до ч. 1-3 ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна.

Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження.

Звернення слідчого до слідчого судді, як випливає із змісту клопотання, продиктоване необхідністю такого звернення через те, що: по-перше, майно має ознаки тимчасово вилученого; по-друге, є ризики, встановлені частиною першою статті 170 КПК України.

Наявність означених передумов зобов`язує слідчого звернутися до слідчого судді з клопотанням про арешт майна у встановлений частиною 5 ст. 171 КПК України строк під страхом того, що воно повинно бути повернуто особі, у якої його було вилучено; по-третє,

Поняття тимчасового вилучення майна внормовано частиною 1 ст. 167 КПК України, відповідно до якої тимчасовим вилученням майна є фактичне позбавлення підозрюваного або осіб, у володінні яких перебуває зазначене у частині другій цієї статті майно, можливості володіти, користуватися та розпоряджатися певним майном до вирішення питання про арешт майна або його повернення.

З наведеного положення кримінального процесуального законодавства випливає, що вилученням майна є позбавлення певної особи здійснювати щодо цього майна право власності.

Між тим зазначене в клопотанні майно вилучено не у підозрюваного, а в місці, на яке вказав ОСОБА_7 , який вже здійснив розпорядження вказаними предметами, позбавившись них, тобто викинувши.

За вказаних обставини слідчий суддя не вбачає підстав для кваліфікації означених речей як таких, що тимчасово вилучені, оскільки семантика іменника «вилучення» припускає владне позбавлення особи права на реалізацію права власності.

Окрім зазначених міркувань, слідчий суддя, відмовляючи в задоволенні клопотання, враховує відсутність правових підстав для накладення арешту, а саме: відсутність ризиків його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження.

Наведене означає відсутність підстав для звернення до слідчого судді з клопотанням про арешт цього майна.

Відповідно до ч. 1 ст. 173 КПК України слідчий суддя, суд відмовляють у задоволенні клопотання про арешт майна, якщо особа, що його подала, не доведе необхідність такого арешту, а також наявність ризиків, передбачених абзацом другим частини першої статті 170 цього Кодексу.

Слідчий не довів правової підстави для застосування арешту транспортного засобу, ключів від нього, а також свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу, так як вони не мають ознак речового доказу в цьому провадженні як неналежні до провадження за ознаками незаконних дій в сфері обігу наркотичних засобів, психотропних речовин та прекурсорів.

Разом з тим слідчий суддя враховує положення ст. 98 КПК України про речові докази, відповідно до якої речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Майно, посилання на яке наявне в клопотанні, є доказом кримінального провадження, оскільки може бути визнаним знаряддям вчинення злочину (сокира) та предметом, що зберігає на собі матеріальні сліди злочину (рукавчики).

За вказаних обставин слідчий суддя, не вбачаючи жодної з процесуальних передумов для накладення арешту, лише сукупність яких може зумовити задоволення цього клопотання, вважала б за доцільне порекомендувати слідчому визначити статус цих речей як речових доказів в кримінальному провадженні і з метою їх збереження в інтересах ефективного розслідування визначити в силу ст. 100 КПК України належне місце для зберігання, яке (зберігання) гарантоване наявністю спеціально відведених для зберігання речових доказів місць.

Керуючись ст. ст. 167-173, 233, 309 КПК України, слідчий суддя

ПОСТАНОВИЛА:

Клопотання старшого слідчого СВ відділу поліції № 3 Запорізького районного управління поліції ГУНП в Запорізькій області ОСОБА_2 про арешт майна залишити без задоволення.

Ухвала може бути оскаржена до Запорізького апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення

Слідчий суддя ОСОБА_1