Справа № 708/1035/21
Номер провадження № 1-кп/708/13/22
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 травня 2022 року м. Чигирин

Чигиринський районний суд Черкаської області в складі:
головуючого - судді ОСОБА_1 ,
за участю:
секретаря судових засідань ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
прокурора ОСОБА_4 ,
обвинуваченого ОСОБА_5 ,
захисника адвоката ОСОБА_6 ,
потерпілого - ОСОБА_7 ,
законного представника потерпілого ОСОБА_8 ,
представника потерпілого - адвоката ОСОБА_9 ,
потерпілого - ОСОБА_10 ,
законного представника потерпілого ОСОБА_11 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Чигирині Черкаської області в залі судових засідань кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0001548 від 16.06.2021, за яким:
- ОСОБА_12 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець м. Чигирин Черкаської області, зареєстрований та фактично проживаючий за адресою: АДРЕСА_1 , українець, громадянин України, освіта середня, раніше не судимий,
обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України, -

ВСТАНОВИВ:
01.11.2021 з Чигиринського відділу Черкаської окружної прокуратури надійшли матеріали вказаного кримінального провадження.
02.11.2021 ухвалою Чигиринського районного суду Черкаської області у цьому кримінальному провадженні призначено підготовче судове засідання.
Під час підготовчого провадження вирішено питання про прийняття до розгляду цивільних позовів, залучені цивільні позивачі та відповідачі. Ухвалою суду від 29.11.2021 підготовче провадження закінчено та призначено судовий розгляд.
Під час судового розгляду вказаного кримінального провадження судом встановлено, що 15 червня 2021 близько 22 год. 30 хв. водій автомобіля ВАЗ 2107, реєстраційний номер НОМЕР_1 , ОСОБА_5 , рухаючись в місті Чигирині Черкаського району Черкаської області по проїзній частині вулиці Богдана Хмельницького зі сторони вулиці Грушевського в напрямку вулиці Комсомольської, на нерегульованому перехресті з проїзною частиною вулиці Шевченка та поблизу будинку № 25 А по вулиці Богдана Хмельницького грубо порушив вимоги:
-п. 2.3.б) Правил дорожнього руху, відповідно до якого для забезпечення безпеки дорожнього руху водій зобов`язаний бути уважним, стежити за дорожньою обстановкою, відповідно реагувати на її зміну і не відволікатися від керування цим засобом у дорозі;
-п. 10.1 Правил дорожнього руху, відповідно до якого перед початком руху, перестроюванням та будь-якою зміною напрямку руху водій повинен переконатися, що це буде безпечним і не створить перешкод або небезпеки іншим учасникам руху;
-п. 10.4 Правил дорожнього руху, відповідно до якого перед поворотом праворуч та ліворуч, у тому числі в напрямку головної дороги, або розворотом водій повинен завчасно зайняти відповідне крайнє положення на проїзній частині, призначеній для руху в цьому напрямку, крім випадків, коли здійснюється поворот у разі в`їзду на перехрестя, де організовано круговий рух, напрямок руху визначено дорожніми знаками чи дорожньою розміткою або рух можливий лише в одному напрямку, установленому конфігурацією проїзної частини, дорожніми знаками чи розміткою.
Водій, що виконує поворот ліворуч або розворот поза перехрестям з відповідного крайнього положення на проїзній частині даного напрямку, повинен дати дорогу зустрічним транспортним засобам, а при виконанні цих маневрів не з крайнього лівого положення на проїзній частині і попутним транспортним засобам. Водій, що виконує поворот ліворуч, повинен дати дорогу попутним транспортним засобам, які рухаються попереду нього і виконують розворот.
Під час руху ОСОБА_5 , керуючи автомобілем ВАЗ 2107, реєстраційний номер НОМЕР_1 , рухаючись в місті Чигирин Черкаського району Черкаської області по проїзній частині вулиці Богдана Хмельницького зі сторони вулиці Грушевського в напрямку до вулиці Комсомольська, поблизу будинку № 28А, що по вулиці Богдана Хмельницького, грубо порушуючи вищевказані пункти правил безпеки дорожнього руху, проявляючи крайню неуважність до дорожньої обстановки та її змінам, а саме зупинивши автомобіль поза межами правого краю проїзної частини вулиці Богдана Хмельницького і на проїзній частині вулиці Шевченка, яка перехрещується з проїзною частиною вулиці Богдана Хмельницького, перед початком виконання маневру розвороту ліворуч для подальшого руху по проїзній частині вулиці Богдана Хмельницького в напрямку до вулиці Грушевського, не переконався у відсутності транспортних засобів, які рухались по проїзній частині вулиці Богдана Хмельницького та для яких може бути створена небезпека для руху, почав виконання вказаного маневру розвороту ліворуч та допустив зіткнення з мотоциклом Loncin LX200-23, реєстраційний номер НОМЕР_2 , під керуванням ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , який рухався по проїзній частині вулиці Богдана Хмельницького зі сторони вулиці Грушевського в напрямку до вулиці Комсомольська з пасажиром ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_3 .
Внаслідок дорожньо-транспортної пригоди потерпілий ОСОБА_7 , відповідно до висновку судово-медичної експертизи № 02-01/841 від 13.10.2021, отримав тілесні ушкодження у вигляді травми правої нижньої кінцівки із закритими переломами правого стегна та правої гомілки зі зміщенням уламків, що відносяться до категорії тілесних ушкоджень середньої тяжкості, які спричинили тривалий розлад здоров`я.
Внаслідок дорожньо-транспортної пригоди потерпілий ОСОБА_10 , відповідно до висновку судово-медичної експертизи № 02-01/814 від 28.09.2021, отримав тілесні ушкодження у вигляді перелому правої ключиці, що відноситься до категорії тілесних ушкоджень середньої тяжкості, які спричинили тривалий розлад здоров`я; множинних саден плечових ділянок, тулубу, передпліч та кистей, що відноситься до категорії легких тілесних ушкоджень.
Спричинення потерпілому ОСОБА_7 середньої тяжкості тілесних ушкоджень та потерпілому ОСОБА_10 середньої тяжкості та легких тілесних ушкоджень, відповідно до висновку судової автотехнічної експертизи № СЕ-19/124-21/12760-ІТ від 28.10.2021, знаходиться у причинному зв`язку з порушенням водієм автомобіля ВАЗ 2107, реєстраційний номер НОМЕР_1 , ОСОБА_5 вимог пп. 10.1, 10.4 Правил дорожнього руху.
Такі дії обвинуваченого ОСОБА_5 суд кваліфікує за ч. 1 ст. 286 КК України, як порушення правил безпеки дорожнього руху або експлуатації транспорту особою, яка керує транспортним засобом, що спричинило потерпілому середньої тяжкості тілесне ушкодження.
Підстав, у відповідності до ч. 3 ст. 337 КПК України, для виходу за межі висунутого обвинувачення, чи його зміни, суд не вбачає, оскільки в ході судового розгляду обставин, які б перешкоджали ухваленню справедливого судового рішення та захисту прав людини і її основоположних свобод не встановлено.
Учасники процесу не оспорюють обставини, які підлягають доказуванню у цьому кримінальному провадженні та які викладено в обвинувальному акті. Судом з`ясовано, що вони правильно розуміють зміст цих обставини, немає сумнівів у добровільності та істинності їх позиції.
Відтак суд, роз`яснивши учасникам процесу, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку, роз`яснивши положення ст. 349 КПК України, переконавшись, що ніхто із учасників судового провадження не заперечує щодо такого порядку судового розгляду, провів судовий розгляд даного кримінального провадження щодо всіх фактичних обставин із застосуванням правил ч. 3 ст. 349 КПК України, визнавши недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються.
Прийняття судом рішення про проведення скороченого судового розгляду свідчить про те, що обставини, які сторони не оспорюють, будуть вважатися встановленими в судовому засіданні і суд буде це враховувати при постановленні вироку.
Крім того, дане рішення суду повністю узгоджується з вимогами п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, розділу III Рекомендації N 6 R (87) 18 Комітету міністрів Ради Європи "Відносно спрощеного кримінального правосуддя" та практики Європейського Суду з прав людини щодо їх застосування, згідно яким суд повинен забезпечити належну реалізацію права на справедливий суд під час розгляду кримінальних проваджень шляхом спрощеного і скороченого розгляду.
Допитаний під час судового розгляду ОСОБА_5 свою вину у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення визнав у повному обсязі, підтвердив обставини, викладені у обвинувальному акті. Додатково пояснив, що його родина надавала потерпілим матеріальну допомогу на лікування.
Потерпілий ОСОБА_7 , будучи допитаним під час судового розгляду надав покази, відповідно до яких пояснив, що 15.06.2021 у вечірній час вони разом із ОСОБА_10 їхали по місту Чигирину на мотоциклі, який купив його батько. Рухались зі швидкістю близько 50 км/год із увімкненим світлом фар. Біля магазину АТБ на перехресті він побачив автомобіль ВАЗ, яким керував ОСОБА_5 . На вказаному автомобілі покажчики поворотів не були увімкнені, а коли ОСОБА_7 під`їхав ближче автомобіль почав розвертатися. Потерпілий намагався взяти лівіше, але відбулося зіткнення. Після дорожньо-транспортної пригоди його та ОСОБА_10 госпіталізували, робили операції у зв`язку з отриманими ушкодженнями. Ще треба проходити курс реабілітації.
Потерпілий ОСОБА_10 , будучи допитаним під час судового розгляду надав покази, відповідно до яких пояснив, що 15.06.2021 близько 22-00 год. йому подзвонив його знайомий ОСОБА_7 та запропонував погуляти разом. Приїхав до нього на мотоциклі і вони поїхали разом. Проїжджаючи біля магазину АТБ у місті Чигирині вони побачили автомобіль Жигулі червоного кольору, який без покажчика повороту почав розвертатися. ОСОБА_7 намагався взяти лівіше, але уникнути зіткнення не вдалося. За кермом автомобіля був ОСОБА_5 . Після дорожньо-транспортної пригоди їм викликали швидку допомогу та госпіталізували.
За таких обставин суд приходить до висновку, що показання обвинуваченого є послідовними, логічними і не викликають у суду сумніву щодо правильності розуміння обвинуваченим змісту обставин кримінального правопорушення, добровільності та істинності його позиції.
З урахуванням викладеного суд приходить до висновку, що винуватість ОСОБА_5 у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення доведена повністю.
Обставиною, що пом`якшує покарання ОСОБА_5 відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 66 КК України є щире каяття.
Обставини, які обтяжують покарання відповідно до ст. 67 КК України, судом не встановлені.
Призначаючи покарання обвинуваченому ОСОБА_5 суд керується вимогами ст.ст. 65-67 КК України, роз`ясненнями пунктів 1, 2, 5 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 24.10.2003 «Про практику призначення судами кримінального покарання» (із змінами та доповненнями), а також виходить із принципів законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання.
Відповідно до ст. 50 КК України покарання є заходом примусу, що застосовується від імені держави за вироком суду до особи, визнаної винною у вчиненні кримінального правопорушення, і полягає в передбаченому законом обмеженні прав і свобод засудженого. Покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засудженого, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженими, так і іншими особами. Покарання не має на меті завдати фізичних страждань або принизити людську гідність.
Вирішуючи питання про призначення покарання обвинуваченому ОСОБА_5 суд, відповідно до вимог ст. 65 КК України, враховує позицію сторін судового провадження щодо необхідної міри покарання, за якої прокурор вважав необхідним призначення покарання у виді обмеження волі; позицію потерпілих та їх законних представників, які не наполягали на суворому покаранні; відношення обвинуваченого до вчиненого (наявність каяття); ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, яке відповідно до ст. 12 КК України відноситься до категорії нетяжких злочинів; особу обвинуваченого, який раніше до кримінальної відповідальності не притягувався, на обліку у лікаря нарколога та/або психіатра не перебуває, не працевлаштований, перебуває на обліку у Чигиринській районній філії Державного центру зайнятості як такий, що шукає роботу, за місцем проживання характеризується позитивно; наявність обставини, яка пом`якшує покарання та відсутність обставин, які обтяжують покарання.
Також суд враховує, що на момент дорожньо-транспортної пригоди обвинувачений ОСОБА_5 не мав діючого посвідчення на право керування транспортним засобом, що у свою чергу дає підстави стверджувати про наявність у ОСОБА_5 зневажливого ставлення до вимог чинного законодавства щодо водіїв транспортних засобів.
Обираючи обвинуваченому ОСОБА_5 вид та міру покарання, суд також враховує досудову доповідь органу пробації, під час складення якої встановлено середній ризик вчинення обвинуваченим повторного кримінального правопорушення та середній ризик імовірної небезпеки для суспільства.
За таких обставин суд приходить до висновку про призначення обвинуваченому ОСОБА_5 покарання у межах санкції ч. 1 ст. 286 КК України у виді обмеження волі строком на три роки, з позбавленням права керувати транспортними засобами на три роки. На переконання суду саме таке покарання буде необхідним і достатнім для його виправлення та попередження вчинення ним нових кримінальних правопорушень.
Разом з тим, враховуючи дані про особу ОСОБА_5 , його критичне ставлення до вчиненого, поведінку після вчинення кримінального правопорушення, зокрема добровільне відшкодування частини завданої шкоди, суд дійшов до висновку про можливість виправлення останнього без відбування основного покарання, а тому, на підставі ст. 75 КК України, вважає доцільним звільнити його від відбування основного покарання з випробуванням, якщо він протягом визначеного судом іспитового строку не вчинить нового кримінального правопорушення і виконає покладені на нього обов`язки відповідно до ст. 76 КК України.
Можливість звільнення від відбування обов`язкового додаткового покарання чинним законодавством не передбачена.

За наслідками розгляду поданих у даному кримінальному провадженні цивільних позовів суд приходить до таких висновків.
Прокурором у кримінальному провадженні подано цивільний позов в інтересах держави в особі КНП «Чигиринська багатопрофільна стаціонарна лікарня» Чигиринської міської ради та КНП «Черкаська обласна дитяча лікарня Черкаської обласної ради», відповідно до якого просить стягнути з ОСОБА_5 на користь КНП «Чигиринська багатопрофільна стаціонарна лікарня» Чигиринської міської ради грошові кошти в сумі 5 976,80 грн. та на користь КНП «Черкаська обласна дитяча лікарня Черкаської обласної ради» грошові кошти в сумі 26 513,36 грн.
Обвинувачений ОСОБА_5 та його захисник адвокат ОСОБА_6 щодо цього позову поклались на розсуд суду.
Під час розгляду вказаного цивільного позову суд враховує, що загальні підстави відповідальності за завдану майнову шкоду визначені частиною 1 статті 1166 ЦК України, відповідно до якої майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.
Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини (ч. 2 ст. 1166 ЦК України).
Відповідно до ч. 2 ст. 1191 ЦК України держава, Автономна Республіка Крим, територіальні громади, юридичні особи мають право зворотної вимоги до фізичної особи, винної у вчиненні кримінального правопорушення, у розмірі коштів, витрачених на лікування особи, яка потерпіла від цього кримінального правопорушення.
На підставі ч. 1 ст. 1206 ЦК України особа, яка вчинила кримінальне правопорушення, зобов`язана відшкодувати витрати закладові охорони здоров`я на лікування потерпілого від цього кримінального правопорушення, крім випадку завдання шкоди при перевищенні меж необхідної оборони або у стані сильного душевного хвилювання, що виникло раптово внаслідок насильства або тяжкої образи з боку потерпілого.
Під час розгляду даного кримінального провадження судом встановлено, що обвинувачений ОСОБА_5 є винною особою у вчиненні дорожньо-транспортної пригоди, яка мала місце 15.06.2021 близько 22 год. 30 хв. в місті Чигирині Черкаського району Черкаської області на перехресті вулиць Шевченка та Богдана Хмельницького, внаслідок чого відбулося зіткнення автомобіля ВАЗ 2107, д.н.з. НОМЕР_1 , під керуванням ОСОБА_5 , та мотоцикла Loncin LX200-23, реєстраційний номер НОМЕР_2 , під керуванням ОСОБА_7 з пасажиром ОСОБА_10 , внаслідок чого водій та пасажир мотоциклу отримали тілесні ушкодження середньої тяжкості та легкі тілесні ушкодження. У зв`язку з отриманими внаслідок ДТП тілесними ушкодженнями потерпілі проходили лікування у медичних закладах.
Внаслідок перебування ОСОБА_7 на лікуванні в ортопедо-травматологічному відділенні КНП «Черкаська обласна дитяча лікарня Черкаської обласної ради» протягом періоду часу з 16.06.2021 по 19.07.2021 (33 ліжко-дні) загальна вартість його лікування склала 40 467,58 грн. (13 954,22 грн. у червні 2021 року та 26 513,36 грн. у липні 2021 року), що підтверджено довідкою від 03.11.2021 за № 572/01-14 (а.с. 58).
У зв`язку з перебуванням ОСОБА_7 на лікуванні в КНП «Чигиринська багатопрофільна стаціонарна лікарня» Чигиринської міської ради 16.06.2021 на його лікування були витрачені за рахунок лікарні грошові кошти в сумі 373,55 грн., що підтверджено довідкою від 02.11.2021 за вих. № 904/03 (а.с. 59).
У свою чергу на лікування ОСОБА_10 протягом періоду часу з 16.06.2021 по 30.06.2021 КНП «Чигиринська багатопрофільна стаціонарна лікарня» Чигиринської міської ради були витрачені за рахунок лікарні грошові кошти в сумі 5 603,25 грн. Зазначена обставина підтверджена довідкою від 02.11.2021 за вих. № 904/03 (а.с. 60).
Загальна вартість витрат КНП «Чигиринська багатопрофільна стаціонарна лікарня» Чигиринської міської ради на лікування потерпілих ОСОБА_7 та ОСОБА_10 становить 5 976,80 грн.
Відповідно до п. 3 постанови Пленуму ВСУ № 11 від 07.07.1995 «Про відшкодування витрат на стаціонарне лікування особи, яка потерпіла від злочину та судових витрат» питання про відшкодування витрат на стаціонарне лікування потерпілого вирішується згідно з "Порядком обчислення розміру фактичних витрат закладу охорони здоров`я на стаціонарне лікування потерпілого від злочинного діяння та зарахування стягнених з винних осіб коштів до відповідного бюджету і їх використання", затвердженим постановою Кабінету Міністрів України N 545 (545-93-п) від 16 липня 1993 року.
На підставі п. 1 Порядку згідно із статтею 1206 Цивільного кодексу України кошти, витрачені закладом охорони здоров`я на стаціонарне лікування особи потерпілої від злочину, за винятком випадку завдання такої шкоди при перевищенні меж необхідної оборони або в стані сильного душевного хвилювання, що раптово виникло внаслідок протизаконного насильства чи тяжкої образи з боку потерпілого, підлягають відшкодуванню особою, яка вчинила злочин, у розмірі фактичних витрат.
Згідно до п. 3 Порядку визначена сума коштів на лікування потерпілого стягується судом з обвинуваченого або фізичної чи юридичної особи, яка за законом несе цивільну відповідальність за шкоду, завдану діяннями обвинуваченого або неосудної особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння, при ухваленні вироку за позовом закладу охорони здоров`я або прокурора.
Відповідно до п. 8 ч. 2 ст. 16 ЦК України способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди.
З урахуванням наведеного суд приходить до висновку, що заявлений прокурором цивільний позов стосується стягнення всіх понесених витрат КНП «Чигиринська багатопрофільна стаціонарна лікарня» Чигиринської міської ради на лікування потерпілих та лише частини понесених витрат на лікування потерпілого ОСОБА_7 у КНП «Черкаська обласна дитяча лікарня Черкаської обласної ради», а саме витрат на суму 26 513,36 грн., що були здійснені у липні 2021 року, без урахування витрат у червні 2021 року на суму 13 954,22 грн. Натомість, оскільки одним із основних принципів цивільного судочинства є змагальність та диспозитивність, суд не має об`єктивної можливості на власний розсуд збільшувати розмір стягнення та розглядати спір по суті щодо вимог, які не були заявлені. За таких обставин цивільний позов прокурора у межах заявлених позовних вимог підлягає до задоволення.

Законним представником потерпілого ОСОБА_8 в інтересах потерпілого у даному кримінальному провадженні заявлений цивільний позов до ОСОБА_5 про відшкодування моральної шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, відповідно до якого просить стягнути з ОСОБА_5 в якості відшкодування процесуальних витрат 5 000 грн. за надання правової допомоги та в рахунок відшкодування завданої моральної шкоди грошові кошти в сумі 50 000 грн.
В обґрунтування поданого позову зазначив, що внаслідок ДТП, яка мала місце 16.06.2021 з вини ОСОБА_5 , його сину ОСОБА_7 завдані тілесні ушкодження середньої тяжкості. Також потерпілому ОСОБА_7 завдана моральна шкода, яка полягала у душевних стражданнях дитини, яких він зазнав у зв`язку з отриманням тілесних ушкоджень середньої тяжкості, його морально психологічному переживанню, пов`язаних з позбавленням можливості вести нормальне повноцінне існування, а також змінами у його нормальному ритмі життя, вимушеній зміні місця проживання внаслідок тривалого лікування, проходження реабілітації, перебуванням у лікувальному закладі. Тому просить суд стягнути з ОСОБА_5 в рахунок відшкодування завданої дитині моральної шкоди 50 000 грн. та понесені судові витрати у вигляді витрат на професійну правничу правову допомогу в сумі 5 000 грн.
Вказаний цивільний позов обвинувачений ОСОБА_5 та його захисник адвокат ОСОБА_6 визнали частково, зокрема в частині стягнення моральної шкоди визнали вимоги на суму 10 000 грн., в частині стягнення витрат на надання правової допомоги визнали на суму 2 500 грн. Обґрунтування своїх заперечень ОСОБА_5 виклав у письмовому відзиві на цивільний позов. Зокрема зазначив, що позовні вимоги значно завищені, перевищують реальну можливу шкоду і є необґрунтовані. При поданні позову не враховано, що ОСОБА_5 разом із батьками допомагав потерпілим з відшкодуванням і сплатою першочергових витрат на лікування і не ухилявся від допомоги. На даний час ОСОБА_5 не має постійного прибутку, дохід є мінливий і не стабільний. Також надав суду копію розписки від 07.07.2021, відповідно до якої мати потерпілого ОСОБА_7 - ОСОБА_13 отримувала від матері обвинуваченого ОСОБА_5 - ОСОБА_14 грошові кошти в сумі 19 500 грн. за металеві пластини для операції та грошові кошти в сумі 13 500 грн. на витрати, а всього 33 000 грн. (а.с. 167). Також обвинувачений надав копії квитанцій на підтвердження придбання необхідних для лікування товарів та їх вартість (а.с. 168-170).
Розглядаючи даний цивільний позов суд враховує наступне.
Загальні підстави відповідальності за завдану моральну шкоду регламентовані статтею 1167 ЦК України, відповідно до яких моральна шкода, завдана фізичній особі неправомірними діями відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини.
Шкода, завдана фізичній особі, яка потерпіла від кримінального правопорушення, відшкодовується відповідно до закону (ч. 1 ст. 1177 ЦК України).
Відповідно до ч. 2 ст. 1187 ЦК України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.
Згідно до ч. 1 ст. 1168 ЦК України моральна шкода, завдана каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я, може бути відшкодована одноразово або шляхом здійснення щомісячних платежів.
Особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав (ч. 1 ст. 23 ЦК України).
Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 23 ЦК України моральна шкода полягає у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я.
Також вказаною нормою регламентовано, що моральна шкода відшкодовується грошовими коштами, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Моральна шкода відшкодовується одноразово, якщо інше не встановлено договором або законом.
Суд погоджується із твердженнями законного представника потерпілого щодо наявності у потерпілого ОСОБА_7 душевних страждань, яких він зазнав у зв`язку із отриманням тілесних ушкоджень середньої тяжкості. Натомість суд враховує форму умислу в діях обвинуваченого необережність, доведену під час судового розгляду тривалість лікування з 16.06.2021 по 19.07.2021, а також наявність порушень чинного законодавства у діях самого потерпілого, який керував транспортним засобом не маючи права керування, відповідно свідомо наражав себе на потенційну небезпеку, оскільки використовував джерело підвищеної небезпеки за згодою батьків без здобуття спеціальних навиків. За таких обставин, враховуючи вимоги розумності та справедливості, часткове визнання позову обвинуваченим, суд приходить до висновку, що достатнім відшкодуванням завданої потерпілому ОСОБА_7 моральної шкоди є грошова сума у розмірі 15 000 грн., відповідно позов підлягає до часткового задоволення.
При розгляді питання про компенсацію витрат по оплаті правової допомоги на користь законного представника потерпілого, суд враховує вимоги ч. 2 ст. 137 ЦПК України, відповідно до якої за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат:
1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;
2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.
Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги (ч. 3 ст. 137 ЦПК України).
З наданих суду доказів на обґрунтування розміру витрат на професійну правничу допомогу неможливо визначити їх належність саме до вказаного цивільного позову, оскільки загалом адвокатом ОСОБА_9 було підготовлено три цивільні позови, і принаймні у двох із них зазначено про тотожні витрати на професійну правничу допомогу. Зазначені висновки суду також обґрунтовуються тим, що у договорі не деталізована суть доручення, характер обумовлених договором робіт та їх вартість. Також неможливо визначити якого саме цивільного позову стосується розрахунок за надані послуги та проведена оплата. За таких обставин відсутні підстави для відшкодування цих витрат.

Також законним представником потерпілого ОСОБА_8 під час судового розгляду даного кримінального провадження подано цивільний позов до ОСОБА_5 та ОСОБА_15 , відповідно до якого просив суд зобов`язати ОСОБА_5 та ОСОБА_15 як осіб, які завдали шкоди майну, відшкодувати її в натурі, надати річ того ж роду і такої ж якості відповідно до Сертифікату відповідності транспортного засобу, а саме мотоцикл з колісною базою 1330 мм, довжиною 830 мм, висотою 1080 мм, з масою КТЗ у спорядженому стані 139 кг, власною масою КТЗ 125 кг, виробника двигуна CONGOING LONCIN MOTOR, тип двигуна ДС163FML, примусового запалювання, 4 тактного, з кількістю циліндрів 1, робочий об`єм 197 см?, максимальною потужністю 11,5 кВт, з використанням палива бензину. У разі відшкодування шкоди в натурі передати відповідачам пошкоджений мотоцикл Loncin LX200-23, реєстраційний номер НОМЕР_2 , рама № НОМЕР_3 , двигун № НОМЕР_4 . Та стягнути з ОСОБА_5 та ОСОБА_15 в якості відшкодування процесуальних витрат 1 500 грн. за проведення оцінки транспортного засобу та 5 000 грн. за надання правової допомоги та стягнути з ОСОБА_5 на користь ОСОБА_8 в якості відшкодування моральної шкоди 50 000 грн.
В обґрунтування поданого позову цивільний позивач ОСОБА_8 зазначив, що на підставі договору купівлі-продажу та товарного чеку № 056 від 23.05.2021 він є власником транспортного засобу мотоциклу Loncin LX200-23, 2020 року випуску, реєстраційний номер НОМЕР_2 , яким 16.06.2021 приблизно о 22 годині керував його син ОСОБА_7 .
Через порушення, допущені водієм автомобіля ВАЗ 2107, д.н.з. НОМЕР_1 , ОСОБА_5 відбулось зіткнення вказаного автомобіля та належного цивільному позивачеві мотоцикла. Винною особою у вчиненні дорожньо-транспортної пригоди є саме ОСОБА_5 , який порушив Правила дорожнього руху.
Крім цього, відповідно до висновку експерта Черкаського НДЕКЦ № СЕ-19/124-21/9031-ІТ від 16.09.2021 люфт у рульовому керуванні автомобіля ВАЗ 2107, д.н.з. НОМЕР_1 , не відповідав вимогам п. 31.4.2 Правил дорожнього руху, отже експлуатація даного транспортного засобу заборонялась. Також вказаною експертизою встановлено, що гальмівні диски та гальмівні барабани не відповідають вимогам підприємства виробника, тому згідно з вимогами п. 31.4.1 Правил дорожнього руху експлуатація даного транспортного засобу також заборонялась. За висновком експерта водій автомобіля мав можливість виявити вищевказані невідповідності перед виїздом.
У зв`язку з порушенням водієм автомобіля ВАЗ 2107, д.н.з. НОМЕР_1 , Правил дорожнього руху та зіткненням з мотоциклом Loncin LX200-23, реєстраційний номер НОМЕР_2 , майну цивільного позивача завдані значні технічні пошкодження. Зокрема: розбиті ліве та праве дзеркало, деформована рама мотоциклу, розбита світлова панель приладів, розірвано з правої сторони обтикатель двигуна, паливний бак має подряпини та здерту місцями фарбу, заламана кришка заливу мастила, зламаний кожух захисту ланцюга, пошкодження захисту вихлопної труби, відірвана накладка паливного баку з права, паливний бак з правої сторони має вдавлені пошкодження.
Відповідно до експертного висновку № DF21/11/03-1 від 05.11.2021 встановлена ринкова вартість транспортного засобу мотоциклу Loncin LX200-23, тимчасовий реєстраційний номер НОМЕР_2 , у сумі 29 708,00 грн. Притаманні йому родові ознаки наведені у Сертифікаті відповідності транспортного засобу.
Автомобіль ВАЗ 2107, д.н.з. НОМЕР_1 , яким керував ОСОБА_5 на момент ДТП, відповідно до свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_5 , належить ОСОБА_15 . У свою чергу ОСОБА_15 , як власник ТЗ не виконав вимоги Постанови Кабінету Міністрів України від 14.11.2018 № 1197 «Про затвердження Порядку внесення відомостей про належного користувача транспортного засобу до Єдиного державного реєстру транспортних засобів» та не вніс відомості про належного користувача до вищевказаного реєстру стосовно належного йому автомобіля. Крім того, на момент ДТП автомобіль не мав полісу обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів. За таких обставин ОСОБА_15 передав право керування транспортним засобом іншій особі без належного оформлення відповідних документів. У свою чергу матеріальна або фактична ознака володільця джерела підвищеної небезпеки означає, що особа повинна здійснювати фактичне володіння (експлуатацію, використання, зберігання, утримання) небезпечними об`єктами. У разі, якщо управління небезпечним об`єктом передається третій особі без належного юридичного оформлення (наприклад управління транспортним засобом без оформлення довіреності), вважається, що об`єкт не виходить із володіння його безпосереднього власника і саме він нестиме відповідальність за заподіяну шкоду. За таких обставин власник довірив керування автомобілем особі, у якої немає відповідних документів, що дають законну підставу для управління даним транспортним засобом. За таких обставин цивільний позивач вважає, що співвідповідачем за даним цивільним позовом має бути власник автомобіля ОСОБА_15 .
Враховуючи вимоги ст. 1192 ЦК України цивільний позивач ОСОБА_8 вважає ефективним способом захисту порушеного цивільного права саме відшкодування шкоди в натурі шляхом зобов`язання відповідачів передати річ того ж роду і такої ж якості.
В обґрунтування завданої моральної шкоди цивільний позивач ОСОБА_8 зазначив, що з 16.06.2021 він позбавлений можливості використовувати свій транспортний засіб мотоцикл Loncin LX200-23 за призначенням, що завдає йому багато незручностей. Майже новий мотоцикл був пошкоджений ОСОБА_5 , втратив товарний вигляд. Тому цивільний позивач змушений хвилюватися з приводу пошкодженого майна, тривалий час вказаний транспортний засіб перебував на штрафному майданчику Чигиринського РУП ГУНП в Черкаській області у зв`язку з розслідуванням ДТП, відповідач за час досудового розслідування не намагався відшкодувати йому спричинену шкоду та на час розгляду справи шкода не відшкодована, тому оцінює завдану йому моральну шкоду у розмірі 50 000 грн.
Також просить відшкодувати понесені судові витрати по даному цивільному позову у розмірі сплаченої вартості послуг експерта в сумі 1 500 грн. та послуг адвоката в сумі 5 000 грн.
Цивільний відповідач ОСОБА_5 та його представник адвокат ОСОБА_6 даний позов визнали частково. Суду надали письмовий відзив на позов. Зокрема зазначили, що автомобіль на момент ДТП був застрахований, проте працівники поліції всі документи у ОСОБА_5 вилучили, тому він не мав можливості їх надати. Розмір шкоди вважає необґрунтовано завищеним, тому просить суд цей цивільний позов задовольнити частково, зокрема відшкодувати на ремонт пошкодженого транспортного засобу грошові кошти в сумі 3 000 грн., відшкодувати в рахунок завданої моральної шкоди 3 000 грн., витрати на проведення оцінки майна в сумі 750 грн., витрати на правову допомогу в сумі 2 500 грн.
Цивільний відповідач ОСОБА_15 в судове засідання не з`явився, відзив на позов суду не надав, причини неявки не повідомив.
Під час розгляду вказаного цивільного позову судом встановлено наступне.
Між сторонами спору виникли деліктні зобов`язання або «зобов`язання із заподіяння шкоди», тобто недоговірні зобов`язання, які виникають внаслідок порушення майнових чи особистих немайнових прав. Метою даного зобов`язання є поновлення прав потерпілого за рахунок заподіювача шкоди або особи, яка несе відповідальність за завдану шкоду.

Відповідно до ч. 1 ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Питання відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки регламентовано статтею 1187 Цивільного кодексу України, відповідно до частини 2 якої шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

Шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою (п. 1 ч. 1 ст.1188 ЦК України).

Як встановлено судом, дорожньо-транспортна пригода та пошкодження належного цивільному позивачеві мотоцикла сталося внаслідок порушення ОСОБА_5 вимог Правил дорожнього руху, відповідно вказана особа має нести цивільно-правову відповідальність.

За таких обставин позовні вимоги до власника транспортного засобу ВАЗ 2107, д.н.з. НОМЕР_1 , є необґрунтованими, оскільки ОСОБА_15 за наведених обставин не може нести цивільно-правову відповідальність за дії ОСОБА_5 , відповідно він не є належним відповідачем у справі.

Відповідно до ст. 1192 ЦК України якщо інше не встановлено законом, з урахуванням обставин справи суд за вибором потерпілого може зобов`язати особу, яка завдала шкоди майну, відшкодувати її в натурі (передати річ того ж роду і такої ж якості, полагодити пошкоджену річ тощо) або відшкодувати завдані збитки у повному обсязі.

Обираючи можливі способи захисту порушеного права, передбачені ст. 1192 ЦК України, позивач звернувся до суду з позовом про зобов`язання особи, яка завдала шкоди майну, відшкодувати її в натурі.

Відповідно до п. 8 ч. 2 ст. 16 ЦК України способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути, в тому числі, відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди.

Із суті обраного позивачем способу захисту порушеного права вбачається, що він полягає у зобов`язанні відповідача, як особи, діями якої завдана шкода майну позивача, передати річ того ж роду і такої ж якості.

З наявних у матеріалах справи письмових доказів встановлено, що належний цивільному позивачеві ОСОБА_8 транспортний засіб є мотоциклом марки Loncin LX200-23, 2020 року випуску, який перебував у користуванні.
Відповідно до ст. 179 ЦК України річчю є предмет матеріального світу, щодо якого можуть виникати цивільні права та обов`язки.

На підставі ч. 1 ст. 184 ЦК України річ є визначеною індивідуальними ознаками, якщо вона наділена тільки їй властивими ознаками, що вирізняють її з-поміж інших однорідних речей, індивідуалізуючи її.

Речі, визначені індивідуальними ознаками, є незамінними.

У свою чергу замінною є річ, яка має лише родові ознаки (абз. 2 ч. 2 ст. 184 ЦК України).

З аналізу наведених норм права суд приходить до висновку, що кожен транспортний засіб, як предмет матеріального світу, є річчю, визначеною індивідуальними ознаками, оскільки наділений такими ознаками, які властиві лише йому (комплектація та комплектність, строк експлуатації, технічний стан, коефіцієнт зносу, наявність/відсутність пошкоджень та/або корозії та ін.). Відповідно така річ є незамінною. За таких обставин, суд не може погодитися із обраним позивачем способом захисту порушеного права, оскільки такий спосіб суперечить вимогам чинного законодавства. Тому суд приходить до висновку, що позовні вимоги ОСОБА_8 до ОСОБА_5 про зобов`язання особи, яка завдала шкоди майну, відшкодувати її в натурі,не підлягає до задоволення.

Щодо позовних вимог в частині стягнення моральної шкоди, завданої ОСОБА_8 пошкодженням його майна, суд враховує, що статтею 23 ЦК України передбачено, що особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає: у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна. Моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Пунктом 22.3. ст. 22 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» та ч. 2 ст. 23 ЦК України обов`язок відшкодування моральної шкоди, завданої пошкодженням майна, покладено на особу, яку визнано винною у скоєнні ДТП. Враховуючи обставини справи суд приходить до висновку, що позивачу в результаті дорожньо-транспортної пригоди з вини відповідача завдана моральна шкода відповідачем, яка полягає у моральних стражданнях з приводу пошкодження належного позивачу мотоцикла, що об`єктивно потягнуло порушення нормальних життєвих зв`язків позивача внаслідок неможливості використовувати несправний транспортний засіб за призначенням для своїх потреб та вимагало додаткових зусиль для їх відновлення, у зв`язку з чим позивачу були спричинені негативні переживання. У свою чергу суд критично оцінює обґрунтування розміру завданої моральної шкоди, оскільки ОСОБА_8 є володільцем джерела підвищеної небезпеки, надавав можливість користуватися ним власному неповнолітньому сину, який не мав права керування транспортними засобами, відповідно позивач свідомо припускав можливість його пошкодження під час експлуатації. Заявлена до відшкодування моральна шкода майже у двічі перевищує ринкову вартість аналогічного транспортного засобу. Перебування пошкодженого мотоциклу на території ВПД № 2 Черкаського РУП ГУНП в Черкаській області мало місце поза волею ОСОБА_5 і він жодним чином не мав об`єктивної можливості впливати на її тривалість. Також суд враховує, що відповідно до експертного висновку ПП «Черкаський центр надання послуг» від 05.11.2021 пошкоджений мотоцикл знаходиться в умовно робочому стані, здатний виконувати всі функціональні операції, що передбачені технічними умовами його експлуатації, після усунення наявних пошкоджень, серед яких експерт зазначив подряпини, сколи, тріщини пластику. Факт неможливості або недоцільності ремонту пошкодженого мотоцикла позивачем не доведено. Крім того, враховуючи технічні характеристики пошкодженого транспортного засобу суд приходить до висновку, що користування ним може мати лише сезонний характер, що виключає можливість його використання у зимовий період часу. За таких обставин, враховуючи часткове визнання в цій частині позовних вимог ОСОБА_5 , суд приходить до висновку про часткове задоволення позовних вимог в частині стягнення моральної шкоди та стягнення на користь ОСОБА_8 з ОСОБА_5 в рахунок відшкодування моральної шкоди 3 000 грн.
Щодо понесених судовий витрат, то витрати на проведення експертного визначення ринкової вартості колісного транспортного засобу в сумі 1 500 грн. не підлягають до відшкодування, оскільки вони не стосувались предмета доказування, крім того, у задоволенні позову в цій частині судом відмовлено. Щодо витрат на правову допомогу, то вони не підлягають відшкодуванню, оскільки під час розгляду справи не доведено їх реальність та належність саме до вказаного цивільного позову.
Застосовані під час досудового розслідування заходи забезпечення кримінального провадження у вигляді арештів, накладених на мотоцикл, який належить ОСОБА_8 , та автомобіль, який належить ОСОБА_15 підлягають скасуванню.
Запобіжні заходи до обвинуваченого на застосовувались.
Питання про долю речових доказів суд вирішує відповідно до ст. 100 КПК України.
Відповідно до ст. 124 КПК України стягненню з обвинуваченого ОСОБА_5 на користь держави підлягають витрати на залучення експертів на загальну суму 6 178,32 грн.
На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 373, 374 КПК України, суд, -

УХВАЛИВ:
ОСОБА_5 визнати винуватим у пред`явленому обвинуваченні у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України і призначити йому покарання у виді обмеження волі на строк 3 (три) роки з позбавленням права керувати транспортними засобами на 3 (три) роки.
На підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_5 від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком тривалістю 1 (один) рік.

На підставі пунктів 1, 2 ч. 1, п. 2 ч. 3 ст. 76 КК України покласти на ОСОБА_5 наступні обов`язки:

-періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації;

-повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання;

-не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.

Цивільний позов прокурора в інтересах держави в особі Комунального некомерційного підприємства «Чигиринська багатопрофільна стаціонарна лікарня» Чигиринської міської ради та Комунального некомерційного підприємства «Черкаська обласна дитяча лікарня Черкаської обласної ради» до ОСОБА_5 про відшкодування шкоди, завданої злочином - задовольнити.
Стягнути з ОСОБА_5 на користь Комунального некомерційного підприємства «Чигиринська багатопрофільна стаціонарна лікарня» грошові кошти в сумі 5 976,80 грн. (п`ять тисяч дев`ятсот сімдесят шість гривень 80 коп).
Стягнути з ОСОБА_5 на користь Комунального некомерційного підприємства «Черкаська обласна дитяча лікарня Черкаської обласної ради» грошові кошти в сумі 26 513,36 грн. (двадцять шість тисяч п`ятсот тринадцять гривень 36 коп.).
Цивільний позов законного представника ОСОБА_7 ОСОБА_8 до ОСОБА_5 про відшкодування моральної шкоди, завданої кримінальним правопорушенням задовольнити частково.
Стягнути з ОСОБА_5 на користь ОСОБА_7 в рахунок відшкодування завданої моральної шкоди грошові кошти в сумі 15 000 грн. (п`ятнадцять тисяч гривень).
В іншій частині позову відмовити.
Цивільний позов ОСОБА_8 до ОСОБА_5 , ОСОБА_15 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди задовольнити частково.
Стягнути з ОСОБА_5 на користь ОСОБА_8 в рахунок відшкодування завданої моральної шкоди грошові кошти в сумі 3 000 грн. (три тисячі гривень).
В іншій частині позову відмовити.
Речові докази:
- автомобіль ВАЗ-2107, реєстраційний номер НОМЕР_1 , що належить ОСОБА_15 та перебував у володінні ОСОБА_5 , який знаходиться на території ВПД № 2 Черкаського РУП ГУНП в Черкаській області за адресою: Черкаська область, Черкаський р-н, м. Чигирин, вул. Б.Хмельницького, 55, - повернути ОСОБА_5 ;
- мотоцикл Loncin LX200-23, реєстраційний номер НОМЕР_2 , який належить ОСОБА_8 повернути ОСОБА_8 .
Стягнути із засудженого ОСОБА_5 на користь держави витрати на залучення експертів у сумі 6 178,32 грн. (шість тисяч сто сімдесят вісім гривень 32 коп).
Арешт, накладений ухвалою слідчого судді Соснівського районного суду м. Черкаси від 24.06.2021 на майно, а саме: мотоцикл Loncin LX200-23, реєстраційний номер НОМЕР_2 , який належить ОСОБА_8 скасувати.
Арешт, накладений ухвалою слідчого судді Соснівського районного суду м. Черкаси на автомобіль ВАЗ-2107, реєстраційний номер НОМЕР_1 , який належить ОСОБА_15 , - скасувати.
Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.
Вирок може бути оскаржений до Черкаського апеляційного суду через Чигиринський районний суд Черкаської області протягом 30 днів з дня його проголошення.
Судове рішення суду першої інстанції не може бути оскаржене в апеляційному порядку з підстав заперечення обставин, які ніким не оспорювались під час судового розгляду і дослідження яких було визнано судом недоцільним відповідно до положень частини третьої статті 349 цього Кодексу.
Копію вироку вручити обвинуваченому і прокурору негайно після проголошення.
Копію вироку не пізніше наступного дня після його проголошення надіслати учасникам судового провадження, які не були присутніми в судовому засіданні.

Суддя ОСОБА_1