Дата документу 19.09.2022 Справа № 337/1589/19
ЗАПОРІЗЬКИЙ Апеляційний суд
Провадження №11-кп/807/652/22Головуючий у 1-й інстанції ОСОБА_1
Єдиний унікальний №337/1589/19Суддя-доповідач в 2-й інстанції ОСОБА_2
Категорія: ч.2 ст.185 КК України
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 вересня 2022 року м.Запоріжжя

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Запорізького апеляційного суду у складі

головуючого ОСОБА_2

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4

за участі секретаря ОСОБА_5

прокурора ОСОБА_6

обвинуваченої ОСОБА_7 (в режимі відеоконференції),

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу прокурора на вирок Хортицького районного суду м.Запоріжжя від 18 жовтня 2019 року (з урахуванням ухвали про виправлення описки від 29 жовтня 2019 року), яким

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженку м.Запоріжжя, проживаючу за адресою: АДРЕСА_1 , зареєстровану за адресою: АДРЕСА_2 ,

визнано винуватою і засуджено за вчинення кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.15, ч.2 ст.185, ч.2 ст.185 КК України,

ВСТАНОВИЛА
Вказаним вироком районного суду ОСОБА_7 визнано винуватою і засуджено за вчинення нею кримінальних правопорушень за наступних обставин.

27.12.2018 року у період часу з 16 години 51 хвилини по 16 годину 53 хвилину ОСОБА_7 , маючи умисел на таємне викрадення чужого майна, діючи умисно повторно з корисливих мотивів з метою особистого збагачення, знаходячись в приміщенні торгівельного залу магазину «АТБ-Маркет» «Продукти-384», який розташований за адресою м.Запоріжжя, вул.Героїв 93-ої бригади, буд.16-А, впевнившись, що за її діями ніхто не спостерігає, шляхом вільного доступу взяла з полиці майно ТОВ «АТБ- Маркет» магазину «Продукти-384», яке сховала у свою сумку, пройшла повз касову зону, не розплатившись за товар та покинула приміщення магазину з викраденим майном, розпорядившись ним на власний розсуд, чим спричинила ТОВ «АТБ-Маркет» матеріальний збиток на загальну суму 238 грн. 86 коп. (без ПДВ).

04.01.2019 року у період часу з 12 години 12 хвилин по 12 годину 15 хвилин ОСОБА_7 , маючи умисел на таємне викрадення чужого майна, діючи умисно повторно з корисливих мотивів з метою особистого збагачення, за попередньою змовою з особою, матеріали справи щодо якої виділені в окреме провадження, знаходячись в приміщенні торгівельного залу магазину «АТБ-Маркет» «Продукти-62», який розташований за адресою: м.Запоріжжя, вул.Василя Сергієнко, буд.50-А, впевнившись, що за їх діями ніхто не спостерігає, шляхом вільного доступу взяли з полиці майно ТОВ «АТБ- Маркет» магазину «Продукти-62». Після чого, ОСОБА_7 , діючи за попередньою змовою з особою, матеріали справи щодо якої виділені в окреме провадження, сховали у сумку ОСОБА_7 вказаний товар, пройшли повз касову зону, не розплатившись за товар та покинули приміщення магазину з викраденим майном, розпорядившись ним на власний розсуд, чим спричинили ТОВ «АТБ-Маркет» матеріальний збиток на загальну суму 397 грн. 40 коп. (без ПДВ).

04.01.2019 року у період часу з 13 години 42 хвилини по 13 годину 45 хвилин ОСОБА_7 , маючи умисел на таємне викрадення чужого майна, діючи умисно повторно з корисливих мотивів з метою особистого збагачення, за попередньою змовою з особою, матеріали справи щодо якої виділені в окреме провадження, знаходячись в приміщенні торгівельного залу магазину «АТБ-Маркет» «Продукти-91», який розташований за адресою: м.Запоріжжя, бул.Будівельників, буд.4, впевнившись, що за їх діями ніхто не спостерігає, шляхом вільного доступу взяли з полиці майно ТОВ «АТБ-Маркет» магазину «Продукти-91». Після чого, ОСОБА_7 , діючи за попередньою змовою з особою, матеріали справи щодо якої виділені в окреме провадження, сховали у сумку ОСОБА_7 вказаний товар, пройшли повз касову зону, не розплатившись за товар та покинули приміщення магазину з викраденим майном, розпорядившись ним на власний розсуд, чим спричинили ТОВ «АТБ-Маркет» матеріальний збиток на загальну суму 459 грн. 35 коп.

05.01.2019 року у період часу з 16 години 58 хвилин по 17 годину 03 хвилину ОСОБА_7 , маючи умисел на таємне викрадення чужого майна, діючи умисно повторно з корисливих мотивів з метою особистого збагачення, за попередньою змовою з особою, матеріали справи щодо якої виділені в окреме провадження, знаходячись в приміщенні торгівельного залу магазину «АТБ-Маркет» «Продукти-62», який розташований за адресою: м.Запоріжжя, вул.Василя Сергієнко, буд.50-А, впевнившись, що за їх діями ніхто не спостерігає, шляхом вільного доступу взяли з полиці майно ТОВ «АТБ- Маркет» магазину «Продукти-62» на загальну суму 323 грн. 41 коп. (без ПДВ). Після чого, ОСОБА_7 , діючи за попередньою змовою з особою, матеріали справи щодо якої виділені в окреме провадження, сховали у сумку ОСОБА_7 вказаний товар, пройшли повз касову зону, не розплатившись за товар та намагались покинути приміщення магазину ТОВ «АТБ- Маркет», однак не довели злочин до кінця з причин, які не залежали від їх волі, оскільки були затримані працівниками магазину.

Дії ОСОБА_7 кваліфіковано за ч.2 ст.15, ч.2 ст.185 КК, як закінчений замах на таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинене повторно, за попередньою змовою групою осіб, не доведене до кінця з причин, що не залежали від її волі; за ч.2 ст.185 КК, як таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинене повторно, за попередньою змовою групою осіб.

Їй призначено покарання

- за ч.2 ст.15, ч.2 ст.185 КК у виді 3 місяців арешту;

- за ч.2 ст.185 КК у виді 6 місяців арешту.

На підставі ст.70 КК шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим остаточно призначено покарання у виді 6 місяців арешту.

Вирішено питання про початок строку відбування покарання, зарахування в строк покарання строку попереднього ув`язнення, цивільний позов та речові докази.

В апеляційній скарзі прокурор просив вирок в частині призначеного покарання скасувати та ухвалити новий, яким призначити ОСОБА_7 покарання за ч.2 ст.185 КК у виді 1 року позбавлення волі, за ч.2 ст.15, ч.2 ст.185 КК у виді 2 років позбавлення волі. На підставі ч.1 ст.70 КК шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим остаточно призначити покарання у виді 2 років позбавлення волі. Свої вимоги мотивував тим, що при призначенні покарання суд залишив поза увагою той факт, що обвинувачена раніше неодноразово судима, зокрема і за вчинення аналогічних злочинів, на розгляді іншого суду перебувають 4 кримінальні провадження за обвинувачення ОСОБА_7 , що свідчить про її стійку асоціальну направленість та її небезпечність для суспільства. Крім того, судом не враховано, що обвинувачена під час досудового розслідування перебувала у розшуку, у зв`язку з чим досудове розслідування зупинялось. Також судом в порушення вимог кримінального закону неправильно зазначено у вироку про те, що ОСОБА_7 звільняється від відбування призначеного покарання, оскільки підстави для звільнення від кримінальної відповідальності обвинуваченої, передбачені ст.44 КК, відсутні. За наведених обставин призначене обвинуваченій покарання є недостатнім для її виправлення та воно не зможе попередити вчинення нею нових злочинів.

Заслухавши доповідь судді, з`ясувавши позицію прокурора, який повністю підтримав доводи і вимоги апеляційної скарги та наполягав на її задоволенні; обвинувачену, яка заперечила проти апеляційної скарги та просила вирок залишити без змін; перевіривши матеріали кримінального провадження і обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Відповідно до п.1 ч.1 ст.407 КПК за наслідками апеляційного розгляду за скаргою на вирок суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право вирок суду залишити без змін.

Подія кримінальних правопорушень, доведеність винуватості ОСОБА_7 у їх вчиненні, кримінально-правова оцінка її діянь в апеляційному порядку не оскаржені. У зв`язку з чим, з огляду на положення ч.1 ст.404 КПК вирок суду в цій частині не переглядався.

З цих же підстав судова колегія вважає встановленим скоєння кримінальних правопорушень обвинуваченою ОСОБА_7 за обставин, зазначених в оскарженому вироку суду.

Що стосується доводів апеляційної скарги прокурора про невідповідність призначеного покарання тяжкості вчинених кримінальних правопорушень та особі обвинуваченої, то вони не можуть вважатися обґрунтованими.

Відповідно до втіленого законодавцем при визначенні системи покарань в ст.51 КК принципу гуманізму, де види покарань розташовані в порядку від найменш суворого до найбільш суворого, а також втілення цього принципу при встановленні порядку розташування покарань в межах відносно-визначених санкцій кримінально-правових норм, покарання судом має призначатися такого виду і розміру, що є необхідним і достатнім для досягнення його цілей, визначених в ст.50 КК. При цьому, покарання більш суворого виду має призначатися за умови неможливості досягти його цілей шляхом призначення менш суворого виду покарання.

Згідно з ч.2 ст.65 КК особі, яка вчинила кримінальне правопорушення, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових кримінальних правопорушень. Більш суворий вид покарання з числа передбачених за вчинений злочин призначається лише у разі, якщо менш суворий вид покарання буде недостатній для виправлення особи та попередження вчинення нею нових кримінальних правопорушень.

Зміст загальних засад призначення покарання, визначених статтями 50, 65 КК, вимагає від суду призначити покарання враховуючи ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання. Виходячи з принципів співмірності й індивідуалізації покарання за своїм видом та розміром має бути адекватним (відповідним) характеру вчинених дій, їх небезпечності та даним про особу винуватого.

Колегія суддів виходить з того, що поняття явно несправедливе покарання вказує на істотну й очевидну диспропорцію, неадекватність між визначеним судом видом та розміром покарання та ступенем тяжкості кримінального правопорушення і особою обвинуваченого, враховуючи як обставини, які підлягають доказуванню, так ті, що повинні братися до уваги при призначенні покарання.

Мотивуючи своє рішення про призначення обвинуваченій ОСОБА_7 покарання у виді арешту, суд з достатньою повнотою врахував ступінь тяжкості вчинених нею кримінальних правопорушень, які віднесено до нетяжких злочинів; дані про особу обвинуваченої, яка раніше неодноразово судима за вчинення корисливих злочинів, не працює, має постійне місце проживання, страждає на ряд хронічних захворювань. Обставиною, яка пом`якшує покарання обвинуваченої, суд визнав щире каяття, а обставин протилежного змісту суд не встановив.

Крім того, колегія суддів враховує, що обвинувачена повністю визнала свою вину, не оспорювала фактичні обставини провадження, що дало суду можливість розглянути провадження у порядку, передбаченому ч.3 ст.349 КПК. Вартість викраденого обвинуваченою майна є незначною та обвинувачена вже повністю відбула призначене їй покарання. З моменту вчинення нею кримінальних правопорушень минув досить тривалий час.

При цьому колегія суддів звертає увагу на те, що врахуванню підлягають усі обставини у їх сукупності та не надається перевага одним обставинам над іншими, як про це фактично ставить вимогу прокурор.

Наявність у обвинуваченої попередніх судимостей була врахована судом першої інстанції при призначенні покарання.

Перебування обвинуваченої під час досудового розслідування у розшуку трохи більше одного місяця, на що посилається прокурор у скарзі, не може бути достатньою підставою для посилення кримінального покарання.

Відтак, з урахуванням усіх обставин кримінального провадження, колегія суддів вважає, що призначене обвинуваченій ОСОБА_7 покарання за своїм видом є достатнім для виправлення обвинуваченої, попередження вчинення нею нових кримінальних правопорушень, справедливим і таким, що не суперечить ст.65 КК.

Переконливих аргументів, які би доводили явну несправедливість призначеного покарання внаслідок м`якості, апеляційна скарга прокурора не містить.

На переконання колегії суддів, призначення обвинуваченій покарання у виді позбавлення волі за крадіжку майна на загальну суму 1095 грн. та за намагання викрасти майно на суму 323 грн. було б явно несправедливим внаслідок суворості та таким, що не відповідає принципу пропорційності.

Та обставина, що суд в резолютивній частині зазначив саме про звільнення ОСОБА_7 від відбування покарання у зв`язку з його повним відбуттям, не призвело до уникнення відбування ОСОБА_7 призначеного їй покарання і неправильного вирішення справи по суті.

Отже, оскільки істотних порушень вимог кримінального процесуального закону не допущено, а призначене і вже відбуте покарання відповідає тяжкості вчинених кримінальних правопорушень та особі обвинуваченої, апеляційна скарга має бути залишена без задоволення, а вирок суду - без зміни.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.407, 418, 419 КПК України, колегія суддів

УХВАЛИЛА
Апеляційну скаргу прокурора залишити без задоволення.

Вирок Хортицького районного суду м.Запоріжжя від 18 жовтня 2019 року (з урахуванням ухвали про виправлення описки від 29 жовтня 2019 року) щодо ОСОБА_7 в цій справі залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом трьох місяців з часу її проголошення, а особою, яка тримається під вартою, - в той самий строк з моменту вручення їй копії даної ухвали.

Головуючий суддяСуддяСуддя
ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4