Справа № 481/163/22
Провадж.№ 1-в/481/29/2022
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 квітня 2022 року Новобузький районний суд Миколаївської області у складі: головуючої судді ОСОБА_1 ,

з участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Новий Буг Миколаївської області спільне подання начальника ДУ «Новобузький виправний центр (№ 103)» ОСОБА_3 та голови спостережної комісії при Баштанській РДА Миколаївської області ОСОБА_4 відносно:

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та мешканця АДРЕСА_1 , українця, громадянина України, із середньою-спеціальною освітою, одруженого, не судимого, засудженого 29.05.2015 року за вироком Первомайським міськрайонним судом Миколаївської області за ч. 3 ст. 286, ст. 54 КК України до позбавлення волі строком на 10 років з позбавленням права керувати транспортними засобами строком 03 роки та позбавлення звання «старший сержант міліції»; 08.02.2016 року ухвалою Полтавського районного суду Полтавської області зараховано в строк покарання 09 місяців 18 днів, 14.01.2021 року ухвалою Полтавського районного суду Полтавської області на підставі ст. 82 КК України невідбута частина покарання 03 роки 07 днів позбавлення волі замінена на обмеження волі, зараховано в строк покарання 03 місяці 01 день, початок строку: 08.07.2021 року; кінець строку: 08.07.2022 року,

про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання,

встановив:

начальник ДУ «Новобузький виправний центр (№ 103)» ОСОБА_6 та голова спостережної комісії при Баштанській РДА Миколаївської області ОСОБА_7 звернулися до суду із спільним поданням, яким просять суд ОСОБА_5 звільнити умовно-достроково від відбування покарання на невідбутий його строк 01 рік 09 місяців 02 дні. Мотивуючи це тим, що засуджений ОСОБА_5 , відбуваючи призначене судом покарання зарекомендував себе позитивно, до праці ставиться сумлінно, вимог режиму утримання на даний час не порушує, має заохочення від адміністрації ДУ «Новобузький виправний центр (№ 103)», стягнення не має, своєю поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення.

Представник виправного центру в судове засідання не з`явився, подав до суду заяву, в якій просив справу слухати без його участі, подання підтримав, просив його задовольнити.

Засуджений також не доставлений в судове засідання, від нього надійшла заява, в якій він просить справу слухати без його участі, просить звільнити його від відбування покарання умовно-достроково, звільнити від додаткового покарання у виді позбавлення права керування транспортними засобами.

Прокурор проти задоволення подання не заперечив.

Згідно ч.4 ст. 107 КПК України, у разі неприбуття в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у судовому провадженні, чи в разі, якщо відповідно до положень цього Кодексу судове провадження здійснюється судом за відсутності осіб, фіксування за допомогою технічних засобів кримінального провадження в суді не здійснюється.

Відповідно до ст. 3 Конституції України згідно якої, людина, її життя і здоров`я, честь і гідність, недоторканність і безпека визнаються в Україні найвищою соціальною цінністю. Права і свободи людини та їх гарантії визначають зміст і спрямованість діяльності держави. Держава відповідає перед людиною за свою діяльність. Утвердження і забезпечення прав і свобод людини є головним обов`язком держави.

Відтак, враховуючи ст. 3 Конституції України та введенням в Україні воєнного стану, суд вважає за можливе розгляд подання провести без участі учасників судового провадження.

Проаналізувавши подання, матеріали додані до нього та матеріали особової справи засудженого, беручи до уваги думку прокурора, який подання підтримав, суд приходить до наступного висновку.

Відповідно ст. 81 КК України, до осіб, що відбувають покарання у виді обмеження волі може бути застосоване умовно-дострокове звільнення від відбування покарання після фактичного відбуття засудженим не менше половини строку покарання, призначеного судом за злочин невеликої або середньої тяжкості, крім корупційних злочинів, а також за необережний тяжкий злочин.

Згідно п.2 ч.1 ст. 537 КПК України, під час виконання вироків суд, визначений частиною другою статті 539 цього Кодексу, має право вирішувати серед іншого питання про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання.

Відповідно до ч.2 ст. 539 КПК України, клопотання (подання) про вирішення питання, пов`язаного із виконанням вироку, подається до місцевого суду, в межах територіальної юрисдикції якого виконується вирок.

Вироком Первомайського міськрайонного суду Миколаївської області від 29.05.2015 року ОСОБА_5 було визнано винним у вчиненні злочину, передбаченого за ч. 3 ст. 286, ст. 54 КК України до покарання у виді позбавлення волі строком на 10 років з позбавленням права керувати транспортними засобами строком 03 роки та позбавлення звання «старший сержант міліції».

Ухвалою Полтавського районного суду Полтавської області від 08.02.2016 року ОСОБА_5 зараховано в строк покарання 09 місяців 18 днів.

Ухвалою Полтавського районного суду Полтавської області від 14.01.2021 року ОСОБА_5 на підставі ст. 82 КК України невідбута частина покарання 03 роки 07 днів позбавлення волі замінена на обмеження волі, зараховано в строк покарання 03 місяці 01 день.

Засуджений ОСОБА_5 . Перебуваючи в Миколаївському СІЗО 3 11.11.2014 року, засуджений ОСОБА_5 допустив одне порушення вимог режиму утримання, за що на нього було накладено дисциплінарне стягнення, яке на даний час погашено згідно чинного законодавства. Відбуваючи покарання в ДУ «Крюкївська ВК № 29» Полтавської області засуджений ОСОБА_5 зарекомендував себе позитивно. За сумлінне ставлення до праці маэ 15 заохочень, порушень вимог режиму утримання не допускав, стягнень не мав. Як такому, що твердо став на шлях виправлення невідбуту частину покарання йому було замінено на обмеження волі. Прибувши до виправного центру, 15.04.2021 року засуджений був ознайомлений з його межами, встановленим порядком відбування покарання та працевлаштований робочим майстерні з ремонту сільськогосподарської техніки підприємства, приймає активну участь в роботах з благоустрою відділення та прилеглої території у вільний від основної роботи час, виконує разові доручення начальника відділення. З відповідальністю ставиться до виконання поставлених перед ним завдань, за що має 3 заохочення, порушень встановленого порядку відбування покарання не допускає, стягнень не має. За весь період відбування покарання має 18 заохочень, стягнення погашено, і відповідно до характеристики, затвердженої 10.02.2022 року начальником ДУ «Новобузький виправний центр (№ 103)», довів своє виправлення.

Станом на 13.04.2022 року засуджений ОСОБА_5 фактично відбув, визначені ст. 81 КК України, 1/2 частини призначеного судом строку покарання, невідбута частина якого складає 01 рік 06 місяців 07 днів.

Таким чином, відповідно до положень ст. 81 КК України наявними є підстави для застосування до засудженого ОСОБА_5 , який своєю поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення, умовно-дострокового звільнення від відбування покарання.

Щодо клопотання засудженого про звільнення його від відбування додаткового покарання, суд дійшов такого висновку.

Відповідно до ч. 1 Кримінальний кодекс України; нормативно-правовий акт № 2341-III від 05.04.2001 року ст. 81 КК України, до осіб, що відбувають покарання у виді виправних робіт, службових обмежень для військовослужбовців, обмеження волі, тримання в дисциплінарному батальйоні військовослужбовців або позбавлення волі, може бути застосоване умовно-дострокове звільнення від відбування покарання. Особу може бути умовно-достроково звільнено повністю або частково і від відбування додаткового покарання.

Як роз`яснив Пленум Верховного Суду України у п. 5 своєї постанови № 2 від 26 квітня 2002 р., «Про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання та заміни невідбутної частини покарання більш м`яким» умовно-дострокове звільнення від відбування покарання та заміна невідбутої частини покарання більш м`яким можуть бути застосовані тільки після фактичного відбуття тієї частини строку покарання.

Згідно з п. 7 вищезазначеної постанови особу може бути умовно-достроково звільнено (повністю або частково) від відбування і додаткового покарання, при умові, що таким додатковим покаранням, від якого можна звільнити достроково (тобто до закінчення строку), є лише позбавлення права обіймати певні посади або займатися певною діяльністю.

Судом встановлено, що на момент звернення з клопотанням про умовно-дострокове звільнення від додаткового покарання, ОСОБА_5 додаткове покарання повністю не відбув, дане питання судом не вирішувалося разом з поданням про умовно-дострокове звільнення від основного покарання.

Відповідно до вимог ч.3 ст.55 КК України строк додаткового покарання обчислюється з моменту відбуття основного покарання.

Згідно п.1 ч.3 ст.81 КК України умовно-дострокове звільнення від відбування покарання може бути застосоване після фактичного відбуття засудженим не менше половини строку за необережний тяжкий злочин.

Керуючись ст. 81 КК України, ст.ст. 537, 539 КПК України, суд

постановив:

спільне подання начальника ДУ «Новобузький виправний центр (№ 103)» ОСОБА_3 та голови спостережної комісії при Баштанській РДА Миколаївської області ОСОБА_4 - задовольнити повністю.

ОСОБА_5 , засудженого вироком Первомайського міськрайонного суду Миколаївської області від 29.05.2015 року, умовно-достроково звільнити від відбування покарання у виді обмеження волі, невідбута частина якого складає: 01 рік 06 місяців 07 днів.

У задоволенні клопотання засудженого ОСОБА_5 про умовно-дострокове звільнення від відбування додаткового покарання у виді позбавлення права керування транспортними засобами - відмовити.

Ухвала набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги ухвала, якщо її не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Ухвала може бути оскаржена протягом семи днів з дня її оголошення до Миколаївського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги.

Ухвала складена та підписана суддею 13.04.2022 року.

Суддя ОСОБА_1