Провадження № 1-кп/761/2737/2021
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
08 жовтня 2021 року Шевченківський районний суд м. Києва у складі головуючого судді ОСОБА_1 , за участі секретаря судового засідання ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , потерпілого ОСОБА_4 , обвинуваченого ОСОБА_5 , захисника ОСОБА_6 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду кримінальне провадження № 120 211 001 000 02482 від 25.06.2021 за обвинуваченням ОСОБА_5 за ч. 3 ст. 185 КК України,
у с т а н о в и л а:
Шевченківським районним судом м. Києва здійснюється судовий розгляд кримінального провадження за обвинуваченням ОСОБА_5 за ч. 3 ст. 185 КК України.
У зв`язку з тим, що судовий розгляд вказаного провадження триває, однак строк застосованого до обвинуваченого запобіжного закінчується 15.10.2021, суд відповідно до ч. 3 ст. 331 КПК України поставив на обговорення сторін судового провадження питання доцільності продовження застосованого до обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Прокурор просила продовжити строк тримання обвинуваченого під вартою, вважаючи, що ризики не процесуальної поведінки ОСОБА_5 не зменшились, тобто останній може переховуватись від суду, вчинити інше кримінальне правопорушення, а також здійснити неправомірний вплив на потерпілого та свідків.
Потерпілий підтримав думку прокурора.
Обвинувачений та його захисник заперечували проти продовження строку тримання ОСОБА_5 під вартою, наполягаючи, що зазначені прокурором ризики необґрунтовані.

Суд, заслухавши думки сторін кримінального провадження, дослідивши матеріали судового провадження, дійшов висновку про таке.

Частиною 3 статті 331 КПК України на суд покладений обов`язок повторно розглянути питання доцільності тримання обвинуваченого під вартою до спливу продовженого двомісячного строку дії цього запобіжного заходу.

За наслідками розгляду цього питання суд своєю вмотивованою ухвалою має право скасувати, змінити запобіжний захід у вигляді тримання під вартою або продовжити його дію на строк, що не може перевищувати двох місяців.

Під час вирішення наведеного вище питання на стадії досудового розслідування відповідно до ст. 194 КПК має бути встановлено, чи є обґрунтованою підозра; чи наявні достатні підстави вважати, що існує хоча б один з передбачених ст. 177 КПК ризиків, на які вказує прокурор; чи може запобігти існуючим ризикам застосування до підозрюваного менш суворого запобіжного заходу.

При цьому обґрунтованість підозри не піддається процесуальній оцінці через те, що особі висунуте обвинувачення і суд за наслідками дослідження доказів має вставити поза розумним сумнівом доведеність вини особи.
Таким чином, вирішуючи доцільність подальшого утримання особи під вартою, суд має встановити існування ризиків неправомірної процесуальної поведінки цієї особи та можливість запобігти цим ризикам шляхом застосування менш суворого запобіжного заходу.

Статтею 9 КПК на суд покладений обов`язок під час розгляду кримінального провадження керуватися рішеннями Європейського суду з прав людини (далі ЄСПЛ), оскільки з моменту ратифікації Європейської Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод Держава Україна та її органи влади взяли на себе зобов`язання визнати юрисдикцію Європейського Суду з прав людини, керуватись його рішеннями та при вирішенні будь-якого питання діяти через призму визнання людини та її прав та свобод найвищою цінністю.

Прецедентне право Європейської конвенції з прав людини (далі - Конвенція) сформулювало підстави, за наявності яких допускається безперервне тримання особи під вартою.

До таких підстав, згідно з рішенням ЄСПЛ у справі «Тірон проти Румунії» відноситься наявність ризику, що особа не прибуде до суду, ризик, що після звільнення особа вчинить дії, спрямовані на переховування від правосуддя, вчинить інше кримінальне правопорушення або буде причиною суспільного безладу.
Ризик переховування обвинуваченого від суду, крім суворості покарання, має оцінюватись також з урахуванням низки інших релевантних факторів, які можуть або підтвердити цей ризик, або продемонструвати, що він наскільки незначний, що не виправдовує попереднє ув`язнення особи.
Вказаний ризик підлягає врахуванню у світлі таких чинників, як характер людини, його моральні принципи, місце мешкання, робота, сімейні зв`язки та будь-які інші зв`язки з країною, у якій ведеться її переслідування.
Згідно з практикою ЄСПЛ серйозність звинувачень може примусити судові органи помістити обвинуваченого під варту з метою попередження спроб подальших правопорушень. Однак необхідно, щоб цей ризик був очевидним, а захід таким, що відповідає обставинам справи, зокрема, минулому та особі обвинуваченого.

Надаючи оцінку реальності існування ризику того, що обвинувачений ОСОБА_5 переховуватиметься від суду, суд бере до уваги, що ймовірність такої поведінки обвинуваченого є достатньо високою.

Наявність у обвинуваченого постійного місця мешкання на території України не переважують вищевикладених ризиків до такого ступеню, щоб повністю виключити ризик переховування обвинуваченого від суду.

Отже, на теперішній час будь-які обставини, які б спростували попередні висновки суду, не наведені.

Крім того, відповідно до ст. 178 КПК суворість покарання, яке загрожує обвинуваченому у разі доведення його винуватості у вчиненні інкримінованих злочинів є обов`язковою обставиною для її оцінки судом при вирішення питання про продовження строку дії запобіжного заходу.

Співставлення негативних для обвинуваченого наслідків переховування у вигляді його покарання після можливого затримання у подальшому, з засудженням, у разі доведення прокурором його винуватості, до покарання у найближчій перспективі доводять, що цей ризик залишається достатньо високим.

Крім того, враховуючи, що на теперішній час свідки та потерпілий не допитані, недосліджений значний обсяг доказів, суд не може залишити поза увагою ризик незаконного впливу обвинуваченого на потерпілого та свідків.

Також, враховуючи, що ОСОБА_5 вчинив інкримінований йому злочин під час іспитового строку за вироком Солом`янського районного суджу м. Києва від 04.03.2021, останній не має офіційного та стабільного джерела доходу, отже обґрунтованим є висновок, що здійснення злочинної діяльності було єдиним способом отримання доходу ОСОБА_5 та свідчить про існування ризику вчинення останнім іншого кримінального правопорушення.

За результатами встановлених судом обставин, з урахуванням доводів сторін кримінального провадження, суд дійшов висновку про наявність факторів, які передбачені ч.1 ст. 194 КПК, що дає підстави для визнання доцільним продовження строку тримання обвинуваченого під вартою.

З огляду на викладене, враховуючи практику Європейського суду з прав людини, яка свідчить, що суд своїм рішенням повинен забезпечити не лише права обвинувачених, але й високі стандарти охорони загально суспільних прав та інтересів, що вимагає від суду більшої суворості в оцінці порушень цінностей суспільства, з метою запобігти ризикам, суд вважає необхідним застосувати до обвинуваченого запобіжний захід у виді тримання під вартою з визначенням застави відповідно до п. 2 ч. 5 ст. 182 КПК.
Враховуючи викладене, керуючись ст. 177, 178, 182, 183 194, 331 КПК України, суд
у х в а л и в :
Клопотання прокурора ОСОБА_3 задовольнити.
Продовжити строк дії застосованого до ОСОБА_5 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою по 04 грудня 2021 року включно.

Визначити ОСОБА_5 заставу у сумі 20 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що становить 45 400 (сорок п`ять тисяч чотириста) грн.
Застава може бути внесена підозрюваним, іншою фізичною або юридичною особою (заставодавцем) на розрахунковий рахунок ТУ ДСАУ в м. Києві (, МФО: 820172, Банк: Державна казначейська служба України в м. Києві, розрахунковий рахунок № UA 1012089, призначення платежу застава за (ПІБ, дата народження особи за яку вноситься застава), згідно ухвали (назва суду) від (дата ухвали) по справі №…, внесені (П.І.Б. особи, що вносить заставу).

У разі внесення застави у визначеному судом розмірі вважається, що до обвинуваченого обрано запобіжний захід у виді застави.
У випадку внесення застави покласти на обвинуваченого наступні обов`язки:
- прибувати до суду за першою вимогою;
- повідомляти суд про зміну свого місця перебування;
- здати на зберігання свій паспорт для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України та в`їзд в Україну.
У разі внесення застави, встановити 2-х місячний термін дії покладених судом обов`язків, починаючи з дня внесення застави.
У разі невиконання обов`язків заставодавцем, а також якщо обвинувачений, будучи належним чином повідомленим, не з`явиться за викликом до суду без поважних причин, чи не повідомить про причини своєї неявки, або якщо порушить інші покладені на нього при застосуванні запобіжного заходу обов`язки, застава звертається в дохід держави.
Ухвала оскарженню не підлягає, однак на дану ухвалу в частині застосування запобіжного заходу може бути подана апеляційна скарга до Київського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її проголошення.

Головуючий суддя ОСОБА_1