Номер провадження: 11-сс/813/1054/22
Головуючий у першій інстанції ОСОБА_1
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
08.08.2022 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд у складі:

головуючого - судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 та ОСОБА_4 ,

за участю:

секретарки судового засідання ОСОБА_5 ,

прокурора ОСОБА_6 ,

захисника ОСОБА_7 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу захисника підозрюваного ОСОБА_8 адвоката ОСОБА_7 на ухвалу слідчого судді Київського районного суду м. Одеси від 26.07.2022 року про продовження строку дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Одеси, громадянина України, з вищою освітою, неодруженого, військовослужбовця, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимого,
підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.201-2 КК України у кримінальному провадженні №0000098 від 04.05.2022 року
установив
Зміст оскаржуваного судового рішення
Ухвалою слідчого судді Київського районного суду м. Одеси від 26.07.2022 року було задоволено клопотання слідчого СУ ГУНП в Одеській області ОСОБА_9 , яке погоджене прокурором Одеської спеціалізованої прокуратури у військовій та оборонній сфері Південного регіону ОСОБА_10 , та продовжено ОСОБА_8 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком до 27.08.2022 року із визначенням розміру застави у розмірі 800 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що становить 1 984 800 гривень.

Рішення слідчого судді мотивоване тим, що ризики, передбачені ч.1 ст.177 КПК України, встановлені ухвалою слідчого судді про обрання відносно підозрюваної даного запобіжного заходу, не зникли та продовжують існувати, а також доведена неможливість застосування до підозрюваної більш м`якого запобіжного заходу для запобігання встановленим ризикам.
Окрім того, вирішуючи питання щодо розміру застави, слідчий суддя зазначає, що продовження існування встановлених в судовому засіданні ризиків, передбачених п.п.1, 3 ч.1 ст.177 КПК України, обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_8 кримінального правопорушення, обставини вчинення кримінального правопорушення, яке вчинене з корисливих мотивів, з метою отримання прибутку для власного збагачення, шляхом продажу товарів гуманітарної допомоги та благодійних пожертв у вигляді медичних товарів, військової амуніції та військових приладів на суму 882020 грн., що у триста п`ятдесят і більше разів перевищує неоподаткований мінімум доходів громадян та становить значний розмір в умовах воєнного стану, слідчий суддя приходить до переконання, що обраний розмір застави здатний стримувати можливу протиправну поведінку підозрюваного, під загрозою звернення застави в дохід держави, та забезпечити виконання покладених на підозрюваного процесуальних обов`язків, у випадку її внесення, а тому такий розмір застави зміні не підлягає.
Зміст вимог апеляційної скарги
Не погодившись із зазначеною ухвалою слідчого судді захисник ОСОБА_7 , діюча в інтересах захисту ОСОБА_8 подала апеляційну скаргу, в якій просить скасувати оскаржену ухвалу, та постановити нову, якою обрати відносно підозрюваного запобіжний захід у виді особистого зобов`язання.
Доводи апеляційної скарги обґрунтовує тим, що ризики, на які посилається прокурор в клопотанні відсутні; судом не враховано, що підозрюваний ОСОБА_8 має на утриманні дружину та трьох неповнолітніх дітей; перебуваючи на свободі, підозрюваний може принести більше користі державі, перебуваючи на військовій службі у лавах ЗСУ; розмір застави, визначений слідчим суддею є непомірно високим для підозрюваного.
Підозрюваний ОСОБА_8 в судове засідання апеляційного суду не був доставлений, оскільки в апеляційній скарзі захисника не заявлялось клопотання про розгляд справи за його участі.
Позиції учасників судового розгляду
Заслухавши суддю-доповідача, пояснення захисника підозрюваного, яка підтримала апеляційну скаргу та просила її задовольнити, додатково пояснивши, що підозра, яка висунута ОСОБА_8 , є необґрунтованою, думку прокурора, який заперечував проти задоволення апеляційної скарги, дослідивши матеріали судового провадження та перевіривши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд дійшов таких висновків.
Мотиви суду апеляційної інстанції
Згідно частини 1 ст.404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає рішення суду 1-ї інстанції в межах апеляційної скарги.
Згідно вимог ч.1 ст.370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до статті 94 цього Кодексу. Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.
Згідно п.2 ч.1 ст.372 КПК України в мотивувальній частині ухвали зазначається: суть питання, що вирішується ухвалою, і за чиєю ініціативою воно розглядається; встановлених судом обставин із посиланням на докази, а також мотивів неврахування окремих доказів; мотивів, з яких суд виходив при постановленні ухвали, і положення закону, яким він керувався.
У відповідності до ч.1 ст.183 КПК України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 цього Кодексу.
Відповідно до ч.3 ст.197 КПК України, строк тримання під вартою може бути продовжений слідчим суддею в межах строку досудового розслідування в порядку, передбаченому цим Кодексом.
Відповідно до ч.3,4 ст.199 КПК України клопотання про продовження строку тримання під вартою, крім відомостей, зазначених у статті 184 цього Кодексу, повинно містити: виклад обставин, які свідчать про те, що заявлений ризик не зменшився або з`явилися нові ризики, які виправдовують тримання особи під вартою; виклад обставин, які перешкоджають завершенню досудового розслідування до закінчення дії попередньої ухвали про тримання під вартою. Слідчий суддя зобов`язаний розглянути клопотання про продовження строку тримання під вартою до закінчення строку дії попередньої ухвали згідно з правилами, передбаченими для розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу.
Частина 5 статті 199 КПК України передбачає, що слідчий суддя зобов`язаний відмовити у продовженні строку тримання під вартою, якщо прокурор, слідчий не доведе, що обставини, зазначені у частині третій цієї статті, виправдовують подальше тримання підозрюваного, обвинуваченого під вартою.
Як вбачається з мотивувальної частини ухвали, слідчий суддя при постановленні ухвали в повній мірі дотримався та врахував зазначені вище вимоги кримінального процесуального закону.
Під час апеляційного розгляду встановлено, що у проваджені слідчого СУ ГУНП в Одеській області перебуває кримінальне провадження №0000098 від 04.05.2022 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.201-2 КК України.
У межах даного кримінального провадження 27.05.2022 року повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.201-2 КК України за кваліфікуючими ознаками: продаж товарів (предметів) гуманітарної допомоги та благодійних пожертв, з метою отримання прибутку, вчиненому у значному розмірі під час воєнного стану.
27.05.2022 року до ОСОБА_8 було застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком до 24.06.2022 року та визначено розмір застави, у розмірі 1 984 800 гривень, який неодноразово був продовжений, останній раз оскаржуваною ухвалою.
Постановою керівника Одеської спеціалізованої прокуратури у військовій та оборонній сфері Південного регіону від 22.07.2022 року строк досудового розслідування по кримінальному провадженню продовжено до 3 (трьох) місяців, тобто до 27.08.2022 року.
При розгляді зазначеного кримінального провадження, відповідно до ст.17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», апеляційний суд застосовує Конвенцію «Про захист прав людини і основоположних свобод» (далі «Конвенція») та практику Європейського суду з прав людини (далі ЄСПЛ), як джерело права.
Відповідно до ст.5 Конвенції, кожен має право на свободу та особисту недоторканість. Нікого не може бути позбавлено свободи, крім таких випадків і відповідно до процедури встановленої законом: п.с) законний арешт або затримання особи, здійснене з метою допровадження її до компетентного судового органу за наявності обґрунтованої підозри у вчинені нею правопорушення, або обґрунтовано вважається необхідним запобігти вчиненню нею правопорушення чи її втечі після його вчинення.
Європейський суд з прав людини неодноразово підкреслював, що наявність підстав для тримання особи під вартою має оцінюватись в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин. Тримання особи під вартою завжди може бути виправдано, за наявності ознак того, що цього вимагають справжні інтереси суспільства, які незважаючи на існування презумпції невинуватості, переважають інтереси забезпечення поваги до особистої свободи.
В рішенні «Єлоєв проти України» Європейський суд з прав людини вказує на те, що пункт 4 статті 5 забезпечує заарештованим чи затриманим особам право на перегляд матеріально-правових і процесуальних умов, які з погляду Конвенції, є суттєвими для забезпечення «законності» позбавлення свободи. Це означає, що компетентний суд має перевірити не лише дотримання процесуальних вимог національного законодавства, а й обґрунтованість підозри, яка стала підставою для затримання, а також мети, з якою застосовувалося затримання (також справа «Буткевічюс проти Литви»).
Разом з тим, відповідно до п.175 рішення у справі «Нечипорук та Йонкало проти України» (Nechiporuk and Yonkalo v. Ukraine) від 21.04.2011 року, заява № 42310/04 суд наголошує, що термін «обґрунтована підозра» означає, що існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення. Вимога, що підозра має ґрунтуватись на обґрунтованих підставах, є значною частиною гарантії недопущення свавільного затримання і тримання під вартою.
Органами досудового розслідування ОСОБА_8 підозрюється у тому, що він, являючись військовослужбовцем, під час введеного військового стану на всій території України, у період з 21.03.2022 року до 26.05.2022 року, діючи з прямим умислом, переслідуючи корисливі мотиви з метою отримання прибутку для власного збагачення, перебуваючи на території м. Одеса, здійснив продаж товарів гуманітарної допомоги та благодійних пожертв у вигляді медичних товарів, військової амуніції та військових приладів, отримавши прибуток на загальну суму 882 020 гривень.
Так, згідно клопотання, у точно невстановлений досудовим слідством час, однак з запровадженням воєнного стану на території України внаслідок агресії Російської Федерації, не пізніше 21.03.2022 року, ОСОБА_8 , безоплатно отримував гуманітарну допомогу та благодійні пожертвування у вигляді медичних товарів, військової амуніції та військових приладів зі складів волонтерського центру «Національний спротив «Оборона Одеси. Народжені в боях» - ГО «Я одесит» розташованих за адресою: АДРЕСА_3 та АДРЕСА_4 , інших на даний момент невстановлених центрів.
За версією слідства, після отримання за вказаними адресами, як гуманітарної допомоги та благодійної пожертви медичних товарів, військової амуніції та військових приладів у ОСОБА_8 , не зважаючи на обов`язок безоплатної передачі таких товарів військовим формуванням створеним у відповідності до законодавства України або волонтерам для їх подальшого перенаправлення до будь якої військової частини за потреби, у тому числі волонтеру ОСОБА_11 , виник злочинний умисел направлений на отримання наживи за реалізацію гуманітарної допомоги.
Згідно клопотання, в період часу з 25.03.2022 року по 22.04.2022 року ОСОБА_8 , умисно, реалізуючи умисел на отримання прибутку шляхом продажу товарів гуманітарної допомоги та благодійної пожертви, діючи з корисливих мотивів для власного збагачення, в межах міста Одеса реалізував ОСОБА_11 отриману гуманітарну допомогу, а саме: медичні товари, військову амуніцію та військові прилади. Отримавши медичні товари, військову амуніцію та військові прилади, ОСОБА_11 передала ОСОБА_8 за їх продаж, як було обумовлено попередньо, грошові кошти в сумі 705 520 гривень. У результаті вказаних кримінально протиправних дій ОСОБА_8 отримав незаконний прибуток у розмірі 705 520 гривень.
За версією слідства, надалі, продовжуючи злочинну діяльність, ОСОБА_8 залучив для передачі військового товару та отримання за нього грошових коштів співмешканку, ОСОБА_12 , яка не була необізнана про злочинні наміри ОСОБА_8 26.05.2022 року приблизно о 17 год. 40 хв. ОСОБА_12 , перебуваючи на вулиці біля будинку за адресою: АДРЕСА_5 , за версією слідства передала ОСОБА_11 два ліхтаря з написом «Ukro PNV Ultra» з батареєю № NCR 18650B, оптичний прилад «LohouxSpotter T», s/n: TH250BY584107M, ремінь тактичний та два дроти, чохол з протиркою з написом на ній «LahouxOptics», два оптичні прилади з написом «X-Sight 4K 5-20X зі штрих-кодом на коробці «69», яка в свою чергу виконуючи вимоги ОСОБА_8 , діючи під контролем правоохоронних органів перебуваючи на вулиці біля будинку за адресою: АДРЕСА_5 передала ОСОБА_12 грошові кошти у сумі 182 500 гривень для подальшої передачі ОСОБА_8 .
У той же день, у ході огляду місця події, ОСОБА_12 , добровільно видала працівникам правоохоронних органів грошові кошти, у сумі 182 500 гривень, отримані від ОСОБА_11 для ОСОБА_8 .
Отримавши два ліхтаря з написом «Ukro PNV Ultra» з батареєю № NCR 18650B, оптичний прилад «LohouxSpotter T», s/n: TH250BY584107M, ремінь тактичний та два дроти, чохол з протиркою з написом на ній «LahouxOptics», два оптичні прилади з написом «X-Sight 4K 5-20X зі штрих-кодом на коробці «69», ОСОБА_11 передала ОСОБА_12 за їх продаж, як було обумовлено попередньо, грошові кошти в сумі 182 500 гривень. За версією слідства, у результаті вказаних кримінально протиправних дій ОСОБА_8 отримав незаконний прибуток у розмірі 182 500 гривень.
За версією слідства, внаслідок вчинення у вказаний спосіб кримінально протиправних дій під час воєнного стану ОСОБА_8 у період з 21.03.2022 року до 26.05.2022 року, умисно, з корисливих мотивів з метою отримання прибутку для власного збагачення здійснив продаж товарів гуманітарної допомоги та благодійних пожертв у вигляді медичних товарів, військової амуніції та військових приладів на суму 882 020 гривень та отримав прибуток, який згідно з п. 2 примітки до ст. 201-2 КК України у триста п`ятдесят і більше разів перевищує неоподатковуваний мінімум доходів громадян та становить значний розмір.
Таким чином, ОСОБА_8 стороною обвинувачення підозрюється у продажі товарів (предметів) гуманітарної допомоги та благодійних пожертв, з метою отримання прибутку, вчиненому у значному розмірі, під час воєнного стану, тобто у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 201-2 КК України.
Обґрунтовуючи обставин, які перешкоджають завершенню досудового розслідування до закінчення дії попередньої ухвали про тримання під вартою, слідчий зазначив, що органу досудового розслідування необхідно провести ряд слідчих (розшукових) дій для всебічного, повного та об`єктивного дослідження всіх обставин скоєного злочину, в тому числі долучити до матеріалів кримінального провадження ряд висновків призначених судових експертиз, виконання яких ще триває.
Таким чином, у кримінальному провадженні необхідно: витребувати та долучити до матеріалів кримінального провадження висновки судово медичних експертиз, які проводяться експертами Одеського НДЕКЦ МВС України; витребувати відповіді на запити, які надходили до військової частини НОМЕР_1 , військової частини НОМЕР_2 ; допитати свідків, з приводу відомих їм обставин вчинення кримінального правопорушення, які на даний момент встановлюються; провести інші слідчі (розшукові) дії, в яких може виникнути необхідність; виконати вимоги, передбачені ст.290, 291 КПК України, а саме відкрити матеріали досудового розслідування, скласти обвинувальний акт і реєстр матеріалів досудового розслідування.
Провести вказані слідчі дії у передбачений законом строк не представилося можливим у зв`язку з їх значним об`ємом та довготривалим і послідовним проведенням експертиз.
Не погоджуючись із доводами сторони захисту про недоведеність обґрунтованості підозри ОСОБА_8 та вважаючи їх безпідставними, апеляційний суд наголошує на тому, що обґрунтованість підозри ОСОБА_8 у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення підтверджується наданими апеляційному суду та долученими до клопотання матеріалами кримінального провадження, зокрема: показами свідків ОСОБА_11 , ОСОБА_13 , ОСОБА_12 ; оглядом місця події, в ході якого виявлено та вилучено оптичні прилади з написом «X-Sight 4K 5-20X» зі штрих-кодом на коробці «69» та предмети ззовні схожі на грошові кошти номіналом 500 грн. у кількості 365 одиниць; протоколом обшуку за місцем проживання ОСОБА_8 , в ході якого виявлено та вилучено військову амуніцію та військові прилади.
Апеляційний суд звертає увагу, що на даній стадії апеляційний суд позбавлений можливості надавати оцінку зібраних доказів на предмет їх достовірності, допустимості та їх достатності, адже відповідно до статей 89, 94 КПК України та Глави 28 КПК України таке питання та питання про встановлення вини ОСОБА_8 у вчиненні інкримінованого йому злочину відноситься до компетенції суду за наслідками судового розгляду кримінального провадження по суті обвинувачення, а підстав для визнання доказів недопустимими, відповідно до ст.87 КПК України, в ході апеляційного розгляду не встановлено.
Крім того, апеляційний суд звертає увагу, що з огляду на те, що кримінальне провадження перебуває на стадії досудового розслідування, слідчий суддя лише на підставі розумної та об`єктивної оцінки отриманих доказів визначає чи виправдовують вони в своїй сукупності факт проведення досудового розслідування та чи дозволяють встановити причетність особи до вчинення злочину, яка є вірогідною та достатньою для застосування щодо неї запобіжного заходу.
Слідчий суддя дійшов вірного висновку, що відомостей, які повідомлені прокурором під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно підозрюваного ОСОБА_8 достатньо для висновку про те, що раціональні підстави для підозри у скоєнні зазначеного суспільно небезпечного діяння об`єктивно існують і підтверджують підозру ОСОБА_14 у вчиненні інкримінованих йому діянь.
Крім того, слід зазначити, що ст.279 КПК України передбачає, що в разі виникнення підстав для повідомлення про нову підозру або зміну раніше повідомленої підозри прокурор зобов`язаний виконати дії, передбачені ст.278 КПК України.
Такими підставами для зміни повідомлення про підозру є: непідтвердження будь-якої події злочину, що інкримінується підозрюваному; відсутність в діяннях особи складу злочину; недоведеність участі підозрюваного у вчиненні одного або декількох злочинів з числа тих, що ставляться йому в вину у повідомленні про підозру; непідтвердження обставин, що обтяжують відповідальність; встановлення обставин, що змінюють оцінку і кваліфікацію вчинку (замах, закінчений злочин, повторність, продовжуваний злочин); встановлення обставин, що тягнуть зміну оцінки ступеню співучасті підозрюваного в злочині (або деяких з них), в тому числі закриття кримінального провадження з реабілітуючих підстав відносно інших осіб; встановлення обставин, що пом`якшують відповідальність; наявність достатніх доказів, що вказують на вчинення підозрюваним злочину, що не інкримінувався йому раніше.
Крім того, вирішуючи питання про обґрунтованість підозри, поняття якої не міститься в національному законодавстві, слід виходити з його визначення наведеного в практиці Європейського суду з прав людини, який неодноразово зазначав, що наявність «обґрунтованої підозри» у вчиненні правопорушення передбачає «наявність фактів або інформації, які могли б переконати об`єктивного спостерігача в тому, що відповідна особа могла-таки вчинити злочин». Вимога розумної підозри передбачає наявність доказів, які об`єктивно зв`язують підозрюваного з певним злочином і вони не повинні бути достатніми, щоб забезпечити засудження, але мають бути достатніми, щоб виправдати подальше розслідування або висунення звинувачення (рішення у справі «Мюррей проти Об`єднаного Королівства» від 28.10.1994 року, «Фокс, Кемпбелл і Гартлі проти Сполученого Королівства» від 30.08.1990 року, п. 32, Series A, № 182), (Erdagoz v. Turkey (Ердагоз проти Туреччини).
Європейський суд з прав людини в своєму рішенні у справі «Мюррей проти Сполученого Королівства», зазначив що факти, які викликають підозру, не обов`язково мають бути встановлені до ступеня, необхідного для засудження або навіть для пред`явлення обвинувачення, що являється завданням наступних етапів кримінального процесу.
На підставі зазначеного, апеляційний суд вважає, що надані прокурором докази, які долучені до клопотання, на даній стадії досудового розслідування повністю доводять обґрунтованість підозри ОСОБА_8 у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення, про що вірно зазначено в оскаржуваній ухвалі, а тому апеляційний суд погоджується з висновками слідчого судді в цій частині.
Не погоджуючись із доводами захисника підозрюваного про те, що стороною обвинувачення не було доведено наявності ризиків, які були б підставою для продовження застосування найбільш суворого запобіжного заходу, апеляційний суд наголошує на таких обставинах.
У відповідності до ч.1 ст.177 КПК України, метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.
Так, враховуючи наявність обґрунтованої підозри у вчиненні злочину, який є тяжким та карається позбавленням волі на строк від п`яти до семи років з позбавленням права обіймати певні посади або займатися певною діяльністю на строк до трьох років та з конфіскацією майна, тяжкість покарання, що загрожує підозрюваному у разі визнання його винуватим у вчиненні інкримінованого кримінального правопорушення, а також зухвалий характер вказаного кримінального правопорушення, яке вчинено під час воєнного стану, особу підозрюваного, який неодружений та малолітніх дітей на утриманні не має, підозрюється у вчинені декількох епізодів продажу товарів (предметів) гуманітарної допомоги та благодійних пожертв, з метою отримання прибутку, що вказує на систематичність, та на той факт, що саме вказана діяльність саме є тією діяльністю яка йому приносить незаконний дохід, а тому слідчий суддя обґрунтовано вважав, що продовжує існувати ризик, передбачений п.1 ч.1 ст.177 КПК України, а саме ризик можливого переховування підозрюваної від органу досудового розслідування та суду.
Крім того, апеляційний суд погоджується з висновками слідчого судді що продовжує існувати ризик незаконного впливу на свідків у даному кримінальному провадженні, оскільки є достатні підстави вважати, що підозрюваний може на них впливати з метою схилити їх не давати правдиві, послідовні показання у ході досудового розслідування та/або змінити свої показання у подальшому в суді, для уникнення або мінімізації можливої кримінальної відповідальності за вчинення тяжкого злочину, адже свідки безпосередньо судом допитаний не були, а показання, що надавалися на досудовому розслідуванні, не можуть лягти в обґрунтуванні судових рішень, зважаючи на положення ч.4 ст.95 КПК України.
Таким чином, обставин передбачених ч.2 ст.183 КПК України, що виключають можливість застосування до підозрюваного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, ні слідчим суддею, ні апеляційним судом під час апеляційного розгляду скарги не встановлено.
Апеляційний суд відхиляє доводи апеляційної скарги про те, що підозрюваний ОСОБА_8 має на утриманні дружину та трьох неповнолітніх дітей, оскільки це не підтверджується матеріалами справи.
Крім того, апеляційний суд відхиляє доводи захисника стосовно того, що перебуваючи на свободі, підозрюваний може принести більше користі державі, перебуваючи на військовій службі у лавах ЗСУ, оскільки, з урахуванням усіх в сукупності даних про особу підозрюваного, обставини та характер вчинення інкримінованого йому злочину, пов`язаного з продажом товарів (предметів) гуманітарної допомоги та благодійних пожертв з метою отримання прибутку, та його суспільну небезпеку, зазначені доводине знижують вищенаведені ризики,

Апеляційний суд враховує те, що ОСОБА_8 обґрунтовано підозрюється в тому, що в умовах російського військового вторгнення в Україну та ведення Російською Федерацією війни проти України забороненими міжнародним законодавством способами та засобами, внаслідок чого масово гинуть цивільні люди, діти, знищується цивільна інфраструктура, яке вчинив з корисливих мотивів, з метою отримання прибутку для власного збагачення, продаж товарів гуманітарної допомоги та благодійних пожертв у вигляді медичних товарів, військової амуніції та військових приладів, що, на переконання апеляційного суду, збільшує встановлені ризики настільки, що унеможливлює застосування до підозрюваного більш м`якого запобіжного заходу та дозволяє суду вийти за межи визначеного п.2 ч.5 ст.182 КПК України розміру застави, яка, на думку апеляційного суду, не здатна забезпечити виконання ОСОБА_8 покладених на нього обов`язків.
На переконання апеляційного суду, визначений судом першої інстанції при застосуванні запобіжного заходу розмір застави у сукупності з покладенням на ОСОБА_8 обов`язків, передбачених ч.5 ст.194 КПК України буде достатнім для забезпечення виконання покладених на нього процесуальних обов`язків, дозволить контролювати його місце перебування під час досудового розслідування, а також зможе запобігти ризикам, передбаченим ч.1 ст.177 КПК України, на які посилається слідчий у клопотанні та які не зменшились з моменту обрання такого запобіжного заходу, та такий розмір застави здатний стримувати можливу протиправну поведінку підозрюваного під загрозою звернення застави в дохід держави.
Таким чином, обставин передбачених ч.2 ст.183 КПК України, що виключають можливість застосування до підозрюваного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, ні слідчим суддею, ні апеляційним судом під час апеляційного розгляду скарги не встановлено.
Аналізуючи всі викладені вище обставини у їх сукупності, враховуючи обставини вчинення кримінального правопорушення та його суспільний резонанс, тяжкість можливого призначеного покарання, наявність обґрунтованої підозри та ризиків можливого переховування від органів досудового розслідування та суду, ризику, що перебуваючи на волі підозрюваний може незаконно впливати на свідків у даному кримінальному провадженні, на переконання апеляційного суду, прокурором доведено те, що обрання підозрюваному ОСОБА_8 іншого більш м`якого запобіжного заходу не зможе запобігти доведеним ризикам, а слідчий суддя вірно оцінив та відобразив ці факти в своїй ухвалі.
Відповідно до ч. 3 ст. 407 КПК України, за наслідками апеляційного розгляду за скаргою на ухвали слідчого судді суд апеляційної інстанції має право залишити ухвалу без змін.
За таких обставин, апеляційний суд вважає, що підстав для задоволення апеляційної скарги захисника немає, оскільки слідчий суддя дійшов обґрунтованого висновку про те, що підозрюваному ОСОБА_8 необхідно продовжити застосований запобіжний захід у вигляді тримання під вартою з визначенням розміру застави, який, на відміну від інших більш м`яких запобіжних заходів, зможе забезпечити запобігання названим вище ризикам, тому апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а ухвала слідчого судді без змін.
Керуючись ст.177, 182, 183, 196, 376, 404, 405, 407, 419, 422, 532 КПК України, апеляційний суд

постановив
Апеляційну скаргу захисника підозрюваного ОСОБА_8 адвоката ОСОБА_7 - залишити без задоволення.
Ухвалу слідчого судді Київського районного суду м. Одеси від 26.07.2022 року про продовження строку дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_8 , підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.201-2 КК України у кримінальному провадженні №0000098 від 04.05.2022 року - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді Одеського апеляційного суду
ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4