Номер провадження: 11-кп/813/1193/22
Номер справи місцевого суду: 522/6389/20
Головуючий у першій інстанції ОСОБА_1
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04.04.2022 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд у складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 та ОСОБА_4 ,

секретаря судового засідання ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку письмового провадження апеляційну скаргу захисника ОСОБА_6 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_7 на ухвалу Приморського райсуду м. Одеси від 24.03.2022, якою в межах кримінального провадження № 0001298 від 19.03.2020, відносно:

ОСОБА_7 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 в м. Макіївка Донецької області, не одруженого, офіційно не працюючого, із середньою освітою, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючого: АДРЕСА_2 , раніше судимого:

- 05.06.2012 Суворовським райсудом м. Одеси за ч. 1 ст. 185, ч. 3 ст. 185 КК України до 3 років позбавлення волі, з іспитовим строком 2 роки. Звільнений 12.06.2012;

- 01.12.2015 Ленінським райсудом м. Харкова за ч. 2 ст. 15, ч. 1 ст. 185 КК України, звільнений від відбування покарання з іспитовим строком 1 рік;

- 20.11.2017 Приморським райсудом м. Одеси за ч. 2 ст. 186, ч. 2 ст. 185 КК України до 2 років 2 місяців позбавлення волі, до відбуття 2 роки 3 місяці позбавлення волі. Звільнений 19.03.2018 по відбуттю терміну покарання;

- 11.02.2019 Соломенським райсудом м. Києва за ч. 2 ст. 15, ч. 2 ст. 185 КК України до 4 місяців арешту. Звільнений 08.04.2019 року по відбуттю покарання;

- 12.12.2019 Шевченківським райсудом м. Києва за ч. 2 ст. 186 КК України до 4 років 6 місяців позбавлення волі, 2 роки,

- обвинуваченого у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 185 КК України, продовжено строк застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою до 22.05.2022 включно, з визначенням розміру застави,

установив:

Зміст оскаржуваного судового рішення та встановлених судом 1-ої інстанції обставин.
Зазначеною ухвалою суду продовжено відносно ОСОБА_7 , обвинуваченого у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 185 КК України, строк застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою до 22.05.2022 включно із утриманням в ДУ «Одеський слідчий ізолятор», та залишенням раніше визначеного розміру застави у розмірі 42040 грн.

Мотивуючи своє рішення, суд 1-ої інстанції послався на те, що застосування до обвинуваченого ОСОБА_7 більш м`якого запобіжного заходу неможливе, оскільки ризики передбачені ст. 177 КПК України, які були враховані при обранні запобіжного заходу продовжують існувати, а саме обвинувачений можуть переховуватись від органу досудового розслідування та суду; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; вчинити інше кримінальне правопорушення.

Вимоги, наведені в апеляційній скарзі та узагальнення доводів особи, яка її подала.
В апеляційній скарзі захисник ОСОБА_6 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_7 зазначив, що оскаржувана ухвала є незаконною з наступних підстав:

- в клопотаннях про продовження запобіжного заходу, прокурор посилається на неіснуючі ризики, які не підтверджені будь-якими доказами;

- після спливу фактично двох років (19.03.2020 внесені відомості в ЄРДР) навіть обґрунтована підозра у вчинені злочину не може бути єдиним виправданням тримання під вартою обвинуваченого;

- судом 1-ої інстанції в порушення вимог ст. 336 КПК України, суд розглянув питання про продовження строку тримання під вартою обвинуваченого без його участі;

- на утриманні обвинуваченого ОСОБА_7 є мати інвалід другої групи, яка потребує постійного догляду та допомоги. Він має постійне місце проживання, до арешту працював за наймом. Також вказує, що застава, визначена судом є непомірною для сплати, судом 1-ї інстанції не враховані майновий та сімейний стан обвинуваченого.

Посилаючись на викладені обставини, захисник ОСОБА_6 просить скасувати ухвалу Приморського райсуду м. Одеси від 24.03.2022 та постановити нову, якою змінити обвинуваченому ОСОБА_7 запобіжний захід з тримання під вартою на домашній арешт із забороною залишати житло в нічний період доби.

В судове засідання апеляційного суду представник Приморської окружної прокуратури м. Одеси та захисник ОСОБА_6 не з`явилися, про час та місце його проведення були повідомлені належним чином, водночас, від захисника ОСОБА_6 надійшла заява про розгляд апеляційної скарги без його участі.

Враховуючи викладене, колегія суддів, керуючись вимогами ст. 422-1 та ч. 4 ст. 107 КПК України, вважає за можливе апеляційний розгляд провести за відсутності прокурора та захисника.

Заслухавши доповідь судді, перевіривши матеріали провадження, апеляційний суд приходить до висновків про таке.

Мотиви суду апеляційної інстанції.
Частина 1 ст. 404 КПК України передбачає, що суд апеляційної інстанції переглядає рішення суду 1-ої інстанції в межах апеляційної скарги.

Разом з тим, ч. 1 ст. 370 КПК України передбачає, що судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.

Частиною 4 ст. 5 Конвенції «Про захист прав людини і основоположних свобод» визначено права кожного, кого позбавлено свободи внаслідок арешту або тримання під вартою, ініціювати провадження, в якому суд без зволікання має встановити законність затримання та прийняти рішення про звільнення, якщо затримання є незаконним.

На підставі аналізу матеріалів провадження вбачається, що на розгляді в Приморському райсуді м. Одеси знаходиться кримінальне провадження за обвинуваченням ОСОБА_7 , обвинуваченого у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 185 КК України.

Відповідно до положень ст. 331 КПК України, під час судового розгляду судом ставиться на обговорення питання доцільності продовження тримання обвинувачених під вартою, у зв`язку із спливом строків тримання під вартою.

Вирішення питання судом щодо запобіжного заходу відбувається в порядку, передбаченому главою 18 цього Кодексу («Запобіжні заходи, затримання особи»).

Незалежно від наявності клопотань суд зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою до спливу двомісячного строку з дня надходження до суду обвинувального акту, клопотання про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру чи з дня застосування судом до обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. За наслідками розгляду питання суд своєю вмотивованою ухвалою скасовує, змінює запобіжний захід у вигляді тримання під вартою або продовжує його дію на строк, що не може перевищувати двох місяців.

До спливу продовженого строку суд зобов`язаний повторно розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою, якщо судове провадження не було завершене до його спливу.

Виходячи з положень п. 24 ч. 1 ст. 3 КПК України судове провадження це кримінальне провадження у суді першої інстанції, яке включає підготовче судове провадження, судовий розгляд і ухвалення та проголошення судового рішення, провадження з перегляду судових рішень в апеляційному, касаційному порядку, а також за нововиявленими або виключними обставинами, тобто рішення суду першої інстанції, ухвалене до ухвалення судових рішень, передбачених ч. 1 ст. 392 КПК України не входять до вказаного переліку, та не передбачають витребування матеріалів провадження.

При цьому, положення ч. 2 ст. 422-1 КПК України встановлюють, що суддя-доповідач у разі необхідності перевірки обставин, які підтверджують наявність ризиків, що стали підставою для обрання запобіжного заходу у виді тримання під вартою, зміни іншого запобіжного заходу на запобіжний захід у виді тримання під вартою або для продовження строку тримання під вартою, невідкладно витребовує з суду 1-ої інстанції: 1) ухвалу про обрання запобіжного заходу у виді тримання під вартою, про зміну іншого запобіжного заходу на запобіжний захід у виді тримання під вартою або про продовження строку тримання під вартою; 2) клопотання про обрання запобіжного заходу у виді тримання під вартою, про зміну іншого запобіжного заходу на запобіжний захід у виді тримання під вартою або про продовження строку тримання під вартою, подане під час судового провадження в суді 1-ої інстанції до ухвалення судового рішення по суті.

Також, зважаючи на те, що приписами ст. 23 КПК України передбачено, що суд досліджує докази безпосередньо та не можуть бути визнані доказами відомості, що містяться в показаннях, речах і документах, які не були предметом безпосереднього дослідження суду, крім випадків, передбачених цим Кодексом, апеляційний суд у даному випадку позбавлений можливості досліджувати докази, які б на даному етапі судового розгляду справи по суті дають підстави суду апеляційної інстанції робити висновки щодо наявності, або відсутності підстав щодо продовження обвинуваченому (-им) запобіжного заходу.

Такі обставини досліджуються безпосередньо судом 1-ої інстанції під час судового провадження та з огляду на перевірені в порядку ст.ст. 89, 94 КПК України докази, які на момент застосування (в тому числі, продовження дії запобіжного заходу) дають підстави суду прийняти рішення відповідно до положень ст. 331 КПК України.

Так, із аналізу вищезазначених положень кримінального процесуального закону можна дійти висновку про те, що під час продовження строку застосування запобіжного заходу під час судового розгляду не вимагається обов`язкової наявності клопотання прокурора, суд 1-ої інстанції зобов`язаний в будь-якому випадку повторно розглянути питання доцільності продовження строку тримання особи під вартою.

З матеріалів справи вбачається, що до суду 1-ої інстанції прокурором ОСОБА_8 було подане клопотання про продовження строку застосування запобіжного заходу стосовно обвинуваченого ОСОБА_7 , яке було розглянуте 24.03.2022.

Апеляційний суд приймає до уваги доводи захисника ОСОБА_6 , про те, що розгляд вказаного клопотання прокурора відбувся за відсутності обвинуваченого.

Водночас колегія суддів вважає, що суд 1-ої інстанції вжив всі можливі заходи щодо забезпечення присутності обвинуваченого в судовому засіданні при розгляді клопотання прокурора в умовах воєнного стану, а саме намагався провести судове засідання в режимі відеоконференції з ДУ ОСІ, що з технічних причин не надалося можливим, тому вважає, що таке порушення не є істотним, та таким що перешкодило суду ухвалити обґрунтоване рішення.

Окрім того, на переконання апеляційного суду, зазначене порушення не впливає на законність прийнятого рішення судом 1-ої інстанції та встановлені обставини, щодо доцільності продовження строку тримання під вартою обвинуваченого.

Так, апеляційний суд погоджується із висновками суду та наголошує на тому, що в зазначеному кримінальному провадженні не зменшились ризики того, що обвинувачений ОСОБА_7 може вдатись до спроб переховування від органів досудового розслідування та суду, так як перебував у розшуку, впливу на свідків, та вчинення іншого кримінального правопорушення, а тому прохання захисника прийняти до уваги те, що обвинувачений має намір доглядати за матір`ю, яка потребує догляду є беззмістовним, так як його мати інвалід 2 групи (загальне захворювання), а довідка про те, що вона потребує допомоги сторонніх осіб відсутня.

Апеляційний суд також враховує те, що обвинувачений ОСОБА_7 раніше неодноразово судимий за вчинення умисних, корисливих злочинів вчинених на території різних областей України, на теперішній час, обвинувачується у вчиненні, корисливого злочину проти власності, що свідчить про його небажання ставати на шлях виправлення та схильність до вчинення кримінальних правопорушень.

Твердження захисника про те, що в клопотаннях про продовження запобіжного заходу, прокурор посилається на неіснуючі ризики і в загалі не підтверджені ні якими доказами ризики, апеляційний суд не приймає до уваги, оскільки ризики: переховування обвинуваченого від суду, вплив на свідків, вчинення іншого кримінального правопорушення, судом 1-ої інстанції в повній мірі проаналізовано та дано оцінку, з чим колегія суддів погоджується.

Також колегія суддів вважає необґрунтованими твердження захисника про те, що суд 1-ої інстанції не врахував матеріальний та сімейний стан обвинуваченого при визначені йому розміру застави, оскільки ОСОБА_7 неодноразово раніше судимий за корисливі злочини, знаходився у розшуку та обвинувачується у вчиненні нетяжкого злочину, за який законом передбачено покарання у вигляді позбавлення волі на строк до п`яти років.

Окрім того, колегія суддів приймає до уваги доводи сторони захисту про тривалий розгляд кримінального провадження та звертає увагу суду 1-ої інстанції на необхідність розгляду кримінального провадження за обвинуваченням ОСОБА_7 в розумні строки.

Відповідно до приписів п. 1 ч. 3 ст. 407 КПК України, за наслідками апеляційного розгляду за скаргою на ухвали слідчого судді суд апеляційної інстанції має право залишити ухвалу без змін.

Таким чином, колегія суддів приходить до переконання, що прокурором була доведена неможливість застосування на даному етапі судового розгляду кримінального провадження за обвинуваченням ОСОБА_7 більш м`якого запобіжного заходу, ніж тримання під вартою, із визначенням альтернативного запобіжного заходу у виді застави, для запобігання ризикам та забезпечення належної процесуальної поведінки обвинуваченого, тому вважає, що відсутні підстави для задоволення апеляційної скарги захисника та скасування законної та обґрунтованої ухвали.

Керуючись ст. ст. 24, 177, 183, 199, 370, 404, 405, 407, 419, 422, 532 КПК України, апеляційний суд,

ухвалив:

Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_6 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_7 залишити без задоволення.

Ухвалу Приморського райсуду м. Одеси від 24.03.2022, якою у кримінальному провадженні № 0001298 від 19.03.2020, обвинуваченому ОСОБА_7 продовжено строк застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою на 60 діб, а саме до 22.05.2022 включно з визначенням розміру застави залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді Одеського апеляційного суду:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4