печерський районний суд міста києва
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 березня 2022 року слідчий суддя Печерського районного суду м. Києва ОСОБА_1 ,

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві провадження за скаргою ОСОБА_3 , на бездіяльність уповноважених осіб Територіального управління Державного бюро розслідувань у місті Києві, -

В С Т А Н О В И В:
20.10.2020 до Печерського районного суду м. Києва надійшла скарга ОСОБА_3 на бездіяльність уповноважених осіб Територіального управління Державного бюро розслідувань у місті Києві.

Після повторного автоматичного визначення слідчого судді, на підставі розпорядження про призначення повторного автоматичного розподілу справи від 01.02.2022 вказана скарга передана слідчому судді ОСОБА_1 01.02.2022.

У судове засідання особа, яка звернулася із скаргою та представник Територіального управління Державного бюро розслідувань у м. Києві не з`явилися, про дату, час та місце розгляду скарги повідомлялися належним чином.

Статтею 22 КПК України передбачено, що кримінальне провадження здійснюється на основі змагальності, що передбачає самостійне обстоювання стороною обвинувачення і стороною захисту їхніх правових позицій, прав, свобод і законних інтересів засобами, передбаченими цим Кодексом. Сторони кримінального провадження мають рівні права на збирання та подання до суду речей, документів, інших доказів, клопотань, скарг, а також на реалізацію інших процесуальних прав, передбачених цим Кодексом.

У відповідності до положень ст. 26 КПК України, сторони кримінального провадження є вільними у використанні своїх прав у межах та спосіб, передбачених цим Кодексом.

Зважаючи на ці положення закону та враховуючи принцип диспозитивності, слідчий суддя визнав можливим прийняти рішення по суті скарги у відсутність осіб, які не з`явились, на підставі наданих доказів.

Вивчивши скаргу, дослідивши матеріали провадження, слідчий суддя приходить наступного висновку.

Слідчий суддя встановив, що 06.08.2020 ухвалою Печерського районного суду міста Києва у справі №757/30464/20-к задоволено скаргу ОСОБА_3 та зобов`язано уповноважених посадових осіб Територіального управління Державного бюро розслідувань у місті Києві внести відомості про вчинення кримінального правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань за заявою від 23.04.2020.

Ознайомившись зі змістом витягу з ЄРДР в кримінальному провадженні № 0001768 від 08.09.2020 скаржник виявив, що данні які містяться у витягу ЄРДР не відповідають його заяві від 23.04.2020 про вчинення кримінального правопорушення.

Зазначає, що враховуючи заяву про вчинення кримінального правопорушення, у витязі з ЄРДР в кримінальному провадженні № 0001768 від 08.09.2020 вбачаються не відповідності у графі «ПІБ потерпілого, заявника»; у графі «короткий виклад обставин, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення»; у графі «правова кваліфікація кримінального правопорушення».

Так, за змістом ч. 5 ст. 214 КПК України до ЄРДР вносяться відомості про дату надходження заяви, повідомлення про кримінальне правопорушення або виявлення з іншого джерела обставин, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення; прізвище, ім`я, по батькові (найменування) потерпілого або заявника; інше джерело, з якого виявлені обставини, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення; короткий виклад обставин, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення, наведених потерпілим, заявником чи виявлених з іншого джерела; попередня правова кваліфікація кримінального правопорушення з зазначенням статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність; прізвище, ім`я, по батькові та посада службової особи, яка внесла відомості до реєстру, а також слідчого, прокурора, який вніс відомості до реєстру та/або розпочав досудове розслідування; інші обставини, передбачені положенням про Єдиний реєстр досудових розслідувань.

Єдиний реєстр досудових розслідувань (ЄРДР) - це створена за допомогою автоматизованої системи електронна база даних, відповідно до якої здійснюються збирання, зберігання, захист, облік, пошук, узагальнення даних, які використовуються для формування звітності та надання інформації про відомості, внесені до Реєстру.

Порядок наповнення відомостями Реєстр передбачено у Положенні про Єдиний реєстр досудових розслідувань, порядок його формування та ведення, затвердженому Наказом від 30.06.2020 № 298 Генерального прокурора (далі Положення).

Відповідно до п. 8 глави 1 розділу І Положення, реєстраторами реєстру є: прокурори, у тому числі керівники органів прокуратури; керівники органів досудового розслідування; керівники органів дізнання; слідчі органів поліції, безпеки, органів, що здійснюють контроль за додержанням податкового законодавства, та органів Державного бюро розслідувань; детективи підрозділів детективів та внутрішнього контролю Національного антикорупційного бюро України (далі - Національне бюро), уповноважені здійснювати досудове розслідування кримінальних правопорушень.

Згідно з п. 1 глави 2 розділу І Положення, визначено відомості, які вносяться до Реєстру.

Внесення відомостей здійснюється на підставі матеріалів кримінального провадження шляхом фіксації Реєстратором інформації в Реєстрі та вибору даних у довідниках для заповнення електронних карток.

Згідно з п. 2 глави 1 розділу ІІ Положення, відомості про кримінальне правопорушення, викладені у заяві, повідомленні чи виявлені з іншого джерела, повинні відповідати вимогам п. 4 ч. 5 ст.214 КПК України, зокрема мати короткий виклад обставин, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення.

Відповідно до п. 14 глави 2 розділу ІІ Положення, при внесенні до Реєстру відомостей про короткий виклад обставин, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення (фабули), в обов`язковому порядку відображаються дата, час, адреса, місце, спосіб, знаряддя, засоби та інші особливості вчинення кримінального правопорушення, розмір збитків, прізвище фізичної особи (осіб) або дані про юридичну особу (осіб), яка (які) є потерпілою (потерпілими), дані про осіб, які вчинили кримінальні правопорушення, інші необхідні відомості.

У наступному пункті вказано, що відомості, невідомі на час реєстрації кримінального правопорушення, вносяться до Реєстру після їх встановлення відповідно до порядку, визначеного главою 8 цього розділу.

Крім того, попередня кваліфікація кримінального правопорушення, визначена на стадії внесення даних до ЄРДР як дискреційне право особи яка проводить таку реєстрацію та внесення даних, може зазнавати змін. Але на момент отримання і вивчення первинних відомостей, попри їх можливу обмеженість, правова кваліфікація діяння має бути встановлена обов`язково саме особою яка здійснює внесення даних в ЄРДР, що є початком досудового розслідування. Це потрібно для визначення різновиду (галузі) юридичного процесу, у межах якого будуть встановлюватися обставини діяння в обсязі, необхідному для більш точних висновків щодо його кваліфікації. Завдання теорії кримінального процесу полягає у напрацюванні критеріїв, використовуючи які практики зможуть робити правильний висновок про наявність обставин, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення, тобто підстав до початку досудового розслідування. Обставинами, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення, є не що інше, як ознаки кримінального правопорушення та ознаки складу такого правопорушення.

У Витязі з ЄРДР, у графі короткий виклад обставин, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення, відомості зазначаються саме при здійсненні повноважень відповідною особою. Саме формулювання - зміст певних відомостей, форма і порядок їх викладу, характер тексту з граматичної та смислової точки зору визначаються саме уповноваженою особою, що вносить такі відомості.

Слідчий суддя позбавлений змоги надати конкретні вказівки (зобов`язання) слідчому чи дізнавачу або іншій особі щодо заповнення та правильності викладу відомостей, які мають бути зазначені у витязі з ЄРДР, адже останній є самостійним у своїй процесуальній діяльності, а слідчий суддя наділений лише правом судового контролю та оцінки зібраних слідством доказів на етапі розслідування й не може переймати на себе функції слідства (п. 18 ч. 1 ст. 3, ч. 3 ст. 22 КПК України).

Крім того ст. 303 КПК України передбачає можливість оскаржувати бездіяльність слідчого щодо невнесення відомостей до ЄРДР, однак не наділяє слідчого суддю правом вирішувати питання щодо правильності, повноти, коректності відомостей, внесених в ЄРДР шляхом надання відповідних вказівок уповноваженим особам.

Слідчий суддя зазначає, що ЄРДР не є процесуальним джерелом доказів, оскільки реєстр є лише електронною базою даних, відповідно до якої здійснюється збирання, зберігання, захист, облік, пошук, узагальнення даних, які використовуються для формування звітності, а також надання інформації про відомості, внесені до реєстру.

З огляду на викладене, вимоги заявника про зобов`язання внести відомості до ЄРДР фактично за певним формулюванням та визначеним змістом, кваліфікацією, що зазначена у заяві про вчинення кримінального правопорушення, не підлягають задоволенню.

Частиною 2 ст. 307 КПК України передбачено, що ухвала слідчого судді за результатами розгляду скарги на рішення, дії чи бездіяльність під час досудового розслідування може бути про: 1) скасування рішення слідчого чи прокурора; 2) зобов`язання припинити дію; 3) зобов`язання вчинити певну дію; 4) відмову у задоволенні скарги.

Оскільки ч. 2 ст. 307 КПК України не передбачено визнання бездіяльності слідчого протиправною, слідчий суддя дійшов висновку про відмову в задоволенні скарги в цій частині.

Керуючись ст. ст. 60, 303, 305, 306, 307, 309 КПК України, слідчий суддя,

У Х В А Л И В :
Скаргу ОСОБА_3 , на бездіяльність уповноважених осіб Територіального управління Державного бюро розслідувань у місті Києві залишити без задоволення.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя ОСОБА_1