Єдиний унікальний № 946/6768/22
Провадження № 1-кп/946/586/22
ВИРОК
Іменем України

07 жовтня 2022 року місто Ізмаїл

Ізмаїльський міськрайонний суд Одеської області у складі:
головуючий суддя ОСОБА_1 ,
за участю: секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,
учасники судового провадження: прокурор ОСОБА_3 ,
обвинувачений ОСОБА_4 , захисник ОСОБА_5 ,
потерпілий ОСОБА_6 ,
розглянувши в залі суду в місті Ізмаїл Одеської області у відкритому підготовчому судовому засіданні кримінальне провадження, відомості про яке внесені до ЄРДР за № 0000879, за обвинуваченням, -
ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець села Василівка, Болградського району, Одеської області, громадянин України, одружений, має 2 неповнолітніх дітей, офіційно не працюючий, який проживає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимий,

у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч. 2 ст. 342 КК України, -
ВСТАНОВИВ:
Судом встановлено, що 15 вересня 2022 року поліцейські УПП в Одеській області ДПП ОСОБА_6 та ОСОБА_7 , виконуючи свої службові обов`язки, здійснювали патрулювання міста Ізмаїл, Одеської області в складі екіпажу ОКЕАН 101 у нічний час, близько 23 години 28 хвилин, в період дії комендантської години, вказані поліцейські зупинили автомобіль марки «BMW» моделі «Х3» реєстраційний номер НОМЕР_1 під керуванням ОСОБА_8 . Під час спілкуванням поліцейських з останньою, її чоловік ОСОБА_4 , який знаходився на передньому пасажирському сидінні, вийшов із транспортного засобу та розуміючи що спілкується з працівниками правоохоронних органів, які виконували свої службові обов`язки та були одягнуті у формений одяг, мали при собі спеціальні засоби та вогнепальну зброю, та які в свою чергу пред`явили ОСОБА_4 службове посвідчення, поводив себе зухвало, провокував конфлікт, грубо спілкувався з працівниками правоохоронного органу, на попередження з боку патрульних поліцейських не наближатися до них та дотримуватися дистанції не реагував. На пропозицію припинити свою агресивну поведінку та нецензурно висловлюватися, ОСОБА_4 почав виражатися нецензурною лайкою, ганьбив форму працівника поліції, заважав працівнику поліції виконувати свої службові обов`язки та не реагував на зауваження поліцейських про неприпустимість такої поведінки, внаслідок чого до останнього були застосовані заходи примусу, а саме фізичний вплив та спеціальний засіб кайданки згідно ст. 44, 45 Закону України «Про національну поліцію». Однак, ОСОБА_4 , продовжуючи свої протиправні дії, діючи умисно, усвідомлюючи суспільно-небезпечний та протиправний характер своїх дій, їх суспільно-небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, продовжував вживати нецензурну лайку та вчинив конфлікт з працівником поліції ОСОБА_6 . Під час застосування заходу фізичного впливу, а саме затримання шляхом загинання рук за спину з метою одягнути на нього кайданки, ОСОБА_4 з метою визволення від загинання своїх рук, неодноразово відштовхував від себе працівника поліції, ОСОБА_6 смикав за формений одяг, блокував його дії фізичною силою, тим самим здійснив опір працівнику правоохоронного органу під час виконання ним службових обов`язків, що виразилось у активному фізичному опорі під час затримання.
Умисні дії ОСОБА_4 правильно кваліфіковано за ч. 2 ст. 342 КК України, а саме як опору працівникові правоохоронного органу під час виконання ним службових обов`язків.
У судовому засіданні ОСОБА_4 повністю визнав себе винним у вчиненні зазначеного злочину, щиро розкаявся в його вчиненні.
03 жовтня 2022 року між прокурором Ізмаїльської окружної прокуратури Одеської області ОСОБА_3 з одного боку, та підозрюваним ОСОБА_4 з іншого, за участю захисника ОСОБА_5 була укладена угода про визнання винуватості у відповідності до вимог ст. 472 КПК України, та разом з обвинувальним актом направлена до суду.
За умовами вказаної угоди від 03 жовтня 2022 року прокурор та обвинувачений дійшли згоди щодо істотних для даного кримінального провадження обставин, обов`язків обвинуваченого, щодо беззастережного визнання висунутого обвинувачення в повному обсязі у судовому провадженні, а також покарання, яке повинен понести ОСОБА_4 за ч. 2 ст. 342 КК України у вигляді штрафу у розмірі однієї тисячі неоподаткованих мінімумів доходів громадян, тобто 17000 гривень. В угоді передбачені наслідки її укладення та затвердження, встановлені ст. 473 КПК України, а також наслідки її невиконання.
Ухвалюючи вирок на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, підтверджених доказами та оцінених судом відповідно до ст. 94 КПК, суд дійшов висновку, що мало місце діяння, у вчиненні якого обвинувачується ОСОБА_4 суд також погоджується з кваліфікацією його дій за ознаками злочину, передбаченого ч. 2 ст. 342 КК, який згідно ст. 12 КК України, є не тяжким злочином, санкцією ч. 2 ст. 342 КК України передбачене покарання у виді штрафу від однієї тисячі до чотирьох тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або арештом на строк від трьох до шести місяців, або обмеженням волі на строк до чотирьох років, або позбавленням волі на строк до двох років.
При цьому судом встановлено, що ОСОБА_4 цілком розуміє права, визначені йому п. 1 ч. 4 ст. 474 КПК України, наслідки укладення та затвердження даної угоди, передбачені ч. 2 ст. 473 КПК України, характер обвинувачення, вид та міру покарання, а також інші заходи, які будуть застосовані до нього у разі затвердження угоди судом. Обвинувачений ОСОБА_4 погоджується на призначення узгодженої ним та прокурором міри та виду покарання. Характер взятих обвинуваченим ОСОБА_4 на себе за угодою зобов`язань свідчить про можливість їх виконання.
В судовому засіданні суд переконався, що укладення угоди сторонами є добровільним, тобто не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз або наслідком обіцянок чи дій будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді.
Також судом встановлено, що умови угоди відповідають вимогам КПК України і КК України, інтересам суспільства, узгоджене сторонами покарання відповідає загальним правилам призначення покарань, передбаченим КК України, а кримінальне провадження свідчить про наявність фактичних підстав для визнання винуватості. При цьому суд враховує те, що ОСОБА_4 повністю визнав свою вину у вчиненні злочину, щиро розкаявся в його вчиненні, активно сприяв його розкриттю, а також те, що у нього відсутні обставини, що обтяжують його покарання.
Потерпілий ОСОБА_9 у судове засідання не з`явився, про дату, час та місце проведення судового розгляду був повідомлений належним чином. Суд, заслухавши думки учасників судового провадження про можливість за відсутності потерпілого з`ясувати всі обставини судового розгляду, відповідно до ст. 325 КПК України прийшов до висновку про проведення судового розгляду без участі потерпілої особи. Від потерпілого ОСОБА_6 надійшла заява в якій він погодився з угодою між прокурором та обвинуваченим, також просив розглянути провадження за його відсутності.

Підстав для відмови в затвердженні угоди судом не встановлено.
Виходячи з викладеного, суд дійшов висновку про можливість затвердження угоди про визнання винуватості між прокурором, з одного боку, та ОСОБА_4 з іншого, і призначення обвинуваченому узгодженої сторонами міри покарання.
Речові докази розподіляються відповідно до вимог ст.100 КПК України.
Керуючись п. 1 ч. 3 ст. 314, ст. 369 371, 373, 374, 475 КПК України, суд
У Х В А Л И В:
Затвердити угоду про визнання винуватості від 03 жовтня 2022 року, укладену між прокурором, з одного боку, та обвинуваченим ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , з іншого.

ОСОБА_4 визнати винним у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 342 КК України, та призначити йому узгоджене сторонами покарання у вигляді штрафу в розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що складає 17000 (сімнадцять тисяч) гривень.

Запобіжний захід до набрання законної сили вироку відносно ОСОБА_4 не обирати.

Арешт на речові докази, який накладений згідно ухвал слідчого судді Ізмаїльського міськрайонного суду від 20 вересня 2022 року, 21 вересня 2022 року та 27 вересня 2022 року скасувати.

Речові докази: кепку темно синього кольору з емблемою НПУ, фрагмент матерії чорного кольору, бойову сорочку під бронежилет повернути власнику ОСОБА_6 ; мобільний телефон марки «Apple» моделі X - повернути власнику ОСОБА_7 ; оптичні носії інформації у кількості 6 дисків із відеозаписами із камер відеоспостереження зберігати в матеріалах справи.

Вирок може бути оскаржений з підстав, передбачених ст. 394 КПК України в апеляційному порядку до Одеського апеляційного суду через Ізмаїльський міськрайонний суд Одеської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано, у разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не буде скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення Одеським апеляційним судом.

Учасники судового провадження мають право отримати копію вироку в суді, а обвинуваченому та прокурору вручити копію вироку негайно після його проголошення.

Під час судового провадження судом застосовувалися Правила організації ефективного кримінального судочинства, які введені в дію рішенням Ради суддів України № 14 від 28 лютого 2020 року, та з якими можна ознайомитись на сайті Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області за посиланням: https://iz.od.court.gov.ua/sud1510/, у розділі «Громадянам», вкладка «Проект «Суд, громадяни, суспільство, держава: співпраця заради змін», а також у секретаря судового засідання.

СУДДЯ Ізмаїльського міськрайонного суду ОСОБА_1