Справа № 638/4032/22
Провадження № 1-м/638/2/22
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
22 липня 2022 року головуючий суддя Дзержинського районного суду м. Харкова ОСОБА_1 , розглянувши позовний лист для обвинуваченого з додатком, який надійшов на підставі Європейської конвенції про взаємну допомогу у кримінальних справах 1959 року, -

в с т а н о в и в:
Згідно протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 20.07.2022, провадження в порядку надання міжнародної правової допомоги, розподілено судді ОСОБА_1 , та передано судді ОСОБА_1 наступного дня, тобто 21.07.2022.

Листом від 18.07.2022, за електронним підписом: ОСОБА_2 , до суду направлено у додатку: пакет документів, у самому листі вказано, що східне міжрегіональне управління Міністерства юстиції (м. Харків) надсилає доручення турецького суду щодо отримання свідчень обвинуваченого ОСОБА_3 на підставі Європейської конвенції про взаємну допомогу у кримінальних справах 1959.

Пакет документів містить:

- позовний лист для обвинуваченого від 10.09.2021;

- обвинувальний акт до Анталійського кримінального суду першої інстанції;

- заява підозміреної особи;

- слідчий документ.

Всі, вказані вище документи, в перекладі на українську мову в копіях.

Вивчивши пакет документів, направлений східним міжрегіональним управлінням Міністерства юстиції (м. Харків), суд приходить до наступних висновків.

Відповідно до ст. 3 Європейської конвенції про взаємну допомогу у кримінальних справах, Страсбург, 20 квітня 1959 року (далі - Конвенції), запитувана Сторона виконує, у передбачений її законодавством спосіб, будь-які судові доручення, які стосуються кримінальної справи і які надсилаються їй судовими властями запитуючої Сторони з метою забезпечення свідоцьких показань або передачі предметів, які являють собою речові докази, матеріалів судової справи або документів.

Запитувана Сторона може передавати засвідчені копії або засвідчені фотокопії запитуваних матеріалів судової справи або документів, якщо запитуюча Сторона ясно не просить передати оригінали; у цьому випадку запитувана Сторона докладає всіх зусиль для виконання прохання.

Статтею 7 Конвенції, передбачено, що запитувана Сторона здійснює вручення письмових документів і письмових доручень суду, які їй для цього надсилаються запитуючою Стороною.

Вручення може здійснюватися шляхом простої передачі відповідній особі письмових документів або наказів суду. Якщо запитуюча Сторона звертається з ясно висловленим проханням про це, запитувана Сторона здійснює вручення у спосіб, передбачений її власним законодавством для вручення аналогічних документів, або у спеціальний спосіб, сумісний з цим законодавством.

Підтвердження вручення здійснюється шляхом надання розписки, датованої і підписаної відповідною особою, або заяви запитуваної Сторони про здійснення вручення, в якій зазначається спосіб і дата такого вручення. Той чи інший з цих документів негайно надсилається запитуючій Стороні. На прохання запитуючої Сторони запитувана Сторона відзначає, чи було вручення документів здійснено відповідно до законодавства запитуваної Сторони. Якщо вручення документів не може бути здійсненим, запитувана Сторона негайно повідомляє про це запитуючу Сторону.

Стаття 13 Конвенції, передбачає, запитувана Сторона надсилає виписки із судових матеріалів та інформацію щодо матеріалів, які запитуються від неї судовими органами Договірної Сторони і які необхідні для розгляду кримінальної справи, у такому ж обсязі, у якому вони можуть надаватися її власним судовим органам в аналогічних випадках.

У випадках, не передбачених у пункті 1 цієї статті, надіслане прохання виконується відповідно до умов, встановлених законодавством, нормативними актами або практикою запитуваної Сторони.

Відповідно до ч. 4 ст. 4 КПК України , при виконанні на території України окремих процесуальних дій за запитом (дорученням) компетентних органів іноземних держав у рамках міжнародного співробітництва застосовуються положення цього Кодексу. На прохання компетентного органу іноземної держави під час виконання на території України таких процесуальних дій може застосовуватися процесуальне законодавство іноземної держави, якщо це передбачено міжнародним договором, згода на обов`язковість якого надана Верховною Радою України, а за відсутності такого міжнародного договору України - за умови, що дане прохання не суперечить законодавству України.

Як вбачається з пакету документів, обвинувачений ОСОБА_3 народився в Багдаді та встановлено, що проживає в України, але на підставі чого це встановлено, ракет документів не містить, що є підставою вважати, що ОСОБА_3 не може читати український переклад обвинувального акту.

Відповідно до ч. 1 ст. 29 КПК України кримінальне провадження здійснюється державною мовою. Сторона обвинувачення, слідчий суддя та суд складають процесуальні документи державною мовою.

З вказаного загального правила ст. 29 КПК України містить два виключення, за яких процесуальні документи мають бути в обов`язковому порядку перекладені на мову, якою в достатній мірі володіє особа, а саме: при повідомленні особі про підозру та при ухваленні судом рішення, яким завершується судовий розгляд по суті (вирок чи ухвала, якою завершується судовий розгляд).

З аналізу положень КПК України слідує, що обвинувальний акт є розвитком письмового повідомлення про підозру складається на його основі та є логічним продовженням притягнення особи до кримінальної відповідальності на стадії досудового розслідування в динаміці (розвитку) визначеної КПК України процедури кримінального провадження.

При цьому, хоч ст. 29 КПК України і не передбачає переклад тексту обвинувального акту на мову, якою володіє підозрюваний, але в даному випадку слід враховувати процитоване вище визначення обвинувального акту (ч.4 ст. 110 КПК України), як рішення, яким прокурор висуває особі офіційне обвинувачення у вчиненні кримінального правопорушення, значення обвинувального акту на досудовому розслідуванні зокрема та в кримінальному провадженні взагалі, що доведення суті обвинувачення до відома підозрюваного та надання йому повної, детальної інформації щодо пред`явленого обвинувачення є важливою передумовою забезпечення справедливого судового розгляду.

Відомостей про те, що обвинувачений ОСОБА_3 володіє державною мовою в такій мірі, яка дозволяє йому прочитати текст обвинувального акту, перекладеного на державну мову, ОСОБА_4 кримінальним судом не надано для обвинуваченого обвинувального акту на мові, якою він володіє в достатній мірі, оскільки довести до відома обвинуваченого суть пред`явленого йому обвинувачення в тій формі, яка йому зрозуміла. В протилежному випадку відсутні підстави для висновку, що обвинуваченому було належним чином роз`яснено в чому його обвинувачують.

В даному випадку ті обставини, що обвинувачений ОСОБА_3 можливо і проживає на території України, але народився в Багдаді, громадянином якої держави він є пакет документів не містить, а тому виконати вимоги ст. 291, 293 КПК України, шляхом надання обвинуваченому перекладу обвинувального акту мовою, якою він володіє з метою реального забезпечення реалізації його права знати, у вчиненні якого кримінального правопорушення його обвинувачують.

Окрім цього, у відповідності до ст. 552 КПК України, зміст та форма запиту про міжнародну правову допомогу повинні відповідати вимогам цього Кодексу або міжнародного договору України, що застосовується у конкретному випадку. Запит може бути складений у формі доручення.

Запит повинен містити:

1) назву органу, який звертається за допомогою, та компетентного органу запитуваної сторони;

2) посилання на відповідний міжнародний договір або на дотримання засади взаємності;

3) найменування кримінального провадження, щодо якого запитується міжнародна правова допомога;

4) стислий опис кримінального правопорушення, що є предметом кримінального провадження, та його правову кваліфікацію;

5) відомості про повідомлену підозру, обвинувачення з викладенням повного тексту відповідних статей Кримінального кодексу України;

6) відомості про відповідну особу, зокрема її ім`я та прізвище, процесуальний статус, місце проживання або перебування, громадянство, інші відомості, які можуть сприяти виконанню запиту, а також зв`язок цієї особи із предметом кримінального провадження;

7) чіткий перелік запитуваних процесуальних дій та обґрунтування їхнього зв`язку із предметом кримінального провадження;

8) відомості про осіб, присутність яких вважається необхідною під час виконання процесуальних дій, і обґрунтування цієї необхідності;

9) інші відомості, які можуть сприяти виконанню запиту або передбачені міжнародним договором чи вимогою компетентного органу запитуваної сторони.

До запиту про допит особи як свідка, потерпілого, експерта, підозрюваного або обвинуваченого додається належним чином засвідчений витяг відповідних статей цього Кодексу з метою роз`яснення особі її процесуальних прав і обов`язків. До запиту також додається перелік питань, які слід поставити особі, або відомості, які необхідно отримати від особи.

Відповідно до п. 10 розділу ІІІ «Інструкції про порядок здійснення міжнародного співробітництва з питань взаємної правової допомоги, видачі правопорушників (екстрадиції), передачі (прийняття) засуджених осіб, виконання вироків та інших питань міжнародного судового співробітництва у кримінальному провадженні під час судового провадження», затвердженої Наказ Міністерства юстиції України 19 серпня 2019 року № 2599/5, зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 22 серпня 2019 р. за № 956/33927, запит (доручення) компетентного органу іноземної держави про вручення документів, допит осіб, проведення інших процесуальних дій у кримінальній справі виконується в Україні відповідно до Кримінального процесуального кодексу України з урахуванням особливостей, встановлених міжнародним договором України, на підставі якого складено такий запит (доручення).

Зважаючи на вищевикладене, суд повертає позовний лист для обвинуваченого з додатком, який надійшов на підставі Європейської конвенції про взаємну допомогу у кримінальних справах 1959 року, зважаючи на його невідповідність.

Керуючись ст. 552 КПК України, суд, -

п о с т а н о в и в:
Позовний лист для обвинуваченого з додатком, який надійшов на підставі Європейської конвенції про взаємну допомогу у кримінальних справах 1959 року повернути.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя ? ? ? ? ? ? ? ? ? ? ? ? ? ? ? ? ? ? ? ? ? ? ? ? ? ? ? ? ? ? ? ? ? ? ? ? ? ? ? ? ? ? Д.М.Цвіра