ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-кп/803/1741/22 Справа № 210/333/22 Суддя у 1-й інстанції - ОСОБА_1 Суддя у 2-й інстанції - ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 липня 2022 року м. Дніпро

Колегія суддів Судової палати з розгляду кримінальних справ Дніпровського апеляційного суду у складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,
суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

за участю:
секретаря ОСОБА_5 ,
прокурора ОСОБА_6 ,
засудженого ОСОБА_7 (в режимі відеоконференції),
захисника ОСОБА_8 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали провадження за апеляційною скаргою захисника ОСОБА_8 в інтересах засудженого ОСОБА_7 на ухвалу Дзержинського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 16 травня 2022 року про відмову у зарахуванні до покарання строку попереднього ув`язнення,
В С Т А Н О В И Л А:
Ухвалою Дзержинського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 16 травня 2022 року у задоволенні клопотання захисника ОСОБА_8 в інтересах засудженого ОСОБА_7 про зарахування на підставі ч. 5 ст. 72 КК України до покарання строку попереднього ув`язнення засудженого відмовлено.
Мотивуючи ухвалене рішення, суд посилався на те, що засуджений в межах кримінальних проваджень, за результатами розгляду яких було ухвалено вироки Солонянським районним судом Дніпропетровської області від 24 березня 2016 року та 12 жовтня 2018 року, а також Красногвардійським районним судом м. Дніпропетровська від 27 квітня 2021 року, запобіжний захід ОСОБА_7 не застосувався. Водночас, суд вказав на те, що після затримання ОСОБА_7 14 листопада 2019 року в порядку виконання вироку Солонянського районного суду Дніпропетровської області від 12 жовтня 2018 року ухвалою Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 09 грудня 2019 року останнього було тимчасово залишено в місцях попереднього ув`язнення, а при ухваленні 27 квітня 2021 року вироку судом зараховано строк попереднього ув`язнення з 23 травня 2018 року по 20 липня 2018 року з розрахунку один день тримання під вартою за один день позбавлення волі. З огляду на те, що на час розгляду провадження ОСОБА_7 вважався особою, яка відбуває покарання, суд не знайшов підстав для задоволення клопотання.
В апеляційній скарзі захисник просить скасувати ухвалу та постановити нову, якою задовольнити клопотання, зарахувавши ОСОБА_7 в строк відбування покарання час тримання під вартою з розрахунку один день тримання під вартою за два дні позбавлення волі.
Обґрунтовуючи заявлені вимоги захисник посилається на істотне порушення судом кримінального процесуального закону та неправильне застосуванню закону України про кримінальну відповідальність. Захисник зазначає, що 14 листопада 2019 року ОСОБА_7 був поміщений до ДУ Дніпровська установа виконання покарань у зв`язку з вчиненням ним кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 296 КК України та вироком Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 27 квітня 2021 року останнього було засуджено за цією статтею КК України, а також зараховано останньому строк попереднього ув`язнення у цьому провадженні за період з 23 травня 2018 року по 20 липня 2018 року з розрахунку один день тримання під вартою за один день позбавлення волі. При цьому 01 листопада 2021 року ОСОБА_7 було етаповано до ДУ Криворізька віправна колонія для подальшого відбування покарання за вироком Солонянського районного суду Дніпропетровської області від 12 жовтня 2018 року. На переконання захисника, з огляду на викладені обставини, беручи до уваги положення ст. 5 КК України згідно з якими положення ч. 5 ст. 72 КК України мають зворотню дію у часі, ОСОБА_7 підлягає зарахуванню до покарання строк попереднього ув`язнення за період з 14 листопада 2020 до 01 листопада 2021 року з розрахунку один день тримання під вартою за два дні позбавлення волі.

Заслухавши суддю-доповідача, засудженого та захисника, які апеляційну скаргу підтримали, прокурора, який просив ухвалу залишити без змін, перевіривши матеріали провадження та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до таких висновків.
Згідно з вимогами ст. 1 Закону України Про попереднє ув`язнення, попереднє ув`язнення є запобіжним заходом, який у випадках, передбачених Кримінальним процесуальним кодексом України, застосовується щодо підозрюваного, обвинуваченого (підсудного) та засудженого, вирок щодо якого не набрав законної сили.
Відповідно до ч. 5 ст. 72 КК України, в редакції Закону України №838- VIII від 26 листопада 2015 року, зарахування судом строку попереднього ув`язнення у разі засудження до позбавлення волі в межах того самого кримінального провадження, у межах якого до особи застосовано попереднє ув`язнення, проводиться з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.
Законом України «Про внесення зміни до Кримінального кодексу України щодо правила складання покарань та зарахування строку попереднього ув`язнення» від 18 травня 2017 року № 2046-VIII, який набрав чинності з 21 червня 2017 року, у вказану вище частину статті внесені зміни і вона викладена в новій редакції, яка передбачає зарахування судом попереднього ув`язнення у строк покарання у разі засудження до позбавлення волі день за день.
Відповідно до правової позиції Верховного Суду, викладеної в постанові від 29 серпня 2018 року (провадження №13-31кс18), якщо особа вчинила злочин до 20 червня 2017 року (включно), то під час зарахування попереднього ув`язнення у строк покарання застосуванню підлягає ч. 5 ст. 72 КК України в редакції Закону № 838-VIII в силу як прямої, так і зворотної дії кримінального закону в часі.
Колегією суддів встановлено, що ОСОБА_7 було засуджено вироком Солонянського районного суду Дніпропетровської області від 24 березня 2016 року, за вчинення 07 та 08 червня 2015 року злочину, передбаченого ч. 2 ст. 185 КК України, до покарання у вигляді 3 років позбавлення волі, від відбування якого звільнено на підставі ст.ст.75, 76 КК України, з іспитовим строком на 2 роки.
В подальшому ОСОБА_7 було засуджено вироком Солонянського районного суду Дніпропетровської області від 12 жовтня 2018 року, за вчинення 10 червня 2015 року злочину, передбаченого ч. 2 ст. 289 КК України, до покарання у вигляді 5 років позбавлення волі, без конфіскації усього особисто йому належного майна. Вирок Солонянського районного суду Дніпропетровської області від 24 березня 2016 року, вирішено виконувати самостійно. Ухвалою Дніпровського апеляційного суду від 18 березня 2019 року зазначений вирок залишено без змін, а постановою Верховного Суду від 18 березня 2020 року залишено без змін ухвалу апеляційного суду.
14 листопада 2019 року ОСОБА_7 було затримано в порядку виконання вироку Солонянського районного суду Дніпропетровської області від 12 жовтня 2018 року.
27 квітня 2021 року ОСОБА_7 було засуджено вироком Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська за вчинення 23 травня 2018 року злочину, передбаченого ст.ст.296 ч.1, 70 ч.4 КК України, до покарання у вигляді 5 років позбавлення волі, без конфіскації усього особисто йому належного майна. Строк покарання вирішено рахувати з 14 листопада 2019 року. Окрім цього, судом зараховано до покарання термін попереднього ув`язнення ОСОБА_7 з 23 травня 2018 року по 20 липня 2018 року, з розрахунку один день попереднього ув`язнення за один день позбавлення волі. Запобіжний захід в межах зазначеного кримінального провадження ОСОБА_7 не обирався.
Ухвалою Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 09 грудня 2019 року, в межах кримінального провадження, за результатами розгляду якого було ухвалено вирок Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 27 квітня 2021 року, було вирішено питання про тимчасове залишення ОСОБА_7 у слідчому ізоляторі, у зв`язку із набранням законної сили вироком Солонянського районного суду Дніпропетровської області від 12 жовтня 2018 року, та приведенням його до виконання.
Ухвалою Дніпровського апеляційного суду від 20 жовтня 2021 року, вирок Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 27 квітня 2021 року, залишено без змін.
З огляду на викладені обставин, суд першої інстанції обґрунтовано відмовив у задоволенні клопотання засудженого.
Матеріалами провадження об`єктивно підтверджується, що ОСОБА_7 з 14 листопада 2019 року відбував покарання за вироком суду, в межах якого запобіжний захід щодо нього не застосувався.
Водночас, у кримінальному провадженні, за наслідками розгляду якого було ухвалено вирок Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 27 квітня 2021 року, ОСОБА_7 вчинив злочин 23 травня 2018 року, тобто після набрання чинності Законом України «Про внесення зміни до Кримінального кодексу України щодо правила складання покарань та зарахування строку попереднього ув`язнення» від 18 травня 2017 року № 2046-VIII.
Щодо доводів захисника про необхідність зарахування до покарання строку попереднього ув`язнення за час, протягом якого він перебував у слідчому ізоляторі до його етапування до колонії, то вони не заслуговують на увагу, оскільки суперечать положеннямст. 1 Закону України «Про попереднє ув`язнення», якими визначено, що попереднє ув`язнення є запобіжним заходом, який у випадках, передбачених Кримінальним процесуальним кодексом України, застосовується щодо підозрюваного, обвинуваченого (підсудного) та засудженого, вирок щодо якого не набрав законної сили.
Отже, колегія суддів приходить до висновку про законність та обґрунтованість оскаржуваного рішення, яке зміні або скасуванню з викладених в апеляційній скарзі мотивів не підлягає.

Керуючись ст.ст. 404, 405, 407, 409, 419 КПК України, колегія суддів,
П О С Т А Н О В И Л А:
Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_8 в інтересах засудженого ОСОБА_7 залишити без задоволення.
Ухвалу Дзержинського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 16 травня 2022 року про відмову у зарахуванні до покарання строку попереднього ув`язнення засудженому ОСОБА_7 залишити без змін.
Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4