Справа № 525/193/22
Провадження № 1-кс/525/22/2022 У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
21.04.2022 Великобагачанський районний суд Полтавської області в складі:
слідчого судді - ОСОБА_1 ,
секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,
з участю прокурора Миргородської окружної прокуратури ОСОБА_3 ,
Вилучені гумовий човен «BARK», дві ліскові сітки довжиною по 80 м та риба виду карась в кількості 54 шт. є майном на якому збереглись сліди злочину та на яке виникла необхідність у накладенні арешту з метою його подальшого використання під час проведення експертних досліджень та слідчих дій, унеможливлення втрати слідів злочину. Крім того, гумовий човен «BARK», дві ліскові сітки довжиною по 80 м є знаряддям вчинення злочину. Вказана риба належить до водних біоресурсів та не є в власності окремих осіб. Відповідно до довідки, виданої виконавчим комітетом Великобагачанської селищної ради Миргородського району Полтавської області ставок, що розташований в с. Перекопівка Миргородського району Полтавської області має площу 18,70 га та знаходиться в комунальній власності Великобагачанської селищної ради.
Арешт вказаного майна є необхідним для забезпечення його зберігання до закінчення проведення відповідних слідчих дій, а його повернення може перешкоджати всебічному, повному та об`єктивному дослідженню обставин кримінального провадження.
Прокурор Миргородської окружної прокуратури Полтавської області ОСОБА_3 у судовому засіданні підтримав доводи клопотання про арешт майна та просив його задовольнити у повному обсязі. Суду повідомив, що наразі проводяться експертизи для визначення розміру завданих збитків у кримінальному провадженні, вилучені човен та сітки є знаряддям вчинення кримінального правопорушення, з метою збереження речових доказів, необхідністю проведення слідчих дій, просив накласти арешт на речові докази у справі, а щодо риби надати дозвіл на її реалізацію, у порядку встановленому Законом.
Власник майна ОСОБА_5 у судове засідання не з`явився, про місце, дату та час розгляду справи був повідомлений належним чином, що підтверджується матеріалами справи, його неявка не перешкоджає розгляду клопотання (ч. 1 ст. 172 КПК України).
Слідчий суддя, заслухавши пояснення прокурора Миргородської окружної прокуратури Полтавської області ОСОБА_3 , детально дослідивши матеріали внесеного клопотання про арешт майна, приходить до висновку про можливість задоволення клопотання, виходячи з наступного.
Відповідно до Витягу з Єдиного реєстру досудових розслідувань, 14.04.2022 ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , на ставку в с. Перекопівка Миргородського (колишнього Великобагачанського) району Полтавської області, незаконно займалися рибним промислом, що заподіяв істотної шкоди, тобто здійснювали незаконний вилов риби виду карась сітками за допомогою гумового човна (а.с.3).
Постановою від 14.04.2022 призначено групу дізнавачів (а.с.4).
Відповідно до рапорту ст. інспектора-чергового ВП №3 ОСОБА_9 від 14.04.2022, 14.04.2022 о 19 год. 30 хв. надійшло повідомлення зі служби 102 про те, що 14.04.2022 о 19 год. 27 хв. за адресою: Великобагачанський район, с. Радивонівка дільничним офіцером ВП №3 ОСОБА_10 було затримано на водоймищі невідомого чоловіка, який здійснював вилов риби сітками (а.с.5).
У ході проведення огляду місця події від 14.04.2022 на березі ставка в с. Перекопівка Миргородського (колишнього Великобагачанського) району Полтавської області, було виявлено та вилучено: гумовий човен «BARK», дві ліскові сітки довжиною по 80 м, які поміщено до кімнати зберігання речових доказів ВП №3 Миргородського РВП ГУНП в Полтавській області, та рибу виду карась в кількості 54 штуки, яку передано провідному державному інспектору Полтавського рибоохоронного патруля ОСОБА_6 (а.с.6-7).
Відповідно до розписки провідного державного інспектора Полтавського рибоохоронного патруля ОСОБА_6 від 14.04.2022 він залишив рибу карась 54 шт. (5 кг), для подальшої здачі згідно договору (а.с.9).
Свідок ОСОБА_11 під час його допиту у межах кримінального провадження 15.04.2022 розповів про обставини вчинення кримінального правопорушення (а.с.10).
Згідно пояснення гр. ОСОБА_5 , він разом із гр. ОСОБА_4 , на ставку в с. Перекопівка Миргородського (колишнього Великобагачанського) району Полтавської області, здійснювали вилов риби виду карась сітками за допомогою гумового човна. Гумовий човен «BARK», дві ліскові сітки довжиною по 80 м належать йому, але підтверджуючі документи на вказані речі не збереглись (а.с.11-12).
Згідно пояснення гр. ОСОБА_4 , він разом із гр. ОСОБА_5 на ставку в с. Перекопівка Миргородського (колишнього Великобагачанського) району Полтавської області, здійснювали вилов риби виду карась сітками за допомогою гумового човна (а.с.13).
Відповідно до довідки, виданої виконавчим комітетом Великобагачанської селищної ради Миргородського району Полтавської області, ставок, що розташований в с. Перекопівка Миргородського району Полтавської області має площу 18,70 га та знаходиться в комунальній власності Великобагачанської селищної ради (а.с.20).
Ухвалою слідчого судді Великобагачанського районного суду Полтавської області від 15.04.2022 матеріали клопотання поверталися прокурору Миргородської окружної прокуратури Полтавської області, для усунення недоліків ( а.с.19).
Заходи забезпечення кримінального провадження застосовуються з метою досягнення дієвості цього провадження (ч.1 ст.131 КПК України).
Згідно п.7 ч.2 ст.131 КПК України, одним із заходів забезпечення кримінального провадження є арешт майна.
Відповідно до ч.1 ст.170 КПК України, арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку. За своєю юридичною суттю та змістом, завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження.
Згідно з ч. 2 ст.173 КПК України при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, повинен врахувати: правову підставу для арешту майна; можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні, наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення або суспільно небезпечного діяння, що підпадає під ознаки, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність; можливість спеціальної конфіскації майна; розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою; розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження; наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб.
Відповідно до ч.3 ст. 170 КПК України, у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 КПК України.
Статтею 98 КПК України визначено, що речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення. Документи є речовими доказами, якщо вони містять ознаки, зазначені в частині першій цієї статті.
Положеннями статті 100 КПК України визначено, що на речові докази може бути накладено арешт в порядку ст.ст. 170-174 КПК України.
У відповідності до п.1 та п.2 ч.2 ст.167 КПК України, тимчасово вилученим може бути майно у вигляді речей, документів, грошей тощо, щодо яких є достатні підстави вважати, що вони: підшукані, виготовлені, пристосовані чи використані як засоби чи знаряддя вчинення кримінального правопорушення та (або) зберегли на собі його сліди; призначалися (використовувалися) для схиляння особи до вчинення кримінального правопорушення, фінансування та/або матеріального забезпечення кримінального правопорушення або винагороди за його вчинення.
Тому, з огляду на положення ч. 2 ст. 167 та ч.1 і 2 ст. 170 КПК України, майно, яке має ознаки речового доказу, повинно вилучатися та арештовуватися незалежно від того, хто є його власником, у кого і де воно знаходиться, незалежно від того чи належить воно підозрюваному чи іншій зацікавленій особі, оскільки в протилежному випадку не будуть досягнуті цілі застосування цього заходу - запобігання можливості протиправного впливу (відчуження, знищення, приховання) на певне майно, що, як наслідок, перешкодить встановленню істини у кримінальному провадженні.
Арешт майна, яке має ознаки речового доказу, по суті являє собою форму забезпечення доказів, є самостійною правовою підставою для арешту майна поряд з забезпеченням цивільного позову та конфіскацією майна та, на відміну від двох останніх правових підстав, не вимагає оголошення підозри у кримінальному провадженні і не пов`язує особу підозрюваного з можливістю арешту такого майна.
З урахуванням викладених положень КПК України, а також сукупності досліджених матеріалів клопотання вбачається, що в даному кримінальному провадженні за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.249 КК України є всі підстави вважати, що виявлені та вилучені на місці події гумовий човен «BARK», дві ліскові сітки довжиною по 80 м, та риба виду карась в кількості 54 штуки, відповідають критеріям визначеним у ст. 98 КПК України, є речовими доказами по конкретному кримінальному провадженні, тому слідчий суддя вважає за необхідне вжити заходи забезпечення кримінального провадження шляхом накладення арешту на вищезазначене майно, в т.ч. і з метою його належного збереження.
Відповідно до положень ч. 6 ст. 100 КПК України, речові докази, що не містять слідів кримінального правопорушення, у вигляді предметів, великих партій товарів, зберігання яких через громіздкість або з інших причин неможливо без зайвих труднощів або витрати по забезпеченню спеціальних умов зберігання яких співмірні з їх вартістю, а також речові докази у вигляді товарів або продукції, що піддаються швидкому псуванню передаються за письмовою згодою власника, а в разі її відсутності - за рішенням слідчого судді, суду для реалізації, якщо це можливо без шкоди для кримінального провадження.
На даний час в органу досудового розслідування є об`єктивна потреба встановлення обставин, причин та механізму вчинення кримінального правопорушення, для чого необхідним є проведення ряду слідчих (процесуальних) дій, тому, виходячи з вищевикладеного та з метою досягнення дієвості конкретного кримінального провадження (положення ч.1 ст.131 КПК України), а також враховуючи положення розумності та співрозмірності обмеження права власності завданням кримінального провадження, слідчий суддя вважає за необхідне, в даний час, на стадії досудового розслідування кримінального провадження вжити заходів забезпечення кримінального провадження, в межах внесеного клопотання прокурором, шляхом накладення арешту на тимчасово вилучене майно: гумовий човен «BARK», дві ліскові сітки довжиною по 80м, з тимчасовим позбавленням права відчуження, розпорядження, використання, на рибу виду карась в кількості 54 штуки, яку передано провідному державному інспектору Полтавського рибоохоронного патруля ОСОБА_6 , з урахуванням того, що риба є продукцією, що піддається швидкому псуванню, після проведення необхідних слідчих дій, надати дозвіл на її реалізацію. Не застосування арешту майна, на переконання слідчого судді, може призвести до зникнення, втрати або пошкодження відповідного майна та слідів кримінального правопорушення (злочину).
При цьому слідчий суддя звертає увагу на те, що власники або володільці майна, які не були присутні при розгляді питання про арешт майна, мають право заявити клопотання про скасування арешту майна повністю або частково. Арешт майна також може бути скасовано повністю чи частково ухвалою слідчого судді під час досудового розслідування чи суду під час судового провадження за клопотанням власника або володільця майна, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, якщо вони доведуть, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано» (ст.174 КПК України).
На підставі вищевикладеного та керуючись ст.ст. 98, 131, 132, 167, 170, 172, 173, 376 КПК України,
п о с т а н о в и в:
Накласти арешт на гумовий човен «BARK», дві ліскові сітки довжиною по 80м, які належать ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , які на даний час зберігаються у камері зберігання речових доказів ВП №3 Миргородського РВП ГУНП в Полтавській області, з позбавленням права відчуження, розпорядження та використання - до скасування арешту майна у встановленому КПК України порядку.
Накласти арешт на рибу виду карась в кількості 54 штуки, яку передано провідному державному інспектору Полтавського рибоохоронного патруля ОСОБА_6 , з наданням дозволу на реалізацію, згідно договору з ФОП " ОСОБА_7 ", у порядку передбаченому Законом.
Ухвала підлягає негайному виконанню дізнавачем, прокурором.
Копію ухвали негайно вручити прокурору, власнику майна. У разі відсутності таких осіб під час оголошення ухвали, надіслати їм копію ухвали не пізніше наступного робочого дня після її постановлення.
Ухвала може бути оскаржена до Полтавського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її проголошення, а відповідно до ч.1 ст.174 КПК України, власник або володілець майна, які не були присутні при розгляді питання про арешт майна, мають право заявити клопотання про скасування арешту майна повністю або частково.
Арешт майна також може бути скасовано повністю чи частково ухвалою слідчого судді під час досудового розслідування чи суду під час судового провадження за клопотанням підозрюваного, обвинуваченого, їх захисника чи законного представника, іншого власника або володільця майна, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, якщо вони доведуть, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано.
Подання апеляційної скарги на ухвалу слідчого судді зупиняє набрання нею законної сили, але не зупиняє її виконання.
Слідчий суддя ОСОБА_1