У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

06 квітня 2022 року Білоцерківський міськрайонний суд Київської області в складі:
головуючого судді ОСОБА_1
при секретарі судового засідання ОСОБА_2 ,
за участю сторін кримінального провадження:
прокурора Білоцерківської окружної прокуратури ОСОБА_3 ,
розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні в залі суду в місті Біла Церква клопотання прокурора Білоцерківської окружної прокуратури ОСОБА_3 про закриття кримінального провадження №0003055 від 27.06.2014 року, за ознаками вчинення кримінального правопорушення, передбаченого частиною 1 статті 289 КК України у зв`язку із закінченням строків давності притягнення до кримінальної відповідальності,-

У С Т А Н О В И В:

1.Стислий опис судового провадження та позиції учасників.

28 жовтня 2021 року до Білоцерківського міськрайонного суду Київської області надійшло клопотання прокурора Білоцерківської окружної прокуратури ОСОБА_3 про закриття кримінального провадження №0003055 від 27.06.2014 року, за ознаками вчинення кримінального правопорушення, передбаченого частиною 1 статті 289 КК України у зв`язку із закінченням строків давності притягнення до кримінальної відповідальності. Обґрунтовуючи подане клопотання, прокурор зазначив про те, що в ході досудового розслідування кримінального провадження не було встановлено особу, яка вчинила злочин із правовою кваліфікацією за ч. 1 ст.289 КК України, яке відноситься згідно з положеннями ст. 12 КК України до нетяжкого злочину, при цьому, з моменту його вчинення минуло більше семи років чотирьох місяців, що, згідно з вимогами ст. 49 КК України, свідчить про закінчення строків давності притягнення до кримінальної відповідальності, а отже є підставою для закриття цього кримінального провадження відповідно до пункту 3-1 ч. 1 ст. 284 КПК України.

Прокурор ОСОБА_3 у судовому засіданні підтримала клопотання про закриття кримінального провадження №0003055 за ознаками вчинення злочину, передбаченого ч.1 ст.289 КК України, у зв`язку із не встановленням особи, яка вчинила кримінальне правопорушення, у разі закінчення строків давності притягнення до кримінальної відповідальності та просила його задовольнити.

Потерпілий ОСОБА_4 в судове засідання не з`явився, належним чином повідомлявся про дату, час та місце проведення судового засідання, через прокурора ОСОБА_3 надав письмову заяву про розгляд вказаного клопотання у його відсутність, не заперечує проти закриття кримінального провадження.

2. Обґрунтування правової позиції суду.

Заслухавши думку прокурора та дослідивши матеріали клопотання і долучені до нього матеріали, зібрані під час досудового розслідування, суд доходить до таких висновків.

За приписами ст. 2 КПК України, завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

Відповідно до положень ч. 2 ст. 9 КПК України, прокурор, керівник органу досудового розслідування, слідчий зобов`язані всебічно, повно і неупереджено дослідити обставини кримінального провадження, виявити як ті обставини, що викривають, так і ті, що виправдовують підозрюваного, обвинуваченого, а також обставини, що пом`якшують чи обтяжують його покарання, надати їм належну правову оцінку та забезпечити прийняття законних і неупереджених процесуальних рішень.

Стаття 25 КПК України визначає, що прокурор, слідчий в разі надходження заяви (повідомлення) про вчинення кримінального правопорушення зобов`язані в межах своєї компетенції вжити всіх передбачених законом заходів для встановлення події кримінального правопорушення та особи, яка його вчинила.

Згідно ч. 1 ст. 219 КПК України, строк досудового розслідування обчислюється з моменту внесення відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань, до дня звернення до суду з обвинувальним актом, клопотанням про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру, клопотанням про звільнення особи від кримінальної відповідальності або до дня ухвалення рішення про закриття кримінального провадження.

Згідно з ч. 4 ст. 38 КПК України, орган досудового розслідування зобов`язаний застосувати всі передбачені законом заходи для забезпечення ефективності досудового розслідування.

Аналіз вищенаведених положень Кримінального процесуального кодексу України дає підстави для висновку, що рішенню про закриття кримінального провадження за будь-якою із підстав, що визначені у ч. 1 ст. 284 КПК України має передувати повне, всебічне та неупереджене дослідження усіх обставин, які підлягають доказуванню у кримінальному провадженні.

Відповідно до вимог ч. ч. 1, 3 ст. 26 КПК України, сторони кримінального провадження є вільними у використанні своїх прав у межах та у спосіб, передбачених цим Кодексом.

Згідно положень п. 4 ч. 1 ст. 91 КПК України, у кримінальному провадженні підлягають доказуванню, зокрема, обставини, які є підставою закриття кримінального провадження.

Відповідно до ч. 2 ст. 93 КПК України, сторона обвинувачення здійснює збирання доказів шляхом проведення слідчих (розшукових) дій та негласних слідчих (розшукових) дій, витребування та отримання від органів державної влади, органів місцевого самоврядування, підприємств, установ та організацій, службових та фізичних осіб речей, документів, відомостей, висновків експертів, висновків ревізій та актів перевірок, проведення інших процесуальних дій, передбачених цим Кодексом.

У відповідності до ст. 92 КПК України, обов`язок доказування обставин, передбачених ст. 91 КПК України покладається на слідчого, прокурора, та у встановлених цим Кодексом випадках - потерпілого.

У контексті наведеного, всебічність дослідження обставин кримінального провадження означає, по-перше, висунення і дослідження всіх можливих версій щодо характеру події, що має ознаки кримінального правопорушення та винуватості особи, а по-друге, однаково ретельне встановлення і перевірку як обставин, що викривають, так і тих, що виправдовують особу.

Повнота дослідження обставин кримінального провадження означає встановлення всього кола фактичних обставин, що можуть суттєво вплинути на рішення у кримінальному провадженні, використання такої сукупності доказів, яка обґрунтовує зроблені висновки як такі, що не залишають місця сумнівам.

Статтею 13 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод встановлено, що кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження.

У п. 42 рішення Європейського суду з прав людини від 13.01.2011 року у справі Михалкова та інші проти України зазначено, що за статтею 1 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод держава зобов`язана гарантувати кожному, хто перебуває під її юрисдикцією, права і свободи, визначені у Конвенції, що також опосередковано вимагає наявності будь-якої форми ефективного розслідування. Розслідування має бути ретельним, безстороннім і сумлінним. Розслідування повинне забезпечити встановлення винних осіб та їх покарання. Органи державної влади повинні вжити всіх заходів для отримання всіх наявних доказів, які мають відношення до події, показань очевидців, доказів експертиз. Будь-які недоліки у розслідуванні, які підривають його здатність встановити відповідальну особу, створюють ризик недодержання такого стандарту.

Закриття кримінального провадження це закінчення досудового розслідування, яке відбувається в силу наявності обставин, що виключають кримінальне провадження або за наявності підстав для звільнення особи від кримінальної відповідальності.

Прийняття рішення про закриття кримінального провадження можливе лише після дослідження всіх обставин кримінального провадження та безпосереднього дослідження та оцінки слідчим, прокурором показань, речей і документів, які стосуються цього провадження, у їх сукупності.

Аналіз зазначених процесуальних норм права приводить до висновку, що підставою для закриття кримінального провадження необхідна наявність одночасно двох обставин, а саме: закінчення строків давності притягнення до кримінальної відповідальності (ст. 49 КК України) та неможливість досудового слідства встановити особу, яка вчинила кримінальне правопорушення. При цьому, не можливість встановлення особи, повинно бути доведено доказами, які б давали суду можливість дійти до висновку, що органами досудового розслідування було вжито всіх можливих заходів для встановлення особи.

Встановлено, що кримінальне провадження за №0003055 від 27.06.2014 року за попередньою правовою кваліфікацією кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.289 КК України розпочате Білоцерківським МВ ГУ МВС України в Київській області (теперішній Білоцерківський РУП ГУНП в Київській області) за заявою потерпілого ОСОБА_4 за фактом того, що невстановлена особа знаходячись біля будинку №3 по вул. Сломчинського в м. Біла Церква Київської області в період часу з 26.06.2014 року 19 год. 00 хв. по 27.06.2014 року 06 год. 00 хв. незаконно заволоділа автомобілем «Опель» марки «Кадет» д.н.з. НОМЕР_1 , чим завдала гр. ОСОБА_4 матеріальної шкоди, сума якої встановлюється.

З моменту вчинення кримінального правопорушення, а саме з 26.06.2014 року минуло більше 7 років 4 місяців. В той же час, досудовим розслідуванням особу, яка вчинила вказане правопорушення не встановлено.

Як вбачається із матеріалів кримінального провадження, під час досудового розслідування вчинені наступні дії: оглянуто місце події 27.06.2014, допитано потерпілого ОСОБА_4 27.06.2014 року, винесено постанову про встановлення місця знаходження транспортного засобу від 27.06.2014 року, в порядку ст.40 КПК України надані доручення про проведення слідчих (розшукових) дій, під час виконання яких було встановлено причетну особу до вчинення вказаного кримінального правопорушення ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_1 та свідка вищевказаного кримінального правопорушення ОСОБА_6 ІНФОРМАЦІЯ_2 , який був допитаний, проведено впізнання особи за фотознімками, отримано та опрацьовано інформацію відповідно до ухвал про тимчасовий доступ до речей та документів, а саме операторів мобільного зв`язку ПрАТ «МТС», «Київстар».

Після чого, з березня 2015 року по вказаному кримінальному провадженню до жовтня 2021 року будь-яких слідчих або процесуальних дій не проводилось, попри те, що у вказаних матеріалах наявний рапорт оперуповноваженого ВКР Білоцерківського МВ ГУ МВС України в Київській області ОСОБА_7 про встановлення особи, яка вчинила дане кримінальне правопорушення, а саме ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с. 36), а також протокол допиту свідка ОСОБА_6 від 18.07.2014 року. (а.с.28) та протокол пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 18.07.2014 року про його причетність до вчинення вказаного злочину (а.с.31).

Крім того, 05.11.2014 року прокурором ОСОБА_8 були надані письмові вказівки слідчому по даному кримінальному провадженню щодо проведення відповідних слідчих дій, зокрема про вжиття заходів щодо встановлення місцезнаходження свідка ОСОБА_6 та можливої причетності до вчинення вказаного злочину ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 . 11.02.2015 року слідчим ОСОБА_9 були надані відповідні письмові доручення оперативному підрозділу Білоцерківського ВП ГУ НП в Київській області на проведення слідчих (розшукових) дій, проте більшої частини необхідних слідчих дій проведено не було, що вказує на те, що органом досудового розслідування не було виконано в повній мірі положення ст. 2 КПК України та не вжито всіх заходів для встановлення об`єктивної істини по справі.

Тобто, з викладеного вбачається, що у кримінальному провадженні слідчим не здійснювалось досудове розслідування належним чином та не здійснювались дії на виконання обов`язку, встановленого ст. 92 КПК України.

Досудове розслідування проведено поверхнево, з недотриманням вимог ефективності, всебічності та повноти дослідження обставин кримінального провадження.

Суд вважає, що таке використання органами прокуратури у вказаному кримінальному провадженні норми, що була запроваджена Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо вдосконалення окремих положень кримінального процесуального законодавства» та введена в дію 17 жовтня 2019 року, як можливості закінчити досудове розслідування кримінального провадження шляхом його закриття судом на підставі п. 3-1 ч.1 ст. 284 КПК України, суперечить завданням та загальним засадам, встановленим чинним КПК України.

Відтак, в даному випадку, закриття кримінального провадження на підставі п. 3-1 ч. 1 ст. 284 КПК України суперечитиме принципу верховенства права та матиме формальний характер, у зв`язку з чим, клопотання прокурора не підлягає задоволенню, а матеріали кримінального провадження слід повернути прокурору для організації проведення досудового розслідування.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 2, 9, 26, 38, 91-93, 219, 284, 314, 369-372 КПК України, ст.ст. 12, 49 КК України, суд

П О С ТА Н О В И В :

У задоволенні клопотання прокурора Білоцерківської окружної прокуратури ОСОБА_3 про закриття кримінального провадження №0003055 від 27.06.2014 року, за ознаками вчинення кримінального правопорушення, передбаченого частиною 1 статті 289 КК України у зв`язку із закінченням строків давності притягнення до кримінальної відповідальності відмовити.

Матеріали кримінального провадження №0003055 від 27.06.2014 року, за ознаками вчинення кримінального правопорушення, передбаченого частиною 1 статті 289 КК України повернути прокурору Білоцерківської окружної прокуратури ОСОБА_3 для організації проведення досудового розслідування.

Ухвала набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, яка може бути подана учасниками кримінального провадження до Київського апеляційного суду через Білоцерківський міськрайонний суд Київської області протягом семи днів з дня проголошення ухвали суду.

Суддя: ОСОБА_10