КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 вересня 2022 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду в складі:
головуючого судді ОСОБА_1 ,
суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
за участю секретаря ОСОБА_4 ,
прокурора ОСОБА_5 ,
захисників ОСОБА_6 , ОСОБА_7 ,
обвинувачених ОСОБА_8 , ОСОБА_9 ,
перекладача ОСОБА_10
розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали кримінального провадження за апеляційною скаргою захисника ОСОБА_7 в інтересах ОСОБА_8 , обвинуваченого у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 146, ч. 4 ст. 187, ч. 1 ст. 263 КК України, та ОСОБА_9 , обвинуваченого у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 146, ч. 4 ст. 187 КК України, на ухвалу Обухівського районного суду Київської області від 18.05.2022,
ВСТАНОВИЛА:

УхвалоюОбухівського районного суду Київської області від 18.05.2022

продовжено обвинуваченим ОСОБА_8 , ОСОБА_9 запобіжний захід у виді тримання під вартою до 16 липня 2022 включно.
Своє рішення суд мотивував тим, що на даний час продовжують існувати ризики, передбачені ст. 177 КПК України, які вказують на необхідність продовження обвинуваченим запобіжного заходу у виді тримання під вартою.
Не погодившись із ухвалою суду першої інстанції, захисник ОСОБА_7 в інтересах ОСОБА_8 та ОСОБА_9 подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати ухвалуОбухівського районного суду Київської області від 18.05.2022, ухвалити нову, якою ОСОБА_8 та ОСОБА_9 змінити запобіжний захід з тримання під вартою на особисте зобов`язання.

Доводи апеляційної скарги обґрунтовує тим, що слідчим суддею не встановлено обставин, які свідчать про те, що заявлені в клопотанні ризики, передбачені ст. 177 КПК України, не зменшилися або з`явилися нові ризики, які виправдовують тримання обвинуваченого під вартою; судом не взято до уваги, що жодний ризик, наведений прокурором в клопотанні, не підтверджується матеріалами клопотання та за своїм характером не є таким, що неможливо було йому запобігти шляхом застосування інших, більш м`яких запобіжних заходів; обвинувачені не отримували клопотання прокурора у перекладі на їх рідну мову; судове засідання 18 травня 2022 відбулося у відсутність обвинувачених, захисника, перекладача, що є порушенням їх права на захист. Також, захисник посилається на не обґрунтованість підозри та обвинувачення, вважаючи, що вони ґрунтуються на неналежних і недопустимих доказах.

Водночас подано заяви ОСОБА_11 та ОСОБА_12 про передачу на поруки ОСОБА_8 , ОСОБА_9 .

Заслухавши доповідь судді, пояснення ОСОБА_8 , ОСОБА_9 їх захисників ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , які підтримали доводи апеляційної скарги та підтримали заяви про передачу ОСОБА_8 на поруки; прокурора, який заперечував щодо задоволення апеляційної скарги та задоволення заяв про передачу ОСОБА_8 на поруки,вивчивши надані в копіях матеріали кримінального провадження, колегія суддів уважає, що подана апеляційна скарга підлягає задоволенню частково.

Відповідно до ст. 370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час розгляду та оціненими судом відповідно до статті 94 цього Кодексу. Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні й достатні мотиви та підстави його ухвалення.
Відповідно до ч. 1 ст. 8 Конституції України в Україні визнається і діє принцип верховенства права.

Частиною другою ст. 19 Конституції України встановлено обов`язок органів державної влади та органів місцевого самоврядування, їх посадових осіб діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ст. 2 КПК, серед іншого,завданнями кримінального провадження є охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, щоб жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.
У теоретичному аспекті належна правова процедура - це форма здійснення правосуддя, яку утворюють сукупність гарантій прав людини процесуального характеру, спрямовані на досягнення процедурної справедливості правосуддя. До гарантій, які у своїй сукупності формують належну правову процедуру, у тому числі відносяться право на судовий захист та право на оскарження.

Недотримання належної правової процедури тягне за собою порушення гарантованого кожному ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі - Конвенція) права на справедливий суд.

Відповідно до ст. 6 Конвенції кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ) зазначає, що ст. 6 Конвенції містить гарантії справедливого судочинства, одним з аспектів яких є доступ до суду. Рівень доступу, наданий національним законодавством, має бути достатнім для забезпечення права особи на суд з огляду на принцип верховенства права в демократичному суспільстві. Для того, щоб доступ був ефективним, особа повинна мати чітку практичну можливість оскаржити дії, які становлять втручання у її права (рішення ЄСПЛ у справі Беллет проти Франції ).

Кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження.
Відповідно до ч. 1 ст. 193 КПК України розгляд клопотання про застосування запобіжного заходу здійснюється за участю прокурора, підозрюваного, обвинуваченого, його захисника, крім випадків, передбачених частиною шостою цієї статті.

За змістом частини 6 ст. 193 КПК України суд розглядає клопотання про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою та може обрати такий запобіжний захід за відсутності підозрюваного, обвинуваченого лише у разі доведення прокурором наявності підстав, передбачених статтею 177 цього Кодексу, а також наявності достатніх підстав вважати, що підозрюваний, обвинувачений виїхав та/або перебуває на тимчасово окупованій території України, території держави, визнаної Верховною Радою України державою-агресором, та/або оголошений у міжнародний розшук.

Всупереч наведених вимог закону судом апеляційної інстанції не встановлено підстав, передбачених ч. 6 ст.193 КПК України, для розгляду у суді першої інстанції клопотання прокурора про продовження строку тримання під вартою за відсутності обвинувачених та їх захисника.

Статтею 12-2 Закону України Про правовий режим воєнного стану передбачено, що в умовах правового режиму воєнного стану суди, органи та установи системи правосуддя діють виключно на підставі, в межах повноважень та в спосіб, визначені Конституцією України та законами України.
Доводи апелянта про те, що судове засідання 18 травня 2022, у якому вирішувалося питання про продовження строку тримання під вартою обвинувачених ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , відбулося з істотним порушенням вимог КПК України та порушенням права на захист обвинувачених - у відсутність обвинувачених та їх захисника, які наполягали на їх участі - є небезпідставними, оскільки не спростовуються матеріалами судового провадження.

З оскаржуваної ухвали Обухівського районного суду Київської області від 18.05.2022 вбачається, що розгляд клопотання про продовження строку тримання під вартою обвинуваченим ОСОБА_8 , ОСОБА_9 відбувся лише за участі прокурора та представника потерпілого без участі захисника та обвинувачених.
Водночас, участь захисника у провадженні щодо ОСОБА_8 та ОСОБА_9 , в силу вимог ч. 1 ст. 52 КПК України, є обов`язковою з огляду на те, що вони обвинувачуються у вчиненні, у тому числі, особливо тяжкого злочину, передбаченого ч. 4 ст. 187 КК України.
Так, з метою перевірки доводів апеляційної скарги, судом апеляційної інстанції додатково витребувано із суду першої інстанції дані щодо належного повідомлення учасників судового провадження про дату, час та місце судового засідання, призначеного 18.05.2022; копію диска CD-R диску із відеозаписом судового засідання від 18.05.2022; копію журналу судового засідання від 18.05.2022.
Із наданих матеріалів убачається, що учасники повідомлені шляхом СМС повідомлень. Заяв та клопотань від них не надходили.

Однак, матеріали провадження не містять доказів на підтвердження того, що захисник завчасно, у строк, передбачений КПК України, був повідомлений про дату та час судового засідання.
Обвинувачені тримаються під вартою, а тому забезпечення можливості брати участь у судовому засіданні не залежить виключно від їх волевиявлення.
Варто звернути увагу, що ЄСПЛ у справі «Созонов та інші проти України» зазначив, що загальна концепція справедливого судочинства, яка охоплює основний принцип, згідно з яким провадження має бути змагальним, вимагає, щоб особа була поінформована про порушення справи. Принцип рівності вимагає, щоб кожній стороні була надана розумна можливість представити свою справу за умов, які не ставлять її в істотно несприятливе становище у порівнянні з іншою стороною. ЄСПЛ дійшов висновку, що на національні суди покладено обов`язок з`ясувати, чи були повістки або інші судові документи завчасно отримані сторонами та, за необхідності, зобов`язані фіксувати таку інформацію в тексті рішення. У разі невручення стороні належним чином судових документів вона може бути позбавлена можливості захищати себе у провадженні.

Також, суд першої інстанції 16.05.2022 звернувся до начальника ДУ «Київський слідчий ізолятор» із проханням забезпечити участь обвинувачених в судове засідання в режимі відеоконференції в приміщення ДУ «Київський слідчий ізолятор».
Згідно даних, відображених у журналі судового засідання від 18.05.2022, у судовому засіданні присутні: суд, секретар судового засідання, прокурор та представник потерпілого; засідання розпочато о 10:39 год., звукозапис розпочато о 12:05 год. та закінчено о 12:38 год., при цьому секретар повідомив про те, що з технічних причин явка обвинувачених неможлива.
У наданому судом першої інстанції диску із фіксацією судового засідання від 18.05.2022 наявне лише відеозображення, однак відсутній звукозапис. Також, із відеозапису убачається, що в судовому засіданні присутні: суд, секретар судового засідання, прокурор, представник потерпілого.
Отже, під час розгляду клопотання прокурора про продовження обвинуваченим ОСОБА_8 , ОСОБА_9 запобіжного заходу у виді тримання під вартою суд першої інстанції допустив істотні порушення вимог кримінального процесуального закону, передбачені п. п. 3, 4, 7 ч. 2 ст. 412 КПК України, які є безумовними підставами для скасування судового рішення.

Мотиви суду першої інстанції, наведені у рішенні щодо можливості вирішення питання продовження обвинуваченим тримання під вартою за участю сторони обвинувачення та за відсутності сторони захисту, яка наполягала на своїй участі і участь якої КПК передбачено як обов`язкова, з посиланням на положення ст. 615 КПК України, якою визначено особливий режим кримінального провадження в умовах воєнного стану, а також неможливістю забезпечення безпеки обвинувачених у судовому засіданні (у кімнатах для проведення ВКЗ), за встановлених колегією суддів обставин є неспроможними і невиправданими з точки зору дотримання загальних засад кримінального судочинства (право постати перед судом, бути почутим, безпосередність дослідження доказів, диспозитивність, змагальність сторін, забезпечення права на захист, доступ до правосуддя.)
У рішенні Європейського суду з прав людини у справі «Кузнєцов та інші проти Російської Федерації» зазначено, що одним із завдань вмотивованого рішення є продемонструвати сторонам, що вони були почуті, вмотивоване рішення дає можливість стороні апелювати проти нього, нарівні з можливістю перегляду рішення судом апеляційної інстанції. Така позиція є усталеною у практиці ЄСПЛ (рішення у справах «Серявін та інші проти України», «Проніна проти України»).
Враховуючи викладене, ухвала Обухівського районного суду Київської області від 18.05.2022 про продовження ОСОБА_8 та ОСОБА_9 запобіжного заходу у виді тримання під вартою підлягає скасуванню з мотивів істотного порушення вимог кримінального процесуального закону.
Водночас, суд апеляційної інстанції при перегляді ухвали Обухівського районного суду Київської області від 18.05.2022 позбавлений можливості вирішити клопотання прокурора про продовження строку тримання під вартою обвинувачених, оскільки на час перегляду оскаржуваного судового рішення щодо його законності та обґрунтованості, послідуючі клопотання прокурора про продовження тримання під вартою обвинувачених задоволені судом першої інстанції і залишені без зміни апеляційною інстанцією.

Також до суду апеляційної інстанції ОСОБА_11 та ОСОБА_12 подали заяви про взяття обвинуваченого ОСОБА_8 на поруки, які задоволенню не підлягають з огляду на те, що на час їх подання обвинувачений ОСОБА_8 перебуває під вартою за рішенням суду, яке не є предметом даного апеляційного перегляду.

Керуючись ст.ст.176-178, 183, 331, 404, 405, 407, 418, 419, 421 КПК України, колегія суддів,-

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_7 в інтересах ОСОБА_8 , обвинуваченого у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 146, ч. 4 ст. 187, ч. 1 ст. 263 КК України, та ОСОБА_9 , обвинуваченого у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 146, ч. 4 ст. 187 КК України, задовольнити частково.
Ухвалу Обухівського районного суду Київської області від 18.05.2022, якою продовжено обвинуваченим ОСОБА_8 та ОСОБА_9 запобіжний захід у виді тримання під вартою до 16 липня 2022 включно, скасувати.
Заяви ОСОБА_11 та ОСОБА_12 про взяття ОСОБА_8 на особисту поруку - залишити без задоволення.
Ухвала набирає законної сили з моменту її оголошення та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді: ______________ ________________ _________________
ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3

Справа № 11-кп/824/2411/2022
Головуючий у 1-ій інстанції: ОСОБА_13
Доповідач: ОСОБА_1