УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 березня 2022 року м. Володимир
Слідчий суддя Володимир-Волинського міського суду Волинської області ОСОБА_1 , при секретарі ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду клопотання дізнавача СД Володимир-Волинського РВП ГУНП у Волинській області ОСОБА_3 , у кримінальному провадженні № 0000160, розпочатого за ознаками злочину, передбаченого ч.4 ст.358 КК України, про арешт майна,
ВСТАНОВИВ:
Дізнавач СД Володимир-Волинського районного відділу поліції ГУНП у Волинській області ОСОБА_3 звернувся до слідчого судді з клопотанням про накладення арешту на майно у кримінальному провадженні № 0000160, відомості про яке внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань 23.03.2022 року за ознаками вчинення злочину, передбаченого ч.4 ст.358 КК України.
В обґрунтування клопотання покликається на ту обставину, що 23 березня 2022 року ОСОБА_4 , рухаючись автомобілем марки «Хонда Акорд» д.н.з. НОМЕР_1 на виїзд з території України, під час проходження паспортного контролю на ПП Устилуг пред`явив тимчасове посвідчення військовозобов`язаного, яке містить ознаки підробки.

23.03.2022 року відомості про даний кримінальний проступок внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000160 з попередньою кваліфікацією за ч. 4 ст. 358 КК України.

23.03.2022 року під час огляду місця події було вилучено автомобіль марки «Хонда Акорд» д.н.з. НОМЕР_1 , власником котрого являється ОСОБА_5 , користувачем ОСОБА_4 .

Згідно з ч.7 ст.237 КПК України, вилучений автомобіль, вважається тимчасово вилученим майном.

На судовий розгляд справи прокурор ОСОБА_6 подав заяву у якій вимоги клопотання підтримав та розгляд справи просив проводити за його відсутності.
Власника майна, на яке слідчий просив накласти арешт, у судове засідання не з`явився.
Перевіривши матеріали клопотання, слідчий суддя прийшов до висновку, що воно не підлягає до задоволення, з наступних підстав.
Судом встановлено, що в провадженні СВ Володимир-Волинського районного відділу поліції ГУНП у Волинській області перебуває кримінальне провадження № 0000160, розпочатого за ознаками злочину, передбаченого ч.4 ст.358 КК України, що стверджується копією витягу з ЄРДР.
Слідчим у поданій ним постанові про визнання речовим доказом, а також у клопотанні не було жодним чином обґрунтовано, яке доказове значення для справи може мати вилучений автомобіль та яким критеріям, передбаченим ст.98 КПК України, він відповідає.
Зі змісту ч.4 ст. 358 КК України, котра передбачає відповідальність за використання завідомо підробленого документа, встановлено, що автомобіль не може бути предметом вказаного кримінального правопорушення, а тому відсутні підстави для його арешту.
У клопотанні жодним не обґрунтовано необхідність позбавлення власника права володіти, користування та розпорядження вказаним автомобілем.
Відповідно до практики Європейського суду з прав людини має існувати розумна пропорційність між заходами і метою, заради якої їх застосовано (рішення у справі «Літтоу та інші проти Сполученого Королівства»). Справедливий баланс має бути дотриманий між вимогами загального інтересу суспільства та вимогами захисту основних прав людини. Необхідний баланс не буде дотриманий, якщо особа, про яку йдеться, несе «індивідуальний і надмірний тягар» (рішення у справі «Брумареску, Трегубенко проти України»). Судам належить з`ясувати, чи дотримано справедливої рівноваги між вимогами загального інтересу і вимогами захисту основних прав громадян (рішення у справах «Спорронг і Льонрог проти Швеції», «Іатрідіс проти Греції»).
З урахуванням вищевикладеного, в даному конкретному випадку, застосування арешту на автомобіль, може завдати суттєвих збитків та свідчити про порушення вимог статті 1 Протоколу № 1 до Конвенції з захисту прав людини, що є неприпустимим.
Зважаючи, що органом досудового розслідування не доведено наявність підстав для накладення арешту на вищезазначене майно, не доведено, що вилучений автомобіль марки «Хонда Акорд» д.н.з. НОМЕР_1 мають доказове значення у кримінальному провадженні щодо використання завідомо підробленого документа, а відтак наявність критеріїв, визначених ч.2 ст.170 КПК України, не доведено ризиків, передбачених ч.1 ст.170 КПК України, а тому слідчий суддя приходить до висновку про відсутність підстав для арешту майна.
Керуючись ст.ст. 170-174, 309 КПК України, слідчий суддя,
ПОСТАНОВИВ:
Відмовити у задовлеленні клопотання дізнавача СД Володимир Волинського районного відділу поліції Головного управління Національної поліції у Волинській області ОСОБА_3 про арешт майна.
Ухвала може бути оскаржена до Волинського апеляційного суду протягом п`яти діб з дня її постановлення.

Слідчий суддя (підпис).
Згідно з оригіналом.
Суддя Володимир-Волинського міського суду ОСОБА_1