Справа № 372/1124/22
Провадження № 1-кп-207/22
В И Р О К
іменем України

07 червня 2022 року Обухівський районний суд Київської області в складі:

головуючого судді: ОСОБА_1 ,

секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

за участю прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Обухові кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000295 від 23 лютого 2022 року за обвинуваченням

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Києва, громадянина України, офіційно не працевлаштованого, неодруженого, з повною середньою освітою, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 та фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , раніше судимого 05 березня 2020 року Києво-Святошинським районним судом Київської області за ч. 2 ст. 186, ч. 2 ст. 190, ч. 1 ст. 70, ч. 4 ст. 70 КК України до позбавлення волі на строк 3 роки 6 місяців, звільненого 05 листопада 2021 року із Райковської ВК №73 Житомирської області по відбуттю покарання,-

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 289 КК України,

ВСТАНОВИВ:

23 лютого 2022 року приблизно о 16:00 ОСОБА_4 , перебуваючи за адресою: АДРЕСА_3 , діючи умисно, повторно, з метою незаконного заволодіння транспортним засобом для тимчасового використання, викрав з кишені куртки ОСОБА_5 , яка знаходилася у вищевказаній квартирі, ключ від автомобіля марки «RENAULT» модель «MASTER» спеціальний вантажний фургон, 2005 року випуску, білого кольору, державний номерний знак НОМЕР_1 , що на праві власності належить ОСОБА_6 і знаходиться у постійному користуванні ОСОБА_5 .

Продовжуючи свій злочинний умисел, направлений на незаконне заволодіння транспортним засобом, усвідомлюючи протиправний характер своїх дій та передбачаючи їх наслідки, впевнившись в тому, що за його діями ніхто не спостерігає, діючи умисно, таємно, повторно, перебуваючи біля будинку АДРЕСА_4 , за допомогою ключа зняв указаний вище автомобіль із сигналізації, запустив двигун та поїхав у напрямку м. Кагарлик Обухівського району Київської області, тим самим умисно, незаконно заволодів транспортним засобом вартістю 177650,84 грн, що становить 143 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

У суді обвинувачений ОСОБА_4 повністю визнав свою винуватість у вчиненні кримінального правопорушення, у якому він обвинувачувався, з його кваліфікуючими ознаками, а також щиро покаявся у вчиненому.

На підставі ч. 3 ст. 349 КПК України за згодою учасників судового провадження, судом визнано недоцільним дослідження доказів у провадженні, щодо тих обставин, які ніким з учасників процесу не оспорюються. При цьому судом з`ясовано, що учасники судового провадження правильно розуміють зміст цих обставин, сумнівів у добровільності їх позиції немає; їм роз`яснено, що у такому випадку, вони будуть позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку.

За згодою учасників судового провадження суд обмежився допитом обвинуваченого, дослідженням матеріалів кримінального провадження, що характеризують обвинуваченого, визнавши недоцільним дослідження інших доказів у провадженні.

За таких обставин, суд визнає доведеною вину ОСОБА_4 у незаконному заволодінні транспортним засобом вартість якого становить від ста до двохсот п`ятдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, вчинене повторно, і кваліфікує його дії за ч. 2 ст. 289 КК України.

При призначенні ОСОБА_4 покарання відповідно до вимог статей 50, 65 КК України суд враховує конкретні обставини провадження та ступінь вчиненого обвинуваченим тяжкого злочину, дані про особу обвинуваченого, який є особою з інвалідністю 3 групи, за місцем проживання характеризується посередньо, не одружений, офіційно не працевлаштований, на обліку у лікаря психіатра не перебуває, на обліку у лікаря нарколога перебуває, раніше неодноразово судимого, завдану кримінальним правопорушенням шкоду відшкодував у зв`язку з чим потерпілий просив суворо не карати обвинуваченого.

Обставиною, яка пом`якшує покарання обвинуваченого згідно з ст. 66 КК України, суд визнає щире каяття.

Обставин, що обтяжують покарання передбачених ст. 67 КК України, судом не встановлено.

Відповідно до ст. 50 КК України встановлено, що покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженими, так і іншими особами, а відповідно до ст. 65 КК України встановлено, що особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів, а тому суд враховуючи вищезазначене, відсутність обставин, що обтяжують покарання, наявність обставин, що пом`якшують покарання, з врахуванням ст.ст. 50, 65 КК України, суд вважає можливим призначення покарання обвинуваченому в межах санкції передбаченої ч. 2 ст. 289 КК України, у виді позбавлення волі, оскільки такий вид покарання є достатнім для виправлення обвинуваченого та попередження нових злочинів.

Разом з тим, враховуючи позицію прокурора, особу обвинуваченого, думку потерпілого, пом`якшуючі покарання обставини, відсутність обтяжуючих покарання обставин, суд вважає за можливе звільнити обвинуваченого від відбування покарання з випробуванням відповідно до положень ст. 75 КК України із покладенням на обвинуваченого обов`язків, визначених ст. 76 КК України, оскільки його виправлення можливе без ізоляції від суспільства та такий вид покарання є достатнім для виправлення обвинуваченого та попередження нових злочинів.
Запобіжний захід обвинуваченому не обирався.

Відповідно до ст. 124 КПК України з обвинуваченого в повному обсязі підлягають стягненню на користь держави документально підтверджені витрати на залучення експерта при проведенні експертизи.

Долю речових доказів вирішити відповідно до ст. 100 КПК України.

Керуючись ст.ст. 370, 371, ч.2 ст. 373, ст. ст. 374, 376 КПК України, суд-

УХВАЛИВ:

ОСОБА_4 визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 289 КК України та призначити йому покарання у виді позбавлення волі на строк 5 років без конфіскації майна.

Відповідно до статті 75 Кримінального кодексу України звільнити ОСОБА_4 від відбування призначеного судом покарання з випробуванням строком на три роки, поклавши на нього відповідно до ст. 76 КК України наступні обов`язки: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації, повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи.

Стягнути з ОСОБА_4 на користь держави процесуальні витрати за проведення судових експертиз у сумі 2 231,06 грн.

Речовий доказ у справі: автомобіль марки «RENAULT» модель «MASTER» спеціальний вантажний фургон, 2005 року випуску, білого кольору, державний номерний знак НОМЕР_1 , переданий на зберігання володільцю ОСОБА_5 , залишити у його користуванні.

Речовий доказ: сліди дактилоскопічного походження, дактилокарту знищити.

Речовий доказ: оптичні диски «Verbatim» серійні номера «ZE6369-DVR-T470» та «ZE6369-DVR-T470», що знаходиться в матеріалах кримінально провадження - залишити при матеріалах кримінального провадження.
Вирок може бути оскаржено до Київського апеляційного суду через Обухівський районний суд Київської області протягом тридцяти днів з моменту його проголошення.

Згідно ч. 2 ст. 394 КПК України вирок не може бути оскаржений в апеляційному порядку з підстав заперечення обставин, які ніким не оспорювалися під час судового розгляду і дослідження яких було визнано судом недоцільним відповідно до положень ч. 3 ст. 349 КПК України.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після прийняття рішення судом апеляційної інстанції.

Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченому та прокурору.

Суддя: ОСОБА_1