ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
1 вересня 2022 року

м. Київ
справа № 636/3039/19
провадження № 51-4698км21
Верховний Суд колегією суддів Другої судової палати Касаційного кримінального

суду у складі

головуючого ОСОБА_1 ,

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
за участю:

секретаря судового
засідання ОСОБА_4 ,

прокурора ОСОБА_5 ,
розглянув у відкритому судовому засіданні касаційну скаргу засудженого ОСОБА_6 на вирок Чугуївського міського суду Харківської області від 24 березня 2021 року та ухвалу Харківського апеляційного суду від 23 червня 2021 року у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000896, за обвинуваченням
ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, уродженця м. Балаклія Харківської області, жителя АДРЕСА_1 , такого, що судимості не має,
у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 125 КК.
Зміст оскаржених судових рішень і встановлені судами першої та апеляційної інстанцій обставини
За вироком суду ОСОБА_6 засуджено за ч. 1 ст. 125 КК до покарання у виді штрафу в розмірі п`ятдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 850 грн.
Згідно з вироком суду 6 липня 2019 року приблизно об 11:00 ОСОБА_6 , перебуваючи за місцем проживання ОСОБА_7 (кв. АДРЕСА_2 ), де на ґрунті раптово виниклих неприязних відносин у нього виник конфлікт із останньою, і він раптово схопив потерпілу обома руками за ліве та праве плече в середній третині та силоміць здавив їх, після чого поштовхом рук потягнув ОСОБА_7 за собою у напрямку виходу із квартири з метою витягнути до коридору під`їзду. В подальшому дії ОСОБА_6 були припинені потерпілою, котра змогла його виштовхати за вхідні двері квартири та зачинити їх. В результаті протиправних дій ОСОБА_6 , потерпілій ОСОБА_7 було спричинено легке тілесне ушкодження.
Апеляційний суд залишив без задоволення апеляційну скаргу засудженого, а вирок суду без зміни.
Вимоги касаційної скарги та узагальнені доводи особи, яка її подала
У касаційній скарзі засуджений, посилаючись на неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність, істотні порушення вимог кримінального процесуального закону, невідповідність висновків суду фактичним обставинам кримінального провадження та неповноту судового розгляду, просить скасувати судові рішення та призначити новий розгляд у суді першої інстанції. Вказує на те, що висновки суду побудовано на недопустимих доказах, якими, до того ж, не підтверджується його винуватість у вчиненні кримінального правопорушення. Крім того, апеляційний розгляд було здійснено за відсутності його та захисників, яких не було належним чином повідомлено про дату та час розгляду кримінального провадження.
У запереченнях на касаційну скаргу засудженого, представник потерпілого просить залишити її без задоволення, а судові рішення без зміни.
Позиції учасників судового провадження
Прокурор заперечував проти задоволення касаційної скарги засудженого.
Мотиви Суду
Відповідно до ч. 1 ст. 433 КПК суд касаційної інстанції перевіряє правильність застосування судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального та процесуального права, а також правильність правової оцінки обставин і не уповноважений досліджувати докази, встановлювати та визнавати доведеними обставини, яких не було встановлено в оскарженому судовому рішенні, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу.
За ч. 2 ст. 433 КПК суд касаційної інстанції переглядає судові рішення судів першої та апеляційної інстанцій у межах касаційної скарги.
У ст. 438 КПК визначено, що предметом перегляду справи в касаційному порядку можуть бути істотне порушення вимог кримінального процесуального закону, неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність, невідповідність призначеного покарання тяжкості кримінального правопорушення та особі засудженого. При вирішенні питання про наявність зазначених підстав суд касаційної інстанції керується статтями 412-414 КПК.
Згідно з ч. 1 ст. 412 КПК істотними порушеннями вимог кримінального процесуального закону є такі порушення вимог КПК, які перешкодили чи могли перешкодити суду ухвалити законне та обґрунтоване рішення судове рішення.
За змістом норм ст. 370 КПК судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. При цьому законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом, обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до статті 94 цього Кодексу, а вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.
Відповідно до ст. 2 КПК завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.
Згідно зі ст. 7 КПК зміст та форма кримінального провадження повинні відповідати загальним засадам кримінального провадження, до яких, окрім інших, відносяться: верховенство права; законність; рівність перед законом і судом; забезпечення права на захист; доступ до правосуддя та обов`язковість судових рішень; змагальність сторін та свобода в поданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості; безпосередність дослідження показань, речей і документів; диспозитивність; гласність і відкритість судового провадження та його повне фіксування технічними засобами.
Відповідно до ч 1. ст. 20 КПК підозрюваний, обвинувачений, виправданий, засуджений має право на захист, яке полягає у наданні йому можливості надати усні або письмові пояснення з приводу підозри чи обвинувачення, право збирати і подавати докази, брати особисту участь у кримінальному провадженні, користуватися правовою допомогою захисника, а також реалізовувати інші процесуальні права, передбачені цим Кодексом.
Доводи касаційної скарги засудженого щодо істотного порушення вимог кримінального процесуального закону судом апеляційної інстанції є обґрунтованими виходячи з нижченаведеного.
Ухвала апеляційного суду це рішення суду вищого рівня стосовно законності, обґрунтованості та вмотивованості рішення суду першої інстанції, що перевіряється в апеляційному порядку, тому, безумовно, повинна відповідати вимогам ст. 370 КПК.
Згідно зі ст. 405 КПК апеляційний розгляд здійснюється згідно з правилами судового розгляду в суді першої інстанції з урахуванням особливостей, передбачених гл. 31 цього кодексу.
З матеріалів кримінального провадження вбачається, що на вирок суду першої інстанції прокурором та засудженим ОСОБА_6 було подано апеляційні скарги.
Розгляд кримінального провадження щодо ОСОБА_6 в апеляційному суді було призначено на 10 червня 2021 року, про що було повідомлено учасників судового провадження, зокрема засудженого, його захисників ОСОБА_8 та ОСОБА_9 . В подальшому прокурор відмовився від поданої апеляційної скарги, що підтверджується листом від 9 червня 2021 року.
Як убачається з матеріалів кримінального провадження, 10 червня 2021 року апеляційним судом розгляд кримінального провадження щодо ОСОБА_6 було відкладено на 23 червня 2021 року, у зв`язку з тимчасовою непрацездатністю засудженого.
В подальшому, захисником ОСОБА_9 електронною поштою було подано до суду клопотання про відкладення розгляду на іншу дату. Зокрема в клопотанні захисник зазначив, що про дату та час розгляду кримінального провадження (23 червня 2021 року) йому стало відомо лише 22 червня 2021 року та у зв`язку з неможливістю прибути в судове засідання, через перебування у відрядженні за межами Харківської області, захисник просив відкласти розгляд.

В судовому засіданні 23 червня 2021 року ставилось питання про можливість розгляду провадження без участі захисника та засудженого. Судом було відмовлено в задоволенні вищезгаданого клопотання захисника ОСОБА_9 та постановлено проводити розгляд справи за відсутності засудженого та його захисника.
Разом із цим в матеріалах кримінального провадження відсутні дані на підтвердження того, що ОСОБА_6 та його захисників було належним чином повідомлено про дату, час і місце апеляційного розгляду справи, про що обґрунтовано зазначає засуджений в касаційній скарзі. При цьому, відповідно до наявної в справі ксерокопії довідки, виданої КП «Центр первинної медико-санітарної допомоги», засуджений ОСОБА_6 з 7 червня 2021 року перебуває на листку непрацездатності у зв`язку із хворобою.
Згідно ч. 3 ст. 21 КПК кожен має право на участь у розгляді в суді будь-якої інстанції справи, що стосується його прав та обов`язків, у порядку, передбаченому цим Кодексом.
Статтею 22 КПК передбачено, що кримінальне провадження здійснюється на основі змагальності, що передбачає самостійне обстоювання стороною обвинувачення і стороною захисту їхніх правових позицій, прав, свобод і законних інтересів засобами, передбаченими цим Кодексом.
Відповідно до ч. 1 ст. 323 КПК якщо обвинувачений, до якого не застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, не прибув за викликом у судове засідання, суд відкладає судовий розгляд, призначає дату нового засідання і вживає заходів до забезпечення його прибуття до суду. Суд також має право постановити ухвалу про привід обвинуваченого та/або ухвалу про накладення на нього грошового стягнення в порядку, передбаченому главами 11 та 12 цього Кодексу.
З огляду на положення ст. 42 КПК, обвинувачений, окрім іншого, має право: брати участь під час судового розгляду у допиті свідків обвинувачення або вимагати їхнього допиту, а також вимагати виклику і допиту свідків захисту на тих самих умовах, що й свідків обвинувачення; збирати і подавати суду докази; висловлювати в судовому засіданні свою думку щодо клопотань інших учасників судового провадження; виступати в судових дебатах. Вказана стаття передбачає і певні обов`язки, зокрема, прибути за викликом до слідчого, прокурора, слідчого судді, суду, а в разі неможливості прибути за викликом у призначений строк заздалегідь повідомити про це зазначених осіб; підкорятися законним вимогам та розпорядженням слідчого, прокурора, слідчого судді, суду.
Згідно зі ст. 412 КПК істотними порушеннями вимог кримінального процесуального закону є такі порушення вимог цього Кодексу, які перешкодили чи могли перешкодити суду ухвалити законне та обґрунтоване судове рішення.
Відповідно до п. 3 ч. 2 ст. 412 КПК судове рішення у будь-якому разі підлягає скасуванню, якщо судове провадження здійснено за відсутності обвинуваченого, крім випадків, передбачених ч. 3 ст. 323 чи ст. 381 цього Кодексу, або прокурора, крім випадків, коли його участь не є обов`язковою.
Таким чином, Суд вважає, що під час апеляційного розгляду порушено загальні засади кримінального провадження, зокрема, принцип змагальності сторін. Розгляд провадження здійснено без участі засудженого та його захисника, котрих не було повідомлено належним чином про час та дату розгляду, що з огляду на положення п. 3 ч. 2 ст. 412 КПК, є істотним порушенням вимог кримінального процесуального закону та підставою для скасування ухвали суду апеляційної інстанції.
Виходячи із наведеного, касаційна скарга засудженого підлягає до часткового задоволення. Новий апеляційний розгляд слід провести відповідно до вимог КПК, за наслідком якого постановити законне і обґрунтоване судове рішення.
Керуючись статтями 433, 434, 436, 441, 442 КПК, Суд
ухвалив:
Касаційну скаргу засудженого ОСОБА_6 задовольнити частково.
Ухвалу Харківського апеляційного суду від 23 червня 2021 року щодо ОСОБА_6 скасувати і призначити новий розгляд у суді апеляційної інстанції.
Постанова є остаточною та оскарженню не підлягає.
Судді:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3