Справа № 331/6396/18
Провадження №1-кп/333/37/22
ВИРОК

Іменем України
11 липня 2022 року м.Запоріжжя

Комунарський районний суд м.Запоріжжя у складі:
головуючого судді ОСОБА_1
за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні, в залі Комунарського районного суду м.Запоріжжя, кримінальне провадження, внесене в ЄРДР за №0003333 від 17.08.2017 року відносно

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м.Запоріжжя, громадянина України, українця, освіта вища, офіційно непрацюючого, одруженого, маючого на утриманні двох малолітніх дітей 2013 року народження і 2018 року народження, зареєстрованого і проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,
за обвинуваченням в скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.121 КК України,

за участю сторін кримінального провадження:
прокурора ОСОБА_4 ,

представника потерпілого адвоката ОСОБА_5 ,

захисника адвоката ОСОБА_6 ,

обвинуваченого ОСОБА_7 ,
В С Т А Н О В И В:
1. Формулювання обвинувачення, визнаного судом доведеним.
Судом визнано доведеним, що обвинувачений ОСОБА_7 вчинив кримінальне правопорушення при наступних обставинах.
03 серпня 2017 року, приблизно о 16 годині 30 хвилин, ОСОБА_7 , знаходячись біля будинку №6-Б по вул.Східна у м.Запоріжжя, в ході раптово виниклого конфлікту на побутовому підґрунті, з мотивів особистої неприязності, усвідомлюючи та бажаючи спричинити потерпілому ОСОБА_8 тяжкі тілесні ушкодження, наніс один удар лобом в передню область голови потерпілого. Після чого, вихопив з руки ОСОБА_8 дерев`яну палицю, якою одразу наніс один удар потерпілому в область потилиці, від якого потерпілий впав та втратив свідомість. Тим самим, ОСОБА_7 заподіяв потерпілому ОСОБА_8 згідно з висновком судової медичної експертизи Запорізького обласного бюро судово-медичної експертизи №2359 від 25.09.2017 року наступні тілесні ушкодження: закритий перелом потиличної кістки зліва від сагітального шва з переходом лінії перелому на основу черепа, забій головного мозку легкого ступеня тяжкості з локалізацією зон геморагічних забоїв в лобних долях, зі скупченням крові під м`якою оболонкою головного мозку, з розвитком емфіземи м`яких тканин в потиличній області, рана в потиличній області у ОСОБА_9 кваліфікуються як тяжкі тілесні ушкодження за ознакою небезпеки для життя в момент спричинення; закритий перелом кісток носа без порушення функції носового дихання у ОСОБА_9 у сукупності кваліфікуються як легке тілесне ушкодження, що спричинило короткочасний розлад здоров`я.
2. Стаття (частина статті) закону України про кримінальну відповідальність, що передбачає відповідальність за кримінальне правопорушення, винним у вчиненні якого визнаний обвинувачений.
Своїми умисними діями ОСОБА_7 вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч.1 ст.121 КК України, умисне тяжке тілесне ушкодження, тобто умисне тілесне ушкодження, небезпечне для життя в момент заподіяння.
3. Позиція обвинуваченого.
Допитаний у судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_7 свою вину у скоєнні інкримінованого йому кримінального правопорушення не визнав і суду пояснив, що 03.08.2017 року після 17-ої години разом із ОСОБА_10 і ОСОБА_11 вирішили поїхати у кафе. Дорогою заїхали на вул.Східна у м.Запоріжжя залишити автомобіль. На стоянці побачив ОСОБА_8 , який розглядав автомобіль, на що він зробив йому зауваження. У відповідь почув нецензурну лайку. Далі він продовжив спілкуватися на території стоянки із ОСОБА_10 і ОСОБА_11 . Через певний час прибігає ОСОБА_12 з сокирою і погрожує відрубати руку. Далі викидає його і через декілька хвилин підбігає з палицею приблизно довжиною 1-1,20 метрів, в діаметрі 100 мм, замахується і б`є по нозі нижче колінного суглоба. На запитання «що робиш?» відповів, що «зараз покладе усіх» і почав віддалятися на задній двір стоянки та кликати за собою далі розмовляти. Коли на задньому дворі стоянки підійшов до нього, він почав махати палицею перед обличчям і щось казати. Під час замаху схопився за палицю і вони почали її перетягувати, при цьому ОСОБА_8 декілька разів вдарив себе нею. Далі він вихопив у потерпілого палицю та викинув. Після чого вдарив ОСОБА_8 лобом по обличчю, попав у сонцезахисні окуляри, крові не було. Більше ніяких ударів він останньому не наносив. Далі потерпілий зробив декілька кроків назад, розвернувся і вдарився лобом об лафет та відразу втратив свідомість. У ОСОБА_8 потекла кров із потилиці. Побачивши це почав кликати на допомогу. Приїхала швидка. Коли потерпілий прийшов до свідомості, то повідомив, що нічого не пам`ятає, претензій до нього не має. У швидкій до лікарні їхали разом. У лікарні він назвав інший адрес і прізвище, йому поклали гіпс на ногу. Приблизно через рік потерпілий почав телефонувати і погрожувати фізичною розправою йому і його сестрі. Просив суд його виправдати. Цивільний позов потерпілого не визнав у повному обсязі.
4. Докази на підтвердження встановлених судом обставин вчинення кримінального правопорушення.
Незважаючи на невизнання своєї вини обвинуваченим, суд вважає, що вина останнього у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.121 КК України, за викладених у вироку обставинах у межах висунутого обвинувачення, повністю підтверджується зібраними по кримінальному провадженню і дослідженими в судовому засіданні наступними доказами.
Так, допитаний у судовому засіданні потерпілий ОСОБА_9 пояснив суду, що із ОСОБА_7 він був раніше знайомим. В серпні місяці 2017 року після обіду він разом із ОСОБА_13 поїхав на автостоянку по вул.Східній подивитися як пофарбували автомобіль. На стоянці він зустрів ОСОБА_7 , який почав ображати його наркоманом та ображати іншими нецензурними словами. Словесні образи тривали десь 20 хвилин. Причини такої поведінки останнього йому не відомі. Коли ОСОБА_7 почав пригати на нього і продовжувати ображати у відповідь він узяв дерев`яну палицю і вдарив останнього по нозі. В подальшому хтось з них запропонував відійти подалі, поговорити і вони зайшли за гаражі. Там вони певний час розмовляли, а коли він почав відходити обвинувачений схопив його за руку і вдарив своєю головою по лобу, вирвав з рук палицю і вдарив по потилиці. Після цього він втратив свідомість і коли прийшов до тями, то поруч були люди і очікували на швидку. Взагалі обставини події більш детально пам`ятав, коли приймав участь у слідчих діях. Цивільний позов підтримав у повному обсязі, просив суд задовольнити позовні вимоги. Обвинуваченого просив покарати суворо.

Допитаний у судовому засіданні свідок ОСОБА_10 пояснив суду, що тривалий час підтримує дружні відносини із ОСОБА_7 , з потерпілим не знайомий. 03 серпня 2017 року разом із обвинуваченим і ОСОБА_11 приїхали до кафе на вул.Східній у м.Запоріжжя, залишили автомобіль поруч на стоянці. Далі побачив потерпілого, який бігав по стоянці. ОСОБА_7 зробив йому зауваження, на що той відреагував і почав також висловлюватися у бік обвинуваченого. Через незначний час ОСОБА_8 підбіг з сокирою і почав погрожувати. Далі викинув сокиру, десь знайшов дерев`яну палицю і вдарив нею ОСОБА_7 по лівій нозі нижче колінного суглоба. Далі вони відійшли поговорити за будівлю складу. Більше він візуально потерпілого не бачив. Обвинуваченого бачив зі спіни. Потерпілий замахнувся палкою, ОСОБА_7 її вихватив і викинув, чи можливо взагалі вибив із руки потерпілого. В подальшому, коли підійшли до місця конфлікту, побачили, що ОСОБА_8 лежить на землі без свідомості. Викликав швидку. Поруч побачили лафет на якому були плями крові. Після приїзду швидкої обвинуваченому і потерпілому була надана медична допомога і вони удвох поїхали до лікарні.

При цьому суд не знаходить підстав для застосування до показань свідка ОСОБА_10 вимог ч.12 ст.290 КПК України і визнання їх недопустимими, на чому наполягає сторона обвинувачення. Так, згідно з положеннями ч.6 ст.290 КПК України матеріалами, до яких сторона захисту за запитом прокурора зобов`язана надати доступ та можливість скопіювати або відобразити відповідним чином, є лише будь-які речові докази або їх частини, документи або копії з них. А з огляду на вимоги ст.23 КПК України показання учасників кримінального провадження суд отримує усно і може прийняти як доказ показання осіб, які не дають їх безпосередньо в судовому засіданні, лише у випадках, передбачених цим Кодексом. До того ж КПК не зобов`язує сторону захисту фіксувати будь-яким чином показання свідків захисту під час досудового розслідування. З огляду на це, і враховую, що свідок був на місці виникнення конфлікту між потерпілим і обвинуваченим, про що було відомо стороні обвинувачення із показань допитаного на досудовому розслідуванні свідка ОСОБА_11 , суд задовольнив клопотання захисника про допит цього свідка у судовому засіданні. Означене узгоджується із висновками наданими Верховним судом у постанові від 17.03.2020 року по справі №691/1385/15-к і постанові від 06.04.2021 року по справі №209/3537/18.

Допитаний у судовому засіданні свідок ОСОБА_11 пояснив суду, що знайомий із ОСОБА_7 тривалий час, підтримує з ним дружні відносини, ОСОБА_8 відомий лише візуально, особисто з ним не знайомий. 03 серпня 2017 року після 17-ої години до нього заїхали ОСОБА_7 та ОСОБА_10 і вони разом поїхали до кафе. По приїзду вони залишили автомобіль на стоянці на вул.Східній у м.Запоріжжя. На території стоянки нікого не було, окрім ОСОБА_8 , який ходив та виражався нецензурною лайкою. Обвинувачений запитав у нього що він тут робить. На що потерпілий схватив камень і підбіг до них. Потім викинув його, і через незначний проміжок часу прибіг із сокирою. ОСОБА_7 у відповідь на погрозу запропонував йому відрубати йогу руку, на що потерпілий викинув сокиру і через деякий час знову підбіг із дерев`яною палицею, у довжину приблизно один метр, і завдав нею удар обвинуваченому по лівій нозі нижче колінного суглоба. Після цього побіг на задній двір стоянки і покликав за собою ОСОБА_7 . Останній пішов за ним. Про що вони спілкувалися він не пам`ятає. Більше він візуально потерпілого не бачив. Обвинуваченого бачив зі спіни. Потерпілий замахнувся палицею, ОСОБА_7 її вихватив і викинув. В подальшому, коли підійшли до місця конфлікту, побачили, що ОСОБА_8 лежить на спині без свідомості. За допомогою води привели останнього до тями, ОСОБА_10 викликав швидку. Поруч побачили лафет на якому були плями крові. Після приїзду швидкої обвинуваченому і потерпілому була надана медична допомога і вони удвох поїхали до лікарні. Після інциденту ОСОБА_7 близько десяти днів перебував у гіпсі. Під час конфлікту інших осіб поруч не було. Лише по його закінченню підійшли ОСОБА_14 і ОСОБА_15 .

Допитана у судовому засіданні свідок ОСОБА_13 пояснила суду, що обвинуваченого вона не знає. З потерпілим підтримувала товариські відносини. Десь 4-5 років потому в серпні місяці у другій половині дня вони зустрілися із ОСОБА_8 біля Обласної лікарні і вирішили випити кави. По дорозі останньому потрібно було заїхати на СТО, яке знаходилося на вул.Східній у м.Запоріжжя. По приїзду ОСОБА_8 почав сперечатися з якимось чоловіком. Вони спілкувалися досить агресивно. Потім вони кудись пішли. У зв`язку із тим, що їх не було тривалий час, а їй вже було потрібно повертатися, вона вийшла із автомобіля і пішла шукати потерпілого. За поворотом побачила ОСОБА_8 , який лежав на спині, поруч стояли два чи три чоловіка. Побачивши це вона злякалася і пішки пішла до лікарні.

Допитаний у судовому засіданні свідок ОСОБА_15 пояснив суду, що знає обвинуваченого і потерпілого тривалий час. З ОСОБА_7 підтримував товариські відносини, з потерпілим разом навчалися у школі. Влітку 2017 року він приїхав на територію колишнього оптового складу по вул.Східній у м.Запоріжжі. Там побачив ОСОБА_7 , який був разом із чоловіками на ім`я ОСОБА_16 і ОСОБА_17 . Через деякий час приїхав ОСОБА_8 . Між останнім і обвинуваченим виник словесний конфлікт. Потім потерпілий схопив сокиру і почав погрожувати. Згодом виникнув сокиру, узяв палицю, довжиною приблизно 1,5 метра, і вдарив нею ОСОБА_7 по лівій нозі. Далі вони удвох пішли розмовляти за кут будинку. Що там відбувалося він не бачив. Згодом почув крики обвинуваченого про допомогу та прохання викликати швидку. Підійшовши побачив ОСОБА_8 , який лежав на спині у крові на землі, на відстані приблизно 1,5 метру від лафету. У потерпілого позаду на голові було розсічення, кров на обличчі, з носа текла кров. На лафеті були сліди крові. Далі приїхала швидка і потерпілий з обвинуваченим поїхали до лікарні. Обвинувачений пояснював, що почали штовхатися з потерпілим, останній підсковзнувся і вдарився головою об лафет.

Допитаний у судовому засіданні свідок ОСОБА_14 пояснив суду, що ОСОБА_7 знає тривалий час, підтримує з ним дружні відносини. Потерпілого знає близько 10-15 років. Познайомилися коли вони приїздили до нього ремонтувати автомобілі. Влітку 2017 року на території стоянки на АДРЕСА_2 між ними виник конфлікт. Коли між ними почалася словесна перепалка і взаємні образи він пішов у душ. Через деякий час почув як приїхала швидка допомога. Його не було на дворі приблизно 15 хвилин.

Крім показів потерпілого, свідків, судом досліджені наступні докази, що підтверджують вину обвинуваченого ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.121 КК України.
З протоколу прийняття заяви про вчинене кримінальне правопорушення (або таке, що готується) від 16.08.2017 року встановлено, що ОСОБА_8 звернувся до Комунарського ВП Дніпровського ВП ГУНП в Запорізькій області із заявою про притягнення до кримінальної відповідальності малознайомого йому чоловіка на ім`я ОСОБА_18 , який 03.08.2017 року, приблизно о 14-00 годині, за адресою: АДРЕСА_2 , побив його, спричинивши йому тим самим тілесні пошкодження (том 1 а.с.150).
Із дослідженого у судовому засіданні висновку судово-медичної експертизи ОСОБА_8 №2359 від 25.09.2017 року (експертиза закінчена 31.10.2017 року) встановлено, що закритий перелом потиличної кістки зліва від сагітального шва з переходом лінії перелому на основу черепа, забій головного мозку легкого ступеня тяжкості з локалізацією зон геморагічних забоїв в лобних долях, зі скупченням крові під м`якою оболонкою головного мозку, з розвитком емфіземи м`яких тканин в потиличній області, рана в потиличній області у ОСОБА_9 кваліфікуються як тяжкі тілесні ушкодження за ознакою небезпеки для життя в момент спричинення. Закриті переломи задніх відрізків 7, 8, 9 ребер справа зі зміщенням кісткових фрагментів, з пошкодженням тканини правої легені, з колабуванням (стисненням правої легені на 1/4 свого об`єму), зі скупченням крові та повітря в правій плевральній порожнині, з розвитком підшкірної емфіземи в правій половині грудної клітини у ОСОБА_9 у сукупності кваліфікуються як тілесні ушкодження середнього ступеня тяжкості, що не є небезпечними для життя, але спричинили тривалий розлад здоров`я строком понад 21 день. Закритий перелом кісток носа без порушення функції носового дихання у ОСОБА_9 кваліфікуються як легке тілесне ушкодження, що спричинило короткочасний розлад здоров`я. Садна в області спини (більш точна локалізація не вказана) у ОСОБА_9 кваліфікуються як легкі тілесні ушкодження. Дані ушкодження утворилися від дії тупого (тупих) предмета. Давність утворення тілесних ушкоджень не суперечить строку, вказаному освідуваним, 03.08.2017 року (том 1 а.с.151-153).
Із дослідженого у судовому засіданні висновку судово-медичної експертизи ОСОБА_8 №2360д від 25.09.2017 року (експертиза закінчена 31.10.2017 року) встановлено, що взаєморозташування потерпілого і нападаючого в момент спричинення тілесного ушкодження могло бути будь-яким при умові доступності відповідної ділянки тіла для нанесення удару, виявлені тілесні ушкодження у ОСОБА_9 утворилися не менш ніж від 3-х травматичних дій (том 1 а.с.154-156).
З протоколу проведення слідчого експерименту від 07.02.2018 року і відеозапису даної слідчої дії встановлено, що потерпілий ОСОБА_8 , в присутності понятих, за участю експерта-криміналіста, який здійснював відеофіксацію слідчої дії на цифрову відеокамеру «Canon Legria FS 306», спочатку у кабінеті слідчого, а потім біля автостоянки за адресою: м.Запоріжжя, вул.Східна, буд.6-Б, розповів про події, що мали місце 03.08.2017 року, приблизно о 16-00 годині. В ході проведення слідчого експерименту ОСОБА_8 розповів, що 03 серпня 2017 року, близько 16-00 години, він на власному автомобілі «Део Ланос», державний реєстраційний номер НОМЕР_1 , у кузові сріблястого кольору, приїхав на автостоянку, за адресою: м. Запоріжжя, вул.Східна, 6-Б, щоб забрати свій другий автомобіль «Чері Амулет», у кузові чорного кольору. Вийшовши з машини, він побачив свого давнього товариша ОСОБА_7 , з яким був знайомий вже на протязі останніх десяти років. Останній як і він займався купівлею-продажем легкових автомобілів. Спільних справ в них не було, разом вони ніколи не відпочивали і в гостях у один одного ніколи не були. З ОСОБА_7 до цього він ніколи не сварився. Коли ОСОБА_7 побачив його, то одразу крикнув на його адресу, що він наркоман, на що той обурився. Між ними виник словесний конфлікт, який тривав близько п`яти хвилин. Під час сварки ОСОБА_7 почав погрожувати йому фізичною розправою. Його погрозу він сприйняв як реальну, враховуючи, що ОСОБА_7 зростом близько 2 м, спортивної статури. Побачивши біля себе на землі фрагмент дерев`яної палиці, він узяв її у праву руку, після чого вдарив ОСОБА_7 по лівій нозі і пішов у бік свого автомобіля. Від отриманого удару ОСОБА_7 залишився стояти на обох ногах та свідомості не втрачав. ОСОБА_7 продовжив знову погрожувати та висловлюватися на його адресу нецензурними словами, через що він запропонував ОСОБА_7 відійти в бік гаражу, що розташований на території автостоянки і поговорити. Коли вони підійшли до гаражу, він почав розмову з ОСОБА_7 , в ході якої хотів зрозуміти, чому той почав його ображати. Однак розмова не склалася, ОСОБА_7 продовжив його ображати і принижувати, без пояснення причини. Далі, потерпілий за допомогою статиста в динаміці показав, що в момент, коли він почав відходити від ОСОБА_7 в бік своєї машини, останній своєю правою рукою схопив його за праву руку і коли потерпілий повернувся до ОСОБА_7 обличчям, той наніс своїм лобом один удар в передню область його голови. Від удару по голові він залишився стояти на ногах і свідомості не втратив. Далі, потерпілий в динаміці показав, як ОСОБА_7 вихопив з його руки дерев`яну палку і вдарив його по потилиці. Після вказаного удару він впав на землю і втратив свідомість. Що відбувалося далі, йому не відомо. Коли через декілька хвилин, він прийшов до тями, то побачив перед собою ОСОБА_7 разом з чоловіками на ім`я ОСОБА_19 та ОСОБА_20 , які надавали йому первинну медичну допомогу. Окрім вищевказаних двох ударів він більше нічого не пам`ятає через втрату свідомості. Однак, враховуючи наявність в нього тілесних ушкоджень, в тому числі переломи ребер, він впевнений у тому, що в момент втрати ним свідомості і знаходження на землі, ОСОБА_7 своїми ногами наніс йому по тулубу ще декілька ударів. Через деякий час на місце події приїхала карета швидкої допомоги, співробітники якої госпіталізували потерпілого і відвезла до П`ятої міської лікарні. Крім того, під час слідчого експерименту потерпілий вказав, що в момент заподіяння ОСОБА_7 йому тілесних ушкоджень у безпосередній близькості до них нікого не було, однак очевидцями події могли бути чоловіки на ім`я ОСОБА_20 та ОСОБА_19 , які знаходилися в той час на території автостоянки, а також чоловік на ім`я ОСОБА_21 , який працює на СТО, що розташоване на території автостоянки (том 1 а.с.157-162).
Із дослідженого у судовому засіданні висновку судово-медичної експертизи (за матеріалами справи) №62/к від 18.05.2018 року (експертиза закінчена 06.06.2018 року) встановлено, що відповідно до наданої медичної документації (медичної карти стаціонарного хворого №11561 та даних інструментального дослідження головного мозку (комп`ютерної томографії) під час перебування ОСОБА_8 в Комунальній установі «Міська клінічна лікарня екстреної та швидкої медичної допомоги» м. Запоріжжя з 03.08.2017 року по 12.08.2017 року у нього були виявлені ушкодження у вигляді: черепно-мозкової травми, представленої забоєм головного мозку середньої тяжкості з локалізацією в обох лобних ділянках, перелому потиличної кістки зліва, рани потиличної області, перелому кісток носа справа, закритих переломів 5, 6, 7 ребер справа по лінії лопатки з частковим пошкодженням легеневої тканини, скупченням крові та повітря в правій плевральній порожнині, саден спини, забоїв тулуба, м`яких тканин верхніх кінцівок (більш детальна характеристика і локалізація ушкоджень в наданій медичної документації відсутня). Під час судово-медичного обстеження 18.08.2017 року (висновок експерта № 2076) у ОСОБА_8 виявлені рана на бічній поверхні грудної клітини праворуч по середньо-пахвовій лінії, на рівні 6-го міжреберного проміжку (після проведення пункції плевральної порожнини), рубець на задній поверхні голови нижче рівня потиличного бугра з ознаками хірургічної обробки, садна на задній частині правої тім`яної ділянці та по зовнішній поверхні правого гомілковостопного суглоба, синець в надлопатковій ділянці ліворуч. Черепно-мозкова травма, представлена забоєм головного мозку середньої тяжкості з локалізацією в обох лобних ділянках та закритий перелом потиличної кістки зліва, рана потиличної області, садна правої тім`яної ділянки голови у ОСОБА_8 у сукупності кваліфікуються як тяжкі тілесні ушкодження, за ознакою небезпеки для життя. Закриті переломи 5, 6, 7 ребер справа по лінії лопатки з частковим пошкодженням легеневої тканини, скупченням крові та повітря в правій плевральній порожнині, садна спини у ОСОБА_8 у сукупності кваліфікуються як тілесні ушкодження середнього ступеня тяжкості, не небезпечні для життя, але які спричинили тривалий розлад здоров`я, більш ніж 21 день. Закритий перелом кісток носа справа у ОСОБА_8 кваліфікується як легке тілесне ушкодження, що спричинило за собою короткочасний розлад здоров`я. Забої тулуба, м`яких тканин верхніх кінцівок (більш детальна характеристика і локалізація ушкоджень в наданій медичної документації відсутня), синець в надлопатковій ділянці ліворуч, садна по зовнішній поверхні правого гомілковостопного суглоба у ОСОБА_8 як у сукупності, так і кожне окремо, кваліфікуються як легкі тілесні ушкодження. Давність утворення тілесних ушкоджень, з урахуванням медичної документації, не суперечить часу, вказаному слідчим в фабулі постанови 03.08.2017 року. Вказані вище тілесні ушкодження утворилися від дії тупих предметів. Характерні особливості травмуючих предметів на наявних тілесних ушкодженнях не відобразилися, тому відсутня можливість їх ідентифікації, як руки, ноги, фрагмента палиці і таке інше. Враховуючи локалізацію тілесних ушкоджень у ОСОБА_8 , комісія експертів вважає, що у нього має місце не менш ніж 4 ділянки травматичного впливу: в область носу, тім`яну ділянку голови, в надлопаткову ділянку ліворуч та зовнішню поверхню правого гомілковостопного суглоба. Локалізація видимих зовні ушкоджень знаходиться у зонах, доступних для власної руки потерпілого, однак, враховуючи той факт, що тілесні ушкодження у ОСОБА_8 супроводжувалися переломами кісток черепу та ребер, їх заподіяння власною рукою малоймовірно. Згідно з протоколом проведення 07.02.2018 року слідчого експерименту за участю потерпілого ОСОБА_8 , який вказує, що « … ОСОБА_7 своєю правою рукою схопив його за праву руку і коли він повернувся до ОСОБА_7 обличчям, останній наніс своїм лобом один удар в передню область його голови. Від удару по голові потерпілий залишився стояти на ногах і свідомості не втратив… ОСОБА_7 вихопив з його руки дерев`яну палку і вдарив його по потилиці... Однак враховуючи наявність в нього тілесних ушкоджень в тому числі перелому ребер потерпілий вказав, що він впевнений, у тому, що в момент втрати ним свідомості і знаходження на землі, ОСОБА_7 своїми ногами наніс йому по тулубу ще декілька ударів...». Враховуючи наявність у потерпілого 4 зон травматичного впливу, утворення усього комплексу тілесних ушкоджень від двох ударів, про які вказує потерпілий під час проведення слідчого експерименту 07.02.2018 року виключається. Не виключена можливість утворення ушкоджень на обличчі (носі) потерпілого та потиличній зоні за обставин, вказаних ним під час проведення слідчого експерименту з його участю. Взаєморозташування потерпілого відносно нападника в момент спричинення тілесних ушкоджень, могло бути будь-яким при умові доступності ділянок ушкодження тіла для нанесення удару. З урахуванням локалізації виявлених у ОСОБА_8 тілесних ушкоджень, у тому числі, зон забиття головного мозку (за даними КТГ), вважаємо, що тілесні ушкодження у вигляді черепно-мозкової травми та спини могли бути отриманні при падінні потерпілого навзнак з положення «стоячи» або близького до нього, можливо, після надання попереднього прискорення внаслідок нанесення удару або поштовху (том 1 а.с.163-172).
Із дослідженого у судовому засіданні висновку судово-медичної експертизи (за матеріалами справи) №456/к від 05.09.2018 року (експертиза закінчена 05.10.2018 року) встановлено, що з урахуванням наданої медичної документації (медичної карти стаціонарного хворого №11561 із Комунальної установи «Міська клінічна лікарня екстреної та швидкої медичної допомоги» м.Запоріжжя, даних інструментального дослідження головного мозку (комп`ютерної томографії)) та результатів судово-медичного обстеження (висновок експерта № 2076 від 18.08.2017 року) у ОСОБА_8 виявлені ушкодження у вигляді черепно-мозкової травми, представленої забоєм головного мозку середньої тяжкості з локалізацією в обох лобних ділянках, закритим переломом потиличної кістки зліва, раною потиличної області, саднами правої тім`яної ділянки голови, закритих переломів 5, 6, 7 ребер справа по лінії лопатки з частковим пошкодженням легеневої тканини, скупченням крові та повітря в правій плевральній порожнині, саден спини, закритих переломів кісток носа справа, забоїв тулуба, м`яких тканин верхніх кінцівок (більш детальна характеристика і локалізація ушкоджень в наданій медичної документації відсутня), синця в надлопатковій ділянці ліворуч, саден по зовнішній поверхні правого гомілковостопного суглоба (п.1 висновків). Отримання потерпілим черепно-мозкової травми, представленої забоєм головного мозку середньої тяжкості з локалізацією в обох лобних ділянках внаслідок одного удару лобом іншою особою в передню область голови потерпілого малоймовірно. Вказані, у п.1 цих висновків, тілесні ушкодження, утворилися від дії тупих предметів. З урахуванням локалізації виявлених у ОСОБА_8 тілесних ушкоджень, у тому числі, зон забиття головного мозку (за даними КТГ), вважаємо, що тілесні ушкодження у вигляді черепно-мозкової травми та спини могли бути отриманні при падінні потерпілого навзнак з положення «стоячи» або близького до нього, можливо, після надання попереднього прискорення внаслідок нанесення удару або поштовху. Враховуючі дані із представленої медичної документації, утворення тілесних ушкоджень у ОСОБА_8 не суперечить терміну, вказаному слідчим в фабулі постанови, а саме 03.08.2017 року. Приймаючи до уваги морфологічні ознаки тілесних ушкоджень, всі вони утворилися протягом короткого проміжку часу (том 1 а.с.173-182).

З протоколу проведення слідчого експерименту від 02.11.2018 року встановлено, що підозрюваний ОСОБА_7 , без понятих у зв`язку з безперервним застосуванням відеозапису, за участю захисника, статиста і спеціаліста, за адресою: АДРЕСА_2 , розповів про події, що мали місце 03.08.2017 року, приблизно о 16-00 годині. Застосовувалася відеофіксація слідчої дії на цифрову відеокамеру «Canon Legria FS 306». З переглянутих у судовому засіданні відеоматеріалів, доданих до протоколу проведення слідчого експерименту, вбачається, зокрема, що ОСОБА_7 розповів, що йому ОСОБА_8 , наніс один удар дерев`яною палицею, в ділянку лівої гомілки на межі середньої та нижньої третин по зовнішній поверхні; потім, тримаючи з двох кінців вищезазначену палицю, вони почали її «перетягувати» один у одного, яку ОСОБА_7 двічі відпускав та вона ударяла ОСОБА_8 спочатку в бокову поверхню живота праворуч чи по ребрам, потім у живіт; потім ОСОБА_8 різко повернув та почав бігти, при цьому вдарився передньою поверхнею обличчя об металевий лафет для катерів висотою близько 2-х метрів від чого впав навзнак на задню поверхню тіла на тверду поверхню, на якій були куски металу та цегли, побачив рану в потиличній ділянці з якої текла кров (том 1 а.с.183-185).
Із дослідженого у судовому засіданні висновку судово-медичної експертизи (за матеріалами справи) №527/к від 07.11.2018 року (експертиза закінчена 22.11.2018 року) встановлено, що згідно з наданих висновків експерта №2076 від 18.08.2017 року, №2359 та №2360д від 25.09.2017 року у ОСОБА_8 виявлені тілесні ушкодження, які умовно розташовуються на передній та задній поверхнях тіла, а саме: на задній поверхні: 1.1. Закрита черепно-мозкова травма у вигляді лінійного перелому потиличної кістки ліворуч з забоями головного мозку та крововиливами під його м`які оболонки. Лінійним переломом потиличної кістки, симетричні забої з крововиливами під оболонки в ділянках лобових частин головного мозку - на протилежному боці від перелому - по типу «удар - противоудар», вказують на ознаки травми голови по типу інерційної, при цьому травмуючи сила діяла ззаду наперед; 1.2. Рана в потиличній ділянці голови - утворилась від дії тупого предмету, індивідуалізуючі особливості якого в рані не відобразились. 1.3 Закриті переломи задніх відрізків 7,8,9 ребер праворуч з ушкодженням тканини правої легені утворились від дії тупого предмету з обмеженою травмуючою поверхнею; 1.4. Садно у задній частині правої тім`яної ділянки; садна в ділянці спини; синець у надлопатковій ділянці ліворуч; садно в проекції зовнішньої кісточки правого гомілковостопного суглоба - утворились від дії тупого предмету (предметів), індивідуалізуючі особливості якого (яких) в тілесних ушкодженнях не відобразились; на передній поверхні: 1.5 закритий перелом кісток носу - утворився в результаті дії тупого предмету в ділянку обличчя; індивідуалізуючі особливості якого в тілесному ушкодженні не відобразились (п.1 висновку). Згідно з протоколом проведення слідчого експерименту за участі підозрюваного ОСОБА_7 від 02.11.2018 року, останній зазначає, що йому ОСОБА_8 , наніс один удар дерев`яною палицею, в ділянку лівої гомілки на межі середньої та нижньої третин по зовнішній поверхні; потім, тримаючи з двох кінців вищезазначену палицю, вони почали її «перетягувати» один у одного, яку ОСОБА_7 двічі відпускав та вона ударяла ОСОБА_8 спочатку в бокову поверхню живота праворуч чи по ребрам, потім у живіт (вказує на епігастральну ділянку); потім ОСОБА_8 різко повернув та почав бігти, при цьому вдарився передньою поверхнею обличчя (ділянки лоба, носа - праворуч) об металевий лафет для катерів висотою близько 2-х метрів від чого впав навзнак на задню поверхню тіла на тверду поверхню, на якій були куски металу та цегли, побачив рану в потиличній ділянці з якої текла кров. Лафет це причіп для перевезення човна. Конструкція якого складається з платформи, рами та дишла. Частини лафету металеві та в більшості своїй у перетині мають прямокутну форму, що утворена чотирма гранями та у місці з`єднання, яких виникають ребра. Зазвичай, від дії граней тупого предмета на шкірі потерпілого утворюються або садна, або рани, або синці, такі ж ушкодження спостерігаються і від дії ребра тупого предмету. Враховуючи вищенаведене, співставляючи з фактами викладеними у показах ОСОБА_7 , відсутністю ушкоджень на шкірі у потерпілого ОСОБА_8 , механізм утворення ушкодження на обличчі від дії лафету вважається малоймовірним виходячи із кінетичної енергії бігу, що направляється ззаду наперед та фізіологічного положення тіла людини, що біжить (корпус тулуба трохи нахилений вперед, головою донизу). Найбільш частіше інерційна травма голови виникає при падінні навзнак з послідуючим ударом потиличною ділянкою голови об тупий предмет з переважаючою плоскою поверхнею - тверде покриття. Падіння може бути, як мимовільним (самопроизвольным), так і після надання попереднього прискорення. На користь падіння навзнак з вертикального чи близького до нього положення свідчать наявні садна в ділянці спини, синець в лівій надлопатковій ділянці, а за попереднє прискорення - ушкодження на обличчі (перелом кісток носу) та садно в правій тім`яній ділянці голови. При цьому рана у потиличній ділянці не вкладається в загальний механізм травми голови. Її лінійність свідчить, що вона не могла утворитись від дії тупого предмету з плоскою переважаючою поверхнею. Комісія вважає, що не виключається вірогідність її утворення в результаті дії дерев`яної палиці на яку вказує ОСОБА_8 в слідчому експерименті від 07.02.2018 року. Враховуючі вищезазначене, а також дані наведені в п.1. (а саме локалізацію та механізм утворення) не виключається, що тілесні ушкодження в ділянці «задньої поверхні тіла» ОСОБА_8 , окрім рани в ділянці потилиці, могли утворитись при падінні навзнак з вертикального чи близького до нього положенні на тверду поверхню з наданням попереднього прискорення в передню частину тіла тупого предмету, що в своїй структурі не має ні ребер, ні граней. Не виключається, що таким предметом (предметами) могли бути частини тіла людини (голова, кінцівки). Травма грудної клітки у ОСОБА_8 могла виникнути за вищезазначеним механізмом, тільки у разі наявності на поверхні різко виступаючих нерівностей, або в результаті локальної дії тупого предмету з обмеженою травмуючою поверхнею. Травматичні впливи в передню поверхню тулуба (живота) у вигляді тілесних ушкоджень на тілі ОСОБА_8 не відобразились (том 1 а.с.186-200).
Відповідно до протоколу затримання особи, підозрюваної у вчиненні злочину, від 17.10.2018 року, ОСОБА_7 був затриманий на підставі ухвали слідчого судді від 02.10.2018 року (том 1 а.с.201-203). Ухвалою слідчого суді від 17.10.2018 року відносно обвинуваченого обрано запобіжний захід домашній арешт (том 1 а.с.204-206).
У судовому засіданні також оголошені документи, що характеризують особу ОСОБА_7 .
У ході судового слідства суд дослідив всі докази, надані сторонами обвинувачення і захисту, із дотриманням принципу змагальності і свободи в поданні ними суду своїх доказів і у доведені перед судом їх переконливості.
5. Висновок суду щодо винуватості обвинуваченого.
Аналізуючи досліджені по справі докази в їх сукупності, суд вважає, що вина ОСОБА_7 в інкримінованому йому кримінальному правопорушенню в частині нанесення тяжких тілесних ушкоджень за ознакою небезпеки для життя в момент спричинення і легких тілесних ушкоджень, що спричинили короткочасний розлад здоров`я за викладених у вироку обставинах повністю підтверджена дослідженими в ході судового слідства доказами.

Так, наявність словесного конфлікту, який призвів до бійки внаслідок якої ОСОБА_8 отримав тілесні ушкодження підтверджується показаннями потерпілого і свідків ОСОБА_11 , ОСОБА_10 , ОСОБА_13 , ОСОБА_15 . Показання допитаних у судовому засіданні свідків доводять час та місце вчинення кримінального правопорушення. Разом з тим показання свідків не є інформативними в частині обставин безпосереднього нанесення ОСОБА_7 тілесних ушкоджень потерпілому, адже очевидцями цього вони не були. В цьому аспекті суд критично відноситься до показань свідків ОСОБА_11 і ОСОБА_10 в частині того, що обвинувачений вихватив палку у потерпілого, коли той замахувався, і відразу її викинув з огляду на їх протиріччя іншим доказам по справі. Так, обидва свідка не змогли пояснити, яким чином вони спочатку зазначали у своїх поясненнях, що візуально не бачили потерпілого у момент бійки, але бачили як той замахувався. Також ці твердження знаходяться у протиріччі з показаннями обвинуваченого, який пояснив, що вони «перетягували» палку один від одного. Крім того, за пояснень свідків в цій частині залишається невизначеним механізм отримання потерпілим усієї сукупності тілесних ушкоджень, визначених шляхом проведення експертних досліджень. Отже суд вважає докази свідків в цій частині їх припущеннями.

Показання потерпілого ОСОБА_8 суд вважає такими, що повністю відповідають фактичним обставинам, встановленим судом, а також показанням допитаних у судовому засіданні свідків, дослідженим матеріалам кримінального провадження, зокрема результатами проведених експертних досліджень, тому розцінює їх як достовірні, приймає як доказ вини обвинуваченого і вважає, що вони в сукупності з дослідженими в ході судового слідства доказами можуть бути покладені в основу обвинувального вироку.

Версія обвинуваченого щодо можливості отримання ОСОБА_8 тілесних ушкоджень в результаті падіння та удару о лафет спростовуються результатами судово-медичних досліджень. Так, згідно результатів експертизи №527/к від 07.11.2018 року у зв`язку з відсутністю ушкоджень на шкірі у потерпілого ОСОБА_8 , механізм утворення ушкодження на обличчі від дії лафету вважається малоймовірним виходячи із кінетичної енергії бігу, що направляється ззаду наперед та фізіологічного положення тіла людини, що біжить (корпус тулуба трохи нахилений вперед, головою донизу). При цьому рана у потиличній ділянці не вкладається в загальний механізм травми голови. Її лінійність свідчить, що вона не могла утворитись від дії тупого предмету з плоскою переважаючою поверхнею. Комісія вважає, що не виключається вірогідність її утворення в результаті дії дерев`яної палиці на яку вказує ОСОБА_8 в слідчому експерименті від 07.02.2018 року. Також суд приймає до уваги висновки судово-медичної експертизи №62/к від 18.05.2018 року), за якими, враховуючи локалізацію тілесних ушкоджень у ОСОБА_8 , комісія експертів вважає, що у нього має місце не менш ніж 4 ділянки травматичного впливу: в область носу, тім`яну ділянку голови, в надлопаткову ділянку ліворуч та зовнішню поверхню правого гомілковостопного суглоба. Зазначена кількість ділянок травматичного впливу не відповідає механізму отримання тілесних ушкоджень потерпілим за версією обвинуваченого. Також версія обвинуваченого спростовується сукупністю усіх тілесних ушкоджень отриманих потерпілим внаслідок бійки, які визначені за відомостями з медичної документації в дослідницькій частині висновку судово-медичної експертизи ОСОБА_8 №2359 від 25.09.2017 року. В свою чергу результати проведених експертних досліджень повністю підтверджують спроможність показань потерпілого щодо завдання йому обвинуваченим спочатку удару лобом в передню частину голови, а потім дерев`яною палицею в область потилиці. Зокрема, за висновком судово-медичної експертизи №62/к від 18.05.2018 року не виключена можливість утворення ушкоджень на обличчі (носі) потерпілого та потиличній зоні за обставин, вказаних ним під час проведення слідчого експерименту з його участю.
Разом з тим суд вбачає за необхідне виключити з обвинувачення нанесення ОСОБА_7 потерпілому, коли той знаходився в непритомному стані лежачи, не менше двох ударів взутою ногою в область тулуба і як наслідок спричинення закритого перелому задніх відрізків 7, 8, 9 ребер справа зі зміщенням кісткових фрагментів, з пошкодженням тканини правої легені, з колабуванням (стисненням правої легені на 1/4 свого об`єму), зі скупченням крові та повітря в правій плевральній порожнині, з розвитком підшкірної емфіземи в правій половині грудної клітини у ОСОБА_9 , які у сукупності кваліфікуються як тілесні ушкодження середнього ступеня тяжкості, що не є небезпечним для життя, але спричинили тривалий розлад здоров`я строком понад 21 день, виходячи з такого.
Так, за показаннями потерпілого він вказує лише на нанесення йому обвинуваченим удару лобом в голову і дерев`яною палицею в область потилиці. Далі він втратив свідомість і його висновки, що ОСОБА_7 завдав йому удари по тулубу ногами, є припущеннями. Допитана у судовому засіданні свідок ОСОБА_13 зазначила, що у зв`язку із давністю події вона не пам`ятає чи бачила як обвинувачений наносив ногами удари по тулубу потерпілого. За висновками проведених експертних досліджень 62/к від 18.05.2018 року, 456/к від 05.09.2018 року і 527/к від 07.11.2018 року слідує, що тілесні ушкодження в ділянці «задньої поверхні тіла» ОСОБА_8 , окрім рани в ділянці потилиці, могли утворитися при падінні навзнак з вертикального чи близького до нього положенні на тверду поверхню з наданням попереднього прискорення в передню частину тіла тупого предмету, не виключається, що таким предметом (предметами) могли бути частини тіла людини (голова, кінцівки).
Тобто, однозначно не можливо встановити як утворилися у ОСОБА_8 тілесні ушкодження середньої тяжкості в результаті падіння або ударів.

Відповідно до ч.3 ст.373 КПК України, обвинувальний вирок ухвалюється лише за умови доведення у ході судового розгляду винуватості особи у вчиненні кримінального правопорушення, і не може ґрунтуватись на припущеннях.

Саме сторона обвинувачення несе тягар доведення вини і зобов`язана доводити свою версію подій за цим стандартом. Це означає, що позиція, яка представлена обвинуваченням, має бути доведена в тій мірі, що у «розумної (розсудливої) людини» не може лишатися «розумного сумніву», що обвинувачений винен.

Згідно зі ст.62 Конституції України ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчиненні злочину. Обвинувачення не може ґрунтуватися на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Враховуючи неможливість ґрунтувати обвинувачення на припущеннях, за відсутності інших доказів по справі, суд приходить до висновку щодо необхідності звуження обвинувачення в цій частині.

За таких же обставин суд вбачає за необхідне виключити з обвинувачення спричинення ОСОБА_7 потерпілому легких тілесних ушкоджень у виді саден в області спини, адже: по-перше, при формулювання обвинувачення не визначено у який спосіб були нанесені вказані тілесні ушкодження, і по-друге, за результатами проведених експертних досліджень, отримання цих тілесних ушкоджень не виключається при падінні потерпілого навзнак з положення «стоячи» або близького до нього, можливо, після надання попереднього прискорення внаслідок нанесення удару або поштовху.

Враховуючи зазначене, суд вважає доведеним пред`явлене ОСОБА_7 обвинувачення і кваліфікує дії останнього за ч.1 ст.121 КК України як умисне тяжке тілесне ушкодження, тобто умисне тілесне ушкодження, небезпечне для життя в момент заподіяння.

6. Обставини, які пом`якшують або обтяжують покарання.
Обставин, що пом`якшують покарання ОСОБА_7 , суд не вбачає.
Обставин, що обтяжують покарання ОСОБА_7 , суд не вбачає.
7. Мотиви призначення судом покарання.
При призначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_7 суд враховує ступінь тяжкості вчиненого ним кримінального правопорушення, яке у відповідності до ст.12 КК України є тяжким злочином, дані, що характеризують особу винного, раніше не судимий, його стан здоров`я на обліку у психіатра і нарколога не перебуває, соціальні зв`язки одружений, на його утриманні знаходяться двоє малолітніх дітей, офіційно не працює, має мінливий дохід.

Згідно з вимогами ст.65 КК України суд призначає покарання, враховуючи ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу винного й обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання. Особі, яка вчинила кримінальне правопорушення, має бути призначено покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових кримінальних правопорушень, а згідно із ч.2 ст.50 КК покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засудженого. Виходячи із принципів справедливості, співмірності та індивідуалізації, покарання має бути відповідним характеру вчинених дій, їх небезпечності та даним про особу. Також при виборі покарання мають значення і повинні братися до уваги обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.
Враховуючи дані про особу обвинуваченого ОСОБА_7 , конкретні обставини вчинення кримінального правопорушення, відсутність обставин, що обтяжують і пом`якшують покарання обвинуваченого, думку потерпілого, суд вважає, що для виправлення обвинуваченого і для попередження вчинення ним нових кримінальних правопорушень у майбутньому буде справедливим та достатнім обрати йому покарання у виді позбавлення волі на певний строк в межах санкції закону, що відповідає принципам справедливості, співмірності та індивідуалізації покарання.
Законодавець надав дискреційні повноваження судам у визначенні можливості застосувати ст.75 КК України, оскільки застосування звільнення від покарання з випробуванням потребує врахування і оцінки конкретних обставин справи, ступеня тяжкості вчиненого злочину, особи винного, обставин, що впливають на покарання. Реалізація дискреційної функції становить правозастосовну інтелектуально-вольову діяльність суду, в межах якої і приймається рішення про можливість застосування чи незастосування ст.75 КК України, за змістом якої рішення про звільнення від відбування покарання з випробуванням суд може прийняти лише у випадку, якщо призначено покарання певного виду і розміру, враховано тяжкість злочину, особу винного та інші обставини справи, і всі ці дані у сукупності спонукають до висновку про можливість виправлення засудженого без відбування покарання.

Враховуючи тяжкість і конкретні обставини скоєного ОСОБА_7 кримінального правопорушення, дані про особу обвинуваченого, а саме: має міцні соціальні зв`язки, раніше до кримінальної відповідальності не притягався, посткримінальну поведінку приймав участь у наданні допомоги потерпілому до приїзду карети швидкої допомоги, а також відсутність обставин, що обтяжують покарання обвинуваченого, суд, з урахуванням вимог ст.75 КК України, дійшов висновку про можливість звільнення його від покарання з випробуванням, що є необхідним і достатнім для того, щоб обвинувачений в умовах здійснення контролю за його поведінкою довів своє виправлення.
8. Мотиви ухвалення інших рішень щодо питань, які вирішуються судом при ухваленні вироку, та положення закону, якими керувався суд.
Вирішуючи питання про запобіжний захід щодо обвинуваченого ОСОБА_7 , суд враховуючи відсутність відповідних клопотань у учасників процесу, вважає за необхідно до вступу вироку у законну силу запобіжний захід обвинуваченому не обирати.
По справі потерпілим ОСОБА_8 заявлено цивільний позов про стягнення з обвинуваченого ОСОБА_7 , з урахуванням заяви про збільшення розміру позовних вимог, матеріальної шкоди у розмірі 142747,44 гривень, а також моральної шкоди у розмірі 500000,00 гривень (том 1 а.с.74-83, том 2 а.с.31-35).

В обґрунтування позовних вимог потерпілий зазначив, що на лікування, після отриманих від злочинних дій ОСОБА_7 тілесних ушкоджень, він наразі витратив грошові кошти у сумі 142747,44 гривень, що підтверджується відповідними касовими чеками та прибутковими ордерами закладів охорони здоров`я та аптек. У зв`язку із незаконними діями ОСОБА_7 , йому було завдано непоправиму моральну шкоду, що полягає у сильних душевних стражданнях, які в подальшому проявилися на стані його здоров`я. Після вищевказаного випадку, він перестав спокійно спати, оскільки відчуває постійну тривогу, що злочинець може знову напасти на нього чи його родину. Крім цього, заподіяння йому моральної шкоди обґрунтовується і тим, що в результаті злочинних дій ОСОБА_7 , він не міг користуватися всіма благами та перевагами звичного життя, так як внаслідок умисних злочинних дій ОСОБА_7 йому було спричинено незворотну шкоду здоров`ю, внаслідок чого він став інвалідом.

Обвинувачений проти задоволення позову заперечував у повному обсязі.

Положеннями ч.1 ст.129 КПК встановлено, що ухвалюючи обвинувальний вирок, суд залежно від доведеності підстав і розміру позову задовольняє цивільний позов повністю або частково чи відмовляє в ньому.

При вирішенні питання про стягнення з обвинуваченого заподіяної потерпілому матеріальної шкоди, суд виходить з такого.

Вирішуючи питання про відшкодування матеріальної шкоди, суд має керуватися відповідними нормами цивільного та іншого законодавства, які регулюють майнову відповідальність за шкоду, заподіяну громадянам, підприємствам, установам, організаціям, державі.

Згідно з ч.1 ст.1166 Цивільного кодексу України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Завдана матеріальна шкода потерпілому у вигляді витрат на лікування знайшла свого підтвердження під час судового розгляду кримінального провадження та підтверджується відповідними чеками, наданими суду цивільним позивачем. Необхідність тривалого лікування слідує із самої суті обвинувачення, а саме: завдання потерпілому тяжких тілесних ушкоджень. Сторона захисту жодних заперечень щодо розрахунку матеріальної шкоди не заявила, обвинувачений зазначену матеріальну шкоду не визнав повністю. Разом з тим суд вважає за необхідне зменшити заявлену суму витрат на лікування, адже згідно квитанцій до прибуткового касового ордеру №34288 від 30.11.2017 року і №8449 від 08.08.2017 року потерпілим були здійснені витрати на суми 130,00 гривень і 50,00 гривень відповідно на добровільне пожертвування, які не були обов`язковими і не відносяться до витрат на лікування. У зв`язку з цим, суд вважає вимоги потерпілого про стягнення з обвинуваченого завдану йому матеріальну шкоду у вигляді витрачених коштів на лікування у розмірі 142567,44 гривень (142747,44 180,00 = 142567,44) обґрунтованими і такими, що підлягають задоволенню.
При вирішенні питання про стягнення з обвинуваченого заподіяної потерпілому моральної шкоди, суд виходить з такого.

Згідно з ч.1 ст.23 Цивільного кодексу України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав.

Відповідно до ч.1 ст.1167 Цивільного кодексу України моральна шкода, завдана фізичній особі неправомірними діями, відшкодовується особою, яка її завдала за наявності її вини, крім випадків, встановлених ч.2 ст.1167 Цивільного кодексу України.

Згідно з ч.2 ст.23 Цивільного кодексу України моральна шкода полягає у душевних стражданнях, яких особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї, членів її сім`ї чи близьких родичів.

Оцінюючи вимоги потерпілого про стягнення моральної шкоди, яка оцінена ним в загальній сумі 500000,00 гривень, суд виходить з характеру та обсягу фізичних страждань потерпілого, що виникли в результаті протиправних дій обвинуваченого, моральної шкоди у вигляді змін нормального ритму життя, морально-психологічного хвилювання у зв`язку з отриманням тілесних ушкоджень, принципів виваженості та справедливості, враховує те, що потерпілий в результаті заподіяних обвинуваченим тілесних ушкоджень поніс фізичні страждання, повинен був тривалий час лікуватися, поміняв звичний спосіб життя, став інвалідом.

Таким чином, суд вважає за необхідне задовольнити позовні вимоги потерпілого про стягнення з обвинуваченого моральної шкоди частково, стягнути з ОСОБА_7 на користь ОСОБА_8 75000,00 гривень в рахунок відшкодування завданої моральної шкоди.

Процесуальні витрати по справі відсутні.

Керуючись ст.ст.100, 349, 368, 369, 370, 373, 374, 376 КПК України, суд
У Х В А Л И В:
ОСОБА_3 визнати винним у вчинені кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.121 КК України, на підставі якої призначити йому покарання у виді п`яти років позбавлення волі.
На підставі ст.75 КК України звільнити ОСОБА_7 від відбування покарання з випробуванням, встановивши іспитовий строк три роки.
Відповідно до ст.76 КК України, у зв`язку із звільненням від відбування покарання з випробуванням, покласти на засудженого ОСОБА_7 обов`язки повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, навчання або роботи, періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації.

Цивільний позов ОСОБА_8 задовольнити частково.
Стягнути з ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , на користь ОСОБА_8 в рахунок відшкодування завданої матеріальної шкоди грошову суму у розмірі 142567 (сто сорок дві тисячі п`ятсот шістдесят сім) гривень 44 копійки, в рахунок відшкодування завданої моральної шкоди грошову суму у розмірі 75000 (сімдесят п`ять тисяч) гривень 00 копійок.

В іншій частині цивільного позову відмовити.
Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.
Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому і прокурору. Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку суду.
Вирок може бути оскаржений до Запорізького апеляційного суду через Комунарський районний суду м.Запоріжжя шляхом подачі апеляції протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Суддя Комунарського районного суду
м.Запоріжжя ОСОБА_1