Справа № 352/436/18
Провадження № 1-кп/352/27/22
В И Р О К
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 травня 2022 року м. Івано-Франківськ

Тисменицький районний суд Івано-Франківської області

у складі: головуючого судді ОСОБА_1 ,

секретарів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

ОСОБА_4 , ОСОБА_5 ,

з участю прокурорів ОСОБА_6 , ОСОБА_7 ,

обвинуваченого ОСОБА_8 ,

захисника ОСОБА_9 ,

потерпілих ОСОБА_10 , ОСОБА_11 ,

представника потерпілого ОСОБА_12 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Івано-Франківську кримінальне провадження з обвинувальним актом внесеному в Єдиний реєстр досудових розслідувань за № 0000193 від 13.05.2017 р. по обвинуваченню :

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця, зареєстрованого та жителя АДРЕСА_1 , українця, громадянина України, одруженого, утриманця трьох неповнолітніх дітей ІНФОРМАЦІЯ_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , з вищою освітою, працюючого торговельним представником ТОВ «ВПК Україна», військовозобов`язаного, депутатом будь-якої ради не обирався, якому пам`ятка про його права та обов`язки вручена, раніше не судимого, у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ст. 286 ч. 1 КК України,-

В С Т А Н О В И В :

Підсудний ОСОБА_8 , керуючи транспортним, порушив правила безпеки дорожнього руху, що заподіяло потерпілим ОСОБА_13 , ОСОБА_11 , ОСОБА_14 , середнього ступеня тяжкості тілесне ушкодження.

Кримінальне правопорушення вчинено за наступних обставин:

12.05.2017 року приблизно о 16 год. 30 хв., водій ОСОБА_8 , керуючи автомобілем марки «АUDІ А-6», реєстраційний номер НОМЕР_1 , із пасажирами ОСОБА_15 , ОСОБА_16 та ОСОБА_13 рухався по автодорозі Т-09-06 «Івано-Франківськ - Надвірна» (км 7+150) по вул. Шевченка в с. Березівка, Тисменицького району Івано-Франківської області, в напрямку м. Івано-Франківська. Дана ділянка дороги призначена для двох напрямків руху, по одній смузі руху в кожному напрямку, які між собою розділені суцільною лінією дорожньої розмітки, у відповідності до вимог п.34.1.1 Правил дорожнього руху України. Рухаючись даною ділянкою дороги ОСОБА_8 , почав здійснювати маневр обгону автомобілів ліворуч, що рухались у попутному йому напрямку, при цьому виїхавши на зустрічну смугу руху здійснивши випередження транспортних засобів, що рухалися попереду нього. При цьому ОСОБА_8 не переконавшись в безпеці маневру почав випередження попутніх автомобілів, що рухалися попереду нього, тим самим здійснивши різкий маневр повороту ліворуч, виїхавши на смугу зустрічного руху. У цей час у зустрічному напрямку, по своїй смузі руху, з м. Івано- Франківська в напрямку м. Надвірна рухався автомобіль марки «Peugeot Boxer», реєстраційний номер НОМЕР_2 , під керуванням водія ОСОБА_14 із пасажиром ОСОБА_11 . При наближенні транспортних засобів, водій ОСОБА_8 порушуючи п.п. 2.3.6, 10.1, 12.1 та 13.3 Правил дорожнього руху України проявив неуважність, не врахував дорожню обстановку та стан транспортного засобу, щоб мати змогу постійно контролювати його рух і безпечно керувати ним, не дотримався безпечного бокового інтервалу, перед зміною напрямку руху не переконався, що це буде безпечним і не створить перешкод або небезпеки іншим учасникам руху, на ділянці дороги не справився з керуванням, не переконавшись в безпеці свого маневру, виїхав через суцільну лінію дорожньої розмітки на смугу зустрічного руху, не передбачаючи при цьому можливості настання суспільно-небезпечних наслідків своїх дій, хоча повинен був і міг їх передбачати, де допустив зіткнення з автомобілем марки «Peugeot Boxer», реєстраційний номер НОМЕР_2 . При цьому, водій ОСОБА_8 порушив вимоги Правил дорожнього руху України, а саме :

п. 2.3., б), відповідно до якого для забезпечення безпеки дорожнього руху водій зобов`язаний бути уважним, стежити за дорожньою обстановкою, відповідно реагувати на її зміну, стежити за правильністю розміщення та кріплення вантажу, технічним станом транспортного засобу і не відволікатися від керування цим засобом у дорозі;

п.10.1., у відповідності до якого перед початком руху, перестроюванням та будь-якою зміною напрямку руху водій повинен переконатися, що це буде безпечним і не створить перешкод або небезпеки іншим учасникам руху;

п. 12.1., в якому зазначено, що під час вибору в установлених межах безпечної швидкості руху водій повинен ураховувати дорожню обстановку, а також особливості вантажу, що перевозиться, і стан транспортного засобу, щоб мати змогу постійно контролювати його рух та безпечно керувати ним;

п. 13.3., відповідно до якого під час обгону, випередження, об`їзду перешкоди чи зустрічного роз`їзду необхідно дотримувати безпечного інтервалу, щоб не створювати небезпеки для дорожнього руху;

п. 34.1.1., згідно якого забороняється перетинати вузьку суцільну лінію. У результаті порушення водієм ОСОБА_8 Правил дорожнього руху України, трапилась дорожньо-транспортна пригода - зіткнення вищевказаних автомобілів, внаслідок якої:

потерпілий ОСОБА_13 отримав тілесні ушкодження у вигляді: закритої травми грудної клітки з переломами ребер 4-7 справа і зліва, забій обох легень, ускладнена правобічним гемо пневмотораксом та лівобічним пневмотораксом, що викликало необхідність у проведенні операції - дренування лівої плевральної порожнини по Бюлау; травма правого передпліччя з закритим переломо-вивихом обох кісток передпліччя (перелом ліктьової кістки у верхній та головки променевої кістки) та раною цього передпліччя), відкрита репозиція, виправлення вивиху передпліччя, МОС ліктьової кістки, голівки променевої кістки шурупом та спицею, які згідно висновку експерта від 15.01.2018 №858 відносяться до тілесних ушкоджень середнього ступеня тяжкості, як таких, що викликали тривалий розлад здоров я і не є небезпечними для життя в момент спричинення;

потерпілий ОСОБА_11 отримала тілесні ушкодження у вигляді: закритого перелому основи 1 плюсневої кістки правої стопи із зміщенням відламків, які згідно висновку експерта від 07.02.2018 №861/369-Д відносяться до тілесних ушкоджень середнього ступеня тяжкості, як таких, що викликали тривалий розлад здоров`я і не є небезпечним для життя в момент спричинення;

потерпілий ОСОБА_14 отримав тілесні ушкодження у вигляді: закритої травми грудної клітки та її органів з переломами 3,4 ребер зліва, забоєм легень, лівобічний гемотораксом, закрита хребетна травма з переломом поперечних відростків 7-го шийного хребця, які згідно висновку експерта від 08.02.2018 №862/368-Д відносяться- до тілесних ушкоджень середнього ступеня тяжкості, як таких, що викликали тривалий розлад здоров`я і не є небезпечними для життя в момент спричинення.

В судовому засіданні підсудний ОСОБА_8 свою вину у вчиненні пред`явленого йому в обвинувальному акті злочину визнав повністю, в скоєному щиро розкаявся і вибачившись перед потерпілими дав суду показання в яких повністю підтвердив факт та обставини скоєного ним вищенаведеного у вироку свого неправомірного діяння. Щиро розкаюється у вчиненому, дуже шкодує за наслідками скоєного. Унаслідок постійних переживань та отриманих тілесних ушкоджень значно погіршився стан здоров`я. Просить суд суворо його не карати. Також обвинуваченим подано клопотання про застосування до нього Закону України "Про амністію в 2016 році", оскільки на момент скоєння кримінального правопорушення являвся батьком трьої неповнолітніх дітей. Правові наслідки застосування акта амністії обвинувачений розуміє. Цивільні позови закладені до нього потерпілими про відшкодування заподіяними внаслідок ДТП матеріальних збитків не визнає, оскільки вважає, що ці відшкодуання по позовах повинен провести співвідповідач ПраТ «Українська Страхова Компанія «Княжа Вієнна Іншуранс Груп». Цивільні позови закладені до нього потерпілими про відшкодування заподіяними внаслідок ДТП моральних збитків визнає частково, а саме в розмірі по 10000 грн. кожному.

Під час розгляду кримінального провадження суд забезпечив принцип змагальності сторін та свободи в поданні ними суду свої доказів, передбачений ч. 2 ст. 22 КПК України, згідно якої сторони кримінального провадження мають рівні права на збирання та подання до суду речей, документів, інших доказів, клопотань, скарг, а також на реалізацію інших процесуальних прав, передбачених цим Кодексом.

Оскільки обвинувачений ОСОБА_8 в судовому засіданні вину визнав повністю, а також те, що він не оспорює фактичні обставини вказані в обвинувальному акті, правильно розуміє зміст цих обставин, не наполягає на дослідженні інших доказів, розуміє неможливість в подальшому оскаржувати дані фактичні обставини в апеляційному порядку, а тому відповідно до ч. 3 ст. 349 КПК України, дослідження доказів відносно тих фактичних обставин справи, які ніким не оспорюються, судом визнано недоцільним та обмежено обсяг доказів, що підлягають дослідженню, допитом підсудного, дослідженням доказів, які характеризують його особу та матеріалів цивільних позовів. Обвинувачений та інші учасники процесу не заперечували проти обмеженого порядку дослідження доказів, при цьому суд переконався, що останні правильно розуміють зміст ст. 349 КПК України.

Таким чином, аналізуючи здобуті в судовому засіданні докази, суд вважає, що винуватість обвинуваченого ОСОБА_8 у вчиненні кримінального правопорушення доведено повністю, а його дії вірно кваліфіковано за ч. 1 ст. 286 КК України, так як він керуючи транспортним, порушив правила безпеки дорожнього руху, що заподіяло потерпілим ОСОБА_13 , ОСОБА_11 , ОСОБА_14 , середнього ступеня тяжкості тілесне ушкодження.

У ст. 17 Закону України від 23 лютого 2006 р. «Про виконання рішеньта застосування практики Європейського суду з прав людини» (далі Суд) передбачено, що «при розгляді справ суди застосовують Конвенцію та практику Суду як джерело права».

При цьому суд обгрунтовано посилається на практику Європейського суду з прав людини, який у своєму рішенні у справі «Бакланов проти Росії» (рішення від 09 червня 2005 року), так і в справі «Фрізен проти Росії» (рішення від 24 березня 2005 року) Суд зазначив, що «досягнення справедливого балансу між загальними інтересами суспільства та вимогами захисту основоположних прав особи лише тоді стає значимим, якщо встановлено, що під час відповідного втручання було дотримано принципу «законності» і воно не було свавільним». У справі «Ізмайлов проти Росії» (п. 38 рішення від 16 жовтня 2008 року) Суд вказав, що «для того, щоб втручання вважалося пропорційним, воно має відповідати тяжкості правопорушення і не становити «особистий надмірний тягар для особи».

Приймаючи до уваги практику Європейського суду з прав людини, суд при призначенні покарання обвинуваченій, відповідно до вимог ст. 65 КК України враховує характер і ступінь суспільної небезпечності скоєного правопорушення, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання, а також те, що покарання має бути необхідне і достатнє для виправлення обвинуваченого та попередження вчинення ним нових проступків, як і те, що згідно ч. 2 ст. 50 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених.

Обтяжуючі покарання обставини судом не встановлено.

Обставинами, що пом`якшують покарання, суд визнає повне визнання вини ОСОБА_8 , щире каяття у вчиненому, активне сприяння розкриттю злочину, часткове відшкодування потерпілій ОСОБА_11 заподіяних злочином матеріальних збитків.

Крім того, вирішуючи питання про призначення підсудному покарання, суд враховує думку потерпілих щодо міри покарання, яку слід призначити ОСОБА_8 , а також приймає до уваги і те, що обвинувачений на обліку в психоневрологічному та наркологічному диспансерах не перебуває; працюючи займається суспільно-корисною працею; одружений, має постійне місце проживання за яким характеризується позитивно; являється утриманцем трьох неповнолітніх дітей; до кримінальної відповідальності раніше не притягувався; внаслідок отриманих в ДТП тілесних ушкоджень має незадовільний стан здоров`я; його поведінку до і після вчинення злочину, відношення до вчиненого злочину, тобто є особою із належним рівнем соціальної зрілості, яка має легальний дохід та міцні соціальні зв`язки, що применшує передумови для подальшої його протиправної поведінки.

Таким чином, беручи до уваги всі вищеперелічені обставини, дані про особу винного, суд вважає, що підсудному слід призначити основне покарання у виді штрафу в розмірі п`ятиста неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, яке буде необхідним і достатнім для його виправлення, перевиховання та попередження скоєння нових злочинів. Також суд застосовує щодо обвинуваченого додаткове покарання, визначене вищевказаною частиною ст. 286 КК України позбавлення права керувати транспортними засобами.

На переконання суду, призначене покарання обвинуваченому ОСОБА_8 відповідає також принципу співрозмірності конкретного неправомірного діяння, вчиненого ним, з покаранням призначеним останньому.

Крім того, злочиний скоєний ОСОБА_8 , який мав місце 12.05.2017 р. передбачений ст. 286 ч. 1 КК Україн (із змінами в редакції Закону № 586-VI від 24.09.2008 р.) відповідно до ст. 12 (із змінами в редакції Закону № 4025-VI від 15.11.2011 р.) відноситься до необережних злочинів невеликої тяжкості.

За таких обставин, оскільки обвинувачений ОСОБА_8 вчинив злочин, передбачений ст. 286 ч. 1 КК України (із змінами в редакції Закону № 586-VI від 24.09.2008 р.) до набрання чинності 07.09.2017 року Закону України "Про амністію в 2016 році", на день набрання чинності згаданим Законом обвинувачений мав трьох малолітніх дітей сина ОСОБА_17 ІНФОРМАЦІЯ_2 , дочку ОСОБА_18 ІНФОРМАЦІЯ_3 та сина ОСОБА_19 ІНФОРМАЦІЯ_4 , щодо яких неправомірних діянь не вчиняв та не позбавлений батьківських прав, а скоєний ним з необережності злочин не відноситься до категорії особливо тяжких злочинів, останній підлягає звільненню від відбування призначеного йому даним вироком судом основного та додаткового покарання, на підставі п. «в» ст.1 Закону України "Про амністію в 2016 році". Будь-які обставини чи перепони, які б виключали можливість застосування щодо ОСОБА_8 акта амністії, судом не встановлено.
Що стосується цивільних позовів ОСОБА_11 , ОСОБА_14 до ОСОБА_8 , ПраТ «Українська Страхова Компанія «Княжа Вієнна Іншуранс Груп»про відшкодування заподіяних злочином матеріальних та моральних збитків, то суд вважає, що їх слід задоволити частково з наступних підстав.

В судовому засіданні встановлено, що транспортний засіб марки «АUDІ А-6», реєстраційний номер НОМЕР_1 , який належить ОСОБА_8 на підставі свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_3 , був застрахований та діяв Поліс обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів за договором ОСЦПВВНТЗ № АЕ/9809838 від 09.08.2016 р., укладений з ОСОБА_8 , виданий ПраТ «Українська Страхова Компанія «Княжа Вієнна Іншуранс Груп» строком на один рік, на підставі якого останній застрахував свою відповідальність за шкоду заподіяну майну третім особам під час експлуатації наземного транспортного засобу, а страхова компанія відповідно взяла на себе обов`язок відшкодувати шкоду заподіяну внаслідок ДТП третім особам з вини страхувальника. Згідно Полісу обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, ліміт відповідальності страховика за шкоду заподіяну життю та здоров`ю становить 200000 грн., а за шкоду заподіяну майну становить 100000 грн., при цьому франшиза (частина збитків, що не відшкодовується страховиком) складає 2000 грн.

У відповідності до вимог ст. 1194 ЦК України, особа, яка застрахувала свою цивідьну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою.

При відшкодуванні страховиком шкоди, завданої особою, цивільно-правова відповідальність якої застрахована, така особа сплачує потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою. Необхідною умовою виникнення обов`язку страховика за договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності осіб, які на відповідній правовій підставі володіють транспортними засобами, є настання страхового випадку.

Крім того, як передбачено ч. 1 ст. 22 ЗУ «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», при настанні страхового випадку страховик відповідно до лімітів відповідальності страховика відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, яка була заподіяна у результаті ДТП життю, здоров`ю, майну третьої особи.

Нормами ст. 29 ЗУ «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» передбачено, що у зв`язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов`язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленого законодавством. Згідно вимог п. 23.1 ст. 23 вищезазначеного Закону «відшкодування шкоди заподіяної життю та здоров`ю потерпілого внаслідок ДТП , є : шкода пов`язана з лікуванням потерпілого, шкода пов`язана тимчасовою втратою працездатності потерпілим, шкода пов`язана із стійкою втратою працездатності потерпілим, моральна шкода, що полягає у фізичному болю та стражданнях, яких потерпілий фізична особа зазнав у зв`язку із каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я.

Відповідно до вимог ст. 22 ЦК України, особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є втрати, яких особа зазнала у зв`язку із знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки).

Згідно ст. 1166 ЦК України, майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини.

Нормами ст. 1187 ЦК України передбачено, що джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов`язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, що створює небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює, та інших осіб. Шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Особа, яка здійснює діяльність, що є джерелом підвищеної небезпеки, відповідає за завдану шкоду, якщо вона не доведе, що шкоди було завдано внаслідок непереборної сили або умислу потерпілого.

Відповідно до вимог ст. 1195 ЦК України, фізична або юридична особа, яка завдала шкоди каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я фізичній особі, зобов`язана відшкодувати потерпілому заробіток (дохід), втрачений ним внаслідок втрати чи зменшення професійної або загальної працездатності, а також відшкодувати додаткові витрати, викликані необхідністю посиленого харчування, санаторно-курортного лікування, придбання ліків, протезування, стороннього догляду тощо.

Показами представника потерпілої-позивачки ОСОБА_11 , долученими до матеріалів справи письмовими доказами, судом встановлено, що внаслідок неправомірної поведінки відповідача-підсудного вона перебувала на лікуванні з 15.05.2017 р. по 14.07.2017 р. та як наслідок втратила заробітрк в сумі 5792,18 грн. Проте показами відповідача-підсудного, долученою ним до матеріалів справи квитанцією банківської установи стверджується, що ОСОБА_8 в добровільному порядку повністю відшкодував ОСОБА_11 втрачений нею заробіток внаслідок лікування, а тому в задоволенні позову в цій частині слід відмовити. Поряд з цим, з ОСОБА_8 в користь ОСОБА_20 слід стягнути 3900 грн. понесених останньою судових витрат на правову допомогу.

Показами представника потерпілого-позивача ОСОБА_14 , долученими до матеріалів справи висновками автотоварознавчої експертизи, судом встановлено, що внаслідок неправомірної повекдінки відповідача-підсудного фактично було знищено його автомобіль марки «Peugeot Boxer», реєстраційний номер НОМЕР_2 ринковою вартістю 82654 грн.. Цими ж показами представника потерпілого-позивача та поясненнями даними у письмовому відзиві представником відповідача ПраТ «Українська Страхова Компанія «Княжа Вієнна Іншуранс Груп», судом встановлено, що ОСОБА_14 погодив із відповідачем страхове відшкодування понесених ним збитків в цій частині в сумі 59611,14 грн., а тому позов саме в зменшеному розмірі позовних вимог слід задоволити, стягнувши обумовлену сторонами суму з ПраТ «Українська Страхова Компанія «Княжа Вієнна Іншуранс Груп».
Що стосується позовних вимог ОСОБА_14 до відповідачів в частині відшкодування понесених ним витрат на евакуацію знищеного внаслідок ДТП належного йому автомобіля марки «Peugeot Boxer» в розмірі 3300 грн., то його слід задоволити частково, з наступних підстав. Згідно ст. 30 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальностівласників наземних транспортних засобів» у зв`язку з фактичним знищенням транспортного засобу позивача страховому відшкодуванню підлягають витрати на одноразову евакуацію транспортного засобу з місця ДТП, а не з будь-яких інших місць. Долученим позивачем актом № ПП-000650 про надання послуг встановлено, що ОСОБА_14 поніс матеріальні витрати на евакуацію знищеного належного йому автомобіля марки «Peugeot Boxer» з місця ДТП в с. Березівка, Тисменицького району до СТО в м. Тисмениця в розмірі 2000 грн. Саме в цьому розмірі і слід задоволити позовні вимоги позивача в зазначеній частині, стягнувши їх з відповідача ПраТ «Українська Страхова Компанія «Княжа Вієнна Іншуранс Груп».
Крім того, що стосується позовних вимог ОСОБА_14 до відповідачів в частині відшкодування понесених ним витрат на придбання медикаментів для лікування ушкодженого з вини ОСОБА_8 здоровя в розмірі 5458 грн., то в його задоволенні слід відмовити, з наступних підстав. Згідно ст. 24 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальностівласників наземних транспортних засобів», у зв`язку з лікуванням потерпілого відшкодовуються обгрунтовані витрати пов`язані з доставкою, розміщенням, утриманням, діагностикою, лікування, протезування, реабілітацією потерпілого у відповідному закладі охорони здоров`я, медичним піклуванням, лікування у домашніх умовах та придбання лікарських засобів Тобто зазначені витрати та необхідність їх здійснення мають бути підтверджені документально відповідним закладом охорони здоров`я. Проте ОСОБА_14 додавши до матеріалів позову чеки на придбання медикаментів, однак не надав медичну документацію про лікарські призначення для підтвердженя необхідності витрат на лікування у визначеному розмірі. Поряд з цим, з ОСОБА_8 в користь ОСОБА_14 слід стягнути 3900 грн. понесених останнім судових витрат на правову допомогу. В решті позовних вимог ОСОБА_14 до відповідачів про відшкодування заподіяних злочином матеріальних збитків слід відмовити, в зв`язку з їх безпідставністю та недоведеністю.

У відповідності до вимог ст. 26-1 ЗУ «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», страховиком відшкодовується потерпілому фізичній особі, який зазнав ушкодження здоров`я під час ДТП, моральна шкода у розмірі 5 відсотків страхової виплати за шкоду заподіяну здоров`ю.

Відшкодування моральної шкоди у зв`язку з пошкодженням чи знищенням майна потерпілого ЗУ «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» не передбачене. Оскільки страхове відшкодування у зв`язку з ушкодженням здоров`я позивачам за даними позовами не призначалось та останні їх не отримували, тому визначити розмір моральної шкоди у зв`язку з ушкодженням їх здоров`я у відповідності до вимог ст. 26-1 ЗУ «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» є неможливим, а тому відшкодування позовних вимог в цій частині слід покласти на відповідача ОСОБА_8 .

Вимогами ст. 1167 ЦК України передбачено, що моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті.

Згідно ст. 23 ЦК України, особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її права.

Здобутими та перевіреними в судовому засіданні доказами судом встановлено, що внаслідок неправомірних дій відовідач-підсудний спричинив ОСОБА_11 та ОСОБА_14 і моральну (немайнову) шкоду, яка полягає в тому, що вони перенесли фізичну біль, психічне потрясіння, а також зазнали душевних страждань. Загалом таке психічне потрясіння та душевні страждання, як наслідок, негативно відбились на їх самоповазі, здоров`ї, психіці, та призвели до вимушених змін в їхніх життєвих та виробничих стосунках. Однак беручи до уваги тяжкість, глибину та тривалість моральних страждань позивачів, враховуючи вимоги розумності і справедливості, суд вважає, що позови в зазначеній частині слід задоволити частково.

Питання щодо обрання та заміни запобіжного заходу обвинуваченому до вступу вироку в законну силу судом не вирішується, оскільки учасниками процесу відповідних клопотань не заявлялось.

Питання про речові докази та питання відшкодування судових витрат понесених на залучення експертів, суд вирішує відповідно до вимог ст.ст. 100, 124 КПК України.

На підставі наведеного, керуючись ст.ст. 349, 368-371, 373-374, 395 КПК України, суд,

У Х В Л И В :
ОСОБА_8 визнати винним у скоєнні злочину передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України (із змінами в редакції Закону № 586-VI від 24.09.2008 р.) та призначити йому покарання у виді штрафу в розмірі п`ятсот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що в твердій грошовій сумі складає 8500 грн. (вісім тисяч п`ятсот гривень), з позбавленням права керувати транспортними засобами строком на один рік.
Звільнити ОСОБА_8 від відбування призначеного судом основного та додаткового покарання у виді штрафу в розмірі п`ятсот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що в твердій грошовій сумі складає 8500 грн. (вісім тисяч п`ятсот гривень), з позбавленням права керувати транспортними засобами строком на один рік. - на підставі п. «в» ст.1 Закону України "Про амністію в 2016 році" від 07.09.2017 року.

До вступу вироку в законну силу підстави обрання обвинуваченому ОСОБА_8 запобіжного заходу відсутні.
Стягнути з ОСОБА_8 на користь держави (, розрахунковий рахунок -0002, банк отримувача ГУДКСУ в Івано-Франківській області, код банку отримувача 836014) 4408,60 грн. понесених Івано-Франківським НДЕКЦ МВС України судових витрат на проведення інженерно-транспортних експертиз від 08.08.2017 р. за № 4.2-438/17, 08.08.2017 р. за № 4.2-439/17, 08.08.2017 р. за № 4.2-998/17 р. та транспортно-товарознавчої експертизи від 30.09.2021 р. за № СЕ-19/109-21/6257-АВ.
Речові докази: автомобіль марки «АУДІ А6», реєстраційний номер НОМЕР_1 , що переданий на відповідальне зберігаггя ОСОБА_8 та автомобіль марки «Peugeot Boxer», реєстраційний номер НОМЕР_4 , що переданий на відповідальне зберігання ОСОБА_14 - повернути власникам чи особам, уповноваженим власниками на розпорядження даними транспортними засобами.
Цивільний позов ОСОБА_11 до ОСОБА_8 , ПраТ «Українська Страхова Компанія «Княжа Вієнна Іншуранс Груп» про відшкодування заподіяної злочином матеріальної та моральної шкоди задоволити частково. Стягнути з ОСОБА_8 в користь ОСОБА_11 3900 грн. понесених судових витрат на правову допомогу та 35000 грн. спричинених моральних збитків. В решті позовних вимог відмовити в зв`язку з їх безпідставністю та недоведеністю.
Цивільний позов ОСОБА_14 до ОСОБА_8 , ПраТ «Українська Страхова Компанія «Княжа Вієнна Іншуранс Груп» про відшкодування заподіяної злочином матеріальної та моральної шкоди задоволити частково. Стягнути з ОСОБА_8 в користь ОСОБА_14 3900 грн. понесених судових витрат на правову допомогу та 40000 грн. спричинених моральних збитків. Стягнути з ПраТ «Українська Страхова Компанія «Княжа Вієнна Іншуранс Груп» в користь ОСОБА_14 59611,14 грн. понесених матеріальних збитків внаслідок знищення автомобіля та 2000 грн. понесених матеріальних витрат на евакуацію автомобіля з місця ДТП, а всього 61611,14 грн. В решті позовних вимог відмовити в зв`язку з їх безпідставністю та недоведеністю.
Вирок суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.
Вирок може бути оскаржений до Івано-Франківського апеляційного суду через Тисменицький районний суд протягом тридцяти днів з моменту його проголошення.
Копію вироку суду вручити прокурору, обвинуваченому, захиснику, потерпілим та представнику потерпілих, негайно, після його проголошення.

Суддя Руслан СТРУТИНСЬКИЙ