Справа № 947/6702/22
Провадження № 1-кп/947/693/22
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15.07.2022 року Київський районний суду м. Одеси у складі:
Головуючого судді ОСОБА_1 ,
за участю при секретарів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
прокурора ОСОБА_4 ,
захисника ОСОБА_5 ,
представника потерпілих ОСОБА_6 ,
потерпілого ОСОБА_7 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Одеси кримінальне провадження, внесене в Єдиний реєстр досудових розслідувань за № 0001328 від 04.11.2021 року, відносноОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця міста Подільськ, Одеської області, громадянина України, українця, не працюючого, не одруженого, з середньою освітою, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимого,

обвинуваченого у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.286, ч.1ст.135 КК України,
ВСТАНОВИВ:

Так, 04 листопада 2021 року близько 17 годині 25 хвилин водій ОСОБА_8 грубо порушив пункти: 1.5.; 1.7.; 2.3. (б); 12.4.; 12.9. (б); 18.1. «Правил дорожнього руху», затверджених Постановою Кабінету Міністрів України № 1306 від 10.10.2001, які зобов`язують водія:

п. 1.5 «Дії або бездіяльність учасників дорожнього руху та інших осіб не повинні створювати небезпеку чи перешкоду для руху, загрожувати життю або здоров`ю громадян, завдавати матеріальних збитків»;

п. 1.7 «Водії, пішоходи та пасажири зобов`язані бути особливо уважними до таких категорій учасників дорожнього руху, як діти, люди похилого віку та особи з явними ознаками інвалідності».

п. 2.3 - «Для забезпечення безпеки дорожнього руху водій зобов`язаний:

б) бути уважним, стежити за дорожньою обстановкою, відповідно реагувати на її зміну, стежити за правильністю розміщення та кріплення вантажу, технічним станом транспортного засобу і не відволікатися від керування цим засобом у дорозі»;

п. 12.4 У населених пунктах рух транспортних засобів дозволяється із швидкістю не більше 50 км/год. (нові зміни з 01.01.2018).

п. 12.9 Водієві забороняється:

б) перевищувати максимальну швидкість зазначену у пункті 12.4 Правил дорожнього руху України та на ділянці дороги, де встановлено дорожні знаки 3.29 (обмеження максимальної швидкості);

п. 18.1 «Водій транспортного засобу, що наближається до нерегульованого пішохідного переходу, на якому перебувають пішоходи, повинен зменшити швидкість, а в разі потреби зупинитися, щоб дати дорогу пішоходам, для яких може бути створена перешкода чи небезпека».

Так, в зазначений день та час, водій ОСОБА_8 , керуючи автомобілем «OPEL ASTRA», реєстраційний номерний знак НОМЕР_1 , рухався в темний час доби, по асфальтованому дорожньому покриттю проїзної частини Адміральського проспекту міста Одеса збоку вулиці Краснова в напрямку вулиці Суднобудівна на освітленій вуличним ліхтарним освітленням прямій рівній ділянці горизонтального профілю, де організовано двосторонній рух, по дві смуги для руху у кожному напрямку, які поділені між собою газоном, у другій смузі свого напрямку руху.

Наближаючись до нерегульованого пішохідного переходу, позначеного дорожніми знаком 5.35.2 та дорожньою розміткою 1.14.1 (зебра), а також знаками 3.29 (обмеження максимальної швидкості 40 км/год) та 1.33 (Діти), перед перехрестям з вулицею Геранієва, рухався зі швидкістю близько 60 км/год, чим перевищив дозволену швидкість руху на зазначеній ділянці проїзної частини та вкрай уважним не був, не стежив за дорожньою обстановкою і відповідно не відреагував на її зміну, у вигляді появи на нерегульованому пішохідному переході двох пішоходів, а проявляючи кримінальну протиправну самовпевненість, тобто передбачаючи можливість настання суспільно небезпечних наслідків своїх дій, але легковажно розраховував на їх відвернення, маючи об`єктивну можливість спостерігати попереду себе нерегульований пішохідний перехід, позначений дорожніми знаками і розміткою, а також пішоходів на ньому, не вжив своєчасно заходів до зниження швидкості аж до зупинки керованого ним автомобіля, не дав дорогу пішоходам ОСОБА_9 та ОСОБА_10 , які перетинали проїзну частину по вказаному переходу зліва направо відносно руху автомобіля «OPEL ASTRA», реєстраційний номер НОМЕР_1 , продовжив рух, виїхав на пішохідний перехід, де у межах дорожньої розмітки «зебра» передньою частиною кузова керованого ним автомобіля скоїв наїзд на пішоходів.

Внаслідок дорожньо-транспортної пригоди пішохід ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , отримала наступні тілесні ушкодження:

a) закрита черепно-мозкова травма: масивне осаднення та дрібні забійні рани обличчя; масивна забійна рана в тім`яно-скроневій ділянці справа; крововилив в м`які тканини голови справа; крововилив під м`яку мозкову оболонку правої лобової, скроневої, тім`яної та потиличної часток; крововилив під м`яку мозкову оболонку лівої скроневої частки; крововилив під м`яку мозкову оболонку стовбуру головного мозку; крововилив під м`яку мозкову оболонку мозочка;

б) закрита травма тулуба: перелом 3-го правого ребра по середній пахвовій лінії; надриви легень біля їх коренів; крововилив в ділянці воріт печінки;

в) травма кінцівок: садно правого плеча; синець та два садна правого стегна; рвана рана в ділянці правого колінного суглоба з переходом на гомілку; садно правої гомілки; крововилив в м`які тканини лівої гомілки; крововилив в м`які тканини правої гомілки; карманоподібне відшарування м`яких тканин правої гомілки.

Смерть ОСОБА_9 настала від закритої черепно-мозкової травми у вигляді крововиливу під м`яку мозкову оболонку правої лобової, скроневої, тім`яної та потиличної часток, крововиливу під м`яку мозкову оболонку лівої скроневої частки, крововиливу під м`яку мозкову оболонку стовбуру головного мозку, крововиливу під м`яку мозкову оболонку мозочка. Безпосередньою причиною смерті з`явилося ускладнення травми - набряк головного мозку.

Внаслідок дорожньо-транспортної пригоди пішохід ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , отримав наступні тілесні ушкодження: закриті переломи п`яткової кістки та човноподібної кістки лівої стопи, відкритий перелом основи 5-ої плеснової кістки лівої стопи, які відносяться до категорії тілесних ушкоджень СЕРЕДНЬОЇ тяжкості.

Допущені водієм ОСОБА_8 порушення вимог 1.5.; 1.7., 2.3. (б); 12.4; 12.9 (б); 18.1 «Правил дорожнього руху» знаходяться у прямому причино наслідковому зв`язку з виникненням дорожньо транспортної пригоди та настанням суспільно-небезпечних наслідків у вигляді загибелі пішохода ОСОБА_9 та спричиненні тілесних ушкоджень середньої тяжкості пішоходу ОСОБА_10 .

Крім того, 04 листопада 2021 року приблизно о 17 годині 25 хвилин у водія ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , після скоєння ним дорожньо-транспортної пригоди на автомобілі «OPEL ASTRA», реєстраційний номер НОМЕР_1 , виник раптовий злочинний умисел на завідомо залишення без допомоги особі, яку він своїми діями поставив в небезпечний для життя стан та яка була позбавлена можливості вжити заходів до самозбереження внаслідок безпорадного стану, маючи при цьому змогу надати таку допомогу, та зникнення з місця вчиненого злочину з метою уникнення відповідальності за скоєне кримінальне правопорушення.

Так, у зазначений день та час ОСОБА_8 , у порушення вимог п. 2.10 «Правил дорожнього руху» України (введені в дію 01.01.2002 відповідно до постанови Кабінету Міністрів України № 1306 від 10.10.2001), згідно з якими водій зобов`язаний:

п. 2.10 «У разі причетності до дорожньо-транспортної пригоди водій зобов`язаний:

а) негайно зупинити транспортний засіб і залишатися на місці пригоди;

б) увімкнути аварійну сигналізацію і встановити знак аварійної зупинки відповідно до вимог пункту 9.10 цих Правил;

в) не переміщати транспортний засіб і предмети, що мають причетність до пригоди;

г) вжити можливих заходів для надання першої медичної допомоги потерпілим, викликати карету швидкої медичної допомоги, а якщо це неможливо, звернутися за допомогою до присутніх і відправити потерпілих до лікувального закладу;

ґ) у разі неможливості виконати дії, перелічені в підпункті "г" пункту 2.10 цих Правил, відвести потерпілого до найближчого лікувального закладу своїм транспортним засобом, попередньо зафіксувавши розташування слідів пригоди, а також положення транспортного засобу після його зупинки; у лікувальному закладі повідомити своє прізвище та номерний знак транспортного засобу (з пред`явленням посвідчення водія або іншого документа, який посвідчує особу, реєстраційного документа на транспортний засіб) і повернутися на місце пригоди;

д) повідомити про дорожньо-транспортну пригоду орган чи підрозділ міліції, записати прізвища та адреси очевидців, чекати прибуття працівників міліції;

е) вжити всіх можливих заходів для збереження слідів пригоди, огородження їх та організувати об`їзд місця пригоди;

є) до проведення медичного огляду не вживати без призначення медичного працівника алкоголю, наркотиків, а також лікарських препаратів, виготовлених на їх основі (крім тих, які входять до офіційно затвердженого складу аптечки)»;

не зупинив керованим ним автомобіль, навмисно не залишився на місці події, заходів для надання медичної допомоги потерпілим ОСОБА_10 та ОСОБА_9 не вжив, швидку медичну допомогу для надання первинної допомоги потерпілим не викликав, в органи поліції про дорожньо-транспортний випадок не повідомив, прізвища й адреси очевидців події не записав, заходів до забезпечення схоронності слідів події не прийняв, а зник з місця пригоди, чим залишив без допомоги потерпілу ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , що перебувала на проїзній частині та яку він своїми діями поставив в небезпечний для життя стан та яка була позбавлена можливості вжити заходів до самозбереження внаслідок безпорадного стану, хоча повинен та мав змогу надати таку допомогу.

Таким чином, що належним виконанням вимог пункту 18.1.Правил дорожнього руху України , ОСОБА_8 мав технічну можливість запобігти ДТП і його фактичні дії перебувають у причинному зв`язку з виникненням події цієї пригоди.

Таким чином, своїми діями ОСОБА_8 вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 286 КК України за кваліфікуючими ознаками: порушення правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, що спричинило смерть потерпілої ОСОБА_9 , а потерпілому ОСОБА_10 спричинено середньої тяжкості тілесні ушкодження.

Таким чином, своїми діями ОСОБА_8 вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 135 КК України за кваліфікуючими ознаками: завідоме залишення без допомоги особи, яка перебуває в небезпечному для життя стані, і позбавлена можливості вжити заходів до самозбереження внаслідок безпорадного стану, якщо той, хто залишив без допомоги, сам поставив потерпілого в небезпечний для життя стан.
У судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_8 свою вину у вчиненні інкримінованих йому кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.286, ч.1 ст.135 КК України, визнав повністю, пояснив, що він дійсно вчинив інкриміновані йому злочини при вищевикладених в обвинувальному акті обставинах, а саме: 04.11.2021 року в вечері, він їхав керуючі автомобілем Опель Астра зі швидкістю 50-60 км./год. і на проспекті Адміральському в місті Одесі на перехресті скоїв наїзд двох пішоходів. Після наїзду на пішоходів спочатку пригальмував, а потім поїхав з місця скоєння ДТП оскільки злякався. Автомобіль отримав пошкодження лобового скла. Потім його затримали 09.11.2021 року, сам він до поліції не звертався, автомобіль він залишив у дворі, вийшов та пішов до друзів, номерні знаки можливо з автомобіля знімав. Він в повному обсязі визнає вину у скоєному, висловив думку, що може попросити вибачення у потерпілих, але воно їм не допоможе, співчуваю, витрати потерпілих на поховання визнає в повному обсязі.
Окрім повного визнання обвинуваченим ОСОБА_8 своєї вини у вчиненні інкримінованих кримінальних правопорушень винуватість останнього доведена письмовими доказами, які містяться у матеріалах кримінального провадження, а саме:
- протоколом огляду місця дорожньо - транспортної пригоди від 04.11.2021 року зі схемою, фототаблицею;
- протоколом обшуку від 04.11.2021 року з якого вбачається, що було проведено огляд автомобіля «OPEL ASTRA», реєстраційний номер НОМЕР_1 ;

- протоколом огляду документів від 05.11.2021 року
- постанова про визнання та приєднання до кримінального провадження речових доказів від 04.11.2021 року.
- протоколом огляду предмету та зафіксованого на ньому відеозапису від 05.11.2021 року, з фото таблицею;
- постановою про визнання та приєднання до кримінального провадження речових доказів від 05.11.2021 року;
- протоколом обшуку від 09.11.2021 року, з якого вбачається, що проведено обшук квартири АДРЕСА_3 .
- постановою про визнання речовим доказом від 09.11.2021 року з якої вбачається, що автомобільний ключ з маркуванням «Opel», свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_2 на автомобіль марки «OPEL ASTRA», реєстраційний номер НОМЕР_1 на ім`я ОСОБА_8 , банківська картка НОМЕР_3 ; банківська картка «Південний» № НОМЕР_4 на ім`я ОСОБА_8 , банківська картка № НОМЕР_5 , мобільний телефон марки «Xiaomi Redmi» ІМЕІ: НОМЕР_6 , стартові пакети «Vodafone» від абонентських номерів: НОМЕР_7 , НОМЕР_8 , НОМЕР_9 та пластикова картка «Vodafone», мобільний телефон марки «Huawei» ІМЕІ: НОМЕР_10 , ноутбук марки «Lenovo IdeaPad» c/н S-145-15-АР1 з зарядним пристроєм, визнати речовим доказом в кримінальному провадженні № 0001328 від 04.11.2021 року.

- висновком експерта №4646 від 24.12.2021 року, з якої вбачається, що в ході проведення судово- медичної експертизи трупа ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_2 виявлена поєднана травма голови, тулуба та кінцівок: а) закрита черепно-мозкова травма: масивне осадження та дрібні забійні рани обличчя; масивна забійна рана в тім`яно-скороневій ділянці справа; крововилив в м`які тканини голови справа;крововилив під м`яку мозкову оболонку правої лобової, скроневої, тим`яної та потилочної часток; крововилив під м`яку мозкову оболонку лівої скроневої частки; крововилив під м`яку мозкову оболонку стовбуру головного мозку; крововилив під м`яку мозкову оболонку мозочка; б) закрита травма тулуба: перелом 3-го правого ребра по середній пахвовій лінії;надриви легень біля їх коренів; крововилив в ділянці воріт печінки; в) травма кінцівок: садно правого плеча; синець та два садна правого стегна;рвана рана в ділянці правого колінного суглоба з переходом на гомілку; садно правої гомілки; крововилив в м`які тканини лівої гомілки; крововилив в м`які тканини правої гомілки; карманоподібне відшарування м`яких тканин правої гомілки. Судячи за морфологічними властивостями ушкоджень (садна підсохлими червоно-коричневими поверхнями які розташовані нижче рівня навколишньої неушкодженої шкіри; синець- блідно-синього кольору; крововиливи без вираженої перифокальної клітинної реакції), а також враховуючи масивність наявної травми можна висловитись, що вони утворилися незадовго до настання смерті, в період часу який вимірюється хвилинами або десятками хвилин. Всі ушкодження, які зазначені у (а,б,в) утворилися від дії тупого (тупих) твердого (твердих) предмета (предметів). Враховуючи масивність, множинність, різноманітність, характер і локалізацію ушкоджень можна пропустити, що вони могли утворитися внаслідок дорожньої транспортної травми, зокрема, від контакту з частинами транспортного засобу та дорожнього покриття, що не суперечить даним описової частини постанови: «04.11.2021 року о 17:25 в м Одеса сталося ДТП внаслідок якої …. загинула на місці пригоди…Наїзд відбувся у стоячому положенні, легковим авто».

Смерть ОСОБА_9 настала від закритої черепно-мозкової травми у вигляді крововиливу під м`яку мозкову оболонку правої лобової, скроневої, тім`яної та потиличної часток, крововиливу під м`яку мозкову оболонку лівої скроневої частки, крововиливу під м`яку мозкову оболонку стовбуру головного мозку, крововиливу під м`яку мозкову оболонку мозочка. Безпосередньою причиною смерті з`явилося ускладнення травми набряк головного мозку. Всі тілесні ушкодження, виявлені при судово- медичній експертизі трупа та зазначені у п.1 (а,б,в) даного підсумку, заподіяні одночасно по одному механізму, складають єдиний комплекс поєднаної травми і оцінюються у комплексі, за критерієм небезпеки для життя, згідно з п.2.1.2 Правил судово-медичного визначення ступеня тяжкості тілесних ушкоджень, по відношенню до живих осіб, мають ознаки тяжких тілесних ушкоджень. При судово токсилогічному дослідженні крові від трупа ОСОБА_9 в крові етиловий спирт не виявлений.

- актом судово медичного гістологічного дослідження №2547/4646 від 19.11.2021 року з якого вбачається, що гістологічних препаратах від трупа ОСОБА_9 , 2006 р.н., виявлено: крововиливи в м`яких тканинах правої гомілки, субарахноїдальний та контузійні крововиливи головного мозку, крововиливи у легенях. Травматичний розрив з крововиливом у нирці без вираженої пери фокальної клітинної реакції. Нерівномірне кровонаповнення органів, порушення гемодинаміки мікроциркуляторного русла. «Шокова нирка». Жирова емболія судин середнього ступеню, набряк легенів. Набряк головного мозку.
- висновком експерта №2297 від 04.01.2022 року з якого вбачається, що у ОСОБА_10 виявлені наступні тілесні ушкодження: закриті переломи п`яткової кісткита човноподібної кістки лівої стопи, відкритий перелом основи 5-ої плеснової кістки лівої стопи. Перелічені ушкодження утворилися від дії тупих твердих предметів, та могли бути отримані в умовах ДТП (контакту автомобіля, що рухається з тілом пішохода). Враховуючі дані медичної документації слід вважати, що ушкодження виникли незадовго до звернення за медичною допомогою. Тобто могли бути спричинені 04.11.2021 року. Закриті переломи п`яткової кісткита човноподібної кістки лівої стопи, відкритий перелом основи 5-ої плеснової кістки лівої стопи складають єдиний морфологічний комплекс тілесних ушкоджень, і за критерієм тривалого розладу здоров`я строком понад 21 день, згідно п.п.2.2.2 та 4.6 Правил судово- медичного визначення ступеня тяжкості тілесних ушкоджень, затверджених наказом №6 МОЗ України від 17.01.1995 року відносяться до категорії тілесних ушкоджень СЕРЕДНЬОЇ тяжкості.

- висновком експерта №21-6364 судово- автотехнічної експертизи від 25.01.2022 року з фото таблицею з якого вбачається, що рульове керування,гальмівна система, ходова частина та система головного освітлення легкового автомобіля марки «OPEL ASTRA», реєстраційний номер НОМЕР_1 безпосередньо перед даною дорожньо-транспортною пригодою знаходилися в працездатному стані.

- висновком експерта №21-6365 транспортно трасо логічної експертизи від 24.01.2022 року з фото таблицею, з якого вбачається, що на представленому для дослідження легковому автомобілі «OPEL ASTRA», реєстраційний номер НОМЕР_1 (заводський номер шасі НОМЕР_11 ) знаходяться полога деформація лівої частини панелі капоту та павутино подібне розтріскування з крізним пошкодженням лівої частини вітрового скла типу триплекс. Ці пошкодження типові для динамічного контактування з тілом пішохода, який знаходився в вертикальному положенні. Слідів контактування даного автомобіля з будь якими іншими об`єктами, зокрема з транспортними засобами, при експертному дослідженні цього автомобіля не виявлено.

- протоколом огляду від 18.11.2021 року з фото таблицею з якого вбачається, що проведено огляд ділянки майданчику для тимчасово утримання транспортних засобів ГУНП в Одеські області за адресою: м. Одеса, вул. Аєропортівська буд. 29, де розташований речовий доказ у кримінальному провадженні, автомобіль «OPEL ASTRA», реєстраційний номер НОМЕР_1 ;

- висновком експерта №21-6963 автотехнічної експертизи від 01.02.2022 року з фото таблицею, з якого вбачається, що в умовах події дії водія автомобіля Опель Астра регламентувалися вимогами пункту 18.1 ПДР згідно з якими водію належало перед пішохідним переходом зменшити швидкість, а в разі потреби зупинити керований автомобіль, продовжити рух тільки переконавшись, що на пішохідному переході не має пішоходів, для яких може бути створена перешкода або небезпека. Також дії водія автомобіля Опель Астра регламентувалися вимогами пункту 12.9 б) ПДР та дорожнього знаку 3.29 «Обмеження максимальної швидкості», згідно з якими, на ділянці дороги в місці ДТП рух транспортних засобів дозволявся зі швидкістю не більше 40 км/год. Оцінка дій пішоходів не потребує спеціальних експертних пізнань, тому повинна здійснюватися слідством самостійно. Виконання пункту 18.1 ПДР, надав пішоходам дорогу на пішохідному переході, водій автомобіля Опель Астра мав технічну можливість запобігти наїзду на пішоходів. Дії водія автомобіля Опель Астра. З технічної точки зору не відповідали вимогам пункту 12.9 б) ПДР та дорожнього знаку 3.29 «Обмеження максимальної швидкості». Дії водія автомобіля Опель Астра, які не відповідали вимогам пункту 18.1 ПДР, з технічної точки зору перебувають у причинному зв`язку з ДТП.
Відповідно до частини 3 статті 349 КПК України суд має право, якщо проти цього не заперечують учасники судового провадження, визнати недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються. При цьому суд з`ясовує, чи правильно розуміють зазначені особи зміст цих обставин, чи немає сумнівів у добровільності їх позиції, а також роз`яснює їм, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку.
Визнаючи себе повністю винним у вчиненні ним кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст.286, ч.1 ст. 135 КК України та не оспорюючи фактичні обставини справи, розуміє зміст цих обставин та відсутні сумніви щодо добровільності його позиції, обвинувачений ОСОБА_8 , не заперечував щодо розгляду справи в порядку частини 3 статті 349 КПК України.
Суд роз`яснив учасникам судового провадження положення частини 3 статті 349 КПК України про те, що вони будуть позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку.
Вислухав думку учасників судового провадження, користуючись правом, наданим ч. 3 ст. 349 КПК України і відсутністю заперечень учасників судового провадження, суд визнав недоцільним дослідження інших доказів стосовно тих фактичних обставин кримінального провадження, які ніким не оспорюються і вважає достатнім обмежитись допитом обвинуваченого ОСОБА_8 , дослідженням письмових доказів, цивільних позовів потерпілих, матеріалів характеризуючи особу ОСОБА_8 ..
Зазначене повністю узгоджується з вимогами п.1 ст.6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, розділу ІІІ Рекомендації № 6 R (87) 18 Комітету міністрів Ради Європи «Відносно спрощеного кримінального правосуддя» та практики Європейського Суду з прав людини щодо їх застосування, згідно яким суд повинен забезпечити належну реалізацію права на справедливий суд під час розгляду кримінальних проваджень шляхом спрощеного і скороченого розгляду.
Судовий розгляд проведено в межах висунутого обвинувачення відповідно до ч. 1 ст. 337 КПК України.
Відповідно до ст. 94 КПК України суд за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінює кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення.
Згідно роз`яснень, викладених у пунктах 20, 21 постанови Пленуму Верховного Суду України від 23 грудня 2005 року № 14 «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті», що порушення особою правил безпеки дорожнього руху чи експлуатації транспорту, яке спричинило наслідки, передбачені різними частинами ст. 286 КК України, судам слід кваліфікувати як один злочин за тією частиною цієї статті яка передбачає більш тяжкі наслідки. При цьому у вироку необхідно зазначити всі кваліфікуючі ознаки злочину.

Таким чином, оцінюючі всі зібрані у судовому засіданні по справі докази в умовах повної змагальності в їх сукупності, суд, приходить до висновку, що вина ОСОБА_8 у вчиненні інкримінованих йому кримінальних правопорушень, знайшла своє підтвердження і кваліфікує його дії наступним чином.
- ч.2 ст.286 КК України за кваліфікуючими ознаками порушення правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, що спричинило смерть потерпілої ОСОБА_9 , а потерпілому ОСОБА_10 спричинено середньої тяжкості тілесні ушкодження.

- ч.1 ст. 135 КК України за кваліфікуючими ознаками -завідоме залишення без допомоги особи, яка перебуває в небезпечному для життя стані, і позбавлена можливості вжити заходів до самозбереження внаслідок безпорадного стану, якщо той, хто залишив без допомоги, сам поставив потерпілого в небезпечний для життя стан.
Відповідно до постанови Пленуму Верховного Суду України від 24.10.2003 року №7 «Про практику призначення судами кримінального покарання» суд призначаючи покарання, у кожному конкретному випадку зобов`язаний врахувати ступінь тяжкості вчиненого злочину, дані про особу винного та обставини справи, що пом`якшують і обтяжують покарання, необхідні і достатні для її виправлення та попередження нових злочинів.

Згідно роз`яснень, викладених у пунктах 20, 21 постанови Пленуму Верховного Суду України від 23 грудня 2005 року № 14 «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті», при призначенні покарання за відповідною частиною ст. 286 КК України, суди мають враховувати не тільки наслідки, що настали, а й характер та мотиви допущених особою порушень правил безпеки дорожнього руху або експлуатації транспорту, її ставлення до цих порушень та поведінку після вчинення злочину, вину інших причетних до нього осіб (пішоходів, водіїв транспортних засобів, працівників, відповідальних за технічний стан і правильну експлуатацію останніх, тощо), а також обставини, які пом`якшують і обтяжують покарання, та особу винного.
У кожному випадку призначення покарання за частинами 1 та 2 ст. 286 КК України необхідно обговорювати питання про доцільність застосування до винного додаткового покарання - позбавлення права керувати транспортними засобами або обіймати посади, пов`язані з відповідальністю за технічний стан чи експлуатацію транспортних засобів, відповідно.
Призначаючи обвинуваченому ОСОБА_8 покарання у відповідності до вимог ст. 65 КК України суд враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу винної та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.
Обставинами, що пом`якшують покарання обвинуваченому ОСОБА_8 , згідно ст. 66 КК України, суд визнає визнання вини.
Обставин, що обтяжують покарання обвинуваченому ОСОБА_8 згідно ст. 67 КК України, судом не встановлено.
Вирішуючи питання про призначення ОСОБА_8 покарання, суд, відповідно до ст. ст. 50, 65 КК України, враховує ступінь тяжкості вчинених ним кримінальних правопорушень, характер кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 286 КК України, яке пов`язано із злочинами проти безпеки руху та експлуатації транспорту, наслідки кримінальних правопорушень, характер винних дій обвинуваченого, а також те, що це потягло за собою незворотні наслідки у виді смерті потерпілої ОСОБА_9 , та отримання потерпілим ОСОБА_10 середньої тяжкості тілесних ушкоджень і на теперішній час потерпілий є особою з інвалідністю 3 групи, наїзд на потерпілих на пішохідному переході, поведінку обвинуваченого після вчинення злочину, яка виразилась у демонстрації крайньої байдужості до життя травмованих людей, про що свідчить залишення ним місця ДТП, дані про особу обвинуваченого, який раніше не судимий, не працює, на обліку у лікарня нарколога чи психіатра не перебуває, поведінку обвинуваченого після вчинення злочину, який залишив потерпілих в безпорадному стані, думку потерпілих, які просили призначити найсуворіше покарання у вигляді позбавлення волі.
Крім того, призначаючи покарання обвинуваченому ОСОБА_8 , суд бере до уваги відсутність з боку обвинуваченого ОСОБА_8 щирого каяття та жалю щодо вчиненого, який в судовому засіданні визнав вину у вчиненому, але висловив думку, що він може попросити вибачення у потерпілих, але воно їм не допоможе, що свідчить про відсутність у нього каяття за вчинені протиправні дії, оскільки ознакою каяття є не тільки сам по собі факт визнання вини у скоєному, а й критичне ставлення до своїх дій та бажання виправити наслідки, в тому числі відшкодування матеріальної шкоди потерпілим, бажанні виправити наслідки вчиненого та готовність нести покарання.
Таким чином, враховуючи вищезазначене, та реалізуючи принцип законності, справедливості та індивідуалізації покарання, суд вважає, що виправлення та перевиховання ОСОБА_8 можливе лише в умовах ізоляції від суспільства, і йому слід призначити покарання у вигляді позбавленням волі, яке необхідне й достатнє для його виправлення та попередження вчинення ним нових кримінальних правопорушень.

Враховуючи фактичні обставини справи, характер вчиненого злочину та ступінь його тяжкості, суд не знаходить підстав для застосування до обвинуваченого ОСОБА_8 ст.ст.69, 75 КК України.
З огляду на характер допущених обвинуваченим грубих порушень вимог Правил дорожнього руху, внаслідок яких загинула людина, обставини вчинення обвинуваченим кримінальних правопорушень, суд вважає, що це є достатньою підставою для застосування до обвинуваченого ОСОБА_8 додаткового покарання у виді позбавлення права керування транспортними засобами.
Призначаючи ОСОБА_8 покарання у вигляді позбавлення волі з позбавленням права керувати транспортними засобами, суд виходить із того, що воно є достатнім для виправлення обвинуваченого, його перевиховання, запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень, що відповідає його особі та є достатнім для досягнення, передбачених ч.2 ст.50 КК України цілей покарання.
Крім того, призначення покарання у вигляді позбавлення волі ОСОБА_8 буде відповідати принципу необхідності і достатності для виправлення обвинуваченого і є дотриманням судом принципів «рівних можливостей» та «справедливого судового розгляду», встановлених ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року та не суперечить практиці Європейського Суду з прав людини та нормам кримінального законодавства України.
Потерпілим ОСОБА_10 заявлено цивільний позов стягнення з обвинуваченого ОСОБА_8 на його користь матеріальної шкоди в розмірі 7 760 гривень 60 копійок, та моральну шкоду в розмірі 100 000 гривень.

Потерпілою ОСОБА_7 заявлено цивільний позов стягнення з обвинуваченого ОСОБА_8 на її користь матеріальної шкоди в розмірі 51 492 гривень, та моральну шкоду в розмірі 1 500 000 гривень.

Згідно ст. 128 КПК України особа, якій кримінальним правопорушенням або іншим суспільно небезпечним діянням завдано майнової та/або моральної шкоди, має право під час кримінального провадження до початку судового розгляду пред`явити цивільний позов до обвинуваченого.
Цивільний позов у кримінальному провадженні розглядається судом за правилами, встановленими цим Кодексом. Якщо процесуальні відносини, що виникли у зв`язку з цивільним позовом, цим Кодексом не врегульовані, до них застосовуються норми ЦПК України за умови, що вони не суперечать засадам кримінального судочинства.
Відповідно до ст.129 КПК України ухвалюючи обвинувальний вирок, суд залежно від доведеності підстав і розміру позову задовольняє цивільний позов повністю або частково чи відмовляє в ньому.
Суд, дослідивши докази надані потерпілим на підтвердження заявленого цивільного позову до обвинуваченого ОСОБА_8 про відшкодування матеріальної шкоди у розмірі 7 760 гривень 60 копійок дійшов висновку, що наведений позов підлягає задоволенню. Так у відповідності до статті 1166 ЦК України - майнова шкода завдана особистим майновим правам фізичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Матеріальна шкода підтверджена чеками на придбання ліків, а тому має бути відшкодована обвинуваченим ОСОБА_8 у розмірі 7 760 гривень 60 копійок.

В частині стягнення з обвинуваченого ОСОБА_8 моральної шкоди в розмірі 100 000 гривень на користь потерпілого ОСОБА_10 , суд зазначає наступне.
Відповідно до ст. 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка зазнала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.
Згідно до п. 31 постанови Пленуму Верховного Суду України № 13 від 02.07.2004 р. Про практику застосування судами законодавства, яким передбачені права потерпілих від злочинів роз`яснено судам, що при вирішенні питання про відшкодування моральної шкоди за позовом потерпілого суди повинні керуватися відповідними положеннями ЦК України та роз`ясненнями, що містяться у постанові Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995 р. № 4 Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди (зі змінами, внесеними постановою від 25.05.2001р. № 5).
Враховуючи обставини справи, суд вважає, що неправомірними діями ОСОБА_8 цивільному позивачу ОСОБА_10 була заподіяна моральна шкода, яка полягає у тривалих душевних стражданнях, негативних емоціях та переживаннях з приводу ушкодження його здоров`я; у порушенні звичного способу життя та необхідності докладання додаткових зусиль для його нормалізації, а також обставини, при яких потерпілий отримав тілесні ушкодження, ступінь їх тяжкості та глибину його страждань, що він став інвалідом 3-ї групи, довгий час користувався костилями. Дотримуючись принципу розумності та справедливості, суд вважає, що внаслідок вчинення ОСОБА_8 кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України потерпілому ОСОБА_10 була завдана моральна шкода, яку суд оцінює у розмірі 100 000 грн.
Щодо цивільного позову ОСОБА_7 про відшкодування обвинуваченим ОСОБА_8 моральної шкоди в сумі 1 500 000 грн.
Стаття 1167 ЦК України встановлює загальне правило, відповідно до якого відповідальність за завдання моральної шкоди настає за наявності всіх основних умов відповідальності, а саме: протиправної поведінки, моральної (немайнової) шкоди, причинного зв`язку та вини завдавача.
Відповідно до ст. 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав.
Відповідно до п. 9 зазначеної постанови Пленуму Верховного Суду України розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Зокрема, враховуються стан здоров`я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, ступінь зниження престижу, ділової репутації, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану, добровільне - за власною ініціативою чи за зверненням потерпілого спростування інформації редакцією засобу масової інформації. При цьому суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості.
В результаті вищевказаної дорожньо-транспортної пригоди ОСОБА_7 отримали значну моральну шкоду, яка виразилась в душевних стражданнях в зв`язку з втратою неповнолітньої доньки, її загибеллю, порушення нормальних життєвих зв`язків, тривалим стресом, психічними переживаннями, порушенням сталого ритму життя, погіршенням стосунків з оточуючими людьми. Завданні моральні страждання даним злочином спричинили негативні зміни у її житті.
Моральну шкоду, зважаючи на її сутність, не можна відшкодувати в повному обсязі, оскільки немає (і не може бути) точних критеріїв майнового виразу душевного болю. Зважаючи на це, будь-яка компенсація моральної шкоди не є (не може бути) адекватною дійсним стражданням, тому будь-який її розмір може мати суто умовний вираз.
Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.
Згідно ч. 2 ст. 1168 ЦК України моральна шкода, завдана смертю фізичної особи, відшкодовується її чоловікові (дружині), батькам (усиновлювачам), дітям (усиновленим), а також особам, які проживали з нею однією сім`єю.
Зокрема, судом враховано, що потерпілою ОСОБА_7 завдано моральну шкоду, яка полягає у душевних стражданнях з приводу втрати близької людини, моральних та фізичних стражданнях, порушено їх нормальний спосіб життя, займалася похованням доньки, у зв`язку з чим вона змушені докладати неймовірних зусиль для його налагодження та організації подальшого життя, що спричинило психоемоційний стрес.
Суд детально проаналізував доводи потерпілої, її представника, та вважає повністю доказаними наявність у потерпілої на протязі тривалого часу моральних страждань і вважає за необхідне відшкодувати моральну шкоду.
Враховуючи всі перелічені вище фактори, заподіяну моральну шкоду, яку отримала мати загиблої, суд оцінює у розмірі 1 000 000 грн., яку належить стягнути з обвинуваченого ОСОБА_8 .
Крім цього, ОСОБА_7 витратила кошти на поховання її доньки ОСОБА_9 в загальному розмірі 51 492 грн., які вона просить стягнути з обвинуваченого на її користь.
Згідно ч.1, 2 ст.22 ЦК України, особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування, а збитками є витрати, які особа зробила для відновлення свого порушеного права.
Частиною 1 статті 1166 Цивільного кодексу України, визначено, що майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.
В судовому засіданні встановлено, що внаслідок неправомірних дій ОСОБА_8 потерпіла ОСОБА_7 понесла витрати на поховання доньки ОСОБА_9 в загальному розмірі 51 492 гривні, які підтверджуються належними та допустимими доказами, а саме: договором замовленням на організацію та проведення поховання від 06.11.2021 року, з зазначенням переліку наданих послуг, загальна вартість яких складає 50 000 гривень, чеком на суму 1192 гривні, та на 300 гривень. Дослідивши дані докази, та пояснення обвинуваченого який визнав витрати на поховання, суд приходить до висновку про задоволення позову в частині стягнення матеріальної шкоди з обвинуваченого ОСОБА_8 на користь потерпілої ОСОБА_7 в повному обсязі, а саме у розмірі 51 492 гривні.
Питання щодо вирішення речових доказів вирішити в порядку ст. 100 КПК України.

Процесуальних витрат у відповідності до ст. 124 КПК України стягнути з обвинуваченого ОСОБА_8 .
На підставі викладеного, керуючись ст. ст.128-129, 349, 370-374,392- 395 КПК України, суд
УХВАЛИВ:
Визнати ОСОБА_8 винним у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.286, ч.1 ст. 135 КК України, та призначити йому покарання:

- за ч.2 ст.286 КК України у вигляді позбавлення волі строком 8 (вісім) років з позбавленням права керувати транспортними засобами строком на 3 (три) роки;
- за ч.1 ст. 135 КК України у вигляді позбавлення волі строком на 2 (два) роки;
На підставі ч. 1 ст. 70 КК Україниза сукупністю злочинів, шляхом поглинання менш суворого покарання більш суворим, остаточно визначити ОСОБА_8 покарання у вигляді позбавлення волі на строк 8 (вісім) років з позбавленням права керувати транспортними засобами строком на 3 (три) роки.
Строк відбування покарання ОСОБА_8 рахувати з часу фактичного затримання з 10.11.2021 року.
В строк відбування призначеного покарання зарахувати період перебування ОСОБА_8 під вартою з 10.11.2021р. по день набрання вироком законної сили включно з розрахунку один день попереднього ув`язнення дорівнює одному дню позбавлення волі (ч.5 ст. 72 КК України),
Запобіжний захід відносно ОСОБА_8 у вигляді тримання під вартою залишити без змін до набрання вироку законної сили.
Цивільний позов потерпілого ОСОБА_10 в частині стягнення з ОСОБА_8 матеріальної шкоди у розмірі 7760 гривень 62 копійки, та щодо стягнення з ОСОБА_8 моральної шкоди у розмірі 100 000 гривень, задовольнити в повному обсязі.
Стягнути з ОСОБА_8 на користь потерпілого ОСОБА_10 матеріальну шкоду у розмірі 7 760 (сім тисяч сімсот шістдесят) гривень 62 копійки.
Стягнути з ОСОБА_8 на користь потерпілого ОСОБА_10 моральну шкоду у розмірі 100 000 (сто тисяч) гривень.
Цивільний позов потерпілої ОСОБА_7 в частині стягнення з ОСОБА_8 матеріальної шкоди у розмірі 51 492 гривень задовольнити в повному обсязі.
Цивільний позов потерпілої ОСОБА_7 в частині стягнення з ОСОБА_8 моральної шкоди у розмірі 1 500 000 гривень, задовольнити частково.
Стягнути з ОСОБА_8 на користь потерпілої ОСОБА_7 матеріальну шкоду у розмірі 51 492 (п`ятдесят одна тисяча чотириста дев`яносто дві) гривні.
Стягнути з ОСОБА_8 на користь потерпілої ОСОБА_7 моральну шкоду у розмірі 1 000 000 (один мільйон ) гривень.
Стягнути з ОСОБА_8 на користь держави за проведення автотехнічної експертизи щодо технічного стану автомобіля, витрати у розмірі 2574 гривні 15 копійок.
Стягнути з ОСОБА_8 на користь держави за проведення транспортно трасологічної експертизи, витрати у розмірі 2402 гривень 54 копійки.
Стягнути з ОСОБА_8 на користь держави за проведення авто технічної експертизи за обставинами ДТП , витрати у розмірі 2265 гривень 24 копійки.
Стягнути з ОСОБА_8 на користь держави за проведення трасо логічної експертизи витрати у розмірі 1029 гривень 72 копійки.
Скасувати арешт накладений ухвалою слідчого судді Київського районного суду міста Одеси від 08.11.2021 року на автомобіль «OPEL ASTRA», реєстраційний номер НОМЕР_1 , автомобільний номерний знак НОМЕР_1 , який запаковано до поліетиленового сейф пакету SUD4012837.

Речовий доказ: автомобіль «OPEL ASTRA», реєстраційний номер НОМЕР_1 , автомобільний номерний знак НОМЕР_1 , повернути власнику за належністю ОСОБА_8 .

Скасувати арешт накладений ухвалою слідчого судді Київського районного суду міста Одеси від 10.11.2021 року на автомобільний ключ з маркуванням «Opel», свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_2 на автомобіль марки «OPEL ASTRA», реєстраційний номер НОМЕР_1 на ім`я ОСОБА_8 , банківська картка НОМЕР_3 ; банківська картка «Південний» № НОМЕР_4 на ім`я ОСОБА_8 , банківська картка № НОМЕР_5 , мобільний телефон марки «Xiaomi Redmi» ІМЕІ: НОМЕР_6 , стартові пакети «Vodafone» від абонентських номерів: НОМЕР_7 , НОМЕР_8 , НОМЕР_9 та пластикова картка «Vodafone», мобільний телефон марки «Huawei» ІМЕІ: НОМЕР_10 , ноутбук марки «Lenovo IdeaPad» c/н S-145-15-АР1 з зарядним пристроєм.

Речові докази: автомобільний ключ з маркуванням «Opel», свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_2 на автомобіль марки «OPEL ASTRA», реєстраційний номер НОМЕР_1 на ім`я ОСОБА_8 , банківська картка НОМЕР_3 ; банківська картка «Південний» № НОМЕР_4 на ім`я ОСОБА_8 , банківська картка № НОМЕР_5 , мобільний телефон марки «Xiaomi Redmi» ІМЕІ: НОМЕР_6 , стартові пакети «Vodafone» від абонентських номерів: НОМЕР_7 , НОМЕР_8 , НОМЕР_9 та пластикова картка «Vodafone», мобільний телефон марки «Huawei» ІМЕІ: НОМЕР_10 , ноутбук марки «Lenovo IdeaPad» c/н S-145-15-АР1 з зарядним пристроєм, повернути власнику ОСОБА_8 .

Вирок може бути оскаржено до Одеського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги через Київський районний суд м. Одеси протягом 30 діб з дня його проголошення.
Вирок суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано.
Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченому та прокурору.

Суддя ОСОБА_1