ХМЕЛЬНИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 липня 2022 року

м. Хмельницький

Справа № 673/388/21

Провадження № 11-кп/4820/414/22

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Хмельницького апеляційного суду у складі:

судді-доповідача ОСОБА_1 ,
суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
з участю секретарів ОСОБА_4 , ОСОБА_5 ,
прокурора ОСОБА_6 ,
захисника ОСОБА_7 ,
потерпілих ОСОБА_8 , ОСОБА_9 ,
особи, стосовно якої

вирішувалось питання про

застосування примусових

заходів медичного характеру ОСОБА_10

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Хмельницькому, в режимі відеоконференції з «Хмельницьким обласним закладом з надання психіатричної допомоги» Хмельницької обласної ради, апеляційну скаргу захисника ОСОБА_7 на ухвалу Деражнянського районного суду Хмельницької області від 14 лютого 2022 року про застосування до ОСОБА_10 примусових заходів медичного характеру у кримінальному провадженні, внесеному до ЄРДР 13.12.2020 за №0000564,
в с т а н о в и л а :

Цією ухвалою до

ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_1 уродженця м. Хмельницького, українця, громадянина України, зареєстрованого та проживаючого в АДРЕСА_1 , офіційно не працюючого, неодруженого, з середньою спеціальною освітою, раніше не судимого,
застосовано примусові заходи медичного характеру у виді госпіталізації до закладу з наданням психіатричної допомоги в умовах, що виключають його небезпечну поведінку із посиленим наглядом.

Дію запобіжного заходу у вигляді поміщення до закладу з наданням психіатричної допомоги в умовах, що виключають небезпечну поведінку ОСОБА_10 , до набрання ухвалою законної сили залишено без змін.

За ухвалою суду, 13.12.2020 року близько 11 години ОСОБА_12 після телефонної розмови зі своїм сином ОСОБА_10 , викликала бригаду швидкої медичної допомоги, оскільки зрозуміла, що його психічний стан погіршився та йому необхідна кваліфікована медична допомога.

В подальшому, після приїзду о 12 годині 07 хвилин 13.12.2020 року ОСОБА_12 та бригади швидкої медичної допомоги до домоволодіння за адресою: АДРЕСА_2 , ОСОБА_10 , помітивши працівників швидкої медичної допомоги, почав поводити себе агресивно, погрожуючи застосуванням насильства відносно останніх. Зокрема, дістав із належного йому автомобіля марки «Нива» мисливську гладкоствольну двоствольну рушницю 12-го калібру марки «ИЖ-58МА» серії НОМЕР_1 та, не маючи на неї передбаченого законом дозволу, почав погрожувати вказаною зброєю працівникам бригади швидкої медичної допомоги, здійснюючи з неї постріли, у зв`язку з чим останні викликали працівників поліції.
За вказаною адресою, з метою реагування на повідомлення працівників бригади швидкої медичної допомоги, близько 15 години 13.12.2020 року прибули працівники Деражнянського ВнП Летичівського ВП ГУНП в Хмельницькій області, в тому числі, начальник Деражнянського ВнП Летичівського ВП ГУНП в Хмельницькій області ОСОБА_8 та начальник СКП Деражнянського ВнП Летичівського ВП ГУНП в Хмельницькій області ОСОБА_9 .
В подальшому, приблизно о 15 годині 30 хвилин, ОСОБА_10 , який знаходився на подвір`ї вищевказаного домоволодіння, тримаючи мисливську гладкоствольну двоствольну рушницю 12-го калібру марки «ИЖ-58МА» серії НОМЕР_1 у руках, помітив ОСОБА_8 та ОСОБА_9 , які повідомили ОСОБА_10 , що вони являються працівниками поліції та висунули вимогу припинити протиправні дії, а саме припинити здійснювати постріли із мисливської рушниці та покласти зброю.
Разом з тим, ОСОБА_10 , перебуваючи у стані неосудності, не усвідомлюючи свої дії та не керуючи ними, через наявність хронічно протікаючого душевного захворювання (психічного захворювання) у формі параноїдної шизофренії із безперервним перебігом, не реагуючи на їх законні вимоги, переслідуючи злочинний умисел, спрямований на вбивство працівників правоохоронного органу, у зв`язку із виконанням цими працівниками службових обов`язків, на ґрунті неприязного відношення та зневажливого ставлення до працівників правоохоронних органів та розуміючи, що останні являються працівниками поліції, попередньо погрожуючи застосуванням зброї відносно працівників поліції, тримаючи в своїх руках мисливську гладкоствольну двоствольну рушницю 12-го калібру марки «ИЖ-58МА» серії НОМЕР_1 , яка належить його батькові ОСОБА_13 , здійснив близько 4-х пострілів в напрямку ОСОБА_8 та близько 4-х пострілів в напрямку ОСОБА_9 , проте ОСОБА_8 та ОСОБА_9 , з метою врятування власного життя, почали втікати з лінії вогню та у ОСОБА_10 закінчились патрони, внаслідок чого останній не зміг завершити свій злочинний умисел, спрямований на вбивство працівників правоохоронного органу до кінця з причин, що не залежали від його волі та в подальшому був затриманий працівниками поліції.

Захисник ОСОБА_7 , в поданій апеляційній скарзі, вважає ухвалу місцевого суду незаконною, винесену без урахування доказів, отриманих під час судового розгляду кримінального провадження та за відсутності даних про те чи потребує ОСОБА_10 подальшого лікування. Просить її скасувати та винести нове рішення після призначення експертизи для з`ясування психічного стану ОСОБА_10 , а конфісковану рушницю повернути її власнику - ОСОБА_13 , який має відповідний дозвіл на зброю та злочин не вчиняв.

Звертає увагу захисник і на те, що на момент ухвалення рішення суду ОСОБА_10 понад рік перебував на лікуванні, що зобов`язувало суд повторно призначити експертизу для з`ясування необхідності подальшого медичного лікування.

Наголошує, що в ході судового розгляду не було встановлено обставин, які підлягають доказуванню, зокрема того, у кого саме стріляв ОСОБА_10 , кому погрожував, та з якою метою.

Заслухавши доповідача, який виклав суть ухвали і доводи апеляційної скарги, думку особи, щодо якої ставиться питання про застосування примусових заходів медичного характеру, та його захисника на підтримку поданої апеляційної скарги, прокурора, який заперечив проти її задоволення, перевіривши матеріали кримінального провадження, апеляційний суд приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ст.404 КПК України, суд апеляційної інстанції перевіряє законність та обґрунтованість судового рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Висновок суду про необхідність застосування щодо ОСОБА_10 примусових заходів медичного характеру в умовах посиленого нагляду відповідає фактичним обставинам та підтверджений перевіреними в судовому засіданні та викладеними в ухвалі доказами.

Відповідно до вимог п.1 ч.1 ст.503 КПК України кримінальне провадження щодо застосування примусових заходів медичного характеру, передбачених законом України про кримінальну відповідальність, здійснюється за наявності достатніх підстав вважати, що особа вчинила суспільно небезпечне діяння, передбачене законом України про кримінальну відповідальність, у стані неосудності.

Судом взято до уваги висновок судово-психіатричної експертизи № 66 від 03.02.2021 року, відповідно до якого ОСОБА_10 хворіє хронічно протікаючим душевним захворюванням (психічним захворюванням) у вигляді параноїдної шизофренії, безперервний перебіг, хворів таким і на момент вчинення інкримінованого йому злочину, не міг усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними на період інкримінованого йому злочину, не усвідомлює свої дії та не може керувати ними й на теперішній час. Вищевказаний розлад психіки відноситься до хронічного психічного захворювання, який потребує госпіталізації до психіатричного закладу із посиленим наглядом.

Зміна або припинення застосування примусових заходів медичного характеру, у відповідності до ст.95 КК України, здійснюється судом, виключно за заявою представника психіатричного закладу (лікаря-психіатра), який надає особі таку психіатричну допомогу, до якої додається висновок комісії лікарів-психіатрів, який обґрунтовує необхідність продовження, зміни або припинення застосування таких примусових заходів.

Продовження, зміна або припинення застосування примусових заходів медичного характеру, згідно ч.2 ст.514 КПК України, здійснюється, якщо особа, яка вчинила суспільно небезпечне діяння у стані неосудності, видужала або якщо внаслідок змін у стані її здоров`я відпала потреба в раніше застосовуваних заходах медичного характеру.

Однак, з матеріалів провадження та висновку судово-психіатричної експертизи не вбачається, що ОСОБА_10 видужав, або ж його стан здоров`я значно покращився, внаслідок чого відпала б потреба в обранні йому загального режиму нагляду, а тому застосування до ОСОБА_10 судом примусового заходу медичного характеру у вигляді госпіталізації до психіатричного закладу є необхідним та достатнім заходом у даному кримінальному провадженні. Підстав для його зміни, на даний час, апеляційний суд не вбачає.

Згідно з ч.9 ст.100 КПК України, під час ухвалення судового рішення суд повинен вирішити питання про спеціальну конфіскацію та долю речових доказів. Відповідно до пунктів 1, 2 вказаної норми конфіскуються гроші, цінності та інше майно, які були підшукані, виготовлені, пристосовані або використані як засоби чи знаряддя вчинення кримінального правопорушення.

З урахуванням того, що мисливська рушниця визнана в даному кримінальному провадженні речовим доказом по справі, як знаряддя вчинення суспільно небезпечного діяння ОСОБА_10 , то відповідно і підстав для повернення її власнику колегія суддів не вбачає.

Що ж стосується доводів, наведених в апеляційній скарзі сторони захисту, щодо невідповідності висновків суду, викладених у судовому рішенні, фактичним обставинам кримінального провадження при кваліфікації вчиненого ОСОБА_10 суспільно небезпечного діяння, то вони заслуговують на увагу.

Зокрема, формулювання обставин вчинення суспільно небезпечного діяння, а саме переслідування ОСОБА_10 злочинного умислу на вбивство працівників поліції, не узгоджується з твердженням про неосудність особи, яка виключає цю форму вини.

Крім того, кваліфікуючи дії ОСОБА_10 за ст.348 КК України, як посягання на життя працівника правоохоронного органу, місцевий суд не врахував фактичних обставин справи, а саме поведінку ОСОБА_10 під час події, яка не була такою, що вказує на посягання на життя працівників поліції.

Жоден із допитаних в місцевому та апеляційному судах свідків не підтвердив таких обставин.

Так, свідки ОСОБА_14 , ОСОБА_15 , ОСОБА_16 , ОСОБА_17 , ОСОБА_18 вказували на агресивний стан ОСОБА_10 після приїзду працівників медичної допомоги та поліції до домоволодіння по АДРЕСА_2 , що стало причиною погроз, а в подальшому застосування ним зброї. При цьому кожен із свідків повідомив про те, що чув постріли з рушниці, однак не бачив куди саме стріляв ОСОБА_10 .

В свою чергу, допитані в судовому засіданні апеляційного суду потерпілі ОСОБА_8 та ОСОБА_9 повідомили, що вони, будучи працівниками поліції, приїхали за викликом в с. Богданівці Деражнянського району Хмельницької області, де поблизу господарства Стецюків вели переговори з ОСОБА_10 , однак останній почав погрожувати та стріляти з мисливської рушниці, внаслідок чого вони були змушені ховатися.

Таким чином, показання ОСОБА_10 про те, що він намагався перешкодити працівникам медичної допомоги, а в подальшому працівникам поліції себе затримати, використовуючи при цьому погрози та демонструючи зброю, застосування якої відбувалося шляхом попереджувальних пострілів в повітря, не бажаючи, щоб до нього наближалися ні лікарі швидкої допомоги, ні працівники поліції, виглядають переконливими та нічим не спростовуються.
При цьому, заслуговує на увагу і та обставина, що відповідно до обвинувачення ОСОБА_10 здійснив по чотири постріли в напрямку кожного з потерпілих, однак жодних ушкоджень останнім не спричинив.

Наведені вище обставини справи та характер нападу свідчить, на переконання колегії суддів, про відсутність наміру у ОСОБА_10 посягати на життя працівників правоохоронного органу, однак не виключає в його діях суспільно небезпечне діяння, передбачене ч.1 ст.345 КК України, а саме погроза вбивством, насильством щодо працівника правоохоронного органу у зв`язку з виконанням цим працівником службових обов`язків.

У зв`язку з наведеним, ухвалу суду слід змінити та перекваліфікувати вчинене ОСОБА_10 суспільно небезпечне діяння, а також виключити з мотивувальної частини ухвали суду посилання на спрямованість умислу останнього при вчиненні суспільно небезпечного діяння.

Керуючись ст.ст. 404, 405, 407, 408, 409, 503, 505, 512 КПК України, колегія суддів,

п о с т а н о в и л а:

Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_7 задовольнити частково.
Ухвалу Деражнянського районного суду Хмельницької області від 14 лютого 2022 року про застосування до ОСОБА_10 примусових заходів медичного характеру у кримінальному провадженні, внесеному до ЄРДР 13.12.2020 за №0000564, змінити.
Перекваліфікувати вчинене ОСОБА_10 суспільно небезпечне діяння з ст.348 КК України на ч.1 ст.345 КК України.
Виключити з мотивувальної частини суду посилання на спрямованість умислу ОСОБА_10 при вчиненні суспільно небезпечного діяння.
В решті ухвалу суду залишити без змін.
Ухвала набирає законної сили негайно та може бути оскаржена в касаційному порядку протягом трьох місяців з дня проголошення судового рішення судом апеляційної інстанції, а ОСОБА_10 в той самий строк з дня вручення йому копії судового рішення.

Судді:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3