ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-сс/803/465/22 Справа № 183/1148/22 Суддя у 1-й інстанції - ОСОБА_1 Суддя у 2-й інстанції - ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 березня 2022 року м. Дніпро

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Дніпровського апеляційного суду у складі:
головуючого судді ОСОБА_2
суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4
розглянув у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу підозрюваного ОСОБА_5 на ухвалу слідчого судді Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 01 березня 2022 року у кримінальному провадженні № 0000177, про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо:
ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Актюбінськ Казахстану, громадянина України, не працюючого, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,
підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 263 КК України,
за участю
секретаря судового засідання ОСОБА_6
в режимі відеоконференції:
прокурора ОСОБА_7
захисника ОСОБА_8
В С Т А Н О В И Л А :
Ухвалою слідчого судді Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 01 березня 2022 року застосовано до підозрюваного ОСОБА_5 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком до 25 квітня 2022 року та визначено розмір застави у вигляді 80 розмірів прожиткових мінімумів для працездатних осіб, а саме в розмірі 198 480 гривень.
Слідчим суддею була встановлена обґрунтованість підозри у вчиненні ОСОБА_5 кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 263 КК України, яке віднесено законом до категорії тяжких, а також наявністю ризиків ухилення підозрюваного від органів досудового розслідування або суду, з урахуванням можливого призначеного покарання у вигляді позбавлення волі на строк від трьох до семи років, а також з урахуванням неодноразового застосування до підозрюваного приводів в іншому кримінальному провадженні. Слідчий суддя також встановив наявність ризику вчинення іншого кримінального правопорушення, з урахуванням наявності у ОСОБА_9 підозри за фактом вчинення кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 342, ч. 2 ст. 345 КК України.

В апеляції із доповненнями:
- підозрюваний просить ухвалу слідчого судді скасувати та звільнити його з-під варти.
В обґрунтування своїх вимог посилається на відсутність обґрунтованої підозри та відсутність ризиків, передбачених ст. 177 КПК України.
Окрім цього вказує, що він не в повній мірі володіє українською мовою та просив надати йому захисника, проте слідчий суддя залив без уваги цю обставину. Вказує, що він заявляв відвід слідчому судді, який хоча і був розглянутий, проте безпідставно не був задоволений. Крім цього, підозрюваний посилався на порушення самої процедури його затримання.
Підозрюваний також звертає увагу, що в нього є матір, якій 87 років, а він є єдиною близькою особою, яка їй допомагає.
Апеляційним судом, у зв`язку із введенням військового стану в Україні та неможливістю доставлення підозрюваного безпосередньо до приміщення Дніпровського апеляційного суду, було вжито усіх необхідних заходів для забезпечення участі підозрюваного ОСОБА_9 в судовому засіданні, в порядку дистанційного судового провадження в режимі відеоконференції з ДУ Дніпровська установа виконання покарань № 4, однак, підозрюваний перед початком судового засідання повідомив співробітників установи виконання покарань про відмову від участі в судовому засіданні в режимі відеоконференції.
З метою дотримання розумних строків розгляду кримінального провадження, та не порушуючи права підозрюваного на доступ до правосуддя, а також враховуючи присутність захисника підозрюваного в судовому засіданні, колегія суддів вважає за можливе провести судове засідання за відсутності підозрюваного ОСОБА_5 .
Заслухавши сторони кримінального провадження, захисника, який просив задовольнити апеляційну скаргу підозрюваного; прокурора, який заперечував проти задоволення апеляції, просив ухвалу слідчого судді залишити без змін, перевіривши матеріали та обговоривши доводи скарги, колегія суддів дійшла наступного висновку.
За приписами ст. 370 КПК України, судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до статті 94 цього Кодексу. Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.
За вимогами ч. 1, п. 4 ч. 2 ст. 183 КПК України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених частиною п`ятою статті 176 цього Кодексу.
Згідно ч. 1 ст. 194 КПК України, під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.
Колегія суддів вважає, що зазначені вище вимоги кримінального процесуального закону при розгляді клопотання слідчим суддею дотримані, а доводи підозрюваного, викладені в апеляційній скарзі є безпідставними та необґрунтованими з огляду на таке.
Згідно матеріалів справи слідує, що 27 лютого 2022 року до ЄРДР за № 0000177 внесені відомості за фактом вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 263 КК України, цього ж дня ОСОБА_5 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 263 КК України.
Розглядаючи питання обґрунтованості підозри як підставу для застосування запобіжного заходу, апеляційний суд зважає на відсутність законодавчого визначення поняття «обґрунтованість підозри» та усталену практику Європейського суду з прав людини щодо поняття «обґрунтованості підозри» та критеріїв її визначення. Зокрема, як зазначено у рішенні ЄСПЛ «Нечипорук, Йонкало проти України» від 21.04.2011 р., наявність обґрунтованої підозри передбачає наявність фактів або відомостей, на підставі яких об`єктивний спостерігач зробив би висновок, що дана особа могла б скоїти злочин.
З наданих матеріалів слідує, що під час судового розгляду слідчий суддя з`ясував, що наведені в клопотанні слідчого дані свідчать про наявність обґрунтованої підозри ОСОБА_5 у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення, що підтверджується, зокрема: протоколами допитів свідків ОСОБА_10 та ОСОБА_11 від 28 лютого 2022 року; протоколом огляду місця події від 27 лютого 2022 року; протоколом обшуку від 27 лютого 2022 року, а також іншими зібранами доказами під час досудового розслідування, які вказують на високу ймовірність причетності підозрюваного до вчинення інкримінованих йому злочинів.
Перевіряючи доводи апеляції на наявність ризиків, апеляційний суд відповідно до вимог ст. 178 КПК України, зважає на тяжкість інкримінованого кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 263 КК України, у вчиненні якого підозрюється ОСОБА_5 та яке відноситься до категорії тяжких злочинів і за яке передбачене покарання у виді позбавлення волі на строк до семи років позбавленням волі, а тому, враховуючи, що ОСОБА_5 , підозрюється і за фактом вчинення інших кримінальних правопорушень, крім тих, які розглядаються у даній справі, неодноразово піддавався приводам, наявна висока ймовірність переховування його від органів досудового розслідування або суду з метою уникнення покарання або вчинення іншого кримінального правопорушення.
Оцінюючи вищевказані обставини, апеляційний суд також зважає на практику ЄСПЛ, зокрема, тяжкість обвинувачення не є самостійною підставою для утримання особи під вартою, проте таке обвинувачення у сукупності з іншими обставинами збільшує ризик втечі настільки, що його неможливо відвернути, не взявши особу під варту. У справі «Ілійков проти Болгарії» №33977/96 від 26 липня 2001 року ЄСПЛ зазначив, що «суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування або повторного вчинення злочинів».
За наведених обставин, колегія суддів погоджується з висновком слідчого судді, що застосування більш м`яких запобіжних заходів, ніж тримання під вартою, на даному етапі досудового розслідування не зможе запобігти заявленим ризикам та забезпечити належну процесуальну поведінку підозрюваного.
Колегія суддів, також погоджується з висновком слідчого судді, щодо визначення ОСОБА_5 застави в розмірі 198 480 гривень, оскільки останній підозрюється у вчиненні тяжкого злочину та застава в меншому в розмірі не здатна забезпечити виконання підозрюваним покладених на нього обов`язків.
Що стосується доводів апеляційної скарги підозрюваного в частині того, що він не володіє українською мовою та йому необхідно надати перекладача, то ця обставина є надуманою, оскільки підозрюваний ОСОБА_5 є громадянином України, більше 20 років проживає на території України, відповідно до наданих до клопотання прокурора процесуальних документів, підозрюваний особисто робив в них записи саме українською мовою, що в сукупності свідчить про те, що ОСОБА_5 в достатній мірі володіє українською мовою для розуміння суті обвинувачення та участі в судових засіданнях без залучення перекладача.
Посилання ж підозрюваного на безпідставне не відведення слідчого судді не заслуговують на увагу, оскільки вказане питання було вирішено в суді першої інстанції шляхом постановлення відповідної ухвали, яка не викликає у колегії суддів сумнівів стосовно її законності і обгрунтованності.
Зауваження ОСОБА_5 до самої процедури його затримання, є також необґрунтованими і безпідставними, оскільки дана особа затримана у відповідності до вимог ст. 208 КПК України, підстав вважати його затримання незаконним, не встановлено.
Колегія суддів також не приймає доводи апеляційної скарги підозрюваного щодо того, що він має на триманні матір, які 87 років, оскільки ця обставина не зменшує ризиків, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України, крім того, ця обставина існувала і на момент вчинення кримінального правопорушення, проте жодним чином не виступила стримуючим фактором в поведінці підозрюваного.
Таким чином, порушень вимог кримінального процесуального законодавства, які б слугували підставами для скасування ухвали слідчого судді згідно наведених мотивів в апеляції, не встановлено, застосований запобіжний захід стосовно підозрюваного ОСОБА_5 відповідає вимогам ст. ст. 177, 178, 194 КПК України, тому апеляційну скаргу слід залишити без задоволення.
Керуючись ст. ст. 405, 407, 422 КПК, колегія суддів, -
П О С Т А Н О В И Л А:
Апеляційну скаргу підозрюваного ОСОБА_5 , - залишити без задоволення.
Ухвалу слідчого судді судді Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 01 березня 2022 року про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою стосовно ОСОБА_5 , підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 263 КК України, у кримінальному провадженні № 0000177, - залишити без змін.
Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та касаційному оскарженню не підлягає.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4