КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД

Провадження 11-кп/824/3101/2022 Категорія ч. 2 ст. 186, ч. 2 ст. 185, ч. 1 ст. 357, ч. 3 ст. 185 КК України
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

28 вересня 2022 року м. Київ

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду у складі:
головуючого судді: ОСОБА_2
суддів ОСОБА_3
ОСОБА_4
за участю секретаря ОСОБА_5
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві матеріали об`єднаного кримінального провадження № 0001388, внесеного до ЄРДР 10 червня 2021 року, № 0001382, внесеного до ЄРДР 10 червня 2021 року, № 0001722, внесеного до ЄРДР 12 липня 2021 року, № 0002824, внесеного до ЄРДР 13 листопада 2021 року, № 0000017, внесеного до ЄРДР 4 січня 2022 року, по обвинуваченню ОСОБА_6 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 186, ч. 2 ст. 185, ч. 1 ст. 357, ч. 3 ст. 185 КК України, за апеляційною скаргою прокурора у кримінальному провадженні ОСОБА_7 на вирок Голосіївського районного суду м. Києва від 8 липня 2022 року, яким
ОСОБА_6 ,
ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець м. Києва, громадянин України, неодружений, не працевлаштований, не має на утриманні малолітніх та неповнолітніх дітей та/або недієздатних/непрацездатних осіб, зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого:
- вироком Голосіївського районного суду міста Києва від 28 липня 2008 року за ч. 1 ст. 185, ч. 2 ст. 186 КК України із застосуванням положень ст. 70 КК України, до покарання у виді позбавлення волі на строк 4 роки, відповідно до ст. 75 КК України звільнений від відбування призначеного покарання з випробуванням з іспитовим строком тривалістю 2 роки;
- вироком Голосіївського районного суду міста Києва від 6 липня 2010 року за ч. 1 ст. 152, ч. 2 ст. 186 КК України із застосуванням положень ст. 70 та ст. 71 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 5 років та 3 місяці;
- вироком Голосіївського районного суду міста Києва від 9 лютого 2016 року за ч. 2 ст. 185 КК України із застосуванням положень ст. 71 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 2 роки;
- вироком Голосіївського районного суду міста Києва від 23 січня 2017 року, уточненого ухвалою Голосіївського районного суду міста Києва від 25 вересня 2017 за ч. 2 ст. 186 КК України із застосуванням положень ст. 71 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 4 роки та 1 місяць,
визнаний винуватим у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 186, ч. 2 ст. 185, ч. 1 ст. 357, ч. 3 ст. 185 КК України та призначено покарання за:
- ч. 2 ст. 186 КК України у виді позбавлення волі на строк 4 роки та 6 місяців;
- ч. 2 ст. 185 КК України у виді позбавлення волі на строк 4 роки;
- ч. 1 ст. 357 КК України у виді обмеження волі на строк 1 рік;
- ч. 3 ст. 185 КК України у виді позбавлення волі на строк 4 роки та 6 місяців.
На підставі ст. 70 КК України, шляхом поглинання менш суворого покарання більш суворим, ОСОБА_6 призначене покарання за сукупністю злочинів у виді позбавлення волі на строк 4 роки та 6 місяців,
за участю сторін апеляційного провадження:
прокурора ОСОБА_8
захисника ОСОБА_9
обвинуваченого ОСОБА_6
В С Т А Н О В И Л А :
Вироком суду ОСОБА_6 визнаний винуватим у тому, що, будучи неодноразово судимий за майнові злочини, належних висновків для себе не зробив, на шлях виправлення не став, вчинив після відбуття покарання, але до погашення судимості, умисні кримінальні правопорушення за таких обставин:
6 червня 2021 року приблизно о 21:25 год. у ОСОБА_6 , який перебував у приміщенні магазину «Лоток», що розташований за адресою: м. Київ, пров. Коломийський, 17/31-А, в якому господарську діяльність провадить ТОВ «ЛК-Транс» (м. Київ, вул. Юрія Іллєнка, 12, ідентифікаційний код 37470510) виник кримінально-протиправний умисел, направлений на викрадення чужого майна.
Реалізуючи свій злочинний умисел, діючи умисно, протиправно, з корисливих спонукань обвинувачений у присутності працівника магазину «Лоток» за вищевказаною адресою, взяв, шляхом вільного доступу зі стелажу вино «Alexis Lichine Bordeaux» червоне сухе об`ємом 0,75 л у кількості 2 пляшки, вартість 143.60 грн без ПДВ за одну пляшку, загальною вартістю 287.20 грн. без ПДВ; вино «ir Verve рожеве Terre Siciliane IGT» об`ємом 0,75 л. в кількості 1-а пляшка, вартістю 122.13 грн. без ПДВ; сидр «Аппс Грейп», об`ємом 0,5 л, в кількості 1-а пляшка, вартістю 20.04 грн. без ПДВ, а всього на загальну суму 429.37 грн.та поклав описані товари до пакету, який тримав при собі, і попрямував у напрямку виходу з магазину, не бажаючи провести оплату цих товарів.
Незаконні дії ОСОБА_6 помітила адміністратор магазину «Лоток» ОСОБА_10 і голосно зробила йому зауваження з метою зупинення злочину та повернення майна, яке викрадається. Ігноруючи вимоги ОСОБА_10 та не реагуючи на її зауваження, з метою завершення свого злочинного умислу до кінця, обвинувачений залишив місце події разом з викраденим майном, не проплативши його.
У подальшому ОСОБА_6 розпорядився викраденим майном на власний розсуд, чим спричинив ТОВ «ЛК-Транс» майнову шкоду на загальну суму 429.37 грн. без ПДВ.
Своїми діями ОСОБА_6 вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 186 КК України, та визнаний винуватим у відкритому викраденні чужого майна (грабежі), вчиненому повторно.
Окрім того, 9 червня 2021 року приблизно о 21:30 год., перебуваючи за адресою: АДРЕСА_2 , ОСОБА_6 познайомився з громадянкою ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , після чого шляхом вільного доступу потрапив до приміщення її квартири АДРЕСА_3 .
У подальшому, перебуваючи у приміщенні квартири, діючи з прямим умислом, тобто, усвідомлюючи суспільно-небезпечні наслідки і бажаючи настання останніх, обвинувачений вирішив вчинити умисний корисливий злочин проти власності, а саме: викрасти майно, що належить ОСОБА_11 .
Реалізуючи свій злочинний умисел, направлений на таємне викрадення чужого майна, вчинене повторно, ОСОБА_6 , приблизно о 22:30 год., перебуваючи у вищевказаній квартирі, звернув увагу на сумку ОСОБА_11 , що лежала поблизу вхідних дверей і доступ до якої був вільним. Оглянувши сумку, обвинувачений виявив гаманець, в якому знаходились паспорт громадянина України на ім`я ОСОБА_11 , банківська карта «monobank» (номер НОМЕР_1 ) на ім`я ОСОБА_12 , банківська карта «Приватбанк» (номер НОМЕР_2 ), банківська карта «СІВС» (номер НОМЕР_3 ) на ім`я ОСОБА_12 , карта для проїзду в міському транспорті міста Києва та грошові кошти у розмірі 370 грн.
Упевнившись у тому, що за його діями ніхто не спостерігає, ОСОБА_6 помістив описаний гаманець з вказаними речами до кишені власних штанів та покинув приміщення квартири АДРЕСА_4 за вказаною адресою, після чого направився до магазину «Продукти», що розташований за адресою: м. Київ, вул. Бурмистренка, 3, та, перебуваючи у приміщенні цього магазину, декілька разів розрахувався належною ОСОБА_11 банківською карткою «Приватбанк» за товар, після чого попрямував до магазину «Фора», що розташований за адресою: м. Київ, просп. Голосіївський, 104, де, перебуваючи у приміщенні вказаного магазину, також декілька разів розрахувався банківською картою «Приватбанк», що належить громадянці ОСОБА_11 , за товар. Придбаними товарами з використанням банківської картки ОСОБА_11 обвинувачений розпорядився на власний розсуд.
Своїми діями ОСОБА_6 вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 357 КК України, та визнаний винуватим у вчиненні ним таємного викрадення офіційного документа (банківської платіжної картки), що кваліфіковано як кримінальний проступок.
Окрім того, 9 червня 2021 року приблизно о 21:30 год., перебуваючи за адресою: АДРЕСА_2 , ОСОБА_6 познайомився з громадянкою ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , після чого шляхом вільного доступу потрапив до приміщення її квартири АДРЕСА_3 .
У подальшому, перебуваючи у приміщенні квартири, діючи з прямим умислом, тобто, усвідомлюючи суспільно-небезпечні наслідки і бажаючи настання останніх, обвинувачений вирішив вчинити умисний корисливий злочин проти власності, а саме: викрасти майно, що належить ОСОБА_11 .
Реалізуючи свій злочинний умисел, направлений на таємне викрадення чужого майна, вчинене повторно, ОСОБА_6 , приблизно о 22:30 год., перебуваючи у вищевказаній квартирі, звернув увагу на сумку ОСОБА_11 , що лежала поблизу вхідних дверей і доступ до якої був вільним. Оглянувши сумку, обвинувачений виявив гаманець, в якому знаходились паспорт громадянина України на ім`я ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , банківська карта «monobank» (номер НОМЕР_1 ) на ім`я ОСОБА_12 , банківська карта «ПриватБанк» (номер НОМЕР_2 ), банківська карта «СІВС» (номер НОМЕР_3 ) на ім`я ОСОБА_12 , карта для проїзду в міському транспорті міста Києва та грошові кошти у сумі 370 грн.
Упевнившись у тому, що за його діями ніхто не спостерігає, ОСОБА_6 помістив описаний гаманець з вказаними речами до кишені власних штанів та покинув приміщення квартири АДРЕСА_4 за вказаною адресою, після чого направився до магазину «Продукти», що розташований за адресою: м. Київ, вул. Бурмистенка, 3, та перебуваючи у приміщенні цього магазину декілька разів розрахувався належній ОСОБА_11 банківською карткою «ПриватБанк» за товар, після чого попрямував до магазину «Фора», що розташований за адресою: м. Київ, просп. Голосіївський, 104, де перебуваючи у приміщенні вказаного магазину також декілька разів розрахувався банківською картою «ПриватБанк», що належить громадянці ОСОБА_11 за товар. Вартість придбаних товарів з використанням банківської картки ОСОБА_11 , якими обвинувачений розпорядився на власний розсуд, становила 1791 грн., сума викрадених таємно повторно готівкових коштів становила 370 грн.
Таким чином, обвинувачений таємно викрав чуже майно, а саме: гаманець потерпілої, грошові кошти, які у ньому знаходилися в сумі 370 грн., та 1791 грн. грошових коштів, які знаходилися на картковому рахунку ОСОБА_11 , які вибули з її власності внаслідок оплати товарів ОСОБА_6 .
Своїми умисними, протиправними діями, що виразились у таємному викраденні чужого майна, вчиненому повторно, ОСОБА_6 завдав ОСОБА_11 матеріальну шкоду на загальну суму 2161 грн. та вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 185 КК України, та визнаний винуватим у таємному викраденні чужого майна, вчиненому повторно.
Окрім того, 11 липня 2021 року приблизно о 05:43 год. ОСОБА_6 , створюючи вигляд мешканця, зайшов до приміщення готелю « ІНФОРМАЦІЯ_4 », який розташований за адресою: АДРЕСА_5 , самовільно проник до кімнати № НОМЕР_4 , двері якої були закриті та не зачинені на замок зсередини, де побачив у чемодані на підлозі ноутбук марки «Asus» синього кольору з серійним номером: L1N0CV02K811026, вартістю 22899.67 грн., що належав ОСОБА_13 , ІНФОРМАЦІЯ_5 .
Реалізуючи наявний злочинний умисел, направлений на повторне таємне викрадення чужого майна, шляхом проникнення до житла, маючи на меті власне протиправне збагачення, ОСОБА_6 , перебуваючи у кімнаті № 9 готелю «Sky Home Hotel» за вищевказаною адресою, діючи умисно, з корисливих мотивів, усвідомлюючи протиправний характер своїх дій та передбачаючи їх суспільно-небезпечні наслідки, бажаючи їх настання, впевнився, що за його діями ніхто не спостерігає, та взяв з чемодану належний ОСОБА_13 ноутбук марки «Asus», синього кольору з серійним номером: L1N0CV02K811026, вартістю 22899.67 грн., сховав його під свій одяг та направився до виходу з готелю.
Продовжуючи свої злочинні дії, обвинувачений вийшов з готелю «Sky Home Hotel», зберігаючи при собі викрадений ноутбук, залишивши місце вчинення кримінального правопорушення, чим довів свій злочинний умисел до кінця та завдав потерпілій ОСОБА_13 матеріальну шкоду на суму 22899,67 грн.
Своїми діями ОСОБА_6 вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч. 3 ст. 185 КК України, та визнаний винуватим у таємному викраденні чужого майна (крадіжці), вчиненому повторно, поєднаному з проникненням у житло.
Окрім того, 9 листопада 2021 року близько 16:30 год. у ОСОБА_6 , який перебував у приміщенні магазину «Лоток», що розташований за адресою: м. Київ, пров. Коломийський, 17/31-А, в якому господарську діяльність провадить ТОВ «ЛК-Транс» (м. Київ, вул. Юрія Іллєнка, 12, ідентифікаційний код 37470510), виник кримінально-протиправний умисел, направлений на викрадення чужого майна.
Реалізуючи свій злочинний умисел, діючи умисно, протиправно, з корисливих спонукань, обвинувачений підійшов до торгівельних полиць та взяв звідти 1-у пляшку пива «Бочкове Нефільтроване 4,8%» об`ємом 0,9 літра, вартість якого складає 21,50 грн. без ПДВ, 2-і пляшки вина «Вино ігристе Modavi Moscato Spumante Dolce» об`ємом 0,75 літра, загальна вартість якого складає 353,44 грн. без ПДВ, 1-й шоколадний батончик «Мілкі Вей з суфле», вагою 129 гр, вартість якого складає 33,05 грн. без ПДВ. Упевнившись, що за його діями ніхто не спостерігає, діючи умисно, повторно, протиправно, переслідуючи мету власної наживи, ОСОБА_6 поклав шоколадний батончик «Мілкі Вей з суфле» до правої кишені штанів, які були на нього вдягнуті, та, тримаючи в руках пляшки з описаними напоями, не розрахувавшись за них, не оплативши ці товари, покинув приміщення мазанину. Викраденим майном обвинувачений розпорядився на власний розсуд, чим спричинив ТОВ «ЛК-Транс» майнову шкоду на загальну суму 407,99 грн. без ПДВ.
Своїми діями ОСОБА_6 вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 185 КК України, та визнаний винуватим у таємному викраденні чужого майна (крадіжки), вчиненому повторно.
Окрім того, 1 січня 2022 року близько о 10:45 год. ОСОБА_6 , маючи злочинний умисел, спрямований на таємне повторне викрадення чужого майна зайшов, шляхом вільного доступу, до приміщення магазину «Лоток» в якому господарську діяльність провадить Товариство з обмеженою відповідальністю «ЛК-Транс» (м. Київ, вул. Юрія Іллєнка, 12, ідентифікаційний код 37470510), виник кримінально-протиправний умисел, направлений на таємне викрадення чужого майна.
Реалізуючи свій злочинний умисел, діючи умисно, протиправно, з корисливих спонукань, ОСОБА_6 взяв з торгівельної полиці напій ромовий «Lamb`s Spiced 30%» об`ємом 0,7 л у кількості 3-и пляшки, вартістю за одиницю 159,25 грн. (без ПДВ), загальною вартістю 477,75 грн., а також вино «Modavin Moscato Spumante Dolce», об`ємом 0,75 л у кількості 2-і пляшки, вартістю 88,36 грн. за одиницю, загальною вартістю 176,72 грн. Упевнившись, що за його діями ніхто не спостерігає, діючи умисно, повторно, протиправно, переслідуючи мету власної наживи, ОСОБА_6 , тримаючи при собі пляшки з описаними напоями, не розрахувавшись за них, не оплативши ці товари, покинув приміщення магазину. Викраденим майном обвинувачений розпорядився на власний розсуд, чим спричинив ТОВ «ЛК-Транс» майнову шкоду на загальну суму 654,47 грн. без ПДВ.
Окрім того, 4 січня 2022 року близько о 20:19 год. ОСОБА_6 перебував у приміщенні магазину «Лоток», що розташований за адресою: м. Київ, пров. Коломийський, 17/31-А, в якому господарську діяльність провадить ТОВ «ЛК-Транс» (м. Київ, вул. Юрія Іллєнка, 12, ідентифікаційний код 37470510), де реалізував наявний у нього протиправний умисел, спрямований на повторне, таємне, викрадення чужого майна, а саме: діючи умисно, протиправно, з корисливих спонукань, взяв з торгівельної полиці напій ромовий «Lamb`s Spiced 30%» об`ємом 0,7 л к кількості 3-и штуки, вартістю за одиницю 176,72 грн. (без ПДВ), загальною вартістю 477,75 грн. Упевнившись, що за його діями ніхто не спостерігає, діючи умисно, повторно, протиправно, переслідуючи мету власної наживи, ОСОБА_6 , тримаючи при собі пляшки з описаними напоями, не розрахувавшись за них, не оплативши ці товари, покинув приміщення магазину. Викраденим майном обвинувачений розпорядився на власний розсуд, чим спричинив ТОВ «ЛК-Транс» майнову шкоду на загальну суму 477,75 грн. без ПДВ.
Своїми діями ОСОБА_6 вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 185 КК України, та визнаний винуватим у таємному викраденні чужого майна, вчиненому повторно.

Запобіжний захід відносно ОСОБА_6 у виді тримання під вартою залишено без змін до набрання вироком законної сили.
Строк відбування покарання обчислюється з 26 січня 2022 року.
Цим же вироком вирішено питання речових доказів, процесуальних витрат.

Не оспорюючи висновків суду щодо доведеності вини та правильності кваліфікації дій ОСОБА_6 в інкримінованих йому кримінальних правопорушеннях та фактичних обставин вчиненого, прокурор у кримінальному провадженні ОСОБА_14 подала апеляційну скаргу, в якій просить дослідити матеріали кримінального провадження, що характеризують особу обвинуваченого ОСОБА_6 , вирок суду змінити в частині призначеного покарання у зв`язку з неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність, постановити ухвалу, якою вважати ОСОБА_6 засудженим:
- за ч. 2 ст. 186 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 4 роки та 6 місяців;
- за ч.2 ст.185 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 4 роки;
- за ч. 1 ст.357 КК України до покарання у виді обмеження волі на строк 1 рік;
- за ч. 3 ст.185 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 4 роки.
На підставі ч. 1 ст. 70 КК України шляхом поглинання менш суворого покарання більш суворим, остаточно призначити ОСОБА_6 покарання за сукупністю злочинів у виді позбавлення волі на строк 4 роки 6 місяців. У решті вирок суду залишити без змін.
З посиланням на положення ст. ст. 370, 408 КПК України, ч. 1 ст. 70 КК України, п. 21 постанови Пленуму Верховного Суду України від 24 жовтня 2003 року № 7 «Про практику призначення судами кримінального покарання», прокурор вимоги апеляційної скарги обґрунтовує тим, що згідно з вироком ОСОБА_6 визнано винуватим та призначено покарання: за ч. 2 ст.186 КК України у виді позбавлення волі на строк 4 роки та 6 місяців, за ч. 2 ст.185 КК України у виді позбавлення волі на строк 4 роки, за ч. 1 ст.357 КК України у виді обмеження волі на строк 1 рік, за ч. 3 ст.185 КК України у виді позбавлення волі на строк 4 роки 6 місяців. На підставі ст. 70 КК України шляхом поглинання менш суворого покарання більш суворим призначено ОСОБА_6 покарання за сукупністю злочинів у виді позбавлення волі на строк 4 роки 6 місяців. Проте, як зазначає прокурор, судом не дотримано вимоги кримінального закону та постанови Пленуму Верховного Суду України, оскільки, призначивши ОСОБА_6 однакові за розміром та видом покарання за ч. 2 ст. 186 та ч. 3 ст.185 КК у виді 4 років 6 місяців позбавлення волі, остаточно призначено покарання шляхом поглинання менш суворого покарання більш суворим у виді позбавлення волі на строк 4 роки 6 місяців, що є неприпустимим.

Потерпілі належним чином повідомлені про день та час апеляційного розгляду (ас. 102-105, 107, 108 том 3), до суду не з`явились, про причини неявки суд не повідомили, будь-яких заяв чи клопотань до апеляційного суду не подавали.
З урахуванням думки учасників апеляційного розгляду, які вважали за можливим проведення апеляційного розгляду за відсутності потерпілих, зважаючи на положення ч. 4 ст. 405 КПК України, колегія суддів доходить висновку про розгляд справи за відсутності потерпілих.

Заслухавши доповідь судді, пояснення прокурора ОСОБА_8 , який підтримав апеляційну скаргу, вважаючи, що є всі підстави для зміни вироку суду, захисника ОСОБА_15 , який не заперечував проти задоволення апеляційної скарги, оскільки становище обвинуваченого ОСОБА_6 не погіршується, обвинуваченого ОСОБА_16 , який підтримав позицію свого захисника, дослідивши матеріали провадження, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів доходить такого висновку.

Як встановлено з матеріалів судового провадження та журналу судового засідання, фактичні обставини кримінальних правопорушень під час судового розгляду ніким не оспорювались і докази відносно них, згідно з ч. 3 ст. 349 КПК України, не досліджувалися. Фактичні обставини кримінальних правопорушень ніким з учасників судового розгляду не оспорюються як в апеляційній скарзі, так і під час апеляційного розгляду кримінального провадження, а тому висновки суду першої інстанції щодо фактичних обставин кримінальних правопорушень відповідно до ч. 2 ст. 394 КПК України перевірці апеляційним судом не підлягають.

За визнаних судом першої інстанції встановленими та доведеними фактичні обставини кримінальних правопорушень дії обвинуваченого правильно кваліфіковані за:
- ч. 2 ст. 186КК України як відкрите викрадення чужого майна (грабіж), повторно;
- ч. 1 ст. 357КК України як таємне викрадення офіційного документа;
- ч. 2 ст. 185 КК України як таємне викрадення чужого майна, повторно;
- ч. 3 ст. 185 КК України як таємне викрадення чужого майна (крадіжка), повторно, поєднане з проникненням у житло.

Що ж стосується доводів апеляційної скарги прокурора про неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність при призначенні ОСОБА_6 покарання, то колегія суддів вважає їх слушними.

Зі змісту оскаржуваного вироку встановлено, що, вирішуючи питання про вид та розмір покарання, яке слід призначити обвинуваченому, суд першої інстанції визнав обставиною, яка пом`якшує покарання, - щире каяття ОСОБА_6 , що полягає у відвертому особистому осуді своєї поведінки, негативному морально-психологічному ставленні до скоєного, відсутність майнових вимог до обвинуваченого з боку потерпілих, особу обвинуваченого, який є працездатним чоловіком молодого віку, на обліку у лікаря психіатра та лікаря-нарколога не перебуває, має постійне місце реєстрації та проживання, де характеризується негативно, відсутність обставин, що обтяжують покарання.
З урахуванням встановлених обставин, суд першої інстанції призначив обвинуваченому покарання у межах санкцій кримінальних правопорушень, у вчиненні яких він визнаний винуватим, передбачених ч. 2 і 3 ст. 185, ч. 2 ст. 186 КК України, - у виді позбавлення волі та за ч. 1 ст. 357 КК України - у виді обмеження волі. При цьому за ч. 3 ст. 185 КК України та за ч. 2 ст. 186 КК України суд призначив обвинуваченому однакове покарання у виді 4 років 6 місяців позбавлення волі.
Остаточне покарання обвинуваченому суд призначив у виді позбавлення волі, застосувавши принцип, передбачений ч. 1 ст. 70 КК України, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, оскільки дійшов висновку, що виправлення обвинуваченого не видається можливим без ізоляції його від суспільства, і призначене покарання перебуватиме у рівномірному співвідношенні з тяжкістю та обставинами скоєного й особою винного, та базується на тому, що метою покарання має стати перевиховання та виправлення обвинуваченого, попередження вчинення ним нових злочинів. При цьому судом акцентовано увагу на систематичність кримінально-протиправних дій ОСОБА_6 за наявності відповідного кримінального минулого, відсутність постійного легального доходу, місця роботи, власної родини, неналежну процесуальну поведінку до застосування судом запобіжного заходу у даному об`єднаному кримінальному провадженні.

Однак, колегія суддів вважає, що при призначенні судом обвинуваченому покарання допущено порушення вимог кримінального закону.

Так, положеннями ч. 1 ст. 70 КК України передбачено, що при сукупності кримінальних правопорушень суд, призначивши покарання (основне і додаткове) за кожне кримінальне правопорушення окремо, визначає остаточне покарання шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим або шляхом повного чи часткового складання призначених покарань.

Разом з тим, при призначенні обвинуваченому покарання як за кожне кримінальне правопорушення окремо, так і остаточного покарання на підставі ч.1 ст. 70 КК України, суд першої інстанції не врахував роз`яснення, які містяться у п. 21 постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 24 жовтня 2003 року «Про практику призначення судами кримінального покарання», згідно з якими однакові за видом та розміром покарання поглинанню не підлягають, крім випадку, коли вони призначені у максимальних межах санкції статей (санкцій частин статей) КК України, та призначив ОСОБА_6 за ч. 2 ст. 186 КК України та за ч. 3 ст. 185 КК України однакове за видом та розміром покарання у виді 4 років 6 місяців позбавлення волі та остаточне покарання на підставі ч. 1 ст. 70 КК України, застосувавши принцип шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, тим самим не дотримався вищенаведених вимог та неправильно застосував закон України про кримінальну відповідальність, на що обґрунтовано послався прокурор в апеляційній скарзі.

З огляду на те, що в апеляційній скарзі прокурора фактично ставиться питання про пом`якшення обвинуваченому за ч. 3 ст. 185 КК України покарання до 4 років позбавлення волі та призначення остаточного покарання обвинуваченому за сукупністю злочинів з дотриманням того ж самого принципу, який був застосований судом першої інстанції, та того ж самого виду та розміру покарання на підставі ч. 1 ст. 70 КК України, а саме призначення остаточного покарання за сукупністю злочинів шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим у виді 4 років 6 місяців позбавлення волі, колегія суддів, дотримуючись вимог ч. 1 ст. 404 КПК України, враховуючи, що в апеляційній скарзі не ставиться питання про погіршення становища обвинуваченого, зважаючи на щире каяття обвинуваченого, відсутність обставин, що обтяжують покарання, вважає можливим пом`якшити ОСОБА_6 за ч. 3 ст. 185 КК України покарання, визначивши його у виді позбавлення волі строком на 4 роки.

Відповідно до положень п.п.1, 4 ч. 1 ст. 409, п. 4 ч. 1 ст. 408 КПК України вирок суду першої інстанції підлягає зміні в частині призначеного обвинуваченому покарання за ч. 3 ст. 185 КК України. При цьому, на переконання колегії суддів, вид і розмір покарання, призначений обвинуваченому за ч. 2 ст. 186, ч. 2 ст. 185, ч. 1 ст. 357 КК України та на підставі ч. 1 ст. 70 КК України, слід залишити без зміни, оскільки з огляду на дані, які характеризують особу обвинуваченого, кількість епізодів злочинної діяльності, саме таке покарання буде достатнім та необхідним для виправлення та перевиховання обвинуваченого та попередження вчинення ним кримінальних правопорушень.

За встановлених обставин апеляційна скарга прокурора підлягає до задоволення.

Керуючись ст. ст. 376, 404, 405, 407 КПК України, колегія суддів, -
П О С Т А Н О В И Л А :
Апеляційну скаргу прокурора у кримінальному провадженні ОСОБА_7 , - задовольнити.

Вирок Голосіївського районного суду м. Києва від 8 липня 2022 року щодо ОСОБА_6 за ч. 2 ст. 186, ч. 2 ст. 185, ч. 1 ст. 357, ч. 3 ст. 185 КК України, - змінити в частині призначеного покарання за ч. 3 ст. 185 КК України, визначивши ОСОБА_6 за ч. 3 ст. 185 КК України покарання у виді 4 років позбавлення волі.
Вважати ОСОБА_6 засудженим:
- за ч. 2 ст. 186 КК України на 4 роки 6 місяців позбавлення волі;
- за ч. 2 ст. 185 КК України на 4 роки позбавлення волі;
- за ч. 1 ст. 357 КК України на 1 рік обмеження волі;
- за ч. 3 ст. 185 КК України на 4 роки позбавлення волі.
На підставі ст. 70 КК України шляхом поглинання менш суворого покарання більш суворим, за сукупністю злочинів до остаточного покарання у виді позбавлення волі на 4 роки 6 місяців.

В іншій частині вирок суду залишити без змін.

Ухвала може бути оскаржена до суду касаційної інстанції протягом 3 місяців з дня її оголошення, обвинуваченим ОСОБА_6 , який утримується під вартою, в той же строк, з дня вручення копії ухвали.

Судді:

_______________________ __________________ __________________
ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4