Справа № 344/4109/22
Провадження № 1-кс/344/1821/22
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
05 квітня 2022 року м. Івано-Франківськ

Слідчий суддя Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , заявниці ОСОБА_3 розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду скаргу ОСОБА_3 на постанову від 27.11.2021 про закриття кримінального провадження №0000191, внесеного до ЄРДР 13.04.2021 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 382 КК України, -

ВСТАНОВИЛА:
01.04.2022 ОСОБА_3 звернулася до слідчого судді із скаргою, в якій просить: скасувати постанову від 27.11.2021 про закриття кримінального провадження №0000191, внесеного до ЄРДР 13.04.2021 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 382 КК України; зобов`язати відповідальну особу СВ Івано-Франківського РУ ГНП в Івано-Франківській області здійснити необхідні дії на відновлення кримінального провадження і надання руху справі, внести належні відомості до ЄРДР, суть яких відновлення кримінального провадження і продовження досудового слідства із зазначенням ОСОБА_3 стороною провадження із правом за ст. 93 КПК подавати докази, клопотання, заяви, здобувати самостійно докази для надання слідчому органу у кримінальному провадженні, видати Оксані Войтків довідку про процесуальні права і обов`язки потерпілої особи для підпису і одержання.

В обґрунтування скарги зазначено, що про вказану постанову вона дізналася у судовому засіданні 24.03.2022, відтак вважає, що вказаний строк на оскарження постанови нею не пропущено.

Слідчий не здійснив усестороннього і повного дослідження, не перевірив наявних здобутих відомостей про вже спричинену шкоду; не здійснив огляду місця подій, не здійснив її допит як потерпілої особи; отримав лише загальну відомості виконавчого комітету Івано-Франківської міської ради із завідомо неправдивими відомостями та поверхнево допитав посадову особу ОСОБА_4 .

Посадові особи управління контролю в чергове приховують факти від правоохоронних органів навіть те, що припис від 26.12.2019 і яке він має відношення до її майна, яким способом він повинен бути виконаним та його наслідки для власників майна, для людей, які здійснюють господарську діяльність у службових приміщеннях підвального поверху за вищевказаною адресою.

На другій сторонці постанови слідчого є висновок про технічний висновок щодо стану конструкцій комерційного приміщення за адресою м. Івано-Франківськ вул. Бельведерська, 16. Вказана дата 27.12.2019, видана філією ДП УДНДІПМ «Дніпромісто» за №198-2002-ТВ замовнику на руки не відповідає дійсності, так як 27.12.2019 зацікавлена людина її сусід за вищевказаною адресою тільки подав заяву до установи. Однак слідчий не перевірив факту видачі такого висновку.

Яку саме конструкцію комісія з демонтажу розібрала 28.01.2020 на АДРЕСА_1 , у постанові не повідомлено.

Посадові особи слідчого відділу прийняли рішення позбавили бути и її стороною кримінального провадження, позбавили її прав здобування і докладання доказів, надання клопотань спрямованих на оскарження доказів, надання клопотань на одержання доказів, знати про рух справи, мати можливість здійснювати своїх прав.

Скаржник у судовому засіданні вимоги скарги підтримала, просила її задоволити.

Слідчий ОСОБА_5 подав листа, за яким просив проводити розгляд скарги без його участі. Надав матеріали кримінального провадження.

Перевіривши матеріали скарги, слідчий суддя дійшла наступного висновку :

Відповідно до норми ст. 2 КПК України завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

Частина перша ст. 22 КПК України передбачає, що кримінальне провадження здійснюється на основі змагальності, що передбачає самостійне обстоювання стороною обвинувачення і стороною захисту їхніх правових позицій, прав, свобод і законних інтересів засобами, передбаченими цим Кодексом.

Право на оскарження рішень слідчого про закриття кримінального провадження передбачено ст. 303 КПК України.

Відповідно до вимог п. 2 ч. 5 ст. 110 КПК України постанова слідчого, прокурора складається з мотивувальної частини, яка повинна містити відомості про: зміст обставин, які є підставами для прийняття постанови, мотиви прийняття постанови, їх обґрунтування та посилання на положення КПК України.

Слідчим слідчого відділу Івано-Франківського РУП ГУНП в Івано-Франківській області ОСОБА_5 винесено постанову про закриття кримінального провадження №0000191, що внесене до ЄРДР 13.04.2021, на підставі п. 2 ч.1 ст. 284 КПК України, у зв`язку із встановленням відсутності діянні службових осіб Управління з питань державного архітектурно-будівельного контролю виконавчого комітету Івано-Франківської міської ради, складу злочину, передбаченого ч. 2 ст. 382 КК України.

Відповідно до ч.1 ст. 304 КПК України скарги на рішення, дії чи бездіяльність слідчого, дізнавача чи прокурора, передбачені частиною першою статті 303 цього Кодексу, можуть бути подані особою протягом десяти днів з моменту прийняття рішення, вчинення дії або бездіяльності. Якщо рішення слідчого, дізнавача чи прокурора оформлюється постановою, строк подання скарги починається з дня отримання особою її копії.

Згідно з пунктом 3 ч. 2 ст. 304 КПК України скарга повертається, якщо скарга подана після закінчення строку, передбаченого частиною першою цієї статті, і особа, яка її подала, не порушує питання про поновлення цього строку або слідчий суддя за заявою особи не знайде підстав для його поновлення.

Слідчим суддею встановлено, що ОСОБА_3 не пропущено строк звернення до слідчого судді з даною скаргою, оскільки копію оскаржуваної постанови отримано нею 17.03.2022 року.

Доказів на підтвердження того, що дану постанову про закриття кримінального провадження було отримано ОСОБА_3 раніше, матеріали кримінального провадження не містять.

Таким чином, строк звернення до суду не пропущено, а тому підстави для його поновлення відсутні.

Предметом досудового розслідування у кримінальному провадженні № 0000191, які і підставами та мотивами, які викладені у даній скарзі, заяві про вчинене кримінальне правопорушення, є невиконання рішення Восьмого апеляційного адміністративного суду. Зокрема, заявниця вказувала, що службові особи 01.04.2021 здійснюють заходи з позапланового заходу з контролю з тих самих підстав, що і попередній проведений захід контролю 23-26.12.2019 і на підставі документу дія, якого закінчилась з моменту проголошення апеляційним судом рішення.

Так, постановою Восьмого апеляційного адміністративного суду від 13.08.2020 у справі №352/593/20 рішення Тисменицького районного суду Івано-Франківської області скасовано та прийнято нову постанову, якою позов ОСОБА_3 до Управління з питань державного архітектурно - будівельного контролю виконавчого комітету Івано-Франківської міської ради задоволено, скасовано постанову від 03.01.2020 №1/32.1-03 по справі про адміністративне правопорушення за ч. 5 ст. 96 КУпАП ( щодо дотримання позивачем вимог п.1 ч. 1 ст. 34 Закону №3038-VI під час виконання робіт по влаштуванню додаткового входу зі сторони вулиці Бельведерської у нежитлове приміщення за вказаною адресою), і закрито справу про адміністративне правопорушення.

У такій постанові апеляційний суд, враховуючи встановлені обставини справи, зважаючи на наявні Декларацію, Декларацію-1, технічний паспорт із схемою поверхового плану в якому зафіксовано в Нежитловому приміщенні два окремих входи та те, що об`єкт Нежитлові приміщення введений в експлуатацію ще у 2017 році, і відповідно до даних Декларації-1 інформація про документ, що посвідчує права власності чи користування земельною ділянкою не вимагається згідно з частиною четвертою статті 34 Закону №3038-VI, апеляційний суд дійшов висновку про безпідставність винесення оскаржуваної Постанови, яка поміж іншим винесена відносно одного замовника та співвласника об`єкта Нежитлового приміщення за Адресою.

Разом з тим, апеляційним судом ОСОБА_3 роз`яснено щодо вчинення протиправних дій відносно позивача службовими особами Управління, ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_4 , а саме внесення неправдивих відомостей в офіційні документи та використання завідомо неправдивого технічного висновку ОСОБА_8 , технічного звіту ОСОБА_9 , які мають юридичне значення і використані проти позивача з ціллю створити їй непереборну шкоду в користуванні майна і обмежити право на правосуддя - правопорушення - залитий бетоном вхід в підвальне приміщення, щоб суд першої інстанції не міг дослідити і встановити всієї повноти обставин у справі; щодо створення завідомо неправдивих офіційних документів відповідальними особами із кваліфікаційними сертифікатами експертів ОСОБА_10 , і ОСОБА_11 , з використання фотографій із приміщення апелянта без її дозволу і передачу третім особам з ціллю вчинити перешкоду в користуванні її майном знищити вхід і коридор; зобов`язати Міську раду забезпечити поновлення порушеного права ОСОБА_3 у користуванні її майном відновлення входу з боку вулиці Бельведерської у її підвальні приміщення відповідно до технічного паспорта, гарантувати позивачу отримання нею відповідного відшкодування, то суд апеляційної інстанції вважає за необхідне вказати, що наведені вимоги не підлягають розгляду в межах даного провадження, так як оскаржуваній Постанові відповідно до встановлених обставин справи вище надано оцінку відповідності оскаржуваного рішення суб`єкта владних повноважень вимогам статті 2 КАС, що має наслідком її скасування та закриття справи про адміністративне правопорушення, натомість підтверджуючих документів того, що технічні висновки та звіт, на який посилається позивач є завідомо неправдивими матеріали справи не містять, такі обставини, так само як і відшкодування шкоди, що завдана неправомірними діями органів державної влади їх посадових осіб, не підлягають встановленню в межах компетенції адміністративного суду в цій справі.

Диспозиція ч. 1 ст. 382 КК України передбачає кримінальну відповідальність за умисне невиконання вироку, рішення, ухвали, постанови суду, що набрали законної сили, або перешкоджання їх виконанню.

Частиною 2 ст. 382 КК України передбачено кримінальну відповідальність за вчинення службовою особою дій, передбачених ч. 1 ст. 382 КК України.

Основним безпосереднім об`єктом злочину виступають інтереси правосуддя в частині забезпечення повного і своєчасного виконання судового рішення. Додатковим безпосереднім об`єктом злочину є конституційні права та основні свободи і законні інтереси людини та юридичних осіб, авторитет судових і правоохоронних органів, а також міжнародний авторитет держави.

Предметом злочину, передбаченого ч.1 ст. 382 КК України є судовий акт (вирок, рішення, ухвала чи постанова, що набрали законної сили), який було прийнято в установленому законом порядку суддею (суддями) суду загальної юрисдикції або Конституційного Суду України.

Предметом злочину може бути будь-який судовий акт органів правосуддя незалежно від : юрисдикції (загальної чи спеціалізованої); інстанції (першої, апеляційної чи касаційної); категорії судових справ (цивільних, господарських, адміністративних, кримінальних).

Об`єктивна сторона кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 382 КК України характеризується: 1) невиконанням службовою особою вироку, рішення, ухвали чи постанови суду, що набрали законної сили; 2) перешкоджанням службовою особою виконанню вироку, рішення, ухвали чи постанови суду, що набрали законної сили.

Відповідно до правового висновку, викладеного в постанові Верховного Суду від 14.05.2019 року (справа № 319/841/16-к, провадження № 51-819км18) об`єктивна сторона злочину, передбаченого ч. 1 ст. 382 КК України, полягає в одному з таких, альтернативно зазначених у диспозиції діянь, як: невиконання (ухилення від виконання) вироку, ухвали, постанови, рішення суду або перешкоджання їх виконанню. За цією нормою матеріального права склад злочину є формальним, адже його об`єктивна сторона вичерпується вчиненням одного із зазначених у законі діянь - дії (перешкоджання) чи бездіяльність (невиконання). І саме з цього моменту злочин визнається закінченим. Невиконання судового акту - це бездіяльність, що полягає в незастосуванні заходів, необхідних для його виконання, за умови, якщо суб`єкт був зобов`язаний і мав реальну можливість виконати судовий акт.

Однією з форм (способу) невиконання судового рішення є пряма й відкрита відмова від його виконання, тобто висловлене в усній чи письмовій формі небажання його виконати. Невиконання може мати і завуальований характер, коли зобов`язана особа хоча відкрито і не відмовляється від виконання судового акту, але вживає певних зусиль, які фактично роблять неможливим його виконання.

Злочин, передбачений ч. 1 ст. 382 КК України, є триваючим злочином, оскільки особа, будучи зобов`язаною рішенням суду, яке набрало законної сили, вчинити певні дії, умисно утрималася від їх учинення, тобто об`єктивна сторона злочину полягає у формі протиправної бездіяльності, яка тривала протягом певного періоду часу.

Суб`єктивна сторона злочину характеризується прямим умислом.

Разом з тим, як вбачається з матеріалів кримінального провадження, що також зазначено у постанові, у якості свідка було допитано начальника відділу контролю за будівництвом Управління з питань державного архітектурно-будівельного контролю Івано-Франківської міської ради ОСОБА_4 , що Управлінням було виконано рішення суду. При цьому в силі залишився припис про зупинення підготовчих та будівельних робіт, який ОСОБА_12 не оскаржувався, відтак вживаються заходи щодо перевірки умов припису.

Разом з тим, згідно з листа Управління з питань державного архітектурно-будівельного контролю від 04.03.2021, що адресований ОСОБА_3 , зокрема зазначено щодо виконання судового рішення Восьмого апеляційного адміністративного суду від 13.08.2020 у справі №352/593/20, то таким рішенням не зобов`язувалось Управління подати у встановлений строк звіт про виконання судового рішення. Більше того, у відповідності до вимог ст. 289 КУпАП Управлення не наділене повноваження щодо скасування винесених постанов.

Листом від 19.03.2021 за №13/74-21 виконавчого комітету Івано-Франківської міської ради, що адресований ОСОБА_3 , зазначено, що постановою Восьмого апеляційного адміністративного суду від 13.08.2020 у справі №352/593/20, скасовано постанову по справі про адміністративне правопорушення від 03.01.2020 №1/32.1.-03, закрито дану справу, що не потребує вчинення суб`єктом владних повноважень додаткових дій.

У пункті 2 частини першої статті 284 КПК України передбачено, що кримінальне провадження закривається в разі, якщо встановлена відсутність в діянні складу кримінального правопорушення.

Відповідно до ч. 3 ст. 62 Конституції України обвинувачення не може ґрунтуватися на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Аналогічні положення знайшли своє відображення в статті 17 КПК України, якою також встановлено, що винуватість особи повинна бути доведена поза розумним сумнівом.

Європейський суд з прав людини у своїй практиці неодноразово наголошував, що суди при оцінці доказів керуються критерієм доведення «поза розумним сумнівом». Таке доведення може випливати із сукупності ознак чи неспростовних презумпцій, достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою (рішення у справах «Нечипорук і Йонкало проти України», «Яременко проти України», «Кобець проти України», «Ірландія проти Сполученого Королівства» та ін.).

Стандарт доведення поза розумним сумнівом означає, що сукупність обставин, встановлена під час судового розгляду, виключає будь-яке інше розуміння пояснення події, яка є предметом судового розгляду, крім того, що інкримінований злочин був учинений і обвинувачений є винним у вчиненні цього злочину.

Для дотримання стандарту доведення поза розумним сумнівом законодавець вимагає, щоб будь-який обґрунтований сумнів у тій версії події, яку надало обвинувачення, був спростований фактами, встановленими на підставі допустимих доказів, і єдина версія, якою розумна і безстороння людина може пояснити всю сукупність фактів, установлених у суді, - є та версія подій, яка дає підстави для визнання особи винуватою.

Відповідне тлумачення принципу поза розумним сумнівом наведене в постанові ККС Верховного Суду від 23 червня 2020 року №159/3738/16.

Закриття кримінального провадження є одним із способів його остаточного вирішення, а тому провадження може бути закрито лише після всебічного, повного та об`єктивного дослідження обставин справи та оцінки слідчим всіх зібраних та перевірених доказів.

Лише за таких умов можливе належне виконання завдань кримінального провадження.

Отже, висновок слідчого про закриття даного кримінального провадження підтверджується зібраними матеріалами, які не спростовуються обставинами, вказаними у скарзі.

Так, слідчим здобуто достатньо даних для висновку про те, що проведено всі можливі і необхідні слідчі дії, здобуття нових доказів вичерпано.

Всебічність дослідження обставин кримінального провадження означає, по-перше, висунення і дослідження всіх можливих версій щодо характеру події, що має ознаки кримінального правопорушення та винуватості особи, а по-друге, однаково ретельне встановлення і перевірку як обставин, що викривають, так і тих, що виправдовують особу.

Повнота дослідження обставин кримінального провадження означає встановлення всього кола фактичних обставин, що можуть суттєво вплинути на рішення у кримінальному провадженні, використання такої сукупності доказів, яка обґрунтовує зроблені висновки як такі, що не залишають місця сумнівам.

Виходячи з обставин кримінального провадження в ході досудового розслідування не встановлено складу кримінального правопорушення ч.2 ст. 382 КК України, стягнення, яке було накладено на заявницю - тскасовано і таке не було проведено. У скарзі, яка розглядається оскаржувана постанова слідчого є достатньо вмотивованою і містить спростування усіх суттєвих доводів заявника про невиконання судового рішення, а також обґрунтовані висновки про наявність достатніх підстав, які виключають можливість подальшого проведення досудового розслідування у даному провадженні і обумовлюють його закриття на підставі п. 2 ч. 1 ст. 284 КПК України.

Нормами ст. 26 КПК України передбачено, що слідчий суддя у кримінальному провадженні вирішують лише ті питання, що винесені на їх розгляд сторонами та віднесені до їх повноважень цим Кодексом.

На підставі наведеного, слідчий суддя дійшла висновку, що відсутні підстави для скасування постанови про закриття кримінального провадження №000108 та для задоволення скарги відсутні.

Керуючись ст.ст.303, 306, 307, 309, 395 КПК України, слідчий суддя,-

ПОСТАНОВИЛА:
У скарзі ОСОБА_3 про скасування постанови від 27.11.2021 про закриття кримінального провадження №0000191, внесеного до ЄРДР 13.04.2021 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 382 КК України відмовити.

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Івано-Франківського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її проголошення. Якщо ухвалу слідчого судді було постановлено без виклику особи, яка її оскаржує, то строк апеляційного оскарження для такої особи обчислюється з дня отримання нею копії судового рішення (ухвали).

Повний текст ухвали складено 06.04.2022.

Слідчий суддя
Івано-Франківського міського суду ОСОБА_13