Справа № 541/523/22
Провадження № 1-кс/541/220/2022
Миргородський міськрайонний суд Полтавської області
У Х В А Л А
Іменем України

31 березня 2022 рокум.Миргород

Миргородський міськрайонний суд Полтавської області в складі:
слідчого судді - ОСОБА_1 ,
секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,
з участю: прокурора ОСОБА_3 ,
слідчого ОСОБА_4 ,
захисників, адвокатів ОСОБА_5 , ОСОБА_6 ,
підозрюваного ОСОБА_7 ,
розглянувши клопотання слідчого СВ Миргородського РВП ГУНП в Полтавській області ОСОБА_4 про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою по кримінальному провадженню за № 0000148 від 28.03.2022 року, відносно
ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Поташ Тальнівського району Черкаської області, українця, громадянина України, з професійно-технічною освітою, не працюючого, раніше не судимого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , та фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 (номер квартири не встановлено),
- підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 28, ч. 1 ст. 263 КК України,
в с т а н о в и в :
31 березня 2022 слідчий СВ Миргородського РВП ГУНП в Полтавській області ОСОБА_4 за погодженням із прокурором Миргородської окружної прокуратури Полтавської області ОСОБА_3 звернувся до слідчого судді Миргородського міськрайонного суду Полтавської області з клопотанням про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою відносно підозрюваного ОСОБА_7 , якому повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 28, ч. 1 ст. 263 КК України зазначивши ризики, передбачені ч. 1 ст. 177 КПК України.
Зі змісту поданого клопотання вбачається, що в провадженні СВ Миргородського РВП ГУНП в Полтавській області знаходяться матеріали досудового розслідування, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань 28.03.2022 року за № 0000148 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 28, ч. 1 ст. 263 КК України.
В поданому клопотанні слідчий посилається на те, що ОСОБА_7 , підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 28, ч. 1 ст. 263 КК України за наступних обставин.
ОСОБА_7 , 28.03.2022 близько 19 год. 00 хв., керуючи транспортним засобом марки «Форд», д.н.з. НОМЕР_1 , перевозячи в якості пасажира власника даного транспортного засобу ОСОБА_8 , усвідомлюючи, що в автомобілі останнього знаходяться три предмети, ззовні схожі на гранати типу РГД та 3 запали до них, а також предмети в кількості 258 штук, ззовні схожі на набої до стрілецької зброї різного калібру, діючи з прямим умислом, суб`єктивно та чітко усвідомлюючи протиправність своїх діянь, передбачаючи суспільно-небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, реалізовуючи свої злочинні наміри, маючи умисел на незаконне зберігання бойових припасів, вчинене групою осіб без попередньої змови, зберігав вищевказані бойові припаси без передбаченого законом дозволу.

У подальшому, 28.03.2022 близько 19 год. 40 хв. на блокпосту в с. Поділ Миргородського району працівниками поліції зупинено транспортний засіб марки «Форд», д.н.з. НОМЕР_1 , під керуванням ОСОБА_7 , в якому на передньому пасажирському сидінні знаходився ОСОБА_8 . Під час проведення огляду даного транспортного засобу з дозволу його власника, всередині автомобіля виявлено та вилучено три предмети, ззовні схожі на гранати типу РГД та 3 запали до них, а також предмети в кількості 258 штук, ззовні схожі на набої до стрілецької зброї різного калібру, які ОСОБА_7 спільно з ОСОБА_8 незаконно зберігав без передбаченого законом дозволу.

Такі дії ОСОБА_7 кваліфікуються за ч. 1 ст. 28, ч. 1 ст. 263 КК України, як незаконне зберігання бойових припасів без передбаченого законом дозволу, вчиненому групою осіб без попередньої змови
При розгляді клопотання слідчим суддею слідчий підтримав його та просив задовольнити з посиланням на ризики, наведені у клопотанні.
Прокурор просив задовольнити клопотання слідчого з підстав викладених у ньому. Суду пояснив, що в розпорядженні органу досудового розслідування відсутні матеріали які б підтверджували право підозрюваного на придбання та зберігання бойових припасів, які були виявлені в автомобілі яким керував ОСОБА_7 та знаходилися в полі зору водія. Наголошував, що зважаючи на воєнний стан більш м`який запобіжний захід не забезпечить завдань кримінального провадження та не здатний запобігти ризикам на які вказано в клопотанні.
ОСОБА_7 вважав, що клопотання не підлягає задоволенню. Зазначав, що автомобіль «Форд», д.н.з. НОМЕР_1 йому не належить. Він був направлений у відрядження з Києва разом з ОСОБА_8 ,на допомогу останньому як другий водій, тому які речі знаходяться в автомобілі йому невідомо.
Свідок ОСОБА_9 суду пояснив, що він знає ОСОБА_7 як бійця територіальної оборони військової частини НОМЕР_2 , яка здійснює оборону АДРЕСА_2 .

Свідок ОСОБА_10 повідомив, що зі слів ОСОБА_8 якого він знає як волонтера, порядну, патріотичну людину, йому відомо, що ОСОБА_7 є бійцем територіальної оборони міста Києва.

Захисник ОСОБА_5 заперечував проти задоволення клопотання слідчого, оскільки підозра є необґрунтованою так як ОСОБА_7 є військовослужбовцем і під час воєнного стану має право носити зброю та боєприпаси. Матеріали справи не містять доказів що виявленні у ОСОБА_7 предмети є боєприпасами.
Захисник ОСОБА_6 просив відмовити в задоволенні клопотання, оскільки підозра висунута ОСОБА_7 є необґрунтованою, так як підтверджується недопустимими доказами. Зокрема протокол огляду місця події є неналежним доказом, оскільки фактично був проведений обшук автомобіля «Форд», д.н.з. НОМЕР_1 . Обшук проведений після внесення відомостей до ЄРДР, тому були порушені вимоги процесуального закону, так як був відсутній дозвіл слідчого судді на обшук, до його проведення чи після проведення невідкладного обшуку. Зазначав, що неналежний доказ є недопустимим і за правилом «плода отруйного дерева» всі похідні від нього докази якими обґрунтовується підозра є недопустимими. Оскільки підозра є необґрунтованою відсутні підстави для обрання запобіжного заходу.
Заслухавши думку сторін кримінального провадження, вивчивши зміст клопотання і матеріалів в копіях, якими слідчий і прокурор обґрунтовують доводи цього клопотання, слідчий суддя приходить до наступного висновку.
Встановлено, що СВ Миргородського РВП ГУНП в Полтавській області проводиться досудове розслідування кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000148 від 28.03.2022 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 28, ч. 1 ст. 263 КК України.
28.03.2022 року о 22 годині 55 хвилин ОСОБА_7 затримано на підставі ст. 208 КПК України.
29.03.2022 слідчим СВ Миргородського РВП за погодженням із прокурором Миргородської окружної прокуратури ОСОБА_7 вручено письмове повідомлення про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 28, ч. 1 ст. 263 КК України.
Відповідно ст. 177 КПК України, метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: 1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; 2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; 3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; 4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; 5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.
Згідно ст. 178 КПК України, при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у статті 177 цього Кодексу, слідчий суддя, суд на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини, у тому числі: вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; вік та стан здоров`я підозрюваного, обвинуваченого; міцність соціальних зв`язків підозрюваного, обвинуваченого в місці його постійного проживання, у тому числі наявність в нього родини й утриманців; наявність у підозрюваного, обвинуваченого постійного місця роботи або навчання; майновий стан підозрюваного, обвинуваченого; наявність судимостей у підозрюваного, обвинуваченого.
Частиною 1 ст. 194 КПК України передбачено - під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.
У розумінні положень, що наведені у чисельних рішеннях Європейського Суду з прав людини термін «обґрунтована підозра» означає, що існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення.
З матеріалів долучених до клопотання, про застосування до ОСОБА_7 запобіжного заходу тримання під вартою, вбачається, що підозра у вчиненні останнім кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 28, ч. 1 ст. 263 КК України, є обґрунтованою. Оскільки підтверджується: протоколом огляду місця події від 28.03.2022; протоколами допиту свідків ОСОБА_11 та ОСОБА_12 від 28.03.2022; постановою про визнання речовими доказами від 28.03.2022; протоколами допиту свідків ОСОБА_13 та ОСОБА_14 від 29.03.2022; протоколом затримання ОСОБА_7 підозрюваного у вчиненні злочину від 28.03.2022; протоколами допиту підозрюваного ОСОБА_7 від 29.03.2022 та 30.03.2022, а також іншими доказами у своїй сукупності.
Відповідно п. 4 ч. 2 ст. 183 КПК України запобіжний захід у вигляді тримання під вартою може бути застосовний до раніше не судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад п`ять роки.
ОСОБА_7 підозрюється у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 28, ч. 1 ст. 263 КК України, незаконне зберігання бойових припасів без передбаченого законом дозволу, вчинене групою осіб без попередньої змови, тобто вчиненні тяжкого злочину за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк до 7 років. Однак характеризується виключно позитивно, має задовільний стан здоров`я, місце постійного проживання та реєстрації, на утриманні 2 неповнолітніх дітей, є членом територіальної оборони міста Києва, раніше не судимий.
Обґрунтованість підозри ОСОБА_7 підтверджується зібраними в ході досудового розслідування доказами та встановленими під час розгляду слідчим суддею.

Зокрема суд погоджується з твердженням сторони обвинувачення, що виявлені у автомобілі підозрюваного речі зовні схожі на боєприпаси, є боєприпасами, оскільки проти вказаних обставин не заперечував підозрюваний та беззаперечно підтверджували свідки допитані судом.

Та вважає безпідставними твердження сторони захисту, про висунення ОСОБА_7 підозри поза межами строку встановленого процесуальним законом. Оскільки не може взяти до уваги, твердження захисту про фактичне затримання ОСОБА_7 о 19 год. 40 хв., так як в ході розгляду клопотання беззаперечно встановлено, що в зазначений час ОСОБА_7 був затриманий не в зв`язку з підозрою в скоєнні кримінального правопорушення, а в зв`язку з воєнним станом.

Вирішуючи питання належності доказів наданих стороною обвинувачення слідчий суддя проаналізувавши письмові докази приєднані до клопотання та докази добуті в ході судового розгляду приходить до переконання, що стороною обвинувачення поза розумним сумнівом доведено, що ОСОБА_7 незаконно придбав та зберігав бойові припаси без встановленого законом дозволу. Оскільки в ході розгляду клопотання беззаперечно встановлено, що ОСОБА_7 являючись членом територіальної оборони міста Києва, зберігаючи боєприпаси на території Миргородського району Полтавської області діяв без дотримання положень статті 22 ЗУ «Про основи національного спротиву», якою передбачено, що стрілецька зброя, інші види озброєння добровольчих формувань територіальних громад та боєприпаси до них зберігаються відповідно до вимог законів України "Про Статут гарнізонної та вартової служб Збройних Сил України", "Про Статут внутрішньої служби Збройних Сил України" у військових частинах Сил територіальної оборони Збройних Сил України за територіальним принципом.

Статтею29 Конституції України, ст.ст. 12, 177 КПК України, встановлено право на свободу та особисту недоторканість є одним із найбільш значущих прав людини, а тому враховуючи те, що запобіжним заходом обмежуються конституційні права і свободи, ще до визнання її винною у вчиненні злочину - обрання запобіжного заходу у виді тримання під вартою є виключним і найбільш суворим запобіжним заходом і застосовується лише тоді, коли є всі підстави вважати, що інші менш суворі запобіжні заходи можуть не забезпечити виконання підозрюваним процесуальних обов`язків.

Відповідно до ч. 1 ст. 183 КПК України - тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не може запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 КПК України.

Слідчим суддею під час розгляду клопотання слідчого СВ Миргородського РВП ГУНП в Полтавській області встановлено обґрунтованість підозри ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 28, ч. 1 ст. 263 КК України, однак в клопотанні не доведено недостатність застосування більш м`якого запобіжного заходу для запобігання ризиків у відповідності до ст. 177 КПК України, оскільки слідчим не надано жодних доказів, що ОСОБА_7 має намір незаконно впливати на свідків у кримінальному проваджені та беручи до уваги характеризуючі матеріали відносно підозрюваного, міцні соціальні зв`язки останнього, наявність постійного місця реєстрації та проживання, участь останнього в територіальній обороні міста Києва під час військової агресії росії, слідчий суддя вважає що до підозрюваного доцільно застосувати більш м`який запобіжний захід.

На суд покладається обов`язок відповідно до вимог ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» при розгляді справ застосовувати Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

У відповідності до ч. 1 ст. 5 Конвенції нікого не може бути позбавлено свободи крім випадків і процедури встановленої законом. У всіх випадках, коли ризику ухилення обвинуваченого від слідства можна запобігти за допомогою застави чи інших запобіжних заходів, обвинуваченого має бути звільнено, і в таких випадках національні органи завжди мають належним чином досліджувати можливість застосування таких альтернативних заходів (рішення ЄСПЛ у справі «Вренчев проти Сербії»).

Слідчий суддя враховує, що метою застосування запобіжного заходу є не карна функція, а забезпечувальна, тобто до підозрюваного має бути застосований такий вид запобіжного заходу, який би в повній мірі забезпечив запобіганню ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, а також відповідав засадам гарантування основоположних прав людини на свободу та особисту недоторканність, що передбачає недопущення ув`язнення особи до засудження її компетентним судом.

Відповідно до ст. 179 КПК України особисте зобов`язання полягає у покладенні на підозрюваного, обвинуваченого зобов`язання виконувати покладені на нього слідчим суддею, судом обов`язки, передбачені статтею 194 цього Кодексу. Підозрюваному, обвинуваченому письмово під розпис повідомляються покладені на нього обов`язки та роз`яснюється, що в разі їх невиконання до нього може бути застосований більш жорсткий запобіжний захід і на нього може бути накладено грошове стягнення в розмірі від 0,25 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб до 2 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Згідно ч. 4 ст. 194 КПК України, якщо при розгляді клопотання про обрання запобіжного заходу прокурор доведе обставини, передбачені пунктами 1 та 2 частини першої цієї статті, але не доведе обставини, передбачені пунктом 3 частини 1 цієї статті, слідчий суддя, суд має право застосувати більш м`який запобіжний захід ніж той, який зазначений у клопотанні, а також покласти на підозрюваного, обвинуваченого обов`язки передбачені частиною 5 та 6 цієї статті, необхідність яких встановлена з наведеного прокурором обґрунтування клопотання.
З огляду на вказане та, зважаючи, що при розгляді поданого клопотання прокурором доведено наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним кримінального правопорушення, та доведено обставини, передбачені пунктом 1 та 2 частини першої ст. 194 КПК України, та не доведено недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду, існують підстави для застосування до підозрюваного ОСОБА_7 за ч. 1 ст. 28, ч. 1 ст. 263 КК України, запобіжного заходу, у виді особистого зобов`язання, тобто більш м`якого запобіжного заходу ніж той, який зазначений в клопотанні, з покладенням на нього окремих обов`язків, передбачених ст. 194 ч. 5 КПК України, що на даному етапі досудового розслідування є необхідним та достатнім для виконання покладених на нього процесуальних обов`язків.
Керуючись ст. ст. 2, 7, 94, 176178, 179, 193, 194, 196, 205 КПК України, слідчий суддя,
ПОСТАНОВИВ:
Клопотання слідчого СВ Миргородського РВП ГУНП в Полтавській області ОСОБА_4 від 30.03.2022 року про застосування запобіжного заходу тримання під вартою підозрюваному ОСОБА_7 , задовольнити частково.
Застосувати до ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Поташ Тальнівського району Черкаської області, українця, громадянина України, з професійно-технічною освітою, не працюючого, раніше не судимого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , та фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 (номер квартири не встановлено) підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 28, ч. 1 ст. 263 КК України, запобіжний захід у виді особистого зобов`язання, зобов`язавши його прибувати за кожною вимогою до слідчого, прокурора, суду; повідомляти слідчого, прокурора та суд про зміну свого місця проживання; утримуватися від спілкування із свідками у кримінальному провадженні.
Строк дії цієї ухвали з 31 березня 2022 року по 31 травня 2022 року включно.
Роз`яснити ОСОБА_7 , що в разі не виконання покладених на нього обов`язків до нього може бути застосовано більш жорсткий запобіжний захід та на нього може бути накладено грошове стягнення в розмірі від 0,25 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб до 2 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.
Копію цієї ухвали для відому та виконання негайно вручити підозрюваному, повідомивши його під розпис про покладені на нього обов`язки .
Копію цієї ухвали для відому та виконання вручити прокурору і слідчому органу досудового розслідування, яким ініційовано розгляд даного клопотання.
Ухвала слідчого судді може бути оскаржена шляхом подання апеляційної скарги до Полтавського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення, однак відповідно до положень ст. 205 КПК України ця ухвала підлягає негайному виконанню після її оголошення.

Слідчий суддяОСОБА_1