У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

«07» липня 2022 року м. Миколаїв

Миколаївський апеляційний суд
в складі колегії суддів судової палати у кримінальних справах:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3

за участю секретаря ОСОБА_4

розглянув у відкритому судовому засіданні матеріали кримінального провадження за апеляційною скаргою обвинуваченого ОСОБА_5 на ухвалу Центрального районного суду м. Миколаєва від 29 червня 2022 року щодо

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Миколаєва, раніше судимого,

-обвинуваченого за ч. 2 ст. 187, ч. 2 ст. 190, ч. 2 ст. 185 КК України,

За участю учасника судового провадження:

прокурора ОСОБА_6 (в режимі відеоконференції)

захисник ОСОБА_7 .

Короткий зміст рішення суду першої інстанції.

Ухвалою Центрального районного суду м. Миколаєва від 29 червня 2022 року клопотання прокурора Окружної прокуратури міста Миколаєва ОСОБА_6 задоволено, продовжено строк запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо обвинуваченого ОСОБА_5 до 25 серпня 2022 року. Клопотання сторони захисту про зміну запобіжного заходу - залишено без задоволення.

Короткий зміст вимог апеляційної скарги.

Обвинувачений ОСОБА_5 просить ухвалу скасувати. Постановити нову ухвалу, якою змінити йому запобіжний захід у вигляді тримання під вартою або визначити менший розмір застави.

Узагальнені доводи особи, яка подала апеляційну скаргу.

Обвинувачений зазначає, що знаходиться під вартою більше чотирьох років з 03.03.2017, а 13.05.2021 його було звільнено з-під варти, 21.10.2021 до нього знову застосований запобіжний захід у вигляді тримання під вартою та визначено розмір застави.

Вважає, що фактичне вже відбув покарання за інкриміновані йому злочини.

Просить взяти до уваги його щире каяття та визнання своєї вини.

На думку апелянта, судом не враховано його міцні соціальні зв`язки, місце працевлаштування, має на утриманні двох неповнолітніх дітей та бабусю 1936 р.н.

Стверджує про ігнорування судом першої інстанції клопотання про взяття його на поруки.

Зазначив, що справа знаходиться на розгляді більше п`яти років та по суті не розглядалася.

Встановлені судом першої інстанції обставини.

В провадженні Центрального районного суду м. Миколаєва перебуває кримінальне провадження №0004940, відомості про яке внесено 20.10.2016 року до Єдиного реєстру досудових розслідувань, про продовження строку тримання під вартою відносно ОСОБА_5 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.187, ч.2 ст.190, ч.2 ст.185 КК України.

Прокурор у судовому засіданні заявила клопотання про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_5 , строк якого спливав 30.06.2022 року, а завершити до вказаного часу судовий розгляд обвинувального акту у кримінальних провадженнях відносно ОСОБА_5 не виявляється можливим.

Прокурор зазначив, що для запобігання ризикам, передбаченим ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме можливості переховування від суду, вчинити інше кримінальне правопорушення, які на теперішній час не перестали існувати і не зменшилися, а інші запобіжні заходи, менш суворі ніж тримання під вартою, не зможуть запобігти цим ризикам, необхідно продовжити відносно ОСОБА_5 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.

Судом встановлено, що ОСОБА_5 обвинувачується у вчиненні кримінальних правопорушень за вчинення яких передбачено відповідальність у вигляді позбавлення волі строком до десяти років. Відповідно до ухвали Центрального районного суду м. Миколаєва від 21.10.2021 р., обвинуваченому ОСОБА_5 обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою у кримінальному провадженні № 0004940.

Задовольняючи клопотання прокурора, суд першої інстанції взяв до уваги відомості про особу обвинуваченого ОСОБА_5 , який не має стабільного джерела доходу та стійких соціальних зв`язків, а також тяжкість інкримінованих йому органом досудового розслідування кримінальних правопорушень, які відносяться до категорії нетяжких та тяжкого, з урахуванням того, що обставини по справі з часу обрання та продовження запобіжного заходу не змінилися, а ризики, передбачені п. п. 1, 5 ч.1 ст. 177 КПК України не зменшилися та не перестали існувати, що, на думку суду, на теперішній час позбавляє можливості застосування до обвинуваченого більш м`якого запобіжного заходу, ніж тримання під вартою. Суд дійшов висновку, що з метою запобігання ризикам переховування від суду, вчиненням іншого кримінального правопорушення, є обґрунтованим і виправданим продовження обраного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно обвинуваченого ОСОБА_5 .

Позиції учасників судового провадження.

Захисник підтримав апеляційну скаргу обвинуваченого та просив її задовольнити. Прокурор заперечувала проти задоволення апеляційної скарги обвинуваченого, зазначила що обвинувачений деякий час переховувався від суду, був оголошений у розшук, тому розгляд кримінального провадження триває.

Встановлені судом апеляційної інстанції обставини. Мотиви, з яких суд апеляційної інстанції виходив при постановленні ухвали, і положення закону, яким він керувався.

Заслухавши доповідь судді, пояснення учасників судового провадження, вивчивши надані судом матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги, суд встановив таке.

Приймаючи рішення про продовження строку тримання під вартою, суд першої інстанції дотримався вимог ч. 3 ст. 331 КПК України, яка передбачає, що незалежно від наявності клопотань суд зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою до спливу двомісячного строку з дня надходження до суду обвинувального акта, клопотання про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру чи з дня застосування судом до обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

За наслідками розгляду питання суд своєю вмотивованою ухвалою скасовує, змінює запобіжний захід у вигляді тримання під вартою або продовжує його дію на строк, що не може перевищувати двох місяців. До спливу продовженого строку суд зобов`язаний повторно розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою, якщо судове провадження не було завершене до його спливу.

З наданих судом першої інстанції матеріалів вбачається, що ОСОБА_5 бвинувачується у вчинені кримінальних правопорушень, передбачених за ч.2 ст.187, ч.2 ст.190, ч.2 ст.185 КК України, відомості про яке внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань 20.10.2016 за №0004940.

Прокурором подано клопотання про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання обвинуваченого ОСОБА_5 під вартою. В обґрунтування клопотання, прокурор послалась на існування ризиків, передбачених ст. 177 КПК України.

Суд першої інстанції достатньо мотивував рішення в частині наявності ризиків, передбачених п. п. 1, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України. Так, під час розгляду клопотання встановлено, що ОСОБА_5 обвинувачується у вчиненні нетяжких та тяжкого кримінальних правопорушень за вчинення яких передбачено відповідальність у вигляді позбавлення волі на строк до десяти років. Тому, тяжкість покарання за вчинення кримінального правопорушення, що загрожує обвинуваченому у разі визнання його винуватим у кримінальних правопорушеннях та відсутність офіційних джерел прибутків, може призвести до того, що обвинувачений ухилятиметься від кримінальної відповідальності.

Встановлено, що обвинувачений не має міцних соціальних зв`язків, що призведе до спроб переховуватись від суду, що спростовує твердження апелянта щодо міцних соціальних зв`язків.

Також суд першої інстанції врахував, що ОСОБА_5 , будучи раніше судимим за вчинення злочинів проти власності, судимість за які не знята та не погашена у встановленому законом порядку, на шлях виправлення не став, відповідних висновків не зробив та знову обвинувачується у вчиненні кримінальних правопорушень з корисливих мотивів, а отже є ризик того, що він може чинити й інші кримінальні правопорушення.

ОСОБА_5 обвинувачується у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 190, ч. 2 ст. 185 КК, в період притягнення до кримінальної відповідальності за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 187 КК України.

Суд першої інстанції, врахувавши вищевказані дані щодо особи обвинуваченого, та ступінь тяжкості злочинів, в яких обвинувачується ОСОБА_5 дійшов правильного висновку про існування ризиків того, що обвинувачений може переховуватись від суду, вчинити інші кримінальні правопорушення.

Суд вважає правильними висновки суду першої інстанції, що зазначені ризики продовжують існувати та їм неможливо запобігти в умовах застосування до ОСОБА_5 запобіжного заходу більш м`якого, ніж тримання під вартою, і що більш м`який запобіжний захід не забезпечить належної процесуальної поведінки обвинуваченого.

Тому, суд першої інстанції дійшов правильного висновку про продовження дії запобіжного заходу у вигляді тримання обвинуваченого ОСОБА_5 під вартою.

Висловлена в апеляційній скарзі вимога обвинуваченого про зменшення раніше визначеного розміру застави, є неприйнятною з урахуванням ступеню тяжкості вчинених обвинуваченим ОСОБА_5 злочинів та даних про його особу.

За таких обставин, апеляційна скарга захисника задоволенню не підлягає.

Керуючись ст. 376, 404, 405, 407, 424, 532 КПК України,

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_5 залишити без задоволення, а ухвалу Центрального районного суду м. Миколаєва від 29 червня 2022 року, якою обвинуваченому ОСОБА_5 продовжено запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком до 25 серпня 2022 року, - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_8