Номер провадження: 11-сс/813/561/22
Номер справи місцевого суду: 522/3941/22 1-кс/522/2145/22
Головуючий у першій інстанції ОСОБА_1
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05.04.2022 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд в складі:

головуючий суддя ОСОБА_2

судді: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

секретар судового засідання ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу захисника ОСОБА_6 в інтересах ОСОБА_7 на ухвалу слідчого судді Приморського районного суду Одеської області від 22 березня 2022 року про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно підозрюваного ОСОБА_7 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст.258-3, ч.1 ст.263 КК України, у кримінальному провадженні №0000029, внесеному до ЄРДР 17.03.2022 року,

встановив:

Зміст оскаржуваного судового рішення.
Оскаржуваною ухвалоюклопотання старшого слідчого СВ Управління СБУ в Одеській області ОСОБА_8 про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою задоволено.

Застосовано до ОСОБА_7 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою у ДУ «ОСІ» до 18.05.2022 року.

Визначено розмір застави, як запобіжного заходу, у розмірі 1 984 800 грн.

Оскаржувана ухвала слідчого судді мотивована обґрунтованістю підозри ОСОБА_7 у вчиненні кримінальних правопорушень, які відповідно до ст. 12 КК України, є особливо тяжким та тяжким злочинами, та наявністю ризиків, передбачених ч.1 ст. 177 КПК України, яким за висновком слідчого судді неможливо запобігти застосувавши до підозрюваного інший більш м`який запобіжний захід, встановивши заставу у меншому розмірі.

Вимоги апеляційної скарги та узагальнені доводи особи, яка її подала.

На вказану ухвалу захисник ОСОБА_6 в інтересах ОСОБА_7 подала апеляційну скаргу, в якій вказує на те, що оскаржена ухвала є необґрунтованою, зокрема, захисник стверджує, що:

- визначений слідчим суддею розмір застави є необґрунтованим та завідомо непомірним;

- слідчим суддею не було враховано соціальні зв`язки підозрюваного, а саме наявність у нього постійного місця проживання, знаходження на утриманні малолітньої дитини та дружини, із якою він перебуває у фактичних шлюбних відносинах, та офіційного працевлаштування.

Посилаючись на викладене, захисник просить змінити оскаржену ухвалу та зменшити розмір застави до 744 300 грн.

Позиції учасників судового розгляду.
Відповідно до положень ч.4 ст.107, ч.4 ст.405 КПК України апеляційний розгляд проведено за відсутності учасників кримінального провадження та без фіксації за допомогою технічних засобів, оскільки учасники судового провадження до апеляційного суду не з`явилися, про час місце та розгляд були повідомлені належним чином. Захисник ОСОБА_6 у апеляційний скарзі заявляє клопотання про розгляд апеляційної скарги у її відсутності та відсутності підозрюваного.

Мотиви апеляційного суду.
Заслухавши головуючого суддю, перевіривши доводи апеляційної скарги та надані до клопотання слідчого матеріали, апеляційний суд дійшов до наступного висновку.

Частина 1 ст. 404 КПК України передбачає, що суд апеляційної інстанції переглядає рішення суду 1-ої інстанції в межах апеляційної скарги.

Відповідно до приписів ч. 1 ст. 370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.

Так, згідно з положеннями ч. 1 ст. 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених ч. 5 ст. 176 цього Кодексу.

Відповідно до приписів ст. 178 КПК України при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у статті 177 цього Кодексу, слідчий суддя, суд на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини, у тому числі: 1) вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; 2) тяжкість покарання, що загрожує відповідній особі у разі визнання підозрюваного, обвинуваченого винуватим у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого він підозрюється, обвинувачується; 3) вік та стан здоров`я підозрюваного, обвинуваченого; 4) міцність соціальних зв`язків підозрюваного, обвинуваченого в місці його постійного проживання, у тому числі наявність в нього родини й утриманців; 5) наявність у підозрюваного, обвинуваченого постійного місця роботи або навчання; 6) репутацію підозрюваного, обвинуваченого; 7) майновий стан підозрюваного, обвинуваченого; 8) наявність судимостей у підозрюваного, обвинуваченого; 9) дотримання підозрюваним, обвинуваченим умов застосованих запобіжних заходів, якщо вони застосовувалися до нього раніше; 10) наявність повідомлення особі про підозру у вчиненні іншого кримінального правопорушення; 11) розмір майнової шкоди, у завданні якої підозрюється, обвинувачується особа, або розмір доходу, в отриманні якого внаслідок вчинення кримінального правопорушення підозрюється, обвинувачується особа, а також вагомість наявних доказів, якими обґрунтовуються відповідні обставини.

Статтею 194 КПК України передбачено, що під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: 1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; 2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; 3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Згідно з приписами ст. 177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: 1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; 2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; 3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; 4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; 5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Вказані вимоги кримінального процесуального закону слідчим суддею дотримані, його висновки про необхідність застосування відносно ОСОБА_9 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою є обґрунтованими.

Апеляційний суд вважає, що суд першої інстанції дійшов правильного висновку про те, що за наявності ризиків, на які посилається сторона обвинувачення, неможливим є застосування жодного із більш м`яких запобіжних заходів, як обрання меншого розміру застави забезпечити виконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків, тому застосування тримання під вартою із визначенням застави, як запобіжного заходу, у розмірі 1 984 800 грн., на даному етапі є виправданим.

Щодо посилань захисника на непомірність визначеного слідчим суддею розміру застави, апеляційний суд, відхиляючи їх як необґрунтовані, звертає увагу ну наступне.
Відповідно до ч. 4 ст. 182 КПК України розмір застави визначається слідчим суддею з урахуванням обставин кримінального правопорушення, майнового та сімейного стану підозрюваного, інших даних про його особу та ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу. Розмір застави повинен достатньою мірою гарантувати виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього обов`язків та не може бути завідомо непомірним для нього.

Згідно п. 2,3 ч. 5 ст. 182 КПК України розмір застави визначається щодо особи, підозрюваної чи обвинуваченої у вчиненні тяжкого злочину, - від двадцяти до вісімдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, а щодо особи, підозрюваної чи обвинуваченої у вчиненні особливо тяжкого злочину, - від вісімдесяти до трьохсот розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

У виключних випадках, якщо слідчий суддя, суд встановить, що застава у зазначених межах не здатна забезпечити виконання особою, що підозрюється, обвинувачується у вчиненні тяжкого або особливо тяжкого злочину, покладених на неї обов`язків, застава може бути призначена у розмірі, який перевищує вісімдесят чи триста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб відповідно (ч. 5 ст. 182 КПК України).

У рішенні «Мангурас проти Іспанії» від 20.11.2010 Європейський суд з прав людини зазначив, що гарантії, передбачені п. 3 статті 5 Конвенції, покликані забезпечити не компенсацію втрат, а зокрема явку обвинуваченого на судове засідання. Таким чином, сума (застави) повинна бути оцінена, враховуючи самого обвинуваченого, його активи та його взаємовідносини з особами, які мають забезпечить його безпеку, іншими словами, розмір застави повинен визначатися тим ступенем довіри (впевненості), при якому перспектива втрати застави, у випадку відсутності на суді, буде достатнім стримуючим засобом, щоб унеможливити перешкоджання особою встановленню істини у кримінальному провадженні. При цьому має бути враховано наявність грошових засобів у обвинуваченого.

Так, із структури статті 5 Конвенції, в цілому, та її пункту 3, зокрема, випливає, що застава може вимагатись лише до тих пір, поки існують причини, що виправдовують затримання (§ 42 рішення ЄСПЛ у справі Musuc v. Moldova від 06.11.2007, заява №. 42440/06, та § 139 рішення ЄСПЛ у справі Олександр Макаров проти Росії від 12.04.2009, заява № 15217/07). Влада повинна бути уважною у встановленні відповідної застави, як і у вирішенні питання про необхідність продовження ув`язнення обвинуваченого. Більше того, сума застави повинна бути належним чином обґрунтована в рішенні суду, а також повинно бути враховано наявність грошових засобів у обвинуваченого (рішення ЄСПЛ у справі Mangouras v. Spain, заява № 12050/ 04, § 79).

Зі змісту оскарженої ухвали слідчого судді вбачається, що вона відповідає приписам вищенаведених норм кримінального процесуального закону, міжнародного права та практиці ЄСПЛ, оскільки в ній наведені положення кримінального процесуального закону, якими керувався слідчий суддя при постановленні ухвали, а також мотиви прийнятого рішення і його обґрунтування.

В оскаржуваній ухвалі слідчим суддею при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, відповідно до вимог п.1 ч.1 ст.194 КПК України, враховано наявність обґрунтованої підозри, перевірені обставини щодо існування ризиків, передбачених ст.177 КПК України, а також оцінено сукупність обставин, які враховуються при обранні обмежувальних свободу заходів, зокрема, можливість застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризикам, зазначених у клопотанні.

Апеляційний суд відхиляє як безпідставні та такі, що спростовуються змістом оскаржуваної постанови посилання апелянта на те, що слідчим суддею не було враховано наявні у підозрюваного соціальні зв`язки.

З оскаржуваної ухвали вбачається, що, дотримуючись вимог ч.4 ст. 183 КПК України, слідчий суддя визначив розмір застави з урахуванням обставин кримінального правопорушення, майнового та сімейного стану підозрюваного та інших даних про його особу, а також урахував встановлені ризики, передбачені ст. 177 КПК України.

Апеляційний суд не може взяти до увагизауваження апелянта про наявність у підозрюваного постійного місця проживання, оскільки, на переконання апеляційного суду, такі обставини не є достатньо переконливими, щоб нівелювати ризики, встановлені судом першої інстанції.
Обставина ж щодо перебування у підозрюваного на утриманні малолітньої дитини та неофіційної дружини належними доказами стороною захисту підтверджена не була, сам по собі факт наявності у особи дитини не підтверджує прийняття активної участі у її вихованні та перебуванні на утриманні. Так само і перебування особи у фактичних шлюбних відносинах не презюмує факту утримані другого з подружжя.

Крім того, стороною захисту, попри твердження про наявність у підозрюваного офіційного працевлаштування, не надано будь-яких документів на підтвердження доводів щодо його працевлаштування, джерел його доходів, а відтак і здатності утримувати будь-яких осіб.
Жодних розумних гарантій добросовісної поведінки ОСОБА_7 на вказаній стадії кримінального процесу ані слідчому судді, ані апеляційному суду надано не було.
Апеляційний суд також приймає до уваги, що ані слідчому судді, ані апеляційному суду стороною захисту не було надано доказів того, що розмір обраної, із врахуванням вимог ст. 182 КПК України, слідчим суддею застави, з огляду на матеріальний стан підозрюваного, є для останнього завідомо непомірним, а відтак відхиляє і відповідні посилання захисника на завідому непомірність обраного слідчим суддею розміру застави.

Таким чином, приймаючи оскаржувану ухвалу, слідчий суддя, на думку апеляційного суду, умотивовано, з огляду на майновий стан підозрюваного, ґрунтуючись на тяжкості кримінального правопорушення, у вчиненні якого підозрюється ОСОБА_7 , обґрунтованості такої підозри, тяжкості наслідків, що були спричинені кримінальним правопорушенням, та встановленим ризикам визначив заставу у розмірі 800 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що складає 1 984 800 грн., з урахуванням національного законодавства та притики ЄСПЛ.

Істотних порушень кримінального процесуального закону, які тягнуть безумовне скасування ухвали слідчого судді, при апеляційному розгляді не встановлено.

Згідно з п.1 ч.3 ст.407 КПК України за наслідками апеляційного розгляду за скаргою на ухвали слідчого судді чи ухвали суду про обрання запобіжного заходу у виді тримання під вартою, про зміну іншого запобіжного заходу на запобіжний захід у виді тримання під вартою, а також про продовження строку тримання під вартою, постановлені під час судового провадження в суді першої інстанції до ухвалення судового рішення по суті, суд апеляційної інстанції має право залишити ухвалу без змін.

За таких обставин, суд апеляційної інстанції вважає, що підстав для задоволення апеляційної скарги захисника та скасування ухвали слідчого судді немає.

Керуючись статями 176, 177, 178,182, 183, 194, 196,197 370-372, 376, 404, 407, 419, 422, 532 КПК України, апеляційний суд
постановив:

Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_6 в інтересах ОСОБА_7 залишити без задоволення.

Ухвалу слідчого судді Приморського районного суду Одеської області від 22 березня 2022 року про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно підозрюваного ОСОБА_7 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст.258-3 ч.1 ст.263 КК України, у кримінальному провадженні №000029 від 17.03.2022 року - залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення і оскарженню не підлягає.

Судді Одеського апеляційного суду

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4