Справа № 947/8558/22
Провадження № 1-кс/947/9156/22
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
20.09.2022 року

Слідчий суддя Київського районного суду міста Одеси ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , захисника ОСОБА_4 , розглянувши в судовому засіданні в місті Одесі клопотання прокурора відділу Одеської обласної прокуратури ОСОБА_3 про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою в рамках кримінального провадження № 0000105 від 09.03.2022 відносно

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця міста Одеса, громадянина України, українця, з вищою освітою, на момент вчинення кримінального правопорушення обіймав посаду старшого оперуповноваженого сектору кримінальної поліції відділення поліції №3 ОРУП №1 ГУНП в Одеській області, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимого,

підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.262 КК України,

ВСТАНОВИВ:

В провадження прокурора відділу Одеської обласної прокуратури ОСОБА_3 про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою в рамках кримінального провадження № 0000105 від 09.03.2022 відносно ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Як вбачається з клопотання, другим слідчим відділом (з дислокацією у м.Одесі) Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованим у місті Миколаєві, здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за№0000105від 09.03.2022,за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.262, ч.1 ст.263 КК України.

Нагляд за додержанням законів під час досудового розслідування у формі процесуального керівництва здійснює група прокурорів другого відділу процесуального керівництва управління процесуального керівництва у кримінальних провадженнях слідчих територіального управління Державного бюро розслідувань Одеської обласної прокуратури.

Досудовим розслідуванням встановлено, що наказом Головного управління Національної поліції в Одеській області № 1585 о/с від 30.09.2021 ОСОБА_5 призначено на посаду старшого оперуповноваженого сектору кримінальної поліції відділення поліції № 3 Одеського районного управління поліції № 1 ГУНП в Одеській області у спеціальному званні капітан поліції.

Відповідно до ст.ст. 19, 68 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. Кожен зобов`язаний неухильно додержуватися Конституції України та законів України, не посягати на права і свободи, честь і гідність інших людей.

Згідно ст. 1 Закону України «Про Національну поліцію» (далі - Закону), Національна поліція України - це центральний орган виконавчої влади, який служить суспільству шляхом забезпечення охорони прав і свобод людини, протидії злочинності, підтримання публічної безпеки і порядку.

Відповідно до положень ст. ст. 2, 18 Закону, одним з основних завдань та обов`язків працівників поліції є охорона прав і свобод людини, а також інтересів суспільства і держави, протидія злочинності та професійне виконання своїх службових обов`язків відповідно до вимог нормативно-правових актів, посадових (функціональних) обов`язків, наказів керівництва; поважати і не порушувати прав і свобод людини та неухильно дотримуватися положень Конституції України, законів України та інших нормативно-правових актів, що регламентують діяльність поліції, та Присяги поліцейського,інформувати безпосереднього керівника про обставини, що унеможливлюють його подальшу службу в поліції або перебування на займаній посаді.

Аналогічні вимоги та обов`язки прописані в пп. 1,2 п. 1 розділу ІІ Правил етичної поведінки поліцейських, затверджених наказом МВС України від 09.11.2016 № 1179, зареєстрованим у Міністерстві юстиції України 06 грудня 2016 року № 1576/29706.

Статтею 13 Закону України «Про національну поліцію» визначено, що у складі поліції функціонують у тому числі кримінальна поліція.

Згідно статті 19 Закону України «Про Національну поліцію» у разі вчинення протиправних діянь поліцейські несуть кримінальну, адміністративну, цивільно-правову, матеріальну та дисциплінарну відповідальність відповідно до закону; підстави та порядок притягнення поліцейських до дисциплінарної відповідальності, а також застосування до поліцейських заохочень визначаються Дисциплінарним статутом Національної поліції України, що затверджується законом.

При цьому, відповідно до Дисциплінарного статуту Національної поліції України затвердженого Законом України від 15 березня 2018 року № 2337-VIII службова дисципліна, крім основних обов`язків поліцейського, визначених статтею 18 Закону України «Про Національну поліцію», зобов`язує поліцейського: бути вірним Присязі поліцейського, мужньо і вправно служити народу України; поважати права, честь і гідність людини, надавати допомогу та запобігати вчиненню правопорушень; вживати заходів до негайного усунення причин та умов, що ускладнюють виконання обов`язків поліцейського, та негайно інформувати про це безпосереднього керівника; утримуватися від дій, що підривають авторитет Національної поліції України; берегти службове майно; сприяти керівникові в організації дотримання службової дисципліни, інформувати його про виявлені порушення, у тому числі вчинені іншими працівниками поліції.

Відповідно до пунктів 1, 2, 3, 9, 11 статті 23 Закону України «Про Національну поліцію», ОСОБА_5 , будучи працівником правоохоронного органу, здійснює превентивну та профілактичну діяльність, спрямовану на запобігання вчиненню правопорушень; виявляє причини та умови, що сприяють вчиненню кримінальних правопорушень, вживає у межах своєї компетенції заходів для їх усунення; вживає заходів з метою виявлення кримінальних та адміністративних правопорушень; припиняє виявлені кримінальні і адміністративні правопорушення; доставляє у випадках і порядку, визначених законом, затриманих осіб, підозрюваних у вчиненні кримінального правопорушення, та осіб, які вчинили адміністративне правопорушення; здійснює оперативно-розшукову діяльність відповідно до закону.

У відповідності до Присяги працівника поліції, передбаченої ч. 1 ст. 64 Закону України «Про Національну поліцію», яку прийняв капітан поліції ОСОБА_5 , урочисто присягнувся вірно служити Українському народові, дотримуватись Конституції та законів України, втілювати їх у життя, поважати та охороняти права і свободи людини, честь держави, з гідністю нести високе звання поліцейського та сумлінно виконувати свої службові обов`язки.

Відповідно до ч. 1 ст. 2 Закону України «Про державний захист працівників суду та правоохоронних органів», органи Національної поліції віднесено до правоохоронних органів.

Таким чином, ОСОБА_5 є працівником правоохоронного органу та відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України на нього покладено обов`язки діяти лише в межах повноважень та способом, які передбачені Конституцією України та Законами України.

Указом Президента України № 64/2022 у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України, на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України, відповідно до пункту 20 частини першої статті 106 Конституції України, Закону України «Про правовий режим воєнного стану» постановлено: ввести в Україні воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24.02.2022 року строком на 30 діб; Міністерству внутрішніх справ України запроваджувати та здійснювати передбачені Законом України «Про правовий режим воєнного стану» заходи і повноваження, необхідні для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави; на період дії правового режиму воєнного стану, можуть обмежуватися конституційні права і свободи людини і громадянина, передбачені статтями 30 34, 38, 39, 41 44, 53 Конституції України.

Наказом Національної поліції України від 23.02.2022 № 171, який був виданий на підставі Указу Президента України «Про введення надзвичайного стану в Україні», особовий склад на час дії правового режиму надзвичайного стану був переведений на посилений варіант службової діяльності. Підпунктом 7.5. вказаного наказу були припиненні планові відпустки до закінчення терміну дії правового режиму надзвичайного стану.

Однак, нехтуючи взятими на себе обов`язками працівника правоохоронного органу та грубо ігноруючи їх, будучи службовою особою ОСОБА_5 скоїв умисне кримінально-каране діяння за наступних обставин.

Наказом № 70 від 01.02.2016 за старшим оперуповноваженим сектору кримінальної поліції відділення поліції № 3 Одеського районного управління поліції № 1 ГУНП в Одеській області ОСОБА_5 закріплено табельну вогнепальну зброю пістолет «Макарова» (№ НОМЕР_1 ), про що виписано картку замісник № НОМЕР_2 .

В подальшому відповідно до книги видачі зброї та бойових припасів Одеського районного управління поліції № 1 ГУНП в Одеській області, 24.02.2022 капітан поліції ОСОБА_5 отримав згідно наказу № 171 на особисте зберігання табельну вогнепальну зброю пістолет «Макарова» (№ НОМЕР_1 ) та набої до нього у кількості 16 шт. Вказаний факт свідчить про ознайомлення працівника поліції з наказом Національної поліції України № 171 від 23.02.2022.

Після отримання зброї та бойових припасів капітан поліції ОСОБА_5 пройшов інструктаж з питань порядку несення служби, поводження зі зброєю, заходів безпеки, таким чином йому було ввірено державне майно.

Перебуваючи у місці дислокації ВП № 3 ОРУП № 1 ГУНП в Одеській області ОСОБА_5 26.02.2022, звернувся до начальника сектору кримінальної поліції ВП № 3 майора поліції ОСОБА_6 та отримав від останнього згоду для вивезення своєї родини до батьків, що мешкають на території Тарутинської громади Болградського району Одеської області. Після отримання дозволу на вивезення своєї родини до батьків, капітан поліції ОСОБА_5 , покинув приміщення дислокації ВП № 3 ОРУП № 1 ГУНП в Одеській області разом із табельною вогнепальною зброєю пістолет «Макарова» (№ НОМЕР_1 ) та набоями до нього у кількості 16 шт.

У подальшому, ОСОБА_5 , будучи обізнаним про посилений варіант службової діяльності, у порушення вимог п.п. 1, 2 ч. 1 ст. 18, п. п. 1, 2, 3, 9 ч. 1 ст. 23 і ч. 1 ст. 64 Закону України «Про Національну поліцію», п.п. 1, 2, 4, 8, 13 ч. 3 ст. 1 Дисціплінарного статуту Національної поліції України, затвердженого Законом України від 15 березня 2018 року № 2337-УІІІ, Присяги поліцейського, абз. 1, 2 п. 1 розділу ІІ Правил етичної поведінки поліцейських, затверджених наказом МВС України від 09.11.2016 № 1179, Присяги поліцейського, п.п. 3.1, 3.2 розділу ІІІ Правил внутрішнього службового розпорядку ГУНП в Одеській області, затверджених наказом Головного управління від 01.02.2021 № 177, та посадової інструкції, навмисно вимоги наказу ГУНП в Одеській області від 30.09.2021 № 1585 о/с не виконав та для виконання службових обов`язків і повноважень, передбачених п.п. 1, 2, 3, 9 ч. 1 ст. 23 Закону України «Про Національну поліцію» та наказом Національної поліції України від 23.02.2022 № 171, до відділення поліції № 3 Одеського районного управління поліції № 1 ГУНП в Одеській області безпідставно не прибув, про причини невиходу на службу капітан поліції ОСОБА_5 безпосередньому керівнику не доповів.

При цьому, старший оперуповноважений сектору кримінальної поліції відділення поліції № 3 Одеського районного управління поліції № 1 ГУНП в Одеській області ОСОБА_5 , достовірно знаючи та маючи на меті перетин державного кордону України Молдова, зловживаючи своїм службовим становищем 26.02.2022 (точний час під час проведення досудового розслідування не встановлено) маючи умисел на противоправне неповернення вогнепальної зброї пістолета «Макарова» (№ НОМЕР_1 ) та набоїв до нього у кількості 16 шт., який знаходився у його правомірному володінні з подальшим наміром обернути його на свою користь та користь третіх осіб, сховав його в сіні у сараї розташованого за адресою: АДРЕСА_3 , чим здійснив дії направлені на його привласнення.

В подальшому 26.02.2022 о 20 годині 51 хвилину старший оперуповноважений сектору кримінальної поліції відділення поліції № 3 Одеського районного управління поліції № 1 ГУНП в Одеській області ОСОБА_5 перетнув державний кордон пішки між Україною і Республікою Молдова, через пункт пропуску «Нові Трояни-Чадир Лунга», що розташований неподалік с. Нові Трояни Болградського району Одеської області.

Наказом Головного Управління Національної поліції в Одеській області № 502 від 14.03.2022 капітана поліції ОСОБА_5 звільнено зі служби в поліції.

Слідчим 28.04.2022 ОСОБА_5 заочно повідомлено про підозру у скоєнні кримінального правопорушення передбаченого ч. 1 ст.262 КК України.

Так, ОСОБА_5 підозрюється у тому, що він обіймаючи посаду старшого оперуповноваженого сектору кримінальної поліції одного з відділень ГУНП в Одеській області та під час військової агресії Російської Федерації проти України, нехтуючи взятими на себе обов`язками працівника правоохоронного органу та грубо ігноруючи їх, будучи працівником правоохоронного органу, скоїв кримінальне правопорушення передбачене ч. 1 ст. 262 КК України, тобто - привласнення вогнепальної зброї та бойових припасів, санкція якого передбачає покарання у вигляді позбавлення волі на строк від трьох до семи років, та відповідно до ч. 4 ст.12 КК України вказаний злочин віднесений до категорії злочину тяжкого злочину.

Вина ОСОБА_5 повністю підтверджується зібраними досудовим розслідуванням доказами, а саме: показаннями свідків та іншими матеріалами досудового розслідування.

Приймаючи до уваги, що 26.02.2022 ОСОБА_5 виїхав за межі території України та по теперішній час підозрюваний перебуваючи на волі переховується від органу досудового розслідування та суду, тим самим перешкоджає проведенню слідчих дій, що унеможливлює прийняття процесуальних рішень у кримінальному провадженні..

Вжитими заходами розшуку, встановити місцезнаходження ОСОБА_5 до цього часу не надалося можливим. Згідно інформації державної прикордонної служби ОСОБА_5 вибув на територію Молдови 26.02.2022.

Постановою слідчого за погодженням з прокурором від 03.05.2022 ОСОБА_5 оголошено у розшук, а досудове розслідування зупинено.

Ухвалою слідчого судді Київського районного суду м. Одеси від 04.05.2022 надано дозвіл на затримання з метою приводу до суду для розгляду клопотання про тримання під вартою.

Відповідно до інформації відділенням поліції № 3 Одеського районного управління поліції № 1 ГУНП в Одеській області 18.05.2022 на підставі ч. 1 ст. 6, ч. 1 ст. 9 Закону України «Про оперативно-розшукову діяльність», заведено ОРС категорії «Розшук» № 005148 з метою встановлення місцезнаходження ОСОБА_5 .

За інформацією Державної прикордонної служби України від 30.06.2022 громадянин ОСОБА_5 вибув у пункті пропуску Нові Трояни 26.02.2022 з території України на підставі закордонного паспорту НОМЕР_3 та на територію України не повертався.

У зв`язку з цим слідчим, підозрюваного ОСОБА_5 14.07.2022 оголошено у міжнародний розшук.

Також, за інформацією НОМЕР_4 Прикордонного загону Державної прикордонної служби України від 27.07.2022 згідно відповіді Прикордонної поліції Республіки Молдова ОСОБА_5 державний кордон Республіки Молдова в період з 25.04.2022 по 23.07.2022 не перетинав.

Відповідно до відповіді відділу міжнародного поліцейського співробітництва Головного управління Національної поліції в Одеській області від 30.07.2022, для публікації Червоного сповіщення запитуються ряд процесуальних документів, у тому числі завірена копія ухвали слідчого судді про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою на стадії досудового розслідування. Публікація Червоного сповіщення необхідна для розшуку особи каналами Інтерполу.

Прокурор звертається з клопотанням про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою відносно ОСОБА_5 посилаючись на наявність ризиків передбачених ч.1 ст.177 КПК України

Так, існує реальний ризик переховування ОСОБА_5 від органів досудового розслідування або суду, з метою уникнення кримінальної відповідальності, враховуючи тяжкість вчиненого ним кримінального правопорушення та тяжкість покарання, яке йому загрожує у разі визнання його винуватим у вказаному кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого він обґрунтовано підозрюється.

Дана обставина підтверджується тим, що ОСОБА_5 виїхав за межі території України на територію Республіки Молдова та до теперішнього часу не повернувся.

Враховуючи те, що у ОСОБА_5 є зв`язки у правоохоронних органах, які він здобув за період проходження служби, є реальна загроза того, що останній у разі не застосування запобіжного заходу буде продовжувати переховуватися на території Молдови або невизнаненої Республіки Придністров`я, або зможе виїхати до іншої країни Шенгенської зони, так як міцні соціальні зв`язки знаходяться поза межами території України, що підтверджується обставинами про перетин кордону дітей та дружини ОСОБА_5 26.02.2022. Таким чином, існує ризик передбачений п. 1 ч. 1 ст. 177 КПК України та наявні підстави вважати, що будь-який з інших більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти настанню вказаного ризику та належному виконанню останнім своїх процесуальних обов`язків.

У разі, якщо суд не обере запобіжний захід у вигляді тримання під вартою щодо ОСОБА_5 , останній, в міру своєї професіональної діяльності, достовірно знає яким чином знищити, сховати або спотворити речові докази, місцезнаходження яких на даний час не встановлено, в яких наявні відомості стосовно вчинення вищевказаного кримінального правопорушення та викривити відомості, які мають істотне значення для встановлення його обставин, враховуючи те, що на даний час досудове розслідування не завершено, тривають слідчі дії, тобто наявний ризик передбачений п. 2 ч. 1 ст. 177 КПК України.

Крім того, відповідно до матеріалів, доданих до клопотання, наявні підстави вважати, що ОСОБА_5 може незаконно впливати на свідків, експертів та інших осіб причетних до вчинення вказаного кримінального правопорушення у цьому ж кримінальному провадженні, які будуть встановлюватися після розшуку підозрюваного та відновлення кримінального провадження, в ході досудового розслідування, шляхом залякування, підкупу, шантажу, погроз, до дачі неправдивих показів та викривлення обставин, які підлягають доказуванню. При цьому, враховуючи те, що суд безпосередньо досліджує докази, є можливість того, що ОСОБА_5 вплине на свідків до їх допиту у судовому засідання та вони змінять свої покази і таким чином завдасть перешкоду прийняттю обґрунтованого та законного рішення.

Також, існує ризик, передбачений п. 4 ч. 1 ст. 177 КПК України перешкоджання кримінальному провадженню іншим чином, оскільки з метою уникнення від кримінальної відповідальності спроможній вчинити нове кримінальне правопорушення, що вказує на існування ризику, передбаченого п. 5 ч. 1 ст. 177 КПК України.

В судовому засіданні прокурор наполягав на задоволенні клопотання, посилаючись на викладені в ньому доводи та наявність ризиків і обґрунтованої підозри.

Захисник в судовому засіданні заперечував, щодо клопотання сторони обвинувачення, зазначивши, що ризики на які посилається прокурор безпідставні та необґрунтовані. Вважав, що досудове розслідування було проведене не в повному обсязі. Просив відмовити в задоволенні клопотання сторони обвинувачення.

Вивчивши клопотання та матеріали які обґрунтовують доводи клопотання, а також вислухавши думку учасників кримінального провадження, вважаю, що клопотання підлягає задоволенню з наступних підстав.

В судовому засіданні встановлено, що 28.04.2022 року складено письмове повідомлення про підозру відносно ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.262 КК України, яке було вручено у спосіб, передбачений для вручення повідомлень.

Постановою слідчого за погодженням з прокурором від 03.05.2022 ОСОБА_5 оголошено у розшук, а досудове розслідування зупинено.

Відповідно до ч.6 ст.193 КПК України, розгляд клопотання у відсутності підозрюваного можливе лише у випадку, коли буде доведено, що підозрюваний оголошений в міжнародний розшук.
Згідно з роз`ясненням Департаменту міжнародного поліцейського співробітництва НПУ відповідно до статті 84 Правил Інтерполу з обробки даних, затверджених Резолюцією 80-ї сесії Генеральної Асамблеї Інтерполу AG-2011-RES-07, публікацію циркулярного розшукового повідомлення про міжнародний розшук особи з метою її арешту та подальшої екстрадиції має бути погоджено з центральним органом щодо видачі (екстрадиції) та Генеральному секретаріату Інтерполу мають бути надані чіткі та прямі гарантії, що тимчасовий арешт і видачу (екстрадицію) особи буде запитано у випадку її арешту (затримання) на території країн-членів МОКП-Інтерпол у порядку передбаченому чинним законодавством.
На дев`яносто дев`ятій сесії (27.02-03.03.2017) Комісією з контролю файлів Інтерполу ухвало рішення, що запобіжні заходи у вигляді дозволу на затримання підозрюваного з метою приводу не є ордерами на арешт у розумінні ст.83.2 Правил Організації.
Відповідно до п.1 ч.2 ст.575 КПК України визначено, що видача особи в Україну може бути запитана лише на підставі ухвали суду про тримання особи під вартою.
14.07.2022 року слідчим Другого СВ (з дислокацією у м. Одесі) ТУ ДБР, розташоване у місті Миколаєві ОСОБА_7 винесено постанову про оголошення ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 у міжнародний розшук.
Згідно ч.1 ст.194 КПК України, слідчий суддя зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: 1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; 2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; 3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.
Згідно ч.4 ст.194 КПК України, якщо при розгляді клопотання про обрання запобіжного заходу прокурор доведе обставини, передбачені пунктами 1 та 2 частини першої цієї статті, але не доведе обставини, передбачені пунктом 3 частини першої цієї статті, слідчий суддя, суд має право застосувати більш м`який запобіжний захід, ніж той, який зазначений у клопотанні, а також покласти на підозрюваного, обвинуваченого обов`язки, передбачені частиною п`ятою цієї статті, необхідність покладення яких встановлена з наведеного прокурором обґрунтування клопотання.

Згідно ч.1 ст.183 КПК України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених частиною п`ятою статті 176 цього Кодексу.

При розгляді клопотання слідчого, виконуючи вимоги ст.17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», слідчий суддя застосовує Конвенцію «Про захист прав людини і основоположних свобод» (далі «Конвенція») та практику Європейського суду з прав людини (далі ЄСПЛ), як джерело права.

Відповідно до практики ЄСПЛ, «обґрунтованість підозри, на якій має ґрунтуватись арешт, складає суттєву частину гарантії від безпідставного арешту і затримання, закріпленої у статті 5 § 1 (с) Конвенції, передбачає наявність обставин або відомостей, які переконали б неупередженого спостерігача, що ця особа, можливо, вчинила певний злочин» (K.F. проти Німеччини, 27.11.1997 р., § 57).

Згідно п.32 рішення Європейського суду з прав людини у справі «Фокс, Кембелл і Гартлі проти Сполученого Королівства» від 30.08.1990 року, та відповідно до п.219 рішення у справі «Нечипорук та Йонкало проти України» («Nechiporuk and Yonkalo v. Ukraine») від 21 квітня 2011 року, заява №42310/04 суд повторює, що термін «обґрунтована підозра» означає, що існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення.

Згідно з практикою ЄСПЛ, зокрема п. 48 рішення «Чеботарь проти Молдови» №35615/06 від 13.11.07 року - Європейський Суд з прав людини зазначив «Суд повторює, що для того, щоб арешт по обґрунтованій підозрі був виправданий у відповідності з статтею 5 & 1 (с), поліція не зобов`язана мати докази, достатні для пред`явлення обвинувачення, ні в момент арешту ні під час перебування заявника під вартою. Також не обов`язково, щоб затриманій особі були, по кінцевому рахунку, пред`явлені обвинувачення, або щоб ця особа була піддана суду. Метою попереднього тримання під вартою є подальше розслідування кримінальної справи, яке повинно підтвердити або розвіяти підозру, яка є підставою для затримання».

Крім того, слідчий суддя враховує правову позицію ЄСПЛ, викладену у рішенні за скаргою «Ферарі-Браво проти Італії», відповідно до якої затримання та тримання особи під вартою, безумовно, можливе не лише у випадку доведеності факту вчинення злочину та його характеру, оскільки така доведеність сама по собі і є метою досудового розслідування, досягненню цілей якого і є тримання під вартою.

Згідно з позицією Європейського суду з прав людини, викладеною в п.84 рішення ЄСПЛ від 10.02.2011 року в справі «Харченко проти України», п.4 ст.5 Конвенції передбачає право заарештованих або затриманих осіб на судовий контроль щодо матеріально-правових і процесуальних підстав позбавлення їх волі, що, з погляду Конвенції, є найважливішими умовами забезпечення «законності». Це означає, що суд відповідної юрисдикції має перевірити не тільки питання дотримання процесуальних вимог національного законодавства, але й обґрунтованість підозри, яка послужила підставою для затримання, і законність мети, з якою застосовувались затримання та подальше тримання під вартою (див. справу «Буткевічус проти Литви» (Butkeviciusv. Lithuania) № 48297/99, п. 43, ЄКПЛ 2002-ІІ).

Крім того, Європейський суд з прав людини у п.п. 68-69 Рішення від 17.10.2013 року у справі «Таран проти України» зазначив, що пункт 1 статті 5 Конвенції вимагає, що для того, щоб позбавлення свободи не вважалося свавільним, не достатньо того, щоб цей захід здійснювався відповідно до національного законодавства; він також має бути необхідним за конкретних обставин (див. рішення від 27 лютого 2007 року у справі «Нештяк проти Словаччини» (Neљќбk v. Slovakia), заява № 65559/01, п. 74). На думку Суду, тримання під вартою відповідно до підпункту «с» пункту 1 статті 5 Конвенції має втілювати вимогу пропорційності, яка обумовлює існування обґрунтованого рішення, яким здійснюється оцінка відповідних аргументів «за» і «проти» звільнення (див. рішення у справі «Ладент проти Польщі» (Ladent v. Poland), заява № 11036/03, п. 55, ECHR 2008-... (витяги), і від 14 жовтня 2010 року у справі «Хайредінов проти України» (Khayredinov v. Ukraine), заява № 38717/04, п. 86).

Суд також постановив, що пункт 3 статті 5 Конвенції вимагає, що обґрунтування будь-якого строку тримання під вартою, незалежно від того, наскільки коротким він є, має бути переконливо продемонстроване владою. Аргументи «за» і «проти» звільнення, включаючи ризик того, що обвинувачений може перешкоджати належному провадженню у справі, не повинні оцінюватись абстрактно (in abstracto), але мають підтверджуватися фактичними даними. Ризик того, що обвинувачений може переховуватися, не може оцінюватися виключно на підставі ступеня тяжкості можливого покарання. Він має оцінюватися з урахуванням ряду інших відповідних факторів, які можуть або підтвердити існування можливості переховування обвинуваченим, або доведуть, що така можливість є настільки невеликою, що вона не може обґрунтовувати досудове ув`язнення (див. рішення від 4 жовтня 2005 року у справі «Бекчєв проти Молдови» (Becciev v. Moldova), заява № 9190/03, пункти 56 і 59, з подальшими посиланнями).

Разом з тим, згідно п.99 рішення ЄСПЛ у справі «Геращенко проти України», визначаючи доцільність звільнення або подальшого тримання особи під вартою, відповідні органі державної влади зобов`язані розглянути також альтернативні заходи забезпечення її явки до суду.

Дослідивши долучені до клопотання матеріали кримінального провадження, слідчий суддя приходить до переконання про обґрунтованість підозри у вчиненні ОСОБА_5 кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.262 КК України.

Вирішуючи питання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, слідчий суддя враховує практику ЄСПЛ, а саме рішення ЄСПЛ у справі «Боротюк проти України», п.61-817, згідно якого існування обґрунтованої підозри щодо вчинення тяжкого злочину спочатку може виправдовувати тримання під вартою, а також рішення ЄСПЛ у справі «Бєлєвіцький проти Росії», п.101-815, згідно якого серйозність обвинувачення є належним аспектом при оцінюванні загрози ухилення від слідства чи продовження зайняття злочинною діяльністю.

Зважаючи на те, що ОСОБА_5 обґрунтовано підозрюється в скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.262 КК України та на теперішній час його місце знаходження невідоме, тяжкість кримінального правопорушення у вчиненні якого підозрюється ОСОБА_5 вважаю, що ці обставини свідчать про можливість з боку останнього переховуватися від органів досудового розслідування.
В зв`язку з викладеним, вважаю ризик, передбачений п.1 ч.1 ст.177 КПК України, доведеними.
Враховуючи наведені правові норми та в результаті дослідження матеріалів провадження за клопотанням слідчого, зважаючи на те, що ОСОБА_5 обґрунтовано підозрюється в скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.262 КК України,та наявність відповідно оформленої постанови слідчого про оголошення підозрюваного у міжнародний розшук, слідчий суддя вважає доведеним факт оголошення підозрюваного ОСОБА_5 в міжнародний розшук, що в сукупності з наявним ризиком, передбаченим п.1 ч.1 ст.177 КПК України, являється підставою для обрання відносно підозрюваного ОСОБА_5 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою за його відсутності в порядку ч.6 ст.193 КПК України.

При цьому слідчий суддя враховує, виходячи із досліджених матеріалів, що вік та стан здоров`я підозрюваного не виключають можливості його тримання під вартою.

Обставин, які є перешкодою для застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, передбачених ч.2 ст.183 КПК України, не має.
Разом з цим, слідчий суддя при постановленні ухвали враховує положення абз.7 ч.4 ст.183 КПК України, де зазначено, що при обранні запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою стосовно підозрюваного, обвинуваченого, який оголошений у міжнародний розшук, та/або який виїхав, та/або перебуває на тимчасово окупованій території України, території держави, визнаної Верховною Радою України державою-агресором, розмір застави не визначається.

На підставі викладеного, керуючись ст..ст.132, 176, 177, 178, 183, 186, 193, 194, 196, 197, 205 КПК України
ПОСТАНОВИВ:

Клопотання прокурора відділу Одеської обласної прокуратури ОСОБА_3 про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою в рамках кримінального провадження № 0000105 від 09.03.2022 відносно ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , задовольнити.

За відсутності підозрюваного обрати відносно ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді тримання під вартою в ДУ «Одеський слідчий ізолятор», в порядку ч.6 ст.193 КПК України.

Після затримання ОСОБА_5 і не пізніше, як через 48 годин з часу його доставки до місяця кримінального провадження доставити ОСОБА_5 до слідчого судді для розгляду питання про застосування обраного запобіжного заходу у виді тримання під вартою або його заміну на більш м`який запобіжний захід.

Ухвала підлягає негайному виконанню після її оголошення.

На ухвалу може бути подана апеляційна скарга, протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Подання апеляційної скарги на ухвалу зупиняє набрання нею законної сили, але не зупиняє її виконання.

Слідчий суддя ОСОБА_1