Провадження № 11-кп/824/841/2022 Суддя в 2-й інстанції ОСОБА_2
КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

20 липня 2022 року м. Київ
Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду у складі:

суддів ОСОБА_2 (головуюча), ОСОБА_3 , ОСОБА_4

за участю: секретаря ОСОБА_5 ,

прокурора ОСОБА_6 ,

обвинуваченого ОСОБА_7 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Києві кримінальне провадження № 0002525 від 03.09.2021 за апеляційною скаргою першого заступника керівника Київської міської прокуратури на вирок Солом`янського районного суду м. Києва від 14 жовтня 2021 року,

в с т а н о в и л а:
Вироком Солом`янського районного суду м. Києва від 14 жовтня 2021 року,

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Києва, громадянина України, не працевлаштованого, маючого середню освіту, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого:
- 03.07.2019 вироком Солом`янського районного суду м. Києва за ч.2 ст.309, ст. 71 КК України до покарання у виді позбавлення волі строком на 3 роки;
засуджено за ч. 1 ст. 309 КК України до покарання у виді обмеження волі строком на 1 рік;
на підставі ст.75 КК України ОСОБА_7 звільнено від відбування покарання з випробуванням із встановленням іспитового строку тривалістю в 1 рік;

на підставі ст.76 КК України на ОСОБА_7 покладено обов`язки періодично з`являтись для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації, повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання та роботи, не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації;

вирішено питання про речові докази та процесуальні витрати;

Відповідно до вироку, ОСОБА_7 , 03 вересня 2021 року, приблизно о 13 годині 10 хвилин, перебуваючи біля входу до парку «Відрадний» за адресою: м. Київ, вул. Героїв Севастополя, на асфальті побачив поліетиленовий пакет, підняв його і відкривши виявив в середині порошкоподібну речовину. Будучи обізнаним і усвідомлюючи, що в пакеті міститься психотропна речовина амфетамін, придбання та зберігання якої є незаконним, поклав його до кишені поясної сумки, яку мав при собі, чим вчинив незаконне придбання психотропної речовини без мети збуту.Після чого, ОСОБА_7 , зберігаючи при собі знайдений ним пакет з порошкоподібною речовиною, що містить психотропну речовину амфетамін, направився в напрямку бульвару Вацлава Гавела, що в м. Києві, чим здійснив незаконне зберігання психотропної речовини без мети збуту. Цього ж дня, приблизно о 14 годині 00 хвилин за адресою: м. Київ, бульвар Вацлава Гавела, 53, обвинувачений ОСОБА_7 був зупинений працівниками поліції, якими у нього було виявлено, а в подальшому і вилучено поліетиленовий пакет з порошкоподібною речовиною. Згідно висновку експерта, надана на дослідження та вилучена у ОСОБА_7 речовина рожевого кольору містить психотропну речовину амфетамін, маса якої в речовині становить 0,212 г.

В апеляційній скарзі прокурор не оспорюючи фактичні обставини вчинення кримінального проступку та правильності кваліфікації дій обвинуваченого, указав на незаконність вироку у зв`язку із неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність та невідповідністю призначеного судом покарання ступеню тяжкості кримінального проступку та особі обвинуваченого через м`якість. В обґрунтування доводів апеляційної скарги зазначив, що суд необґрунтовано дійшов висновку про можливість виправлення обвинуваченого без ізоляції від суспільства, незаконно звільнивши останнього від призначеного покарання з випробуванням на підставі ст. 75 КК України. Указав, що як вбачається з матеріалів кримінального провадження, ОСОБА_7 раніше неодноразово притягувався до кримінальної відповідальності, належних висновків для себе не зробив та на шлях виправлення не став, що на думку прокурора, свідчить про підвищену суспільну небезпечність особи обвинуваченого та безпідставність висновків суду першої інстанції про можливість звільнення останнього від відбування покарання з випробуванням. Також апелянтом указано про те, що судом першої інстанції безпідставно визнано обставиною, що пом`якшує покарання обвинуваченому розкаяння, оскільки матеріали кримінального провадження не містять даних, що підтверджують наявність такої обставини. Просив вирок скасувати в частині призначеного покарання та ухвалити новий вирок, яким ОСОБА_7 призначити покарання за ч. 1 ст. 309 КК України у виді 1 року обмеження волі. В решті вирок залишити без змін.
Заслухавши доповідь судді, думку: прокурора, який підтримав вимоги апеляційної скарги, просив її задовольнити; обвинуваченого, який заперечував щодо задоволення апеляційної скарги прокурора, перевіривши матеріали кримінального провадження, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга прокурора не підлягає до задоволення з огляду на таке.

Згідно з вимогами ст. 404 КПК України, суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.
Відповідно до вимог ст. 370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.
Колегія суддів не перевіряє висновки суду першої інстанції щодо фактичних обставин кримінального провадження і кваліфікації дій обвинуваченого за ч. 1 ст. 309 КК України, оскільки кримінальне провадження було розглянуто в порядку ст. ст. 381, 382 КПК України, порядок застосування яких не був порушеним.

Покарання обвинуваченому за ч.1 ст. 309 КК України у виді одного року обмеження волі призначено судом першої інстанції з урахуванням вимог ч.2 ст. 50 та ст. 65 КК України, відповідає тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особі обвинуваченого та є достатнім для досягнення мети покарання.
Доводи апеляційної скарги прокурора в частині необґрунтованого застосування до обвинуваченого ОСОБА_7 положень ст. 75 КК України, на думку колегії суддів, не грунтуються на матеріалах кримінального провадження.

За змістом положень ч.1 ст. 75 КК України умовами звільнення особи від відбування покарання є:

рішення суду про призначення покарання в виді виправних робіт, службового обмеження для військовослужбовців, обмеження волі та позбавлення волі на строк не більше п`яти років;

переконання суду про можливість виправлення засудженого без відбування покарання, яке базується на даних про тяжкість вчиненого кримінального правопорушення, особу винного та інших обставинах справи.

Питання призначення кримінального покарання та звільнення від його відбування повинні вирішуватися з урахуванням мети покарання як такого, що включає не тільки кару, а й виправлення засуджених, запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень як засудженими, так і іншими особами. При цьому, з огляду на положення ст. 75 КК, законодавець підкреслює важливість такої цілі покарання, як виправлення засудженого, передбачивши, що при призначенні покарання, у тому числі у виді позбавлення волі на строк не більше п`яти років, особу може бути звільнено від відбування покарання з іспитовим строком, якщо суд дійде висновку про можливість виправлення засудженого без відбування покарання.

Колегія суддів вважає, що судом першої інстанції вказаних вимог закону при звільненні обвинуваченого ОСОБА_7 від відбування призначеного покарання з випробуванням на підставі ст. 75 КК України було дотримано у повному обсязі.
Так, приймаючи рішення про звільнення обвинуваченого ОСОБА_7 від відбування покарання із випробуванням суд послався на: тяжкість вчиненого обвинуваченим кримінального правопорушення, яке є кримінальним проступком; обставину, яка пом`якшує покарання, якою суд визнав розкаяння обвинуваченого у вчиненні кримінального проступку; дані, що характеризують особу обвинуваченого.

При цьому, дані про особу обвинуваченого, а саме те, що він хоча офіційно і не одружений, проте тривалий час проживає у фактичних шлюбних відносинах, тобто має міцні соціальні зв`язки, має постійне джерело доходу, оскільки працює токарем хоча і не офіційно, за місцем проживання характеризується посередньо, а також відсутність обставин, які обтяжують покарання обвинуваченого та наявність обставини, що пом`якшує покарання обвинуваченого та істотно знижує ступінь суспільної небезпеки обвинуваченого, якою є щире каяття обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, поведінка обвинуваченого після вчинення кримінального правопорушення, а саме те, що він добровільно звернувся до лікувального закладу та пройшов курс лікування від наркозалежності, що підтверджується довідкою комунального некомерційного підприємства «КМНЛ «Соціотерапія» від 03.11.2021р., приводять колегію суддів до переконання щодо обґрунтованості висновків суду про можливість виправлення ОСОБА_7 без ізоляції від суспільства та звільнення обвинуваченого від відбування покарання з випробуванням.

Встановлені колегією суддів дані, які з позитивної сторони характеризують обвинуваченого, поведінка обвинуваченого після вчинення кримінального проступку, усвідомлення протиправності своєї поведінки та зміна поведінки обвинуваченого після вчинення кримінального правопорушення, а саме, добровільне звернення до медичної установи та проходження курсу лікування від наркотичної залежності указують на те, що обвинувачений дійсно розкаявся у вчиненні кримінального правопорушення.
Всі ці дані у сукупності приводять колегію суддів до висновку про можливість виправлення обвинуваченого без відбування покарання, що указує на правильність висновків суду першої інстанції про можливість застосування до покарання, призначеного обвинуваченому, положень ст. 75 КК України.
Доводи прокурора щодо неправильності застосування статті 75 КК України не можуть бути взятими до уваги, адже вони не відповідають фактичним обставинам справи та даним про особу обвинуваченого.
Враховуючи вищевикладене, колегія суддів визнає вирок Солом`янського районного суду м. Києва від 14 жовтня 2021 року щодо ОСОБА_7 законним та обґрунтованим, а тому залишає його без змін, а апеляційну скаргу першого заступника керівника Київської міської прокуратури без задоволення.

Керуючись ст.ст. 404, 405, 407, 419 КПК України, колегія суддів,

у х в а л и л а:
Апеляційну скаргу першого заступника керівника Київської міської прокуратури залишити без задоволення.

Вирок Солом`янського районного суду м. Києва від 14 жовтня 2021 року щодо ОСОБА_7 залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення і може бути оскаржена до суду касаційної інстанції протягом трьох місяців з дня проголошення.

СУДДІ
ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4