Справа № 509/6653/20
УХВАЛА

04 травня 2022 року смт.Овідіополь

Овідіопольський районний суд Одеської області у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

при секретарі судового засідання ОСОБА_2 ,

за участю учасників судового провадження:

прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ОСОБА_4 ,

захисника ОСОБА_5 ,

розглядаючи у відкритому судовому засіданні в залі суду в режимі відеоконференцзв`язку обвинувальний акт у кримінальному провадженні № 0001642 від 04.12.2020 року за обвинуваченням ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с.Сарата, Саратського району Одеської області, зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , та проживав за адресою: АДРЕСА_2 ,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 186 КК України,

ВСТАНОВИВ:
В провадженні Овідіопольського районного суду Одеської області перебуває зазначене кримінальне провадження.

До обвинуваченого на стадії досудового розслідування застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.

Ухвалою суду від 01.02.2021 року обвинуваченому ОСОБА_4 обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою із застосуванням застави в розмірі 90800 грн.,

В подальшому, ухвалами суду від 24.03.2021 року, 18.05.2021 року, 11.06.2021 року, 02.08.2021 року, 20.09.2021 року, 16.11.2021 року, 13.01.2022 року та 10.03.2022 року обвинуваченому ОСОБА_4 неодноразово продовжувався запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на 60 днів в Державній установі «Одеський слідчий ізолятор». Строк запобіжного заходу закінчується 10 травня 2022 року.

Закінчити судовий розгляд кримінального провадження до цього часу неможливо.

Згідно з ч. 3 ст. 331 КПК України - незалежно від наявності клопотань, суд зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою до спливу двомісячного строку з дня надходження до суду обвинувального акта, клопотання про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру чи з дня застосування судом до обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. За наслідками розгляду питання суд своєю вмотивованою ухвалою скасовує, змінює запобіжний захід у вигляді тримання під вартою або продовжує його дію на строк, що не може перевищувати двох місяців. Копія ухвали вручається обвинуваченому, прокурору та направляється уповноваженій службовій особі місця ув`язнення. До спливу продовженого строку суд зобов`язаний повторно розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою, якщо судове провадження не було завершене до його спливу.

03.05.2022 року прокурор ОСОБА_3 подала до суду клопотання про продовження строку тримання під вартою обвинуваченого ОСОБА_4 до шістдесяти днів, враховуючи, що продовжують існувати ризики, передбачені пп. 1, 5 ч.1 ст.177 КПК України, тобто можливість обвинуваченого переховуватися від суду, може вчинити інше кримінальне правопорушення, яке в судовому засіданні підтримала повністю.

Захисник ОСОБА_5 заперечувала проти клопотання прокурора, оскільки прокурор посилається на встановлені ризики, однак не наведено обставин, які свідчать про те, що встановлені ризики не зменшилися або з`явилися нові ризики, які виправдовують тримання особи під вартою. Просила змінити запобіжний захід обвинуваченому ОСОБА_4 з тримання під вартою на домашній арешт.

Обвинувачений ОСОБА_4 заперечував проти клопотання прокурора, вказуючи, що ризики, на які посилається прокурор не доведені, оскільки всі свідки вже допитані в ході судового розгляду, а також у зв`язку з введеним на території України військовим станом, він і так не зможе переховуватися від суду. Бажає проживати разом із сім`єю та заробляти кошти, тому просив змінити запобіжний захід на домашній арешт.

Судом встановлено, що ОСОБА_4 обвинувачується у вчиненні тяжкого злочину, за який передбачено покарання виключно у вигляді позбавлення волі на строк від чотирьох до шести років, обвинувачений офіційно не працевлаштований, раніше неодноразово судимий за вчинення корисливих злочинів.

Відповідно до ч.1 ст.183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст.177 КПК України, крім випадків, передбачених ч.5 ст.176 КПК України.

Згідно п.4 ч.2 ст.183 КПК України, запобіжний захід у вигляді тримання під вартою не може бути застосований, окрім як: до раніше не судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад п`ять років.

Кримінальним кодексом України за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 186 КК України, у вчиненні якого підозрюється ОСОБА_4 передбачено покарання у вигляді позбавлення волі на строк від чотирьох до шести років.

Згідно ч.2 ст.177 КПК України підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків.

Відповідно до ч.2 ст.8 КПК України, принцип верховенства права у кримінальному провадженні застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини.

Згідно з ч.5 ст.9 КПК України, кримінальне процесуальне законодавство України застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини.

Відповідно до ст.9 Конституції України міжнародні договори, згода на обов`язковість яких надано Верховною Радою України, є частиною національного законодавства України.

Так, рішенням Європейського суду з прав людини у справі «Нечипорук і Йонкало проти України» від 21.07.2011, Суд зазначив, що термін "обґрунтована підозра" означає, що існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення.

Таким чином, підстави як обрання так і продовження дії виключного запобіжного заходу підозрюваному є цілком обґрунтованими, а застосування менш суворого запобіжного заходу, суд вважає, не забезпечить належного виконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків.

Крім того, обрання виключного запобіжного заходу вигляді тримання під вартою підозрюваного не суперечить вимогам ст. 5 Конвенції «Про захист прав людини і основоположних свобод», яка 11.09.1997 набрала чинності для України (пункт «с» частини 1 статті 5 Конвенції).

Вирішуючи питання про продовження строку тримання під вартою, суд враховує також вимоги дотримання розумного строку тримання під вартою, що відповідає загальним положенням щодо розумних строків, викладених у правовій позиції Європейського суду з прав людини в рішенні у справі "Харченко проти України" від 10 лютого 2011 року, згідно з якою "розумність строку тримання під вартою не може оцінюватися абстрактно. Вона має оцінюватися в кожному окремому випадку залежно від особливостей конкретної справи, причин, про які йдеться у рішеннях національних судів, переконливості аргументів заявника, викладених у його клопотанні про звільнення. Продовження тримання під вартою може бути виправдано тільки за наявності конкретного суспільного інтересу, який, незважаючи на презумпцію невинуватості, превалює над принципом поваги до свободи особистості".

Відповідно до практики Європейського суду з прав людини, суд своїм рішенням повинен забезпечити не тільки права підозрюваного, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів. Забезпечення таких стандартів, як підкреслює Європейський суд з прав людини, вимагає від суду більшої суворості в оцінці порушень цінностей суспільства.

Беручи до уваги те, що ОСОБА_4 обвинувачується у вчиненні тяжкого злочину, за який законом передбачено максимальну відповідальність у вигляді позбавлення волі строком до шести років, що у відповідності п.4 ч.2 ст.183 КПК України, обґрунтовує продовження дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. Разом з тим суд враховує, що встановлені ухвалою суду від 01.02.2021 року ризики, які дають достатні підстави вважати, що обвинувачений може переховуватися від суду, вчинити інше кримінальне правопорушення, на даний час не зменшилися та продовжують існувати. Ризик незаконного впливу на свідків з боку обвинуваченого на даний час перестав існувати, оскільки в даному провадженні всі свідки допитані в судовому засіданні.

Жодних доказів про те, що обвинувачений не може утримуватися під вартою, стороною захисту не представлено.

Ухвалою Овідіопольського районного суду Одеської області від 01.02.2021 року, при застосуванні відносно ОСОБА_4 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, було визначено, як альтернативний запобіжний захід, заставу в розмірі 90 800 грн.

Судом не встановлено підстав для скасування чи зміни зазначеного розміру альтернативного запобіжного заходу, тому його дія в повному обсязі розповсюджується на час продовження дії ОСОБА_4 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Таким чином, суд вважає, що законні підстави для зміни чи скасування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно обвинуваченого ОСОБА_4 відсутні, а тому суд вважає на необхідне продовжити строк тримання його під вартою строком на 60 днів, з правом внесення застави в розмірі, визначеному в ухвалі Овідіопольського районного суду Одеської області від 01.02.2021 року.

Керуючись ст.ст. 177, 178, 183, 331 КПК України, суд, -

ПОСТАНОВИВ :

Клопотання прокурора про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно обвинуваченого ОСОБА_4 - задовольнити.

Продовжити обвинуваченому ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на 60 днів до 03 липня 2022 року включно, в Державній установі «Одеський слідчий ізолятор», з правом внесення застави в розмірі, визначеному в ухвалі Овідіопольського районного суду Одеської області від 01.02.2021 року.

Ухвала суду може бути оскаржена до Одеського апеляційного суду протягом 5 днів з дня її оголошення.

Повний текст ухвали складено 05.05.2022 року.

Головуючий: ОСОБА_1