ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-кп/803/1491/22 Справа № 212/487/22 Суддя у 1-й інстанції - ОСОБА_1 Суддя у 2-й інстанції - ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 травня 2022 року

м. ДніпроКолегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Дніпровського апеляційного суду у складі:

головуючого, судді - доповідача ОСОБА_2
суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4
за участю:
секретаря судового засідання ОСОБА_5
в режимі відеоконференції:
прокурора ОСОБА_6
обвинуваченого ОСОБА_7
захисника ОСОБА_8

розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції апеляційну скаргу захисника обвинуваченого - адвоката ОСОБА_8 на ухвалу Жовтневого районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 28 квітня 2022 року про продовження строку тримання під вартою
ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, який проживає без реєстрації за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого,

обвинуваченого у скоєні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 307 КК України,-
В с т а н о в и л а:

Ухвалою Жовтневого районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 28 квітня 2022 року продовжено строк тримання під вартою обвинуваченого ОСОБА_7 до 25 червня 2022 року включно. Визначено заставу у розмірі 40 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що становить 99 240,00 гривень, у разі внесення застави вирішено покласти на обвинуваченого процесуальні обов`язків передбачені ст.76 КК України.
Обгрунтовуючи прийняте рішення, суд вказав про неможливість запобігання заявленим ризикам у інший спосіб, оскільки обвинувачений небезпідставно підозрюється у вчиненні тяжкого злочину, у зв`язку з чим, усвідомлюючи тяжкість покарання може переховуватись від органів слідства та суду, продовжити злочинну діяльність, оскільки раніше судимий за вчинення кримінального правопорушення у сфері незаконного обігу наркотичних речовин та обвинувачується у вчиненні нового злочину в період іспитового строку. Визначення менш обтяжливого запобіжного заходу, на думку суду, не забезпечить виконання покладених на цього обвинуваченого процесуальних обов`язків.

В апеляційній скарзі захисник обвинуваченого просить ухвалу Жовтневого районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 28 квітня 2022 року скасувати та постановити нову, якою в задоволенні клопотання прокурора про продовження строків тримання під вартою ОСОБА_7 відмовити, та застосувати до обвинуваченого запобіжний захід у вигляді домашнього арешту, з покладання процесуальних обов`язків, передбачених ст.76 КК України.
В обґрунтування своїх вимог вказує на істотні порушення вимог кримінально процесуального закону, невідповідність висновків суду фактичним обставинам справи, надмірну суворість запобіжного заходу.

Зауважує, що суворість покарання, яке загрожує обвинуваченому, не може бути безумовним підтвердженням ризику переховування від слідства та суду, в той час як даних про порушення ним процесуальних обов`язків чи незаконний вплив на свідків органом досудового розслідування не надано. Звертає увагу, що вина її підзахисного є недоведеною та не встановлена обвинувальним вироком, тому підстави для подальшого тримання під вартою відсутні.
Вважає, що судом не прийнято до уваги дані про особу обвинуваченого який тривалий час утримується під вартою, має постійне місце проживання, міцні соціальні зв`язки, зокрема має неповнолітню дитину.
Вказує, що подальше утримання обвинуваченого під вартою не може визнаватися доцільним та виправданим і суперечить практиці ЕСПЛ.
Визначений розмір застави вважає таким, що не відповідає ступеню тяжкості скоєного правопорушення, майновому стану обвинуваченого та є за відомо непомірним.

Заслухавши суддю-доповідача; вислухавши обвинуваченого та його захисника, які, кожен окремо, підтримали доводи апеляційної скарги та просили ухвали суду скасувати та постановити нову ухвалу, якою застосувати до ОСОБА_7 запобіжний захід у виді домашнього арешту; прокурора, який заперечував проти задоволення апеляційної скарги та просив ухвалу суду залишити без змін; дослідивши надані матеріали, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку про те, що остання не підлягає задоволенню з наступних підстав.
Так, згідно ч. 1 ст. 183 КПК України запобіжний захід у виді тримання під вартою є винятковим і застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден з більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 КПК України.

Відповідно до ч. 1 ст. 194 КПК України, під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язані встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про:

1)наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення;

2)наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, і на які вказує слідчий або прокурор;

3)недостатність застосування більш м`яких запобіжних засобів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Згідно ст. 199 КПК України клопотання про продовження строку тримання під вартою окрім відомостей, зазначених у ст. 184 КПК України, має містити:

1)виклад обставин, які свідчать про те, що заявлений ризик не зменшився, або з`явилися нові ризики, які виправдовують тримання особи під вартою;
2)виклад обставин, які перешкоджають завершенню досудового розслідування до закінчення дії попередньої ухвали про тримання під вартою.
На думку колегії суддів, суд першої інстанції при продовженні запобіжного заходу у вигляді тримання ОСОБА_7 під вартою цих вимог закону дотримався.

Так, колегія суддів погоджується з висновком суду про існування підозри у вчиненні ОСОБА_7 кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 307 КК України, достатньо обґрунтованої для вирішення питання про застосування до нього запобіжного заходу, оскільки даний факт підтверджується зібраними доказами, що зазначені у клопотанні прокурора, та не оспорюється захисником в апеляційній скарзі.
Як зазначено у рішенні Європейського суду з прав людини від 28.10.2004 р. у справі «Мюррей проти Сполученого Королівства», для вирішення питання про обрання запобіжного заходу факти, що викликають підозру, не обов`язково мають бути встановлені до ступеню, необхідного для засудження або навіть пред`явлення обвинувачення, а згідно рішення Європейського суду з прав людини від 30.08.1998 р. у справі «Кемпбелл та Хартлі проти Сполученого Королівства» наявність обґрунтованої підозри передбачає наявність фактів або відомостей, на підставі яких об`єктивний спостерігач зробив би висновок, що дана особа могла б скоїти злочин. Крім того, у рішенні Європейського суду з прав людини від 14.03.1984 у справі «Феррарі-Браво проти Італії», зазначено, що не можна ставити питання про те, що арешт або тримання під вартою до суду є виправданими тільки тоді, коли доведено факт вчинення та характер інкримінованих правопорушень, оскільки це є завданням попереднього розслідування, сприяти якому і має тримання під вартою.

Як вбачається з наданих матеріалів, обґрунтованість обвинувачення ОСОБА_7 у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення підтверджується наступними доказами показаннями свідків ОСОБА_9 , ОСОБА_10 ; протоколом обшуку житла за місцем проживання ОСОБА_7 від 21 жовтня 2021 року, під час якого було виявлено та вилучено наркотичні засоби; висновками експертів №№СЕ-19/104-21/33388-НЗПРАП від 22.10.2021 року; СЕ-19/104-21/33664-НЗПРАП від 24.11.2021 року; СЕ-19/104-21/33663-НЗПРАП від 08.12.2021 року; СЕ-19/104-21/33665-НЗПРАП від 17.12.2021 року; СЕ-19/104-21/33666-НЗПРАП від 20.12.2021 року; СЕ-19/104-21/33667-НЗПРАП від 21.12.2021 року.
Крім, того колегія зазначити, що на даному етапі провадження суд не вправі вирішувати ті питання, які повинен вирішувати під час розгляду кримінального провадження по суті, зокрема, оцінювати докази з точки зору їх допустимості і достатності для визнання особи винуватою чи невинуватою у вчинені кримінальних правопорушень.
Доводи захисника про те, що стороною обвинувачення не було доведено наявність ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, а також про неврахування судом даних про його особу, є безпідставними з огляду на наступне.
Так, ОСОБА_7 небезпідставно обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, пов`язаного з незаконним виробництвом, виготовленням, придбанням, зберіганням, перевезенням чи збутом наркотичних засобів, психотропних речовин та їх аналогів, а загальна маса вилученого в нього канабісу становить 35,372 г, який було було розфасовано у 66 прозорого полімерного матеріалу з фіксуючою стрічкою, та загальна маса метамфетаміну складає 1,0122 г, який було розфасовано у 40 фрагментах трубочок із полімерного матеріалу.
Враховуючи обсяг виявлених та вилучених наркотичних засобів,
спосіб упакування та розфасування, що може свідчити про незаконне зберігання їх з метою збуту, на думку колегії суддів, ризик продовження злочинної діяльності існує і є вагомим.
Також колегією суддів приймається до уваги, що обвинувачений ОСОБА_7 , 20 листопада 2020 року засуджений Центрально Міським районним судом м. Кривого Рогу за ч. 1 ст. 309 КК України до 1 року обмеження волі, умовно достроково звільнений від відбування покарання з іспитовим строком 2 роки, а отже небезпідставно обвинувачується у вчиненні нового злочину в період іспитового строку за попереднім вироком суду, яким його було засуджено за вчинення однотипного кримінального правопорушення, що свідчить про вагомість вказаного ризику.
Єправильними і висновки суду першої інстанції щодо наявності відносно ОСОБА_7 ризику переховування від органів досудового розслідування та суду з огляду на те, що відносно останнього існує обґрунтована підозра у скоєні в період іспитового строку за попереднім вироком суду нового кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 307 КК України, яке за правилами ст. 12 КК України є тяжким злочином, за яке передбачена кримінальна відповідальність у виді позбавлення волі на строк від 6 до 10 років, що може спонукати останнього до спроби уникнути покарання шляхом переховування від органів слідства та суду.
В контексті практики ЄСПЛ ризик втечі має оцінюватись у контексті чинників, пов`язаних з характером особи, її моральністю, місцем проживання, родом занять, майновим станом, сімейним зв`язками та усіма видами зв`язку з країною, в якій така особа піддається кримінальному переслідування («Бекчиєв проти Молдови» §58). Серйозність покарання є ревалентною обставиною в оцінці ризику того, що обвинувачений може втекти («Ідалов проти Росії», «Гарицьки проти Польщі», «Храїді проти Німеччини», «Ілійков проти Болгарії»).
Надаючи оцінку вірогідності переховування обвинуваченого від суду, колегія суддів приходить до висновку, що існує висока ймовірність того, що останній з метою уникнення покарання, передбаченого за вчинення інкримінованого злочину, може вдатися до відповідних дій.
Крім того, колегією суддів враховуються дані про особу обвинуваченого, який офіційно не працевлаштований, офіційно в зареєстрованому шлюбі не перебуває, міцних соціальних зв`язків та утриманців не має.
Так, ОСОБА_7 зареєстрованого місця проживання не має, до затримання проживав без реєстрації, легального джерела доходу на протязі тривалого часу не мав, а тому показання свідків захисту щодо можливості надання йому місця проживання та роботи колегією суддів до уваги не приймаються, оскільки не слугуватимуть достатньою мірою стримуючим фактором у діях обвинуваченого і не зможуть забезпечити його належну процесуальну поведінку.
Твердження сторони захисту щодо застосування альтернативного запобіжного заходу у виді застави у надмірному розмірі є безпідставними, оскільки ухвалою суду обвинуваченому визначено заставу у розмірі 40 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що становить 99 240,00 гривень, яка з огляду на тяжкість вчиненого правопорушення, особу обвинуваченого, сутність інкримінованого кримінального правопорушення, є необхідною та достатньою для виконання покладених на нього процесуальних обов`язків.
Обговорюючи питання про можливість усунення вказаних ризиків у менш обтяжливий спосіб, ніж тримання ОСОБА_7 від вартою, колегія суддів, погоджуючись з думкою суду першої інстанції, вважає, що встановлені щодо цього обвинуваченого ризики з числа передбачених ст. 177 КПК України є виключно вагомими, з часу застосування до підозрюваного запобіжного заходу не зменшилися та не можуть бути усунуті у менш обтяжливий спосіб, ніж тримання його під вартою.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 183, 194, 405, 407, 419, 422 КПК України, колегія суддів,-

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу захисника обвинуваченого - адвоката ОСОБА_8 - залишити без задоволення.
Ухвалу Жовтневого районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 28 квітня 2022 року про продовження строку тримання під вартою ОСОБА_7 , обвинуваченого у скоєні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 307 КК України, залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та касаційному оскарженню не підлягає.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4