ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 21-з/803/52/22 Справа № 932/1722/21 Суддя у 1-й інстанції - Суддя у 2-й інстанції - ОСОБА_1
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 червня 2022 року м. Дніпро

Дніпровський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду кримінальних справ:
головуючого судді ОСОБА_1
суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3
секретаря судового засідання ОСОБА_4
розглянувши у відкритому судовому засіданні заяву захисника ОСОБА_5 , яка діє в інтересах обвинуваченого ОСОБА_6 про роз`яснення ухвали Дніпровського апеляційного суду від 05 травня 2022 року,

за участю:
обвинуваченого ОСОБА_6
захисника ОСОБА_5
ВСТАНОВИВ :
06 червня 2022 року до Дніпровського апеляційного суду надійшла заява заяву захисника ОСОБА_5 , яка діє в інтересах обвинуваченого ОСОБА_6 про роз`яснення ухвали Дніпровського апеляційного суду від 05 травня 2022 року, якою апеляційну скаргу прокурора ОСОБА_7 задоволено, апеляційну скаргу захисника ОСОБА_5 залишено без задоволення, а ухвалу Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 27 січня 2022 року про повернення обвинувального акта у кримінальному провадженні за обвинуваченням ОСОБА_6 за ч. 2 ст. 345 КК України скасовано та призначено новий розгляд в суді першої інстанції.
У вищевказаній заяві захисник просить апеляційний суд роз`яснити ухвалу Дніпровського апеляційного суду від 05 травня 2022 року, а саме (далі дослівно):
- які об`єктивно з`ясовані обставини, які, підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду, та оцінені судом відповідно до ст. 94 КПК України встановлені судом при постановлені ухвали від 05.05.2022, стали підставою для прийняття рішення про відмову у задоволені. апеляційної скарги адвоката ОСОБА_5 .?
- які норми Кримінального процесуального кодексу України стали підставою для роз`яснення Дніпровським апеляційним судом суду першої інстанції, як саме він має розуміти незрозуміле по суті обвинувачення, викладене в обвинувальному акті?
- за яких належних і достатніх мотивів та підстав Дніпровським апеляційним судом, всупереч вимог КПК України та практики BC, не було прийнято рішення про закриття кримінального провадження на підставі п. 10 ч. 1 ст. 284 Кримінального процесуального кодексу України?
- яка норма діючого КПК України або будь-якого чинного законодавства зобов`язує суд здійснювати закриття кримінального провадження за вимогами п. 10 ч. 1, ст. 284 КПК України, виключно на підставі клопотання сторони захисту?
- чи може самостійно суд примати рішення про закриття кримінального провадження за вимогами п. 10 ч. 1 ст. 284 КПК України?
- за якими критеріями та нормами діючого законодавства Дніпровським апеляційним судом здійснено висновок, що виконання, працівником поліції ОСОБА_8 відповідають неіснуючому Закону України «Про державну охорону»?
- за якими критеріями та нормами діючого законодавства Дніпропетровським апеляційним судом здійснено висновок, що ОСОБА_9 не має право самовільно підходити до Президента України з посиланням на неіснуючий Закон України «Про державну охорону» ?
- чи може сторона обвинувачення при складені обвинувального акту, посилатися на неіснуючий Закон?
- чи є це нормальною практикою для суддів посилатися в офіційних документах на неіснуючі Закони України?
- які ще неіснуючі Закони повинні знати громадяни України, для уникнення кримінальної відповідальності та виконання вимог ст. 68 Конституції України?
- яка норма діючого законодавства та Конституції України зобов`язує особу доводити свою невинуватість в суді (як про це було вказано ОСОБА_9 суддею ОСОБА_1 )?
- чи є нормальною практика для суддів Дніпровського апеляційного суду при постановлені ухвали, мотивувати своє рішення необгрунтованими обставинами та суперечливими даними?
- чи є нормальною практика для суддів Дніпровського апеляційного суду при постановлені ухвали, порушувати вимоги ст. 13 Закону України «Про судоустрій та статус суддів» та не враховувати правові позиці Верховного суду?
У судовому засіданні захисник ОСОБА_5 та обвинувачений ОСОБА_6 , підтримали заяву захисника про ухвали суду апеляційної інстанції від 05 травня 2022 року і просили її роз`яснити.
Розглянувши заяву захисника, апеляційний суд доходить висновку, що вказана заява не підлягає задоволенню з огляду на наступне.
Відповідно до ч. 1 ст. 380 КПК України, якщо судове рішення є незрозумілим, суд, який його ухвалив, за заявою учасника судового провадження чи органу виконання судового рішення, приватного виконавця ухвалою роз`яснює своє рішення, не змінюючи при цьому його зміст.
Кримінальним процесуальним законом визначено, що роз`яснення судового рішення це викладення рішення у більш ясній і зрозумілій формі. Здійснюючи роз`яснення судового рішення, суд викладає більш повно і зрозуміло ті частини рішення, розуміння яких викликає труднощі, не вносячи змін до рішення по суті і не торкаючись тих питань, які не були предметом судового розгляду.
Отже, роз`ясненню підлягає лише незрозуміле судове рішення, зумовлене його нечіткістю за змістом, можливістю різного тлумачення висновків суду, коли воно є неясним та незрозумілим для осіб, стосовно яких воно ухвалене, та тих осіб, котрі будуть здійснювати його виконання. Це дає змогу усунути недоліки судового рішення, які стосуються недотримання його ясності та визначеності.
В той же час, звертаючись до апеляційного суду з заявою про роз`яснення судового рішення, захисник у даному випадку не зазначає яка саме частина ухвали Дніпровського апеляційного суду від 05 травня 2022 року є незрозуміла та які труднощі, у зв`язку з цим, виникли в ході виконання судового рішення.
Перелік питань, які ставить захисник перед апеляційним судом, свідчать, що заява за своїм змістом є незгодою з прийнятим рішенням судом апеляційної інстанції, власною оцінкою судового рішення та проханням про роз`яснення норм кримінального процесуального права і жодним чином не вказують на незрозумілість прийнятого судового рішення або труднощі в його виконанні.
Крім цього, апеляційний суд зазначає, що Дніпровський апеляційний суд проводив виключно апеляційний перегляд ухвали суду першої інстанції про повернення обвинувального акта з підстав його невідповідності вимогам п. 5 ч. 2 ст. 291 КПК України. Як було зазначено в оскарженій ухвалі суду першої інстанції, що виклад фактичних обставин обвинувачення не містить посилань щодо поведінки працівника правоохоронного органу ОСОБА_8 та пред`явлення ним, як працівником правоохоронного органу, під час словесного спілкування з ОСОБА_6 , законних вимог і подальшого розвитку цих подій, у зв`язку з цими вимогами, а відтак відсутнє посилання на спрямованість умислу ОСОБА_6 саме на протидію виконанню службових повноважень працівником правоохоронного органу ОСОБА_8 .
Вищезазначені висновки суду першої інстанції, як підстава для повернення обвинувального акта, не знайшли свого підтвердження в ході апеляційного провадження. Суд першої інстанції розглядає кримінальне провадження в межах висунутого обвинувачення, яке прокурор має доводити під час судового розгляду і у випадку його не доведення, суд має ухвалити виправдувальний вирок.
Посилання в обвинувальному акті на неіснуючий Закон України «Про державну охорону», викладена таким чином, що ОСОБА_8 під час спілкування з ОСОБА_6 почав роз`яснювати положення Закону України «Про державну охорону», а саме: «26 серпня 2020 року приблизно о 10 годині, задля забезпечення охорони публічного правопорядку та безпеки під час перебування Президента України на території м.Дніпро, працівник правоохоронного органу ОСОБА_8 знаходився біля входу до гімназії АДРЕСА_1 й заборонив ОСОБА_6 пройти через умовну межу заборони руху та завертатися з особистими питаннями до Президента України, роз`яснюючи п. 3 ст. 18 Закону України «Про державну охорону» стосовно того, що ОСОБА_6 не має право самовільно підходити до Президента України, оскільки для цього передбачена окрема процедура».
Таким чином, вищезазначені відомості, викладені в обвинувальному акті, як фактичні обставини кримінального провадження, а не як посилання прокурора або суддів на положення неіснуючого закону.
Повертаючи обвинувальний акт, суд першої інстанції також не посилався на викладені формулювання обвинувачення, як підставу для повернення обвинувального акта. Захисник в своїй апеляційній скарзі на ухвалу суду про повернення обвинувального акта також не наводила доводів про посилання на неіснуючий закон, які наразі ставить в заяві про роз`яснення судового рішення.
Суд апеляційної інстанції зауважує, що він не робив висновок про виконання або не виконання працівником поліції ОСОБА_8 вимог неіснуючого Закону України «Про державну охорону», а тільки перевіряв дотримання стороною обвинувачення вимог п. 5 ч. 2 ст. 291 КПК України щодо формулювання обвинувачення, а питання його обґрунтованості, законності та доведеності є завданням судового розгляду.
Як вказано в ухвалі апеляційного суду, яку захисник просить роз`яснити, відповідно до постанови Верховного Суд України від 24 листопада 2016 року № 5-328кс16 важливим є виклад саме фактичних обставин кримінального правопорушення, бо правильне їх відображення має суттєве значення не тільки для аргументації висновків слідчого, але й для дослідження обставин вчиненого кримінального правопорушення в суді та для реалізації права на захист.
На думку колегії суддів підстави, визначені ст. 380 КПК України, які б обумовлювали необхідність роз`яснення судового рішення відсутні, рішення суду є зрозумілим та не містить положень, стосовно яких можуть виникнути суперечності чи неоднозначність трактування. Ухвала апеляційного суду від 05 травня 2022 року не містить формулювань, які б були незрозумілими, припускали різні варіанти тлумачення чи впливали на реалізацію судового рішення.
З огляду на викладене, апеляційний суд доходить висновку, що заява про роз`яснення судового рішення задоволенню не підлягає.
Керуючись ст. ст. 380 КПК України, апеляційний суд,
П О С Т А Н О В И В:
В задоволенні заяви захисника ОСОБА_5 , яка діє в інтересах обвинуваченого ОСОБА_6 про роз`яснення ухвали Дніпровського апеляційного суду від 05 травня 2022 року відмовити.
Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.
Судді:

____________________ ____________________ ____________________
ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3