Справа № 748/2729/21 Головуючий у І інстанції ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/4823/249/22
Категорія - ч.2 ст.286 КК України Доповідач ОСОБА_2
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

20 липня 2022 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Чернігівського апеляційного суду в складі:

Головуючого-суддіОСОБА_2

суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

при секретарі ОСОБА_5 ,

за участю:

прокурора ОСОБА_6 ,

потерпілого ОСОБА_7 ,

представника потерпілого ОСОБА_8 ,

захисника обвинуваченого адвоката ОСОБА_9 ,

розглянула у відкритому судовому засіданні в порядку апеляційного розгляду кримінальне провадження, внесене в Єдиний реєстр досудових розслідувань за № 0000965 від 02.04.2021 року, за апеляційною скаргою захисника адвоката ОСОБА_9 , в інтересах обвинуваченого ОСОБА_10 , на вирок Чернігівського районного суду Чернігівської області від 29 грудня 2021 року по обвинуваченню:

ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця смт. Гончарівське, Чернігівського району, Чернігівської області, громадянина України, освіта середня спеціальна, неодруженого, працюючого водієм Чернігівського обласного центру науково-технічної творчості учнівської молоді, раніше не судимого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , та фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 ,-

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 286 КК України.

В С Т А Н О В И Л А:

ОСОБА_10 визнано винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України і призначено йому покарання у виді 4 (чотирьох) років позбавлення волі без позбавлення права керування транспортними засобами.

На підставі ст.ст. 75, 76 КК України звільнено ОСОБА_10 від відбування основного покарання, з іспитовим строком на 3 (три) роки та покладенням на нього обов`язків:

- періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації;

- повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.

Цивільний позов потерпілого задоволено частково та стягнуто з ОСОБА_10 на користь ОСОБА_7 191831 (сто дев`яносто одну тисячу вісімсот тридцять одну) грн. моральної шкоди.

Стягнуто з ОСОБА_10 на користь ОСОБА_7 витрати на правову допомогу в розмірі 12000 (дванадцять тисяч) грн.

Процесуальні витрати у провадженні на залучення експертів в сумі 5491,84 грн. стягнуто з ОСОБА_10 на користь держави.

Скасовано арешт на автомобіль марки «DAEWOO LANOS TF69Y» реєстраційний номер НОМЕР_1 накладений ухвалою слідчого судді Деснянського районного суду м. Чернігова від 06.04.2021.

Питання про долю речових доказів було вирішено у відповідності до вимог ст. 100 КПК України.

При розгляді кримінального провадження судом першої інстанції встановлено, що 01 квітня 2021 близько 20:20, ОСОБА_10 , керуючи автомобілем марки «Deawoo FSO Lanоs TF69Y», реєстраційний номер НОМЕР_1 , рухаючись автодорогою Н-27 «Чернігів-Мена-Сосниця-Грем`яч» у напрямку села Киселівка, поблизу будинку, розташованого за адресою: с. Новоселівка, пров. Ніни Сагайдак, 14-а, у порушення вимог п.12.3 (у разі виникнення небезпеки для руху або перешкоди, яку водій об`єктивно спроможний виявити, він повинен негайно вжити заходів для зменшення швидкості аж до зупинки транспортного засобу або безпечного для інших учасників руху об`їзду перешкоди) з урахуванням визначення терміну «перешкода для руху» п.1.10 (перешкода для руху - нерухомий об`єкт у межах смуги руху транспортного засобу або об`єкт, що рухається попутно в межах цієї смуги (за винятком транспортного засобу, що рухається назустріч загальному потоку транспортних засобів) і змушує водія маневрувати або зменшувати швидкість аж до зупинки транспортного засобу) Правил дорожнього руху, затверджених постановою Кабінету Міністрів України №1306 від 10.10.2001, не вжив заходів для зменшення швидкості аж до зупинки керованого транспортного засобу або безпечного для інших учасників руху об`їзду перешкоди у вигляді пішохода ОСОБА_7 , який рухався проїзною частиною вказаної автодороги в попутному з ним напрямку, у результаті чого допустив наїзд на вказаного пішохода, унаслідок якого ОСОБА_7 отримав тілесні ушкодження у вигляді закритої черепно-мозкової травми з перемолом зовнішньої стінки правої орбіти без зміщення уламків, забоєм головного мозку, забійною раною волосистої частини голови, закритої травми грудної клітки з переломами 1, 2, 3, 4, 5, 6, 7, 8, 9 ребер справа по середньо- та задньо-підмишковим лініям зі зміщенням фрагментів, переломом правої ключиці на рівні тіла з незначним зміщенням уламків, переломом правої лопатки, ускладненої правобічним гемо пневмотораксом, травматичним пульмонітом, рваної рани лівої підколінної ділянки, які згідно висновку експерта відносяться до категорії тяжких тілесних ушкоджень за ознакою небезпеки для життя.

В поданій апеляційній скарзі, адвокат ОСОБА_9 , який діє в інтересах обвинуваченого ОСОБА_10 просить змінити вирок Чернігівського районного суду Чернігівської області від 29 грудня 2021 року в частині вирішення цивільного позову, а саме зменшити стягнення на користь потерпілого за відшкодування моральної шкоди до розміру 98 392,00 (дев`яносто вісім тисяч триста дев`яносто дві гривні).

Так, апелянт зазначає, що відповідно до судового рішення судом встановлено про сплату обвинуваченим ОСОБА_10 на лікування потерпілого ОСОБА_7 в період часу з 04.04.2021 по 20.10.2021 року 43439,00 грн., що стверджується роздруківкою з мобільного банкінгу Ощад 24/7. Проте, в судовому засіданні сторона захисту наголошувала, що саме ця сума була сплачена в рахунок відшкодування моральної шкоди, а тому, на переконання адвоката, суд помилково врахував цю суму як витрати на лікування, що підлягає стягненню зі страхової компанії, оскільки цивільно-правова відповідальність ОСОБА_10 була застрахована в ПрАТ «СК «Євроінс Україна», натомість суд не врахував цю суму при стягненні моральної шкоди, що є підставою для зменшення на вказану суму розміру моральної шкоди.

Крім того, посилаючись на п.9 постанови Пленуму ВСУ «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди №4 від 31.03.1995, вважає, що судом не в повній мірі при визначенні розміру моральної шкоди враховані самі обставини кримінального провадження, а саме те, що потерпілий безпосередньо перед наїздом рухався по проїзній частині у попутному напрямку з автомобілем, при тому що поряд з автодорогою є інша ділянка для руху пішоходів. При цьому потерпілий перебував у стані алкогольного сп`яніння. Вказані обставини, що потерпілий порушив Правила дорожнього руху, на переконання апелянта, сприяли розвитку небезпечної обстановки, що також повинно було бути враховано судом при визначенні відшкодування моральної шкоди.

Підсумовуючи свої вимоги автор скарги вважає, що моральна шкода повинна була бути зменшена з 200 тисяч до 150 тисяч гривень, з відрахуванням від цієї суми раніше сплачених сум, а саме ту суму про яку мова йде вище (43439,00 грн.) та за мінусом 8169 грн., що сплачено в рахунок моральної шкоди під час судового розгляду. Відтак, стягненню за відшкодування моральної шкоди підлягає сума 98392,00 грн.

В судовому засіданні апелянт адвокат ОСОБА_9 надав довідку про те, що на даний час обвинувачений ОСОБА_10 проходить військову службу, а тому не має можливості з`явитися в судове засідання з об`єктивних причин. Захисник підтримав вимоги скарги з підстав вказаних у самій апеляційній скарзі. Наполягав на тому, що сплачені суми коштів на рахунок матері потерпілого є саме виплатами в рахунок моральної шкоди, а не матеріальної, як це зазначив суд першої інстанції.

Представник потерпілого адвокат ОСОБА_8 заперечив проти вимог поданої скарги та вказав, що сплачені суми в період лікування потерпілого є саме витратами на лікування, а тому таке зарахування судом є вірним. Крім того, наголошував, що жодної домовленості на період лікування потерпілого щодо відшкодування моральної шкоди мови не було, оскільки стан здоров`я потерпілого був важкий і тому розмір компенсації моральної шкоди був вирахуваний вже після лікування та з урахуванням завданих тілесних ушкоджень, які потребують подальшої реабілітації та співмірності душевних страждань. В іншому випадку розмір моральної компенсації, з урахуванням цих обставин про які йде мова в апеляційній скарзі, була би збільшена.

Потерпілий в судовому засіданні підтримав позицію свого адвоката та підтвердив, що дійсно отримав через свою матір грошові кошти від обвинуваченого, які були витрачені на лікування. Не заперечував, що на момент дорожньо-транспортної пригоди був у стані алкогольного сп`яніння, проте наполягав, що рухався виключно в межах поза проїзною частиною дороги.

Прокурор заперечував проти задоволення апеляційної скарги захисника обвинуваченого, вказуючи, що вимоги про зменшення суми моральної шкоди є необґрунтованими, а сума коштів сплачена на лікування потерпілого не є моральною шкодою виходячи з долучених стороною захисту квитанцій з мобільного банкінгу Ощад 24/7.

Заслухавши доповідь головуючого судді, пояснення захисника обвинуваченого ОСОБА_9 на підтримку вимог апеляційної скарги, потерпілого та його представника, які повністю заперечили вимоги скарги, позицію прокурора, який наполягав на законності, обґрунтованості вироку суду та відсутності підстав для задоволення поданої апеляційної скарги, перевіривши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга адвоката підлягає частковому задоволенню, виходячи з таких підстав.

Висновки суду про доведеність вини ОСОБА_10 у вчиненні кримінального правопорушення при обставинах, встановлених судом, та кваліфікація дій обвинуваченого за ч. 2 ст. 286 КК України в апеляційній скарзі захисника обвинуваченого не заперечуються.

Встановивши доведеність вини ОСОБА_10 у вчиненому злочині, суд першої інстанції, задовольнив позовні вимоги потерпілого, в тому числі і щодо стягнення моральної шкоди та стягнув із обвинуваченого, на підставі ст. 1168 ЦК України, завдану його діями моральну шкоду, розмір якої визначив у сумі 191 831 грн., при цьому вирахував із загальної суми цивільного позову добровільне відшкодування моральної шкоди під час судового розгляду в сумі 300$ США, що на дату винесення вироку становить 8169 грн. за курсом НБУ.

При цьому, судом було враховано глибину моральних страждань потерпілого, який тривалий час перебував на стаціонарному лікуванні та потребує значних зусиль для зміни організації свого життя, так і вік обвинуваченого, його матеріальне становище та добровільне часткове відшкодування моральної шкоди.

Колегія суддів, обговорюючи доводи щодо стягнення моральної шкоди, яка є ключовим предметом апеляційної скарги, враховує ступінь вини обвинуваченого, те, що у зв`язку з отриманням тілесних ушкоджень потерпілий переніс фізичний біль, оперативне втручання, протягом тривалого періоду лікував травми та потребує в подальшому лікування і реабілітації, що вказує на вимушені зміни у її життєвих і виробничих стосунках.

Проте, враховуючи, що хоча дії потерпілого, які і не знаходяться в прямому причинно-наслідковому зв`язку з дорожньо-транспортною пригодою, однак згідно дослідженої судом схеми ДТП та висновку експерта, потерпілий ОСОБА_7 безпосередньо перед наїздом рухався на значній відстані (біля 1,9 м а.с.89) від краю по проїзній частині у повздовжньому напрямку з автомобілем, а крім цього перебував у стані алкогольного сп`яніння, колегія суддів враховує їх як такі, що сприяли розвитку небезпечної обстановки, що також мало було бути враховано судом при визначенні відшкодування моральної шкоди. А тому, виходячи із засад розумності, виваженості та справедливості, керуючись при вирішенні вказаного питання вимогами ст. 23 ч. 2, ст. 1167 ЦК України, а також відповідно до п. 9 постанови Пленуму Верховного суду України № 4 від 31.03.95 року "Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди", з урахуванням фізичних та моральних страждань потерпілого, повним визнанням вини обвинуваченим та його відношення до вчинених дій та наслідків, добровільною зацікавленістю у стані здоров`я потерпілого та надання посильної матеріальної допомоги на лікування, що також впливає та співвідноситься з глибиною моральних страждань, колегія суддів дійшла висновку про необхідність зменшити розмір моральної шкоди на користь потерпілого до 150000 грн., з вирахуванням з цієї суми 8169 грн., що добровільно відшкодовані обвинуваченим під час судового розгляду у рахунок моральної шкоди та стверджується відповідною розпискою потерпілого ОСОБА_7 (а.к.п. 171).

З іншого боку, зіставляючи твердження апеляційної скарги про те, що перерахована сума 43439 грн. не є витратами на лікування, а сплачена в рахунок моральної шкоди, було перевірено апеляційним судом і колегія суддів приходить до висновку, що переконливих доказів даному аргументу стороною захисту надано не було. Так, районним судом встановлено, що відповідно до роздруківки з мобільного банкінгу Ощад 24/7 в період часу з 04.04.2021 по 20.10.2021 ОСОБА_10 перерахував 43439 грн. на ім`я ОСОБА_11 , яка, як не заперечується сторонами кримінального провадження, є матір`ю потерпілого ОСОБА_7 і ці кошти отримала.

З показань потерпілого та доводів його представника встановлено, що вказані кошти були витрачені саме на лікування та реабілітацію потерпілого, що частково підтверджено відповідними чеками, а відтак і не було заявлено потерпілою стороною про будь-яке інше стягнення з обвинуваченого коштів в рахунок заподіяної матеріальної шкоди.

Покликання адвоката про те, що цивільно-правова відповідальність ОСОБА_10 , станом на 01 квітня 2021 року, була застрахована в ПрАТ «СК «Євроінс Україна», а відтак відповідно до Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у разі настання страхового випадку оцінена шкода здоров`ю підлягає стягненню із страховика, що і свідчить, на думку захисника, про сплату обвинуваченим вказаної суми на часткове відшкодування моральної шкоди, є необґрунтованим.

Колегія суддів, з урахуванням і вимог вказаного Закону, підкреслює, що право вибору відповідача в даному випадку належить виключно потерпілому/представнику потерпілого, які і визначають особу, яка має нести матеріальну відповідальність за завдану шкоду. А відтак, враховуючи, що спірна сума була сплачена обвинуваченим добровільно та в період лікування потерпілого, а досліджені в якості доказів роздруківки з мобільного банкінгу Ощад 24/7 в період часу з 04.04.2021 по 20.10.2021 не містять жодних даних про цільове призначення грошових зарахувань, суд першої інстанції прийшов до обгрунтованого висновку про врахування суми 43439 грн. як витрати на лікування потерпілого ОСОБА_7 , з чим однозначно погоджується і апеляційний суд, та що не було спростовано самим апелянтом.

А тому вирок суду першої інстанції в порядку, визначеному ст.404 КПК України та на підставі ст. 407 КПК України, з встановлених апеляційним судом підстав підлягає зміні в частині вирішення цивільного позову.

На підставі викладеного, керуючись ст. 23 ч. 2, ст. 1167 ЦК України, ст.ст. 404, 405, 407, 418, 419 КПК України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу захисника адвоката ОСОБА_9 , в інтересах обвинуваченого ОСОБА_10 , - задовольнити частково.

Вирок Чернігівського районного суду Чернігівської області від 29 грудня 2021 року, щодо ОСОБА_10 змінити в частині вирішення цивільного позову.

Зменшити розмір відшкодування моральної шкоди стягнутої з ОСОБА_10 на користь потерпілого ОСОБА_7 з 191 831 грн. 00 коп. до 141 831 грн. 00 коп.

В іншій частині вирок залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає чинності з моменту її проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом трьох місяців з дня проголошення.

СУДДІ:

ОСОБА_3 ОСОБА_2 ОСОБА_4