Номер провадження: 11-сс/813/1005/22
Справа № 522/5655/22 1-кс/522/4254/22
Головуючий у першій інстанції ОСОБА_1
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
02.08.2022 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд у складі:

головуючого - судді ОСОБА_2 ,

суддів: ОСОБА_3 та ОСОБА_4 ,

за участю:

секретаря судового засідання ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу підозрюваного ОСОБА_6 на ухвалу слідчого судді Приморського районного суду м. Одеси від 13.07.2022 року відносно

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Нова Каховка Херсонської області, громадянина України, із середньо спеціальною освітою, одруженого, офіційно не працевлаштованого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , фактично мешкаючого за адресою: АДРЕСА_2 , зі слів раніше неодноразово судимого (7 разів),
підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.307 КК України у кримінальному провадженні №0000261 від 15.05.2022 року,

установив
Старший слідчий СВ ВП №5 ОРУП №1 ГУНП в Одеській області ОСОБА_7 , звернувся до слідчого судді із клопотанням про продовження строку запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою у відношенні ОСОБА_6 , яке мотивовано наявністю ризиків, передбачених ч.1 ст.177 КПК України та неможливістю застосування відносно підозрюваного більш м`яких запобіжних заходів.
Оскаржуваною ухвалою слідчого судді Приморського районного суду м. Одеси від 13.07.2022 року було задоволено клопотання слідчого та продовжено відносно підозрюваного ОСОБА_6 строк дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою до 16.08.2022 року без визначення розміру застави.
Не погодившись із зазначеною ухвалою слідчого судді підозрюваний ОСОБА_6 подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати оскаржену ухвалу, та постановити нову, якою обрати відносно підозрюваного запобіжний захід у виді домашнього арешту.
В обґрунтування апеляційної скарги посилається на те, що слідчий суддя не врахував стан його здоров`я, який не уможливлює тримання під вартою підозрюваного.

Судове засідання проведено без підозрюваного ОСОБА_6 , який не заявляв клопотання про здійснення розгляду в його присутності. Захисник та прокурор в судове засідання не з`явились, про день та час розгляд апеляційної скарги, були повідомлені належним чином.
За наведених обставин, враховуючи положення ч.4 ст.107, ч.4 ст.405 КПК України апеляційний розгляд проведено за відсутності учасників кримінального провадження та без фіксації за допомогою технічних засобів.
Апеляційний суд вважає, що на стадії апеляційного перегляду оскарженого рішення, судом були створені всі умови для реалізації права учасників процесу на доступ до правосуддя, та приймаючи до уваги те, що останні, будучи повідомленими про дату та час розгляду скарги в апеляційному суді, не з`явились, суд оцінює таку поведінку, як небажання особисто прийняти участь в розгляді справи в суді апеляційної інстанції.
Частина 1 ст. 404 КПК України передбачає, що суд апеляційної інстанції переглядає рішення суду 1-ої інстанції в межах апеляційної скарги.
Разом з тим, ч. 1 ст. 370 КПК України передбачає, що судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.
У відповідності до ч. 1 ст. 183 КПК України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 цього Кодексу.
Згідно з приписом п. 5 ч. 2 ст. 183 КПК України, запобіжний захід у вигляді тримання під вартою не може бути застосований, окрім як до раніше судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад три роки.
Як вбачається з мотивувальної частини ухвали, слідчий суддя зазначених вище вимог кримінального процесуального закону дотримався в повному обсязі.
Так, на підставі аналізу матеріалів провадження вбачається, що 16.05.2022 року ОСОБА_6 було повідомлено про підозру у вчинені злочину, передбаченого ч. 2 ст. 307 КК України, а саме: незаконне придбання, зберігання, особливо небезпечних наркотичних засобів, з метою збуту, за яке передбачає покарання у виді позбавлення волі від шести до десяти років з конфіскацією майна.

Відповідно до вимог ст. 194 КПК України, під час розгляду клопотання про обрання запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним кримінального правопорушення, наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, і на які вказує слідчий і прокурор; недостатність підстав для застосування більш м`якого запобіжного заходу для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Оскільки обґрунтованість підозри ОСОБА_6 ніким не оскаржується, апеляційний суд вважає, що на даному етапі досудового розслідування він обґрунтовано підозрюється у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.307 КК України.

Відповідно до ч. 1 ст. 177 КПК України, метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: 1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; 2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; 3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; 4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; 5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

На думку апеляційного суду, слідчим було обґрунтовано, що ОСОБА_6 може переховуватись від органів досудового розслідування та/або суду, вчинити інше правопорушення, з огляду на тяжкість покарання, яке йому загрожує у разі визнання винуватим.

У рішенні по справі «W проти Швейцарії» від 26.01.1993 Європейський суд з прав людини вказав, що врахування тяжкості злочину має свій раціональний зміст, оскільки вона свідчить про ступінь суспільної небезпечності цієї особи та дозволяє спрогнозувати з достатньо високим ступенем імовірності її поведінку, беручи до уваги, що майбутнє покарання за тяжкий злочин підвищує ризик того, що підозрюваний може ухилитись від слідства.

Також, Європейський суд з прав людини у справі «Ілійков проти Болгарії» закріпив, що «суворість передбаченого покарання» є суттєвим елементом при оцінюванні «ризиків переховування або повторного вчинення злочинів».

Апеляційний суд відхиляє доводи апеляційної скарги підозрюваного про недоведеність неможливого застосування до підозрюваного більш м`якого запобіжного заходу ніж тримання під вартою, з огляду на наступне.

Враховуючи тяжкість та обставини вчинення інкримінованого ОСОБА_6 злочину, який вчинено у сфері обігу наркотичних засобів, психотропних речовин, їх аналогів або прекурсорів, апеляційний суд погоджується з прийнятим висновком суду щодо неможливості застосування відносно підозрюваного більш м`якого запобіжного заходу ніж тримання під вартою, який здатен забезпечити належну поведінку обвинуваченого та виконання ним своїх процесуальних обов`язків.

Крім того, апеляційний суд вважає за необхідне зазначити, що злочини у сфері обігу наркотичних засобів, психотропних речовин, їх аналогів або прекурсорів це злочини, що посягають на здоров`я населення. При цьому протягом останніх років спостерігається поширення наркоманії та зростання злочинності, пов`язаної з незаконним обігом наркотичних засобів, психотропних речовин, їх аналогів або прекурсорів. Цi злочини набувають усе більших масштабів i стають серйозним соціальним чинником, який негативно впливає на життя, здоров`я та благополуччя людей.

В зв`язку з наведеним апеляційний вважає застосування відносно ОСОБА_6 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою виправданим, а доводи підозрюваного в цій частині необґрунтованими.

Таким чином, враховуючи викладені вище обставини, колегія суддів доходить переконання, що органом досудового розслідування була доведена неможливість застосування стосовно підозрюваного ОСОБА_6 більш м`якого запобіжного заходу, ніж тримання під вартою для запобігання названим вище ризикам та забезпечення його належної процесуальної поведінки.

Колегія суддів відхиляє доводи апеляційної скарги стосовно того, що судом не враховано наявність у обвинуваченого соціальних зв`язків, незадовільного стану здоров`я, оскільки зазначені доводи, вже були враховані судом під час розгляду клопотання сторони обвинувачення та з урахуванням усіх в сукупності даних про особу обвинуваченого, обставини вчинення інкримінованого підозрюваному злочину не зменшують вищенаведені ризики, не можуть беззаперечно свідчити про можливість застосування більш м`якого запобіжного заходу.

В свою чергу, апеляційний суд зазначає, що підозрюваний не позбавлений можливості звернутися за отриманням медичної допомоги, утримуючись в ДУ «Одеський слідчий ізолятор».

Окрім того, надання медичної допомоги, особам взятим під варту здійснюється відповідно до Порядку взаємодії закладів охорони здоров`я Державної кримінально-виконавчої служби України із закладами охорони здоров`я з питань надання медичної допомоги особам, узятим під варту, затвердженого наказом Міністерства охорони здоров`я від 10.02.2012 №239/5/104, відповідно до якого, у разі необхідності в додаткових лабораторних обстеженнях, які не можуть бути проведені в медичних частинах СІЗО (наявним обладнанням, лабораторіями та обсягом медико-санітарної допомоги не передбачено проведення цих обстежень), вони проводяться на базі закладів охорони здоров`я з орієнтовного перелік та керівництво СІЗО забезпечує своєчасне направлення особи, узятої під варту, на обстеження до обраного лікарем медичної частини СІЗО закладу охорони здоров`я з орієнтовного переліку.

Апеляцій суд під час розгляду апеляційної скарги враховує положення ст. 5 Конвенції про захист прав та основоположних свобод людини, а також практику Європейського суду з прав людини, згідно з якими обмеження права особи на свободу і особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою. В кожному випадку, як підкреслює Європейський суд з прав людини, суд своїм рішенням повинен забезпечити не тільки права підозрюваного, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів.

Обставин, передбачених ч. 2 ст. 183 КПК України, що виключають можливість застосування стосовно підозрюваного ОСОБА_6 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, ні слідчим суддею, ні апеляційним судом під час апеляційного розгляду скарги не встановлено.

Однак, апеляційним судом встановлені обставини, які у відповідності до положень п.2 ч.3 ст.407 КПК України, тягнуть за собою скасування ухвали суду та прийняття апеляційним судом нової ухвали.

Разом з тим, приймаючи рішення про продовження строку дії запобіжного заходу у виді тримання під вартою, суд залишив поза увагою, що раніше обраний запобіжний захід був тримання під вартою із визначенням розміру застави, а тому задовольняючи клопотання про продовження запобіжного заходу суд повинен був зазначити в ухвалі, у тому числі, про наявність альтернативного запобіжного заходу у виді застави. Така помилка суду позбавляє можливості обвинуваченого на внесення застави.

З огляду на вищезазначені обставини, ухвала суду не відповідає вимогам закону та підлягає скасуванню, з прийняттям апеляційним судом нової ухвали.

Враховуючи наведені обставини, апеляційний суд вважає за необхідне залишити без змін розмір застави, який визначений ухвалою слідчого судді Приморського районного суду м. Одеси від 19.05.2022 року та буде відповідним і достатнім у даному кримінальному провадженні.

Відповідно до ч. 3 ст. 407 КПК України, за наслідками апеляційного розгляду за скаргою на ухвали слідчого судді суд апеляційної інстанції має право: 1) залишити ухвалу без змін; 2) скасувати ухвалу і постановити нову ухвалу.

З огляду на зазначені вище обставини, апеляційна скарга підозрюваного підлягає частковому задоволенню, оскільки ухвала суду в частині не застосування розміру застави не відповідає вимогам закону, а тому ухвала суду підлягає скасуванню, з ухваленням апеляційним судом нової ухвали.

Керуючись ст.ст. 177, 182, 183, 404, 405, 407, 419, 422-1, 532 КПК України, апеляційний суд, -

постановив
Апеляційну скаргу підозрюваного ОСОБА_6 - задовольнити частково.

Ухвалу слідчого судді Приморського районного суду м. Одеси від 13.07.2022 року відносно ОСОБА_6 , підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.307 КК України у кримінальному провадженні №0000261 від 15.05.2022 року скасувати.
Постановити нову ухвалою, якою задовольнити старшого слідчого СВ ВП №5 ОРУП №1 ГУНП в Одеській області капітана поліції ОСОБА_7 , погоджене з прокурором Приморської окружної прокуратури м. Одеси ОСОБА_8 про продовження строку запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, в рамках кримінального провадження №0000261 від 15.05.2022 року.
Продовжити строк тримання під вартою ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , строком до 16.08.2022 року, в межах строку досудового розслідування, з утриманням в ДУ "Одеській слідчий ізолятор".
Розмір застави, визначений ухвалою слідчого судді Приморського районного суду від 19.05.2022 року залишити без змін.
Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді Одеського апеляційного суду
ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4