Справа № 308/5271/22
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
13 травня 2022 року м. Ужгород

Слідчий суддя Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області ОСОБА_1 , при секретарі судового засідання ОСОБА_2 , розглянувши скаргу адвоката ОСОБА_3 , яка діє в інтересах ОСОБА_4 на постанову про відмову у визнанні потерпілим та зобов`язання вчинити певні дії,-

ВСТАНОВИВ:

Адвокат ОСОБА_3 , яка діє в інтересах ОСОБА_4 звернулася до слідчого судді Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області із скаргою на постанову слідчого п`ятого слідчого відділу (з дислокацією у м. Ужгороді) Територіального управління Державного бюро розслідувань розташованого у місті Львові ОСОБА_5 від 30.04.2022 року про відмову у задоволенні клопотання про визнання потерпілим у кримінальному провадженні №0000274, зобов`язати слідчого вчинити певні дії.

В обґрунтування доводів та вимог скарги посилається на те, що вказана постанова надійшла на електронну адресу представника 02.05.2022 року. Зазначає, що така є необгрунтованою та незаконною. При винесенні постанови слідчим проігноровано ряд обставин з приводу клопотання про визнання ОСОБА_4 потерпілим.

Так, відомості про кримінальне правопорушення за № 0000274 внесені до ЄРДР 23.03.22 за повідомленням КНП «Мукачівська ЦРЛ», до якої в цей день звернувся її підзахисний за медичною допомогою. Попередня правова кваліфікація - ч. 2 ст. 365 ККУ.

Необхідність у отриманні медичної допомоги була спричинена протиправними діями співробітників поліції, які з незрозумілих причин прибули до Мукачівської міської ради близько 08.00 години, де саме в цей час розпочиналося засідання 26 позачергової сесії Мукачівської міської ради 8-го скликання, на яке був запрошений народний депутат України ОСОБА_4 .

Вказує, що слідчий з ухваленням оскаржуваної постанови позбавив можливості фактичного потерпілого отримати адекватний захист від протиправних дій правоохоронців, а також позбавив слідство, у отриманні доказів, які можуть вказувати на очевидні обставини кримінального правопорушення. Тим самим слідчий допустив необ`єктивність при здійсненні досудового розслідування, заангажованість, а не отримання ним показів потерпілого від злочину та достатніх доказів вчинення стосовно нього злочинних дій призведе до уникнення покарання винних, а також порушення прав потерпілого.

Просить скасувати постанову слідчого 5-го слідчого відділу з дислокацією м.Ужгород Територіального управління ДБР розташованого у м. Львові ОСОБА_5 від 30.04.22 про відмову у визнанні потерпілим ОСОБА_4 в кримінальному провадженні № 0000274 від 23.03.22, а також зобов`язати слідчого 5-го слідчого відділу з дислокацією м. Ужгород Територіального управління ДБР розташованого у м. Львові ОСОБА_5 визнати потерпілим у кримінальному провадженні № 0000274 від 23.03.22 ОСОБА_4 .

У судовому засіданні представник скаржника ОСОБА_4 - адвокат ОСОБА_3 скаргу підтримала та просила суд таку задовільнити. Вказала, що постанова слідчого про відмову у визнанні потерпілим ОСОБА_4 є немотивованою та незаконною.

Представник СВ з дислокацією м. Ужгород ТУ ДБР розташованого у м. Львові не скористався своїм правом на участь у судовому засіданні та будь яких заперечень щодо скарги не надав, хоча про час та місце розгляду скарги був повідомлений належним чином. Однак його неявка не перешкоджає розгляду скарги по суті відповідно до ст. 306 КПК України.

Відповідно до п. 5 ч. 1 ст. 303 КПК України, на досудовому провадженні можуть бути оскаржені, зокрема: рішення слідчого, прокурора про відмову у визнанні потерпілим особою, якій відмовлено у визнані потерпілим.

Згідно витягу з Єдиного реєстру досудових розслідувань 23.03.2022 року внесено відомості у кримінальному провадженні № 0000274 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 365 КК України, де досліджуються обставини того, що 23.03.2022 року о 11 год. 20 хв. з КНП «Мукачівська ЦРЛ» надійшло повідомлення про те, що до них звернувся громадянин ОСОБА_4 , з тілесними ушкодженнями, у вигляді носової кровотечі, тупої травми грудної клітини, забою м`яких тканин в області тазу та правого стегна, які з його слів він отримав від невідомих осіб у поліцейській формі.

Як встановлено з матеріалів справи, 29.04.2022 року ОСОБА_3 представник потерпілого ОСОБА_4 подала заяву до слідчого 5-го слідчого відділу з дислокацією м. Ужгород Територіального управління ДБР розташованого у м. Львові ОСОБА_5 про залучення ОСОБА_4 до кримінального провадження № 0000274 від 23.03.22 в якості потерпілого в порядку ч. 2 ст. 55 КПКУ.

Тридцятого квітня 2022 року постановою слідчого 5-го слідчого відділу з дислокацією м. Ужгород Територіального управління ДБР відмовлено представнику ОСОБА_4 адвокату ОСОБА_3 у визнанні ОСОБА_4 потерпілим у кримінальному провадженні № 0000274 від 23.03.22 року. Вказана постанова мотивована тим, що в процесі досудового розслідування з метою встановлення наявності чи відсутності спричинених особі тілесних ушкоджень була призначена експертиза, реультати якої відсутні.

Судом встановлено, що з вказаною постановою адвокат ОСОБА_3 представник потерпілого ОСОБА_4 не згідна.

У відповідності до ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Стаття 24 КПК України гарантує потерпілому право на оскарження процесуальних рішень, дій чи бездіяльності слідчого судді, прокурора, слідчого в порядку, передбаченому цим Кодексом. Це право є однією із найважливіших гарантій захисту громадянами своїх прав та свобод від їх порушення як з боку органів, що здійснюють досудове розслідування та судовий контроль у кримінальному провадженні, так і з боку інших осіб, що беруть участь у ньому. Чинний КПК України дає чіткий перелік кола рішень, дій чи бездіяльності слідчого або прокурора, що можуть бути оскаржені під час провадження досудового розслідування, а також надає вичерпний перелік осіб, що мають право оскаржити те чи інше рішення, дію чи бездіяльність слідчого або прокурора. Скарги на інші рішення, дії чи бездіяльність слідчого або прокурора не розглядаються під час досудового розслідування і можуть бути предметом розгляду під час підготовчого провадження у суді. З метою забезпечення цього права слідчий зобов`язаний забезпечити можливість його реалізації, тобто роз`яснити потерпілому порядок оскарження: яким чином, у яких випадках і до кого може звернутися заявник із вимогою про усунення допущених відносно нього порушень. Найважливіше право потерпілого, що передбачене чинним КПК України це право потерпілого на відшкодування завданої кримінальним правопорушенням шкоди.

Слідчі судді зобов`язані здійснювати належний контроль за дотриманням гарантій, встановлених нормативно-правовим актом, метою якого є захист осіб, які беруть участь у кримінальному провадженні, та створення необхідних умов для належного відправлення правосуддя.

Відповідності до п.33 рішення ЄСПЛ «Шмалько проти України та п.44 рішення ЄСПЛ «Далбан проти Румунії» визначено, що термін «потерпілий» у сенсі ст. 34 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод означає особу, яка безпосередньо постраждала від дії чи бездіяльності, яка є предметом судового розгляду. При цьому порушення Конвенції може мати місце навіть за відсутності шкоди.

Згідно ст. 55 КПК України фізична особа, якій кримінальним правопорушенням завдано моральної, фізичної або майнової шкоди, є потерпілим у кримінальному провадженні. Права та обов`язки потерпілого виникають з моменту подання заяви про вчинення щодо неї кримінального правопорушення.

Частиною першою вказаної норми закону визначено, що потерпілим у кримінальному провадженні може бути фізична особа, якій кримінальним правопорушенням завдано моральної, фізичної або майнової шкоди, а також юридична особа, якій кримінальним правопорушення завдано моральної шкоди.

Фактично, шкода це об`єктивна категорія, що являє собою ті зміни, які настали в майновому, фізичному, психічному, моральному стані особи внаслідок вчинення злочину.

Під час судового розгляду потерпілий бере участь у безпосередній перевірці доказів, підтримує обвинувачення в суді у випадку відмови прокурора від підтримання державного обвинувачення, висловлює свою думку стосовно призначення покарання обвинуваченому, а також при вирішенні питання про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру.

В основі набуття фізичною чи юридичною особою статусу потерпілого у кримінальному провадженні лежить одночасна сукупність таких умов: фактичної (завдання кримінальним правопорушенням відповідної шкоди) та формальної (подання заяви про вчинення щодо неї кримінального правопорушення або заяви про залучення її до провадження як потерпілого). Перевірка, розгляд та вирішення такої заяви законом не передбачаються, тому статусу потерпілого особа набуває автоматично за наявності вказаних вище умов.

Поняття видів шкоди, що можуть бути завдані потерпілому, визначається з урахуванням положень цивільного і кримінального права. При визначенні шкоди як підстави для визнання особи потерпілим необхідно виходити із того, що шкода має бути безпосередньо спричинена особі кримінальним правопорушенням. Також необхідно враховувати, що факт заподіяння шкоди кримінальним правопорушенням може бути остаточно встановлений лише обвинувальним вироком суду. Таким чином, на момент визнання особи потерпілим необхідно виходити із презумпції заподіяння шкоди кримінальним правопорушенням, враховуючи достатні дані про такий факт.

При цьому для визнання особи потерпілим достатньо спричинення особі якогось одного із перелічених видів шкоди, хоча кримінальне правопорушення, як правило, спричиняє кілька видів шкоди.

Набуття особою процесуального статусу потерпілого здійснюється лише на підставі вільного волевиявлення особи, яке відбувається в активній формі. Процесуальною формою такого волевиявлення може бути: подання особою заяви про вчинення щодо неї кримінального правопорушення, яка підлягає внесенню до ЄРДР та служить передумовою для початку досудового розслідування; подання заяви про залучення її до провадження як потерпілого, яка підлягає обов`язковому прийняттю і реєстрації. Така заява має містити дані про потерпілого (фізичну чи юридичну особу), кримінальне провадження, до якого вона має бути залучена, зазначення і обґрунтування підстав для набуття статусу потерпілого, чітко висловлене клопотання про залучення її до кримінального провадження як потерпілого. Заява подається до органу чи посадової особи, яка в даний момент здійснює кримінальне провадження: під час досудового розслідування до слідчого чи прокурора, а під час судового провадження до суду. За відсутності волевиявлення на визнання особи потерпілим у кримінальному провадженні така особа не може бути визнана потерпілим. У разі необхідності вона може бути залучена до кримінального провадження як свідок.

З врахуванням наведеного, виходячи з фактичних обставин, які розслідуються в рамках кримінального провадження 0000274 від 23.03.2022, оскільки ОСОБА_4 23.03.2022 звернувся до КНП «Мукачівської ЦРЛ» з тілесними ушкодженнями, які з його слів отримав від невідомих осіб у поліцейській формі, а також заявив про те, що він є потерпілим, враховуючи відсутність висновку судово - медичної експертизи на момент винесення оскаржуваної постанови, слідчий суддя приходить до висновку, що постанова слідчого про відмову у визнанні потерпілим є передчасною.

Слід зазначити, що відповідно до вимог ст. 40 КПК України слідчий, здійснюючи свої повноваження відповідно до вимог цього Кодексу, є самостійним у своїй процесуальній діяльності, втручання в яку осіб, що не мають на те, законних повноважень забороняється, а тому вирішення питання щодо зобов`язання слідчого виконувати клопотання учасників кримінального провадження не відноситься до компетенції слідчого судді, суперечить загальним засадам кримінального судочинства та порушує вимоги ст. 22 КПК України щодо змагальності сторін, у зв`язку з чим слідчий самостійно приймає рішення які саме дії необхідні для досягнення мети досудового розслідування та коли саме таке дії слід вчиняти.

З огляду на викладене, слідчий суддя приходить до висновку, що слід скасувати постанову слідчого 5-го слідчого відділу з дислокацією м. Ужгород Територіального управління ДБР розташованого у м. Львові ОСОБА_5 від 30.04.2022 року про відмову у визнанні потерпілим ОСОБА_4 та зобов`язати вказаного слідчого, або іншого слідчого, який здійснює досудове розслідування кримінального провадження № 0000274 від 23.03.2022 року виконати вимоги ч. 2 ст. 55 КПК України щодо вирішення питання про залучення в якості потерпілого ОСОБА_4 .

Керуючись вимогами ст. 19 Конституції України, ст.ст. 7-11, 22, 25, 26, 55, 303, 306, 307, 309, 372 КПК України,-

ПОСТАНОВИВ:

Скаргу задоволити частково.

Постанову слідчого 5-го слідчого відділу з дислокацією м. Ужгород Територіального управління ДБР розташованого у м. Львові ОСОБА_5 від 30.04.2022 року про відмову у визнанні потерпілим ОСОБА_4 в кримінальному провадженні № 0000274 від 23.03.2022 року - скасувати.

Зобов`язати слідчого 5-го слідчого відділу з дислокацією м. Ужгород Територіального управління ДБР, розташованого у м. Львові ОСОБА_5 , або іншого слідчого, який здійснює досудове розслідування кримінального провадження № 0000274 від 23.03.2022 року за ознаками кримінального правопорушення передбаченого ч. 2 ст. 365 КК України, виконати вимоги ч. 2 ст. 55 КПК України щодо вирішення питання про залучення в якості потерпілого ОСОБА_4 в даному кримінальному провадженні.

В решті вимог скарги - відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає та набирає законної сили з моменту її проголошення.

Слідчий суддя ОСОБА_1