Справа № 490/5558/21
н/п 1-кп/490/533/2021
Центральний районний суд м. Миколаєва
Справа № 490/5558/21
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
29 червня 2022 року місто Миколаїв

Центральний районний суд міста Миколаєва у складі:
Головуючого судді ОСОБА_1 ,
секретаря судовго засідання ОСОБА_2 ,
за участю прокурора ОСОБА_3 ,
захисника ОСОБА_4 ,
обвинуваченого ОСОБА_5
потерпілих ОСОБА_6 , ОСОБА_7 ,
представника потерпілого ОСОБА_8
розглянувши у відкритому судовому засіданні клопотання прокурора Миколаївської обласної прокуратури ОСОБА_3 про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою у кримінальному проваджені № 0003361 за обвинуваченням:
ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Куланурхва Гадаужського району, Абхазія; громадянина України, з середньою спеціальною освітою, офіційно не працюючого; не одруженого; раніше не судимого; зареєстрованого та фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,
у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.286 КК України,-
ВСТАНОВИВ:
У провадженні Центрального районного суду м. Миколаєва знаходиться обвинувальний акт у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань № 0003361 за обвинуваченням ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч.2 ст. 286 КК України.
Прокурор у судовому засіданні заявила клопотання про продовження обраного відносно ОСОБА_5 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, строк якого спливає 30.06.2022 року, а завершити до вказаного часу судовий розгляд обвинувального акту у кримінальних провадженнях відносно ОСОБА_5 не виявляється можливим. Прокурор зазначила, що для запобігання ризикам, передбаченим ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме можливості переховування від суду, який на теперішній час не перестав існувати і не зменшився, а інші запобіжні заходи, менш суворі ніж тримання під вартою, не зможуть запобігти цим ризикам, необхідно продовжити відносно ОСОБА_5 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою. Крім того, прокурор зазначила, що в період досудового розслідування обвинувачений перебував у розшуку.
Обвинувачений та його захисник ОСОБА_4 заперечували проти задоволення клопотання прокурора, та просили обрати більш м`який запобіжний захід не пов`язаний з триманням під вартаю, а саме на цілодобовий домашній арешт за місцем мешкання.
Потерпілі ОСОБА_6 та ОСОБА_7 разом з представником потерпілого адвокатом ОСОБА_8 підтримали клопотання прокурор та просили його задовольнити.
Вислухавши з приводу вказаного питання думки учасників процесу, суд приходить до наступного.
ОСОБА_5 обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, яке відповідно до ст. 12 КК України, відноситься до категорії тяжких та за вчинення якого передбачено покарання у вигляді позбавлення волі на строк до восьми років. Підставою для застосування запобіжного заходу щодо обвинуваченого ОСОБА_5 у вигляді тримання під вартою є також наявність ризиків, передбачених п.1 ч.1 ст.177 КПК України, а саме:
- переховуватись від суду, оскільки в ході досудового розслідування відповідно до постанови слідчого ОСОБА_9 від 19.04.2021 р. ОСОБА_5 було оголошено в розшук. Підставами стверджувати про існування вказаного ризику є те, що ОСОБА_5 обвинувачується у вчиненні тяжкого злочину, за вчинення якого передбачено відповідальність у виді позбавлення волі на строк від трьох до восьми років. Тяжкість покарання, що загрожує обвинуваченому у разі визнання його винуватим у кримінальному правопорушенні, дає підстави вважати та може призвести до того, що останній може переховуватися від суду, у тому числі шляхом виїзду за кордон, оскільки має паспорт НОМЕР_1 , який надає на це право, що відноситься до ризиків передбачених п.1 ч.1 ст.177 КПК України. Крім того судом встановлено, що обвинувачений перебував у розшуку у зв`язку з тим, що ухилявся від слідства та приховував своє місце перебування.
З метою запобігання вказаному ризику ОСОБА_5 доцільно продовжити запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.
Застосування до ОСОБА_5 іншого запобіжного заходу, окрім тримання під вартою не зможе запобігти вищевказаним ризикам та забезпечити належне виконання ним процесуальних обов`язків обвинуваченого.
Так, застосування особистого зобов`язання та особистої поруки неможливо в силу тяжкості інкримінованого кримінального правопорушення та невиконання ОСОБА_5 під час перебування у статусі підозрюваного покладених на нього обов`язків.
Застосування домашнього арешту неможливо, оскільки обвинувачений за відомим місцем мешкання у Львівській області не проживав, його місцезнаходження до моменту затримання було невідоме, фактичне місце проживання ОСОБА_5 свідомо приховував, що вказує на те, що застосування домашнього арешту не дасть можливості належним чином здійснювати постійний контроль за обвинуваченим. Таким чином, доводи захисника, в обгрунтування зміни зобраного апобіжного заходу на домашній арешт є необгрунтованими.
Зважаючи на вищевикладене, клопотання сторони захисту про зміну запобіжного заходу на більш м`який, на теперішній час, не підлягає задоволенню.
Вік та стан здоров`я обвинуваченого не перешкоджають утриманню його під вартою.
Крім того, зважаючи на правову позицію, викладену в рішенні "Lavents v. Latvia", продовження строку тримання під вартою можна виправдати, коли є конкретні ознаки існування суспільної потреби, які незважаючи на презумпцію невинуватості, переважають вимогу поваги права, передбаченого статтею 5 Конвенції, суд дійшов до висновку про доведеність обставин, які виправдовують подальше тримання обвинуваченого ОСОБА_5 під вартою.
Тому, виходячи з положень ст. ст. 176, 177, 178, 331 КПК України, ст. ст.5,6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, та враховуючи наявність наведених вище ризиків та обставин, які свідчать про те, що інші запобіжні заходи не забезпечать належної поведінки обвинуваченого під час судового розгляду, та зважаючи на практику Європейського суду з прав людини, відповідно до якої суд своїм рішенням повинен забезпечити не тільки права підозрюваного, обвинувачуваного, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів, забезпечення яких вимагає від суду більшої суворості в оцінці порушень цінностей суспільства, а інкриміноване обвинуваченому кримінальне правопорушення потягло за собою смерть потерпілої, у зв`язку із чим, суд приходить до висновку про доцільність продовження строку тримання ОСОБА_5 під вартою строком до 25 серпня 2022 року, включно.
Таким чином, під час розгляду клопотання вбачається існування ризику, передбаченого п. 1 ч.1 ст. 177 КПК України, та неможливість запобігання цьому ризику шляхом застосування до обвинуваченого ОСОБА_5 запобіжного заходу, менш суворого ніж тримання під вартою, що відповідно до ст.ст.183, 194, 199 КПК України є підставою для продовження строку тримання під вартою.

Керуючись ст.ст. 8, 9, 177,199, 194, 199, 331, 376 КПК України, суд -
УХВАЛИВ:
Клопотання прокурора Миколаївської обласної прокуратури ОСОБА_3 про продовження строку дії запобіжного заходу відносно обвинуваченого ОСОБА_5 - задовольнити.
Строк тримання під вартою обвинуваченого ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України, продовжити до 25 серпня 2022 року, включно.
У задоволенні клопотання обвинуваченого та його захисника про зміну обраного запобіжного заходу - відмовити.
Ухвала може бути оскаржена до Миколаївського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом 5 днів з моменту проголошення ухвали, а обвинуваченим в той жетермін з моменту вручення йому копії ухвали.

Суддя ОСОБА_1