В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
Справа № 348/695/22
Провадження № 1-кп/348/274/22

13 червня 2022 року Надвірнянський районний суд Івано-Франківської області у складі судді ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Надвірна Івано-Франківської області кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000008, яке надійшло з обвинувальним актом про обвинувачення

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та жителя: АДРЕСА_1 , громадянина України, з повною середньою освітою, який офіційно не працює, вдівця, на утриманні якого одна малолітня дитина, раніше судимого: 07.01.2005 вироком Івано-Франківського міського суду за вчинення злочину, передбаченого ч.2 ст.185 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк два роки, 05.12.2005 вироком Садгірського районного суду м. Чернівці за вчинення злочину, передбаченого ч.1 ст.185 КК України до покарання у виді штрафу, 17.04.2006 вироком Калуського міськрайонного суду Івано-Франківської області за вчинення злочинів, передбачених ч.3 ст.185, ч.2 ст.185КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк три роки три місяці, 14.05.2010 вироком Калуського міськрайонного суду Івано-Франківської області за вчинення злочину, передбаченого ч.3 ст.185 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк три роки, 13.02.2013 вироком Калуського міськрайонного суду Івано-Франківської області за вчинення злочину, передбаченого ч.2 ст.185 КК України до покарання у виді громадських робіт, 01.04.2013 вироком Калуського міськрайонного суду Івано-Франківської області за вчинення злочину, передбаченого ч.2 ст.185 КК України до покарання у виді обмеження волі на строк один рік 30 днів, 18.02.2014 вироком Коломийського міськрайонного суду Івано-Франківської області за вчинення злочину, передбаченого ч.2 ст.185 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк три роки шість місяців, 24.04.2014 вироком Надвірнянського районного суду Івано-Франківської області за вчинення злочину, передбаченого ч.2 ст.185 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк один рік шість місяців, 27.05.2014 вироком Стрийським міським судом Львівської області за вчинення злочину, передбаченого ч.2 ст.185 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк чотири роки, 07.08.2014 вироком Бучацьким районним судом Тернопільської області за вчинення злочину, передбаченого ч.2 ст.185 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк чотири роки два місяці, 01.12.2014 вироком Івано-Франківського міського суду за вчинення злочину, передбаченого ч.2 ст.185 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк чотири роки два місяці, 21.02.2019 вироком Івано-Франківського міського суду за вчинення злочину, передбаченого ч.2 ст.185 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк один рік,
у вчиненні злочину передбаченого ч.2 ст.185 КК України,

прокурор ОСОБА_4

встановив:

06.01.2022 о 14.21 годині ОСОБА_3 зайшов у приміщення торгового залу магазину " ІНФОРМАЦІЯ_2 " на АДРЕСА_2 , зайшов до підсобного приміщення цього магазину, де на столі побачив два мобільні телефони і у нього виник умисел на таємне викрадення чужого майна. ОСОБА_3 викрав із стола підсобного приміщення магазину "Копійочка" мобільний телефон марки Huawei моделі "ТІТ-U02" із сім-картою оператора мобільного зв"язку ПрАТ "ВФ Україна" та мобільний телефон марки Redmі 9А Granite Gray 2 GВ RАМ 32 GВ RОМ із сім-картою оператора мобільного зв"язку ПрАТ "Київстар", чим завдав потерпілій ОСОБА_5 майнову шкоду у розмірі 1274,33 гривень та потерпілій ОСОБА_6 - у розмірі 2343,33 гривень.

Такими діями ОСОБА_3 вчинив таємне викрадення чужого майна (крадіжку), повторно, тобто вчинив злочин, передбачений ч. 2 ст. 185 КК України.
Суд з`ясував, що обставини справи ніким із учасників судового провадження не оспорюються і кожен з них правильно розуміє зміст цих обставин. Суд також впевнився у добровільності їх позиції та роз`яснив їм процесуальні наслідки зазначених дій, передбачені ч.2 ст.394 КПК України. З урахуванням думки всіх учасників процесу, на підставі ч.3 ст.349 КПК України судом було визнано недоцільним дослідження доказів стосовно тих обставин, які ніким не оспорюються.
Обвинуваченийвизнав свою вину у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 185 КК України. У судовому засіданні дав такі показання. Зазначив, що він зайшов у приміщення торгового залу магазину " ІНФОРМАЦІЯ_2 " в смт Делятин щоб купити гель для бриття. Коли ходив по залу побачив на столі у підсобці два мобільні телефони і вкрав їх. Один телефон він повернув потерпілій, а вартість іншого телефону відшкодував. У вчиненому щиро розкаявся, пояснив, що усвідомив свою провину та наслідки вчинення таких дій, просив його суворо не карати. Зазначив, що знайшов постійну роботу, працює на СТО, краде бо жінка у нього померла і нікому утримувати малолітню дитину, а його на роботу не брали. Зараз він чесно заробляє на життя.

Потерпіла ОСОБА_5 не з`явилася, 06.06.2022 подала заяву в якій зазначила, що не має можливості з"явитися у судове засідання, просить розгляд кримінального провадження проводити без її участі, обвинуваченого просить суворо не карати, не позбавляти волі. Зазначила, що жодних претензій немає, шкода їй відшкодована.
Потерпіла ОСОБА_6 не з`явилася, 09.06.2022 подала заяву в якій просить розгляд кримінального провадження проводити без її участі, обвинуваченого просить суворо не карати. Зазначила, що у даній справі заявляти цивільний позов не буде. Щодо покарання, просить покарати обвинуваченого на розсуд суду.
Крім цього, в судовому засіданні були досліджені докази, що характеризують особу обвинуваченого: копія паспорта громадянина України; вимога про наявність судимостей та копія вироку Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 21 лютого 2019 року; довідка про неперебування на обліку у лікаря-психіатра та про неперебування на обліку у лікаря-нарколога; характеристика з місця проживання обвинуваченого, згідно з якою він характеризується позитивно; довідки УЖКГ Калуської міської ради, відповідно до яких обвинувачений зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 разом з бабусею ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_3 та мамою ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_4 та не є депутатом.
Враховуючи викладене, суд, дослідивши матеріали кримінального провадження, та докази, що характеризують особу обвинуваченого, приходить до висновку, що винуватість ОСОБА_3 у вчиненні інкримінованого йому злочину за обставин, викладених в обвинувальному акті, доведена повністю і його дії правильно кваліфіковані ч. 2 ст. 185 КК України, як таємне викрадення чужого майна (крадіжку), вчинене повторно.
При призначенні ОСОБА_3 покарання, суд враховує тяжкість вчиненого кримінального правопорушення, обставини його вчинення, дані про особу обвинуваченого, який раніше судимий, за місцем проживання характеризується позитивно, його вік, сімейний стан, його стан здоров`я, обставини, які пом`якшують покарання - щире каяття, активне сприяння розкриттю кримінального правопорушення, добровільне відшкодування завданого збитку, відсутність обставин, що обтяжують покарання.
Згідно з досудовою доповіддю у обвинуваченого високий ризик вчинення повторного кримінального правопорушення та середній ризик небезпеки, який він становить для суспільства, у тому числі для окремих осіб, орган пробації вважає, що виправлення цієї особи без позбавлення волі або обмеження волі може становити небезпеку для суспільства (в т.ч. окремих осіб). У разі, якщо суд дійде висновку про можливість звільнення правопорушника від відбування покарання з випробуванням, орган пробації вважає доцільним покладення на правопорушника обов"язків відповідно до п. 2,3 ч.3 ст.76 КК України.
У мотивувальній частині висновку, орган пробації використовує некатегоричні формулювання, а саме: "може свідчити", "може становити" тощо. За результатами дослідження особи обвинуваченого встановлено, що ризик вчинення повторно кримінального правопорушення високий, а ризик небезпеки для суспільства - середній. Однак, за таких обставин орган пробації все ж не виключає можливість виправлення обвинуваченого та застосування до нього звільнення від відбування з випробуванням за умови покладення на нього крім основних ще й додаткових обов`язків.
При призначенні покарання обвинуваченому слід суворо дотримуватися принципів законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання, маючи на увазі, що метою покарання засудженого є його виправлення, виховання та соціальна реабілітація, запобігання вчиненню нових злочинів, а з врахуванням того, що позбавлення волі є одним із найсуворіших покарань, тому таке покарання слід призначати до реального відбування, тільки тоді, коли у суду є достатнє переконання, що звільнення особи від відбування такого, не сприятиме виправленню засудженого.
Згідно зі статтями 50, 65 КК України особі, яка вчинила злочин, має бути призначено покарання, що є необхідним і достатнім для її виправлення та запобігання вчиненню нових злочинів. Виходячи з принципів співмірності й індивідуалізації, це покарання за своїм видом та розміром має бути адекватним (відповідним) характеру вчинених дій, їх небезпечності та даним про особу винного. При виборі заходу примусу мають значення й повинні братися до уваги обставини, що його пом`якшують і обтяжують.
Норми зазначеного Кодексу наділяють суд правом вибору у визначених законом межах заходу примусу певного виду і розміру. Названа функція суду за своєю правовою природою є дискреційною, оскільки передбачає вибір однієї з альтернативних форм реалізації кримінальної відповідальності і потребує взяття до уваги й оцінки відповідно до визначених законом орієнтирів усіх конкретних обставин справи, без урахування яких обрана міра покарання не може вважатися справедливою. Справедливість покарання має визначатися з урахуванням інтересів усіх суб`єктів кримінально-правових відносин, а також інших осіб з погляду підвищення рівня їх безпеки шляхом запобігання вчиненню нових злочинів і надання підстав правомірно очікувати відповідну протиправному діянню реакцію держави, що є важливим чинником юридичної захищеності людини.
Враховуючи вищенаведене, суд вважає, що ОСОБА_3 слід визнати винним вчиненні інкримінованого йому злочині та призначити йому покарання у виді позбавлення волі.
З урахуванням обставни, які пом`якшують покарання, а також встановлених у ході судового провадження причин через які обвинувачений вчинив злочин (відсутність коштів для утримання дитини), враховуючи думку прокурора, який просив звільнити обвинуваченого від відбування покарання з випробуванням, а також те, що обвинувачений влаштувався на роботу, на підставі ст.75 КК України обвинувачого слід звільнити від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком, поклавши на нього основні та додаткові обов`язки, передбачені ст.76 КК України - не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.
Відповідно до ч.9 ст. 100 КПК України, речові докази, а саме: DWD-R диск, який відповідно до постанови від 10.01.2022 визнаний речовим доказом у кримінальному провадженні слід залишити у матеріалах кримінального провадження; мобільний телефон марки Huawei моделі "ТІТ-U02", який відповідно до постанови від 16.03.2022 визнаний речовим доказом у кримінальному провадженні, гель для бриття (охолоджуючий), гель для бриття (заспокійливий), які відповідно до постанови від 06.01.2022 визнані речовими доказами у кримінальному провадженні слід повернути законним володільцям.

На підставі ст.124 КПК України слід стягнути з обвинуваченого процесуальні витрати на залучення експертів у розмірі 1544, 58 гривень на користь держави.
Керуючись ст. 370, 374 КПК України, суд,
ухвалив:

ОСОБА_3 визнати винним у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 185 КК України та призначити йому покарання у виді позбавлення волі на строк 1 (один) рік.
На підставі ст.75 КК України звільнити ОСОБА_3 від відбування покарання у виді позбавлення волі з випробуванням з іспитовим строком 3 (три) роки, поклавши на нього такі обов`язки, передбачені ст.76 КК України: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання або роботи; не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.
Речові докази:
- мобільний телефон марки Huawei моделі "ТІТ-U02"- повернути ОСОБА_5 ;

- гель для бриття (охолоджуючий), гель для бриття (заспокійливий) повернути ФОП ОСОБА_6 ;

- DWD-R диск-залишити у матеріалах кримінального провадження.

Стягнути з ОСОБА_3 процесуальні витрати на залучення експертів у розмірі 1544 (одна тисяча п`ятсот сорок чотири) гривні 58 копійок на користь держави.
Вирок може бути оскаржено в апеляційному порядку до Івано-Франківського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Вирок суду першої інстанції не може бути оскаржений в апеляційному порядку з підстав заперечення обставин, які ніким не оспорювалися під час судового розгляду і дослідження яких було визнано судом недоцільним відповідно до положень частини третьої статті 349 КПК України.
Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку. Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченому та прокурору. Копія вироку не пізніше наступного дня після ухвалення надсилається учаснику судового провадження, який не був присутнім в судовому засіданні.

Суддя ОСОБА_1