Справа № 445/1129/22
Провадження № 1-кп/445/160/22
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

08 вересня 2022 року Золочівський районний суд Львівської області в складі:
головуючого судді ОСОБА_1 ,
при секретарі судового засідання ОСОБА_2 ,
з участю прокурора ОСОБА_3 ,
обвинуваченого ОСОБА_4 ,
захисника ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Золочів, Львівської області обвинувальний акт у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000003 від 15.04.2021 та угоду про визнання винуватості щодо:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Побіч Золочівського району Львівської області, зареєстрованого та проживаючого АДРЕСА_1 , українця, громадянина України, раніше не судимого

у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 197-1, ч. 1 ст. 239-2 КК України,

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_4 , маючи умисел на самовільне зайняття земельної ділянки, діючи всупереч вимогам ст. ст. 112, 116-126 Земельного кодексу України, які регламентують порядок набуття і реалізацію права на землю, не маючи рішень органів виконавчої влади чи органів місцевого самоврядування про передачу йому у власність чи користування земельної ділянки, в порушення вимог п. 5 «Правил охорони електричних мереж», затверджених Постановою Кабінету міністрів України №209 від 04.03.1997 (із змінами та доповненнями), якими визначається, що охоронні зони електричних мереж встановлюються уздовж повітряних ліній електропередачі у вигляді земельної ділянки і повітряного простору, обмежених вертикальними площинами, що віддалені по обидві сторони лінії від крайніх проводів за умови невідхильного їх положення на відстані 10 метрів - до 20 кВ, в період часу з весни 2018 року по липень 2022 року, більш конкретної дати та часу під час досудового розслідування не встановлено, шляхом облаштування водного об`єкту (ставка), самовільно зайняв земельні ділянки в урочищі «Біля Маркевича» с.Сасів Золочівського району Львівської області, які знаходяться в охоронній зоні уздовж ліній електропередач ЛЕП ПЛ-10кВ Л-195-75 оп.№2, Л-195-78 оп.№1,2, Л-195-76 оп.№2, а саме площею 0,005 га між земельними ділянками з кадастровими номерами :02:010:0026 та 46218864:02:010:0055, площею 0,0031 га, що примикає до земельної ділянки з кадастровим номером :02:010:0065 та площею 0,0189 га, що примикає до земельної ділянки з кадастровим номер :01:010:0055.

Таким чином, ОСОБА_4 обвинувачується у самовільному зайнятті земельної ділянки, вчиненому щодо земель в охоронній зоні, тобто у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 197-1 КК України.

Крім цього, ОСОБА_4 в період з березня 2021 року по жовтень 2021 року, точної дати досудовим розслідуванням не встановлено, на земельній ділянці зі складу земель водного фонду комунальної власності (не наданої у власність чи користування) площею 0,0081 га, що розташована в с. Сасів Золочівського району Львівської області від русла річки Бужок в сторону земельної ділянки з кадастровим номером :01:010:0054, діючи умисно, всупереч вимогам ст.ст. 60, 61, 168 Земельного кодексу України, ст. ст. 86, 88, 89 Водного кодексу України,незаконно без отримання від спеціально уповноваженого органу влади відповідного дозволу, із використанням екскаватора марки «Варумський», заволодів поверхневим (ґрунтовим) шаром земель водного фонду в особливо великих розмірах загальним об`ємом 24,3 м3,який використав як будівельний матеріал при облаштуванні канави та прокладання трубопроводу.
Таким чином, ОСОБА_4 обвинувачується у незаконному заволодінні поверхневим (ґрунтовим) шаром земель водного фонду в особливо великих розмірах, тобто у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 239-2 КК України.

Сторони кримінального провадження ініціювали укладення угоди про визнання винуватості. Між прокурором Золочівської окружної прокуратури Львівської області ОСОБА_3 , якій надані повноваження прокурора у кримінальному провадженні № 0000003 від 15.04.2021, та ОСОБА_4 , за участю захисника ОСОБА_5 , була укладена та підписана 04.08.2022 року угода про визнання винуватості. Дана угода про визнання винуватості була скерована до суду разом з матеріалами обвинувального акту.
В підготовчому судовому засіданні прокурор, обвинувачений та захисник просили затвердити угоду.
Зі змісту вказаної угоди вбачається, що обвинувачений ОСОБА_4 у повному обсязі беззастережно визнає свою винуватість у вчиненні інкримінованих йому кримінального правопорушень, передбачених ч.2 ст.197-1 ч. 1 ст. 239-2 КК України. Вказаною угодою сторони погодилися на призначення покарання ОСОБА_4 за вчинення кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 197-1, ч. 1 ст. 239-2 КК України: за ч.2 ст. 197-1 КК України у виді 2 (двох) років обмеження волі;за ч.1 ст. 239-2 КК України у виді 1 (одного) року обмеження волі. Згідно ст. 70 КК України шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим визначити обвинуваченому ОСОБА_4 остаточне покарання у виді 2 (двох) років обмеження волі.

Враховуючи, що обвинувачений ОСОБА_4 визнав свою вину у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.. 2 ст. 197-1, ч. 1 ст. 239-2 КК України, особу обвинуваченого, зокрема те, що останній одружений, непрацюючий, не інвалід, на обліках у лікаря-нарколога та лікаря-психолога не перебуває, за місцем проживання характеризується позитивно, раніше не судимий, працездатного віку, вперше притягується до кримінальної відповідальності, зважаючи на наявність обставин, що пом`якшують покарання, а саме щире каяття, активне сприяння досудовому розслідуванню, усунення заподіяної шкоди, на підставі ст.75 КК України звільнити ОСОБА_4 від відбування призначеного покарання з випробуванням (іспитовим строком) та покладенням обов`язків, передбачених ст. 76 КК України.

При цьому судом з`ясовано, що обвинувачений цілком розуміє права, визначені ч.2 ст.197-1 ч. 1 ст. 239-2 КК України, наслідки укладення та затвердження цієї угоди, передбачені ч. 2 ст. 473 КПК України, характер обвинувачення, вид покарання, а також інші заходи, які будуть застосовані до нього у разі затвердження угоди судом.
Обвинуваченому роз`яснено наслідки невиконання угоди, передбачені ст. 476 КПК України.
Судом з`ясовано, що дії ОСОБА_4 органом досудового розслідування кваліфіковано за ч. 2 ст.197-1 ч. 1 ст. 239-2 КК України і така кваліфікація є вірною. Відповідно п.1 ч.4 ст.469 КПК України угода про визнання винуватості між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим може бути укладена у провадженні щодо кримінальних проступків, злочинів невеликої чи середньої тяжкості, тяжких злочинів.
Встановлено, що умови угоди жодним чином не порушують права, свободи чи інтереси сторін чи інших осіб.
У підготовчому судовому засіданні обвинувачений підтвердив добровільність укладення угоди та відсутність будь-якого тиску з метою укладення угоди. Обґрунтованих підстав вважати, що укладення угоди не було добровільним, у суду не має.
Очевидної неможливості виконання обвинуваченим взятих на себе за угодою зобов`язань немає.
Судом з`ясовано, що узгоджене сторонами покарання відповідає вимогам КК України. При визначенні узгодженого покарання враховано ступінь тяжкості вчиненого злочину, обставини, що пом`якшують покарання, особу обвинуваченого.
Судом встановлено обставини, що пом`якшують покарання, а саме щире каяття та активне сприяння розкриттю злочину. Обставинами, що обтяжують покарання судом не встановлено.
Згідно аб.4 п.17 Постанови пленуму Верховного суду України №7 від 24.10.2003 «Про практику призначення судами кримінального покарання» якщо додаткове покарання у виді позбавлення права обіймати певні посади або займатися певною діяльністю за санкцією статті (санкцією частини статті) є обов`язковим, то воно застосовується лише до тих осіб, які обіймали посади чи займалися діяльністю, з якими було пов`язано вчинення злочину.

Обвинувачений ОСОБА_4 на момент вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.239-2 КК України не обіймав жодної посади та не займався діяльністю, яка була б пов`язана із вчиненням вищевказаного кримінального правопорушення.

У зв`язку з вищенаведеним, при призначенні обвинуваченому ОСОБА_4 покарання за ч.1 ст.239-2 КК України, додаткове обов`язкове покарання у виді позбавлення права обіймати певні посади або займатися певною діяльністю не застосовується.

Відповідно до п.1 ч.3 ст. 314 КПК України у підготовчому засіданні суд має право прийняти рішення затвердити угоду або відмовити в затвердженні угоди та повернути кримінальне провадження прокурору для продовження досудового розслідування.
Таким чином, суд, перевіривши угоду про визнання винуватості на відповідність вимогам КПК України та закону про кримінальну відповідальність, приходить до переконання, що вказана угода підлягає затвердженню виходячи із вищевказаних мотивів.
На підставі вищенаведеного, проаналізувавши матеріали обвинувального акту та угоду про визнання винуватості, враховуючи особу обвинуваченого, який раніше до кримінальної відповідальності не притягалась, обставини вчинення злочину, обставини, що пом`якшують покарання, щире каяття та активне сприяння розкриттю злочину, обставину, що обтяжує покарання, не встановлено, суд прийшов до висновку, що виправлення обвинуваченого можливе, та дану угоду слід затвердити.
Речові докази вирішити в порядку ст. 100 КПК України.
На підставі наведеного, керуючись ст.ст. 314, 373, 374, 474,475 КПК України, суд, -

у х в а л и в:

затвердити угоду про визнання винуватості, укладену 04.08.2022 року між прокурором Золочівської окружної прокуратури Львівської області ОСОБА_3 та ОСОБА_4 , за участю захисника ОСОБА_5 .
ОСОБА_4 визнати винуватиму вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.. 2 ст. 197-1, ч. 1 ст. 239-2 КК України та призначити йому покарання :

-за ч.2 ст. 197-1 КК України у виді 2 (двох) років обмеження волі;

-за ч.1 ст. 239-2 КК України у виді 1 (одного) року обмеження волі.

Згідно ст. 70 КК України шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим визначити ОСОБА_4 остаточне покарання у виді 2 (двох) років обмеження волі.

На підставі ст.75 КК України звільнити ОСОБА_4 від відбування покарання з випробуванням, якщо він протягом іспитового строку 1(одного) року не вчинить нового злочину і виконає покладені на нього обов`язки.
Згідно ч.1 ст. 76 КК України покласти на ОСОБА_4 наступні обов`язки:
- періодично з`являтись для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації;
- повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання;
- не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації;
Іспитовий строк рахувати з дня проголошення вироку 08 вересня 2022 року.
Речові докази: - зразки грунту та піску, що знаходяться в пакетах «Експертна служба» № 0858387, 0858402, 0858388 знищити.
Вирок може бути оскаржений з підстав, передбачених ст.394 КПК України, до Львівського апеляційного суду через Золочівський районний суд Львівської області протягом 30 днів з дня його проголошення.
Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення апеляційним судом.
Відповідно до ч.6 ст.376 КПК України копію вироку після його проголошення негайно вручити обвинуваченому та прокурору, інші учасники судового провадження копію вироку мають право отримати в суді.

Суддя ОСОБА_1