25.10.2022 Справа № 756/4838/17
№ 1-в/756/222/22
№ 756/4838/17
У Х В А Л А
іменем України

25 жовтня 2022 року Оболонський районний суд м. Києва
у складі: головуючого судді ОСОБА_1 ,
за участю: секретаря ОСОБА_2 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Києва скаргу ОСОБА_3 на бездіяльність посадових осіб Оболонського УП ГУ НП у м. Києві, яка полягає у невиконанні ухвали Оболонського районного суду м. Києва від 10 червня 2021 року,

в с т а н о в и в:

26 вересня 2022 року ОСОБА_3 звернувся до Оболонського районного суду м. Києва із вищевказаною скаргою.
Вказана скарга мотивована тим, що 10 червня 2021 року Оболонським районним судом м.Києва було постановлено ухвалу, якою: ОСОБА_3 та ОСОБА_4 звільнено від кримінальної відповідальності на підставі ст. 49 КК України, а кримінальне провадження відносно них закрито на підставі п. 1 ч. 2 ст. 284 КПК України; вирішено питання щодо процесуальних витрат у кримінальному провадженні; скасовано арешти майна та вирішено питання щодо речових доказів у кримінальному провадженні.
Водночас, на виконання вищевказної ухвали, працівники Оболонського УП ГУ НП у м. Києві повернули ОСОБА_3 лише грошові кошти, однак відмовились повертати документи, мобільні телефони, ключі від автомобілів, банківські картки та сумку.
Ураховуючи викладене, ОСОБА_3 просить суд визнати незаконною бездіяльність посадових осіб Оболонського УП ГУ НП у м. Києві та зобов`язати їх повернути ОСОБА_3 речові докази з яких скасовано арешт та які постановлено повернути останньому.

Сторони кримінального провадження в судове засідання не з`явилися, про час та місце його проведення повідомлялися належним чином.
При цьому, прокурор Оболонської окружної прокуратури м. Києва ОСОБА_5 та ОСОБА_3 подали до суду заяви, якими підтримали скаргу та просили її задовольнити, розгляд проводити без їх участі.
Суд вважає, що неявка вищевказаних осіб, які були належним чином повідомлені про місце та час розгляду скарги, не перешкоджає розгляду скарги.
Ураховуючи вищевказане, суд приходить до висновку про можливість розгляду скарги за наявними в ній матеріалами, а також матеріалами кримінального провадження № 1-кп/756/122/21 (№ 756/4838/17-к).

Дослідивши скаргу та матеріали кримінального провадження № 1-кп/756/122/21 (№756/4838/17-к), суд встановив наступне.

Так, в силу ст. 41 Конституції України, ст. 1 протоколу № 1 до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожна фізична та юридична особа має право володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений свого майна інакше, ніж на користь суспільства і на умовах, передбачених Законом або загальними принципами міжнародного права.
Стаття 1 Першого протоколу до Європейської конвенції гарантує право на вільне володіння своїм майном, яке звичайно називається правом на власність.
Відповідно до приписів ч. 1 ст. 100 КПК України речовий доказ, який був наданий стороні кримінального провадження або нею вилучений, повинен бути якнайшвидше повернутий володільцю, крім випадків, передбачених статтями 160-166, 170-174 цього Кодексу.

Крім того, як убачається з приписів п. 12 ч. 1 ст. 368 КПК України ухвалюючи вирок, суд повинен вирішити, зокрема питання, що належить вчинити з майном, на яке накладено арешт, речовими доказами і документами.
Абзацом 9 п. 2 ч. 4 ст. 374 КПК України встановлено, що у резолютивній частині вироку зазначаються, у разі визнання особи винуватою, рішення щодо речових доказів і документів та спеціальної конфіскації.
Вищевказані положення Кримінального процесуального кодексу України ураховувались судом під час постанолення ухвали від 10 червня 2021 року.
Так, ухвалою Оболонського районного суду м. Києва від 10 червня 2021 року було постановлено звільнити ОСОБА_3 від кримінальної відповідальності на підставі ст. 49 КК України; кримінальне провадження стосовно нього закрити на підставі п. 1 ч. 2 ст. 284 КПК України.
Окрім того, було постановлено скасувати арешт, накладений ухвалою слідчого судді Оболонського районного суду м. Києва від 03 березня 2017 року на майно, а речові докази повернути ОСОБА_3 .
Вказана ухвала набрала законної сили 18 червня 2021 року.

Таким чином, розглядаючи доводи скарги ОСОБА_3 , суд зважає на таке.
Згідно ч. 2 ст. 21 КПК України вирок та ухвала суду, що набрали законної сили в порядку, визначеному цим Кодексом, є обов`язковими і підлягають безумовному виконанню на всій території України.
Також, суд наголошує на приписи ст. 129-1 Конституції України, у яких ідеться про те, що судове рішення є обов`язковим до виконання.
На підставі вказаного, зважаючи на те, що судом під час постановлення ухвали від 10 червня 2021 року вирішувалось питання щодо скасування арешту майна та повернення речових доказів ОСОБА_3 , тим самим забезпечено його право на вільне володіння своїм майном, а також беручи до уваги приписи ч. 2 ст. 21 КПК України, ст. 129-1 Конституції України, згідно яких вищевказана ухвала суду є обов`язковою до виконання, суд приходить до висновку, що у задоволенні скарги ОСОБА_3 слід відмовити.

На підставі викладеного, керуючись статтям 372, 395 КПК України, суд

п о с т а н о в и в:

У задоволенні скарги ОСОБА_3 на бездіяльність посадових осіб Оболонського УП ГУ НП у м. Києві, яка полягає у невиконанні ухвали Оболонського районного суду м. Києва від 10 червня 2021 року, відмовити.

Ухвала набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги ухвала, якщо її не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.
Ухвала може бути оскаржена до Київського апеляційного суду через Оболонський районний суд м. Києва протягом 7 днів з моменту її оголошення.

Суддя ОСОБА_1