Номер провадження: 11-сс/813/848/22
Справа № 947/8055/22 1-кс/947/4709/22
Головуючий у першій інстанції ОСОБА_1
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
28.06.2022 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд в складі:
головуючий суддя ОСОБА_2
судді: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
за участі: секретаря судового засідання ОСОБА_5 ,

прокурора ОСОБА_6 ,
захисника підозрюваного адвоката ОСОБА_7 ,
підозрюваного ОСОБА_8 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції апеляційну скаргу підозрюваного ОСОБА_8 на ухвалу слідчого судді Київського районного суду м. Одеси від 16 червня 2022 року про продовження строку запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою ОСОБА_8 , підозрюваному у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України, в рамках кримінального провадження №0000313 від 16.04.2022 року,

встановив:
Зміст оскаржуваного судового рішення.
Ухвалою слідчого судді задоволено клопотання старшого слідчого СВ відділу поліції № 4 ОРУП № 1 ГУНП в Одеській області ОСОБА_9 , яке погоджене прокурором Київської окружної прокуратури міста Одеси ОСОБА_6 , про продовження строку запобіжного заходу ОСОБА_8 у вигляді тримання під вартою в рамках кримінального провадження №0000313 від 16.04.2022 року.
Продовжено строк тримання під вартою ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , строком до 19.07.2022 року, в межах строку досудового розслідування, з утриманням в Державній установі "Одеській слідчий ізолятор".
Розмір застави, як запобіжного заходу, достатнього для забезпечення виконання підозрюваним ОСОБА_8 обов`язків, передбачених КПК України, в розмірі 744 300 (сімсот сорок чотири тисячі триста) гривень залишено без змін.
Ухвалюючи оскаржувану ухвалу, слідчий суддя виходив з наявності обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_8 кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України, обставин інкримінованого кримінального правопорушення, значної майнової шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, в розмірі 689 595 гривень, та встановленими в ході розгляду даного клопотання ризиками, передбаченими п. п. 1, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України.

Вимоги апеляційної скарги та узагальнені доводи особи, яка її подала.
На вказану ухвалу підозрюваний ОСОБА_8 подав апеляційну скаргу, в якій вказує на те, що оскаржена ухвала винесена з порушенням норм матеріального та процесуального права, зокрема, стверджує, що:
- повідомлена йому підозра є необґрунтованою, такою, що ґрунтується виключного на припущеннях;
- на час вчинення інкримінованих йому злочинів він має алібі;
- вилучені готівкові кошти не є доказом у даному кримінальному провадженні;
- він має міцні соціальні зв`язки, постійне місце проживання та роботи, за яким характеризується позитивно.
Посилаючись на викладене, ОСОБА_8 просить скасувати оскаржену ухвалу і постановити нову, якою клопотання слідчого задовольнити частково та застосувати до нього запобіжний захід у вигляді домашнього арешту в певний час доби з 20:00 годин до 8:00 годин наступної доби, строком до 16.07.2022 року.

Позиції учасників судового розгляду.
ОСОБА_8 та його захисник підтримали доводи та вимоги апеляційної скарги. Також адвокат ОСОБА_7 звернула увагу на наявну у матеріалах справи довідку, яка підтверджує працевлаштування ОСОБА_8 , та повідомила апеляційному суду про можливість підозрюваного працювати віддалено, перебуваючи під домашнім арештом.
Прокурор заперечував проти задоволення апеляційної скарги, її доводи вважав безпідставними, а ухвалу слідчого судді законною та обґрунтованою і просив залишити її без змін.

Мотиви апеляційного суду.
Заслухавши доповідь судді, заслухавши учасників судового розгляду, дослідивши матеріали провадження та доводи апеляційної скарги, апеляційний суд приходить до таких висновків.

Згідно з положеннями ч. 1 ст. 404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Відповідно до вимог ст. 370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим та вмотивованим.

Відповідно до ч.1 ст.176 КПК України запобіжними заходами є: 1) особисте зобов`язання; 2) особиста порука; 3) застава; 4) домашній арешт; 5) тримання під вартою. Тимчасовим запобіжним заходом є затримання особи, яке застосовується з підстав та в порядку, визначеному цим Кодексом.

Відповідно до ст.177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується. Підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті.

Відповідно до ст.178 КПК України при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у статті 177 цього Кодексу, слідчий суддя на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів, оцінює в сукупності всі обставини, у тому числі: вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним, кримінального правопорушення; тяжкість покарання, що загрожує підозрюваному у разі визнання підозрюваного, обвинуваченого винуватим у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого він підозрюється, обвинувачується; вік та стан здоров`я підозрюваного, обвинуваченого; міцність соціальних зв`язків підозрюваного, обвинуваченого в місці його постійного проживання, у тому числі наявність в нього родини й утриманців; наявність у підозрюваного, обвинуваченого постійного місця роботи або навчання; репутацію підозрюваного; майновий стан підозрюваного; наявність судимостей у підозрюваного.

Згідно із ч.1 ст.194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: 1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; 2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; 3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Зі змісту оскарженої ухвали слідчого судді вбачається, що вона відповідає приписам вищенаведених норм кримінального процесуального закону, оскільки в ній наведені положення кримінального процесуального закону, якими керувався слідчий суддя при постановленні ухвали, а також мотиви прийнятого рішення і його обґрунтування.

Апеляційним судом встановлено, що ОСОБА_8 підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України, яке, відповідно до ст.12 КК України відносяться до категорії тяжких злочинів.

Апеляційний суд вважає, що, розглядаючи питання доцільності обрання підозрюваному ОСОБА_10 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою з визначенням розміру застави, слідчий суддя виконав вимоги ст.ст. 176-178 КПК, які регламентують застосування запобіжного заходу.

Апеляційний суд, щодо посилань апелянта на необґрунтованість повідомленої ОСОБА_10 підозри у вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України,та щодо наявності у останнього алібі на час вчинення інкримінованого йому злочину, вважає за необхідне звернути увагу на те, що за загальною практикою Європейського суду з прав людини, що склалась з рішення у справі «Фокс, Кемпбелл і Гартлі проти Сполученого Королівства» (Fox, Campbell and Hartley v. the United Kingdom) від 30 серпня 1990 року, п.32, Series А, № 182, термін «обґрунтована підозра» означає, що існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення.

Згідно з практикою ЄСПЛ, зокрема п. 48 рішення «Чеботарь проти Молдови» №35615/06 від 13.11.07 року - Європейський Суд з прав людини зазначив: «Суд повторює, що для того, щоб арешт по обґрунтованій підозрі був виправданий у відповідності з статтею 5 & 1 (с), поліція не зобов`язана мати докази, достатні для пред`явлення обвинувачення, ні в момент арешту ні під час перебування заявника під вартою. Також не обов`язково, щоб затриманій особі були, по кінцевому рахунку, пред`явлені обвинувачення, або щоб ця особа була піддана суду. Метою попереднього тримання під вартою є подальше розслідування кримінальної справи, яке повинно підтвердити або розвіяти підозру, яка є підставою для затримання».

Крім того, апеляційний суд враховує правову позицію ЄСПЛ, викладену у рішенні за скаргою «Ферарі-Браво проти Італії», відповідно до якої затримання та тримання особи під вартою, безумовно, можливе не лише у випадку доведеності факту вчинення злочину та його характеру, оскільки така доведеність сама по собі і є метою досудового розслідування, досягненню цілей якого і є тримання під вартою.

Слідчий суддя, а також апеляційний суд, незалежні у своїй діяльності, суб`єктивно оцінюють наявність достатніх умов та обґрунтованих належних доказів, що особа ймовірно могла вчинити інкримінований їй злочин.

Враховуючи вимоги п.1 ч. 1 ст. 194 КПК України, які узгоджуються з наведеними рішеннями ЄСПЛ, слідчий суддя, не вирішуючи питання про наявність у діях ОСОБА_10 складу кримінального правопорушення, доведеність його вини, належність та допустимість наданих стороною обвинувачення доказів, виходячи лише з фактичних даних, що містяться в матеріалах, доданих до клопотання, дійшов правильного висновку про дотримання стороною обвинувачення вимоги розумної підозри, оскільки наявні на даний час докази у кримінальному провадженні свідчать про об`єктивний зв`язок підозрюваного із вчиненням кримінальних правопорушеннь та виправдовують необхідність подальшого розслідування у цьому провадженні з метою дотримання імперативних завдань кримінального провадження, визначених ст.2 КПК України

Окрім того, відхиляючи посилання апелянта на недопустимість як доказів вилучених грошових коштів, апеляційний суд звертає увагу на те, що у відповідності до положень ч. 2 ст. 94 КПК України, жоден доказ не має наперед встановленої сили, та всі доказі в даному кримінальному провадженні підлягають ретельній перевірці з наступною їх оцінкою у відповідності до положень ч.1 ст.94 КПК України.

Відповідно до ст.ст. 89, 94 КПК України оцінка допустимості та належності доказів буде надана судом першої інстанції при розгляді кримінального провадження по суті у разі направлення обвинувального акту до суду, а відтак слідчий суддя як і апеляційний суд позбавлені можливості надавати оцінку доказам причетності ОСОБА_8 до інкримінованих йому злочинів.

Також, перевіряючи обґрунтування слідчого судді щодо наявності ризиків, передбачених ст. 177 КПК, апеляційний суд встановив його належність в оскаржуваній ухвалі.
Апеляційний суд вважає, що слідчий суддя дійшов до обґрунтованого висновку про те, що ризики, передбачені ч.1 ст.177 КПК України, заявлені слідчим існують та виправдовують тримання підозрюваного під вартою, обумовлені суспільною необхідністю, є пропорційними та обґрунтованими щодо обмеження конституційних прав і свобод підозрюваного, оскільки слідчий суддя дотримався при розгляді клопотання слідчого приписів ст. 331 КПК України та розглянув питання доцільності обрання підозрюваному запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, з урахуванням положень глави 18 КПК України.
На думку апеляційного суду, встановлена в ухвалі слідчого судді наявність ризиків, передбачених ч.1 ст.177 КПК України, відповідає фактичним обставинам справи, при розгляді апеляційної скарги не спростована, будь-яких доказів про зменшення або зникнення цих ризиків стороною захисту не надано.
Зокрема, апеляційний суд звертає увагу на те, що слідчий суддя, виконавши вимоги ст.ст. 176-178, 184, 199 КПК, які регламентують застосування запобіжного заходу, та його продовження обґрунтовано прийняв до уваги наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_8 кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України, обставини інкримінованого кримінального правопорушення та прийняв до увагу значну майнову шкоду, яку було завдано кримінальним правопорушенням в розмірі 689 595 гривень.
Соціальні зв`язки підозрюваного апеляційний суд не може взяти до уваги, оскільки, на переконання апеляційного суду, місце проживання, потенційне працевлаштування та позитивні характеристики не є факторами настільки міцними та впливовими, щоб нівелювати існуючі на час постановлення оскаржуваної ухвали ризики.
Апеляційний суд приймає до уваги наявну у матеріалах справи довідку, видану ТОВ «ЯВІР-2005», втім зауважує, що хоча відповідний доказ і підтверджує попередні трудові відносини підозрюваного, втім не свідчить про дотримання ОСОБА_8 добросовісної поведінки у випадку обрання відносно нього більш м`якого запобіжного заходу, з огляду на встановлені слідчим суддею ризики.
На переконання апеляційного суду, з огляду на встановлені в судовому засіданні ризики більш м`який запобіжний захід не забезпечать належне виконання підозрюваним обов`язків. Окрім того, жодних розумних гарантій добросовісної поведінки ОСОБА_10 у випадку обрання більш м`якого запобіжного заходу на вказаній стадії кримінального процесу ані слідчому судді, ані апеляційному суду надано не було.

Таким чином, на думку апеляційного суду, в цьому випадку суспільний інтерес перебування підозрюваного під вартою, переважає особистий інтерес підозрюваного.
Апеляцій суд, звертає увагу, що в кожному випадку, як підкреслює Європейський суд з прав людини, суд своїм рішенням повинен забезпечити не тільки права підозрюваного, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів.
Істотних порушень кримінального процесуального закону, які тягнуть безумовне скасування ухвали слідчого судді, при апеляційному розгляді не встановлено.

Згідно з п.1 ч.3 ст.407 КПК України за наслідками апеляційного розгляду за скаргою на ухвали слідчого судді чи ухвали суду про обрання запобіжного заходу у виді тримання під вартою, про зміну іншого запобіжного заходу на запобіжний захід у виді тримання під вартою, а також про продовження строку тримання під вартою, постановлені під час судового провадження в суді першої інстанції до ухвалення судового рішення по суті, суд апеляційної інстанції має право залишити ухвалу без змін.

За таких обставин, суд апеляційної інстанції вважає, що підстав для задоволення апеляційної скарги захисника та скасування ухвали слідчого судді немає.

Керуючись статями 176, 177, 178,182, 183, 194, 196,197 370-372, 376, 404, 407, 419, 422, 532 КПК України, апеляційний суд

постановив:
Апеляційну скаргу підозрюваного ОСОБА_8 - залишити без задоволення.

Ухвалу слідчого судді Київського районного суду м. Одеси від 16 червня 2022 року про продовження строку запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою ОСОБА_8 , підозрюваному у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України, в рамках кримінального провадження №0000313 від 16.04.2022 року - залишити без змін.
Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді Одеського апеляційного суду

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4