Провадження № 1-кп/522/523/22
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
25 серпня 2022 року м. Одеса
Приморський районний суд м. Одеси у складі:
головуючого судді ОСОБА_1 ,
за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Одесі обвинувальний акт у кримінальному провадженні, яке зареєстроване в ЄРДР за №0000043 від 30.06.2021 року за обвинуваченням
ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки с. Ясенове Перше Любашівського району Одеської області, громадянки України, яка працює в моторвагонному депо Одеса-Застава 1 Регіональної філії «Одеська залізниця» АТ «Укрзалізниця», зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 , мешкає за адресою: АДРЕСА_2 , має на утриманні неповнолітню дитину, раніше не судима,
обвинуваченої у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 369 КК України,
за участю сторін кримінального провадження:
прокурора ОСОБА_4 ,
захисника ОСОБА_5 ,
обвинуваченої ОСОБА_3 ,
ВСТАНОВИВ:
Згідно з наказом моторвагонного депо Одеса-Застава 1 регіональної філії «Одеська залізниця» АТ «Укрзалізниця» Особа1, за фактами одержання неправомірної вигоди якою на розгляді Приморського районного суду м. Одеси перебуває інше кримінальне провадження (далі Особа1), призначено на посаду інструктора провідників моторвагонного депо Одеса-Застава 1 регіональної філії «Одеська залізниця» АТ «Укрзалізниця», що входить до складу АТ «Укрзалізниця», 100 відсотків акцій якого відповідно до Статуту, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 02.09.2015 №735, закріплюються в державній власності.

Відповідно до посадової інструкції інструктора провідників моторвагонного депо Одеса-Застава 1 регіональної філії «Одеська залізниця» АТ «Укрзалізниця» визначено його основні завдання та обов`язки:

-проводить інструктаж поїзних бригад з питань обслуговування вагонів МВРС та дотримання їх в належному санітарному та технічному стані, забезпеченні безпеки руху;
-контролює технологічний процес роботи поїзних бригад, проводить перевірки відповідно до графіку та особистих нормативів;
-контролює виконання встановленого режиму праці та відпочинку, норм охорони праці, якість обслуговування пасажирів, виконання вимог трудової дисципліни, правил безпеки руху, електробезпеки, виробничої санітарії по цеху пасажирських перевезень;
-контролює і дає рекомендації відносно необхідної інформації для пасажирів в вагонах, виконання вимог розміщення реклами в електропоїздах;
-контролює забезпечення вагонів МВРС знімним обладнанням, інвентарем для прибирання, у відповідності до встановлених норм;
-проводить технічне навчання та навчання провідників в процесі стажування, приймає участь в комісіях по прийому заліків і екзаменів у провідників;
-приймає участь в складанні щомісячного графіка роботи поїзних бригад;
-проводить контроль обліку робочого часу провідників;
-контролює виконання поїзними бригадами діючих інструкцій, наказів та інших нормативних документів;
-проводить інструктажі по охороні праці, пожежної безпеки та електробезпеки з провідниками;
-своєчасно та правильно оформлює документацію по колу своїх обов`язків;
-приймає участь в розгляді недоліків, які були допущені поїзними бригадами в роботі;
-дає пропозиції по складу поїзних бригад;
-здійснює, у складі комісії, контроль за станом охорони праці в обсязі другої ступені контролю;
-виконує «Основні нормативи особистої участі у проведенні мінімуму заходів щодо зміцнення дисципліни, забезпечення безпеки руху, охорони праці та пожежної безпеки інструкторського (поїзних бригад) складу депо», встановлені наказом начальника депо;
-неухильно виконує заходи з попередження, виявлення та припинення можливих терористичних проявів;
-забезпечує своєчасне усунення виявлених недоліків, по колу своїх обов`язків.
Розділом 3 посадової інструкції передбачено, що інструктор провідників має право:
-перевіряти оформлення технічної та службової документації, яку ведуть провідники ЦМВ та бригадири;
-давати вказівки провідникам з питань, пов`язаних з обслуговуванням пасажирів та вимагати від провідників виконання діючих інструкцій, наказів;
-подавати пропозиції заступнику начальника депо, начальнику депо на заохочення або притягнення до відповідальності провідників;
-по колу своїх обов`язків користуватись нормативною і технічною документацією, що наявна в депо;
-надавати пропозиції щодо вдосконалення роботи.
Таким чином, перебуваючи на посаді інструктора провідників моторвагонного депо Одеса-Застава 1 регіональної філії «Одеська залізниця» АТ «Укрзалізниця», Особа1 обіймає посаду, пов`язану з виконанням на державному підприємстві організаційно-розпорядчих функцій, і відповідно до примітки 1 до ст. 364 КК України є службовою особою.

При цьому, Особа1, нехтуючи покладеними на неї обов`язками, реально усвідомлюючи кримінально-карані наслідки скоєння нею кримінального правопорушення, діючи умисно, з корисливих мотивів, з метою власного незаконного збагачення, використовуючи надану їй владу та службові повноваження всупереч інтересам служби, розробила план щодо вимагання та одержання неправомірної вигоди від провідників пасажирських вагонів моторвагонного депо Одеса-Застава 1 регіональної філії «Одеська залізниця» АТ «Укрзалізниця», на яких покладено обов`язки з керівництва поїзними бригадами, за невжиття заходів щодо переведення їх на нижчу посаду або щодо звільнення з посади.

З метою безпосереднього вимагання та одержання неправомірної вигоди Особа1 залучила для цього пособника в особі провідника пасажирського вагону моторвагонного депо Одеса-Застава 1 регіональної філії «Одеська залізниця» АТ «Укрзалізниця», на якого покладено обов`язки з керівництва поїзною бригадою, Особу2, за фактами пособництва якої в одержанні службовою особою неправомірної вигоди на розгляді Приморського районного суду м. Одеси перебуває інше кримінальне провадження (далі Особа2).

Так, 14.04.2021 приблизно о 08 годині 31 хвилині провідник пасажирського вагону моторвагонного депо Одеса-Застава 1 регіональної філії «Одеська залізниця» АТ «Укрзалізниця», на яку покладено обов`язки з керівництва поїзною бригадою, ОСОБА_3 , перебуваючи поблизу будинку №1 на Старосінній площі в м. Одесі, усвідомлюючи, що Особа1 є службовою особою та наділена повноваженнями здійснювати загальне керівництво та контроль за її роботою, маючи на меті невжиття Особою1 заходів щодо реалізації раніше висловлених погроз про переведення на нижчу посаду або звільнення з посади у випадку відмови надати неправомірну вигоду, діючи умисно, протиправно, надала провіднику пасажирського вагону моторвагонного депо Одеса-Застава 1 регіональної філії «Одеська залізниця» АТ «Укрзалізниця», на якого покладено обов`язки з керівництва поїзною бригадою, ОСОБА_6 , що діяв під контролем правоохоронних органів з метою викриття злочинних дій працівників даного депо, неправомірну вигоду у розмірі 2200 гривень, для подальшої її передачі Особі1 через пособника Особу2, за невжиття заходів щодо переведення її на нижчу посаду або щодо звільнення з посади.

Таким чином, ОСОБА_3 обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 369 КК України надання неправомірної вигоди службовій особі за невчинення цією службовою особою в інтересах того, хто надає таку вигоду, будь-якої дії з використанням наданого їй службового становища.
У судовому засіданні ОСОБА_3 свою винуватість у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 369 КК України, визнала повністю, у вчиненому щиро розкаялась та підтвердила суду такі фактичні обставини як дата, час, місце, спосіб і наслідки вчиненого нею суспільно небезпечного діяння, зокрема, що 14.04.2021 приблизно о 08 годині 31 хв. вона як провідник пасажирського вагону моторвагонного депо Одеса-Застава 1 регіональної філії «Одеська залізниця» АТ «Укрзалізниця», перебуваючи поблизу будинку №1 на Старосінній площі в м. Одесі, усвідомлюючи, що Особа1 є службовою особою та наділена повноваженнями здійснювати загальне керівництво та контроль за її роботою, надала провіднику пасажирського вагону моторвагонного депо Одеса-Застава 1 регіональної філії «Одеська залізниця» АТ «Укрзалізниця», на якого покладено обов`язки з керівництва поїзною бригадою, ОСОБА_6 , що діяв під контролем правоохоронних органів з метою викриття злочинних дій працівників даного депо, неправомірну вигоду у розмірі 2200 гривень, для подальшої її передачі Особі1 через пособника Особу2, за невжиття заходів щодо переведення її на нижчу посаду або щодо звільнення з посади.

Прокурор просив суд визнати ОСОБА_3 винуватою у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 369 КК України та призначити їй покарання у вигляді штрафу у розмірі одна тисяча неоподаткованих мінімумів доходів громадян.

Захисник та обвинувачена ОСОБА_3 просили не карати її суворо.

Під час судового засідання, встановлено, що обвинувачена та інші учасники кримінального провадження правильно розуміють зміст фактичних обставин справи, які ніким не оспорюються. Судом встановлено, що відсутні сумніви у добровільності позицій обвинувачених та інших учасників судового розгляду. З урахуванням думки прокурора, обвинуваченого, суд відповідно до ч. 3 ст. 349 КПК України визнав недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються.
Враховуючи викладене, суд вважає, що винність обвинуваченої ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 369 КК України доведена та її дії правильно кваліфіковані, оскільки вона надала неправомірну вигоду службовій особі за невчинення цією службовою особою в інтересах того, хто надає таку вигоду, будь-якої дії з використанням наданого їй службового становища.
Обставини, які обтяжують покарання обвинуваченої ОСОБА_3 , передбачені ст. 67 КК України, судом не встановлені.
Обставиною, що пом`якшують покарання обвинуваченої ОСОБА_3 , передбаченою ст. 66 КК України, суд визнає щире каяття обвинуваченої.
При визначенні мотивів призначення покарання суд керується наступним.
Відповідність покарання ступеню тяжкості злочину та особі правопорушника визначена насамперед ст. 61 Конституції України, відповідно до якої юридична відповідальність особи має індивідуальний характер, а також з принципу правової держави, з суті конституційних прав та свобод людини і громадянина.
Відповідно до ст. 8 Конституції в Україні визнається і діє принцип верховенства права.
Верховенство права вимагає від держави його втілення шляхом запровадження ідей соціальної справедливості, свободи, рівності тощо.
Правову позицію щодо дотримання справедливості Конституційний Суд України висловив у рішенні від 30 січня 2003 р. № 3-рп/2003 у справі «Про розгляд судом окремих постанов слідчого і прокурора»: «Правосуддя за своєю суттю визнається таким лише за умови, що воно відповідає вимогам справедливості і забезпечує ефективне поновлення в правах».
Вимога додержуватись справедливості під час застосування кримінального покарання закріплена і в міжнародних документах з прав людини, зокрема, у статті 10 Загальної декларації прав людини 1948 року (прийнята Генеральною Асамблеєю ООН 10 грудня 1948 р.), статті 14 Міжнародного пакту про громадські і політичні права 1966 року, статті 6 Конвенції про захист прав людини та основних свобод 1950 року, відповідно до яких кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.
Відповідно до п. 1 постанови Пленуму Верховного Суду України №7 від 24.10.2003 року «Про практику призначення судами кримінального покарання» суди при призначенні покарання в кожному випадку і щодо кожного підсудного, який визнається винним у вчиненні злочину, мають суворо додержувати вимог ст. 65 КК стосовно загальних засад призначення покарання, оскільки саме через останні реалізуються принципи законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання. Призначаючи покарання, у кожному конкретному випадку суди мають дотримуватися вимог кримінального закону й зобов`язані враховувати ступінь тяжкості вчиненого злочину, дані про особу винного та обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання. Таке покарання має бути необхідним і достатнім для виправлення засудженого та попередження нових злочинів.
З наведених положень закону про кримінальну відповідальність і роз`яснень постанови Пленуму Верховного Суду України вбачається, що в усякому випадку призначення покарання суди повинні враховувати перелічені в законі обставини і керуватись лише загальними засадами призначення покарання (ст. 65 КК), призначаючи покарання конкретній особі за конкретне кримінальне правопорушення, максимально індивідуалізуючи покарання, а визначення міри покарання, що може бути призначене обвинуваченому, та потреби у його відбуванні, є важливою вимогою принципового характеру, якою передбачається, що кримінальна відповідальність персоніфікована: вона настає лише щодо певної особи, яка вчинила злочин.
Тому призначення покарання повинно максимально сприяти досягненню мети покарання, якою, як зазначено, є не лише кара, а й виправлення засудженого.
Суд, при обранні покарання обвинуваченій ОСОБА_3 у відповідності до вимог ст. 65 КК України враховує ступінь тяжкості вчиненого, особу обвинуваченої, та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.
З урахуванням наведених положень законодавства, при призначенні покарання суд враховує, що обвинувачена скоїла нетяжке кримінальне правопорушення, у скоєному щиро покаялась.
Згадані пом`якшуючі обставини, а також відомості про особу обвинуваченої, яка має постійне місце проживання, працює, має міцні соціальні зв`язки, самостійно виховує неповнолітню доньку, відсутність обставин, що обтяжують покарання, в своїй сукупності та співвідношенні істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого нею злочину та дають суду підстави для призначення обвинуваченій покарання у вигляді штрафу у розмірі одна тисяча неоподаткованих мінімумів доходів громадян, а саме у розмірі 17000,00 (сімнадцять тисяч гривень 00 коп.).

Витрати на проведення експертиз у даному кримінальному провадженні відсутні.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 368- 371, 374 КПК України,

УХВАЛИВ:
ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнати виннною у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 369 КК України та призначити їй покарання у вигляді штрафу у розмірі одна тисяча неоподаткованих мінімумів доходів громадян, а саме у розмірі 17000,00 (сімнадцять тисяч гривень 00 коп.).

Роз`яснити засудженій ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ,, що згідно п.п. 7, 9 Порядку виконання уповноваженими органами з питань пробації судових рішень про призначення покарання у виді штрафу, затвердженого наказом Міністерства юстиції України № 1301/5 від 27 квітня 2018 року, засуджений зобов`язаний сплатити штраф у місячний строк після набрання судовим рішенням законної сили і повідомити про це орган пробації шляхом пред`явлення документа про сплату штрафу. Якщо засуджений не з`явився до органу пробації та не підтвердив сплату штрафу шляхом пред`явлення документа після закінчення місячного строку від набрання судовим рішенням законної сили, орган пробації надсилає подання до суду, який виніс судове рішення, для вирішення питання про розстрочку виплати несплаченої суми штрафу або заміну несплаченої суми штрафу покаранням у виді громадських, виправних робіт або позбавлення волі відповідно до закону.
Вирок не може бути оскаржений в апеляційному порядку з підстав заперечення обставин, які ніким не оспорювалися під час судового розгляду і дослідження яких було визнано судом недоцільним. З інших підстав вирок може бути оскаржений до Одеського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Вирок суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції. Якщо строк апеляційного оскарження буде поновлено, вважається, що вирок суду не набрав законної сили.
Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку. Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченому та прокурору.
Суддя ОСОБА_1