ДАРНИЦЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД М.КИЄВА
справа № 754/7915/19
провадження № 1-кп/753/435/22
В И Р О К
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"13" вересня 2022 р. Дарницький районний суд м. Києва у складі колегії:

головуючого судді ОСОБА_1 ,
суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
за участю секретаря ОСОБА_4 ,
прокурора ОСОБА_5 ,
захисника ОСОБА_6 ,

обвинуваченої ОСОБА_7 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві матеріали кримінального провадження по обвинуваченню:
ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки села Плесецьке, Васильківського району, Київської області, громадянки України, з середньою повною освітою, не працюючої, не заміжньої, яка зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 та проживає за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судима

у вчиненні злочину, передбаченого ч.1 ст. 115 КК України,

ВСТАНОВИЛА:

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , 11.02.2019, приблизно о 12 годині 15 хвилині перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння та знаходячись у приміщенні квартири АДРЕСА_3 на ґрунті особистих неприязних стосунків вступила у сварку із ОСОБА_8 , після чого у неї виник умисел направлений на спричинення останньому тілесних ушкоджень.

Реалізуючи свій злочинний умисел, направлений на протиправне спричинення тілесних ушкоджень іншій людині, ОСОБА_7 усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх суспільно небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, тобто діючи з прямим умислом, ножем, який тримала в правій руці, що мав довжину біля 14,5 см та ширину 3,5 см, якому притаманні ріжучі та колючі властивості, нанесла ОСОБА_8 один удар в область грудної клітки по середині, при цьому спричинивши останньому тілесні ушкодження у вигляді проникаючого у грудну і черевну порожнину поранення грудної клітини з ушкодженням серця, діафрагми та печінки, яке супроводжувалось внутрішньою кровотечею у праву плевральну порожнину та черевну порожнину в об`ємі 4000 мл, масивною крововтратою та призвело до розвитку шоку, у наслідок отриманих тілесних ушкоджень, 18.02.2019 о 16 годинні 30 хвилин, настала смерть ОСОБА_8 .

Спричинене ОСОБА_8 поранення має ознаки небезпеки для життя, відноситься до тяжких тілесних ушкоджень та знаходиться у причинному зв`язку з настанням його смерті.

У судовому засіданні обвинувачена ОСОБА_7 винною себе у скоєнні інкримінованого злочину за ч. 1 ст. 115 КК України не визнала. По суті заданих сторонами питань пояснила, що з потерпілим познайомилася в 2015 році. На протязі всього часу потерпілий сварився з обвинуваченою та піднімав на неї руку. За два тижні до події потерпілий ОСОБА_9 та ОСОБА_7 посварилися та остання пішла від нього. 10 лютого ОСОБА_7 повернулася, щоб забрати решту речей та допомогти потерпілому приготуватися до приїзду друга. Була в стані алкогольного сп`яніння. В день події ОСОБА_9 був на підпитку, обвинувачена перебувала у кухні. Потерпілий підійшов до ОСОБА_7 та почав з`ясовувати стосунки, словесно ображати. Обвинувачена повідомила ОСОБА_9 , що жити більше так не може та йде від нього, на що потерпілий схопив ОСОБА_7 за волосся та почав тягати, погрожуючи розправою. Обвинувачена не пам`ятає, як взяла ніж та не бачила куди встромила його у ОСОБА_9 . Потерпілий знаходився біля тумби та почив втрачати свідомість. ОСОБА_7 стала біля потерпілого на коліна та намагалася привести його до тями, била по щокам, обливала холодною водою. ОСОБА_9 був проти аби обвинувачена викликала швидку, проте ОСОБА_7 не послухала його та викликала лікарів. Зазначила, що ОСОБА_9 був агресивний навіть коли був тверезий, постійно провокував сварки та раз на два тижні міг побити обвинувачену. Умислу на позбавлення життя потерпілого у неї не було, а свій вчинок вона пояснює агресивною поведінкою потерпілого та надмірною кількістю вжитого алкоголю в той день. Таким чином, обвинувачена визнала свою провину у спричиненні потерпілому тяжкого тілесного ушкодження, що призвело до смерті потерпілого.

При цьому, сторона захисту наполягала на перекваліфікації дій ОСОБА_7 з пред`явленого їй обвинувачення у вчинені злочину, передбаченого ч. 1 ст. 115 КК України, на ст. 124 КК України та зазначала на правильності кваліфікації дій обвинуваченої саме як заподіяння тяжкого тілесного ушкодження у разі перевищення меж необхідної оборони або у разі перевищення заходів, необхідних для затримання особи, яка вчинила кримінальне правопорушення.

Під час судового розгляду судом перевірялася як обґрунтованість пред`явленого ОСОБА_7 обвинувачення, так і версія сторони захисту, задля чого досліджувались не тільки показання обвинуваченої, надані нею безпосередньо у судовому засіданні, а й докази, що були подані суду стороною обвинувачення: показання свідків, документи та висновки експертів.
Так, потерпілий ОСОБА_9 у судовому засіданні пояснив, що ОСОБА_8 являється його дядьком. Про смерть ОСОБА_8 свідок дізнався від матері, якій передзвонила сусідка померлого. Свідок та ОСОБА_8 майже не спілкувалися, про стосунки дядька і обвинуваченої ОСОБА_7 , свідок дізнався від працівника поліції.

Свідок ОСОБА_10 в судовому засіданні повідомив про те, що працює патрульним поліцейським. 11.02.2019, перебуваючи в складі патрульного екіпажу отримав виклик про ножове поранення. Коли прибули за адресою виклику, помітив що на місці працюють декілька патрулів. Обвинувачена ОСОБА_7 була одягнута в сині джинси та блакитну кофту, на одязі були сліди крові. Інші патрульні питали обвинувачену ОСОБА_7 навіщо вона це зробила, остання відповідала емоційно, кричала та повідомила, що ОСОБА_8 образив її. В цей момент з кухні свідок почув крик про допомогу від лікарів. Зайшовши до кухні свідок ОСОБА_10 помітив на підлозі потерпілого ОСОБА_8 , який сидів в крові живий в стані алкогольного сп`яніння та відмахувався від лікарів. Свідок разом з іншими патрульними поліцейським допомогли лікарям занести ОСОБА_8 до карети швидкої допомоги. Додав, що у потерпілого ОСОБА_8 в області грудної клітки помітив шрам приблизно 2 см. Також, зазначив, що на кухні лежав кухонний ніж з чорною дерев`яною ручкою, довжина леза приблизно 15 см.

Свідок ОСОБА_11 в судовому засіданні повідомила про те, що працює патрульним поліцейським. Того дня свідок патрулював в Деснянському районні та надійшов виклик за адресою АДРЕСА_4 . Прибувши першими на місце потрапили до квартири, двері якої були відчинені. Зайшовши до квартири побачили ОСОБА_7 , яка сиділа на кухні в стресовому стані, оскільки спочатку мовчала, потім агресивно себе поводила. Також, на кухні лежав чоловік з одним ножовим пораненням грудної клітки. Чоловік нічого не казав, оскільки йому було погано. Під час спілкування з ОСОБА_7 свідок дізналася, що між обвинуваченою та чоловіком виникла сварка, під час якої вони один одного ображали та обвинувачена схопила ніж та нанесла удар. Свідок ОСОБА_11 також додала, що бачила звичайний кухонний ніж, довжиною приблизно 10-15 см, який лежав у кухні на підвіконні.

Свідок ОСОБА_12 в судовому засіданні повідомила про те, що обвинувачену знає з 2010 року. З потерпілим познайомилася з рік до події. Характеризуючи відносини між обвинуваченою та потерпілим, свідок зазначила, що ОСОБА_7 та ОСОБА_8 постійно сварилися. Одного разу свідок зустріла їх у торговому центрі та побачила, як ОСОБА_8 підняв руку на обвинувачену. ОСОБА_7 постійно ходила в синцях та за декілька днів до події, обвинувачена скаржилася свідку на ОСОБА_8 .

Підстав, з яких вказані свідки могли оговорювати обвинувачену, судом в ході судового розгляду не встановлено.
Окрім зазначених отриманих в ході судового розгляду показів свідків, судом в порядку ст. 358, 359 КПК України також були дослідженні наступні докази, надані стороною обвинувачення.
Так, з доручення начальника СВ Деснянського УП ГУ НП у м. Києві, вбачається, що слідчому ОСОБА_13 доручено проведення досудового розслідування у кримінальному провадженні №0000967 від 11.02.2019. (1 т, а.с. 219)

Постановою начальника відділення СВ Деснянського УП ГУ НП у м. Києві від 11.02.2019 для проведення досудового розслідування у кримінальному провадженні №0000967 від 11.02.2019 призначено групу слідчих у складі: ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , ОСОБА_15 , ОСОБА_16 , ОСОБА_17 , ОСОБА_18 , ОСОБА_19 , ОСОБА_20 , ОСОБА_21 , ОСОБА_22 (1 т, а.с. 220-221)

Відповідно до відомостей витягу з ЄРДР від 11.02.2019 у кримінальному провадженні №0000967, вбачається, що 11.02.2019, приблизно о 12:15 год. ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , знаходячись за адресою: АДРЕСА_2 , предметом схожим на ніж, нанесла один удар в область грудей потерпілому ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , тим самим виконала усі дії, які вважала необхідними для доведення злочину до кінця, котрі були направлені на умисне заподіяння смерті потерпілого (вбивство), однак злочин не було закінчено у зв`язку з тим, що потерпілому було вчасно надано медичну допомогу (ЄО 9238 від 11.02.2019), правова кваліфікація кримінального правопорушення ч. 2 ст. 15, ч. 1 ст. 115 КК України. (1 т, а.с. 222)

Постановою керівника Київської місцевої прокуратури №3 від 06.05.2019, відповідно до якої змінено групу прокурорів у кримінальному провадженні №000967, визначивши її у складі прокурорів: ОСОБА_23 , ОСОБА_5 , ОСОБА_24 , ОСОБА_25 , ОСОБА_26 (1 т, а.с. 223-224)

З довідки Київської клінічної лікарні швидкої медичної допомоги від 11.02.2019, вбачається, що ОСОБА_8 перебував у відділенні інтенсивної терапії з 11.02.2019, із діагнозом проникаюче поранення грудної клітини справа з пошкодженням серця, правої долі печінки, геморагічний шок 4-го ступеня. (1 т, а.с. 225)

З проколу огляду місця події від 11.02.2019 з доданими до нього фото таблицею та СД-диском, який був відтворений в судовому засіданні, вбачається, що була оглянута ділянка місцевості за адресою: АДРЕСА_2 , а саме на 9 поверсі, вхід до квартири обладнаний дверима з непошкодженими замками. Учасником огляду є ОСОБА_7 , яка повідомила, що в неї виник конфлікт з співмешканцем ОСОБА_8 , під час якого ОСОБА_7 нанесла один удар в область серця кухонним ножем, який зі слів останньої лежить на кухні. Після чого викликала швидку медичну допомогу. На полу кухні було помічено залишки коричневого кольору та плями бурого кольору. На дивані біля столу лежить кухонний ніж з дерев`яною ручкою, на лезі якого залишки речовини бурого кольору. Також, виявлено кофту зелено-сірого кольору та резиновий тапок зі слідами бурого кольору. Біля столу дві пляшки з-під горілки. В кімнаті №1 порядок не порушено, проте в кімнаті №2 виявлено простирадло зі слідами бурого кольору. Під час огляду вилучено змиви речовини бурого кольору, предмет схожий на ніж та кофту зі слідами бурого кольору. (1 т, а.с. 226-231)

Відповідно до ухвали слідчого судді Деснянського районного суду м. Києва від 12.02.2019, слідчому Деснянського УП ГУ НП у м. Києві ОСОБА_15 надано дозвіл на обшук квартири АДРЕСА_3 з метою відшукання та вилучення предметів та знарядь вчинення кримінального правопорушення, та подальшого встановлення допустимості доказів, отриманих в результаті цієї слідчої дії, зокрема: змиви речовини бурого кольору з кухні; предмет схожий на ніж з плямами бурого кольору; 3 скляні пляшки, скляна чарка; 2 змиви речовини коричневого кольору ; кофта зелено-сірого кольору з плямами бурого кольору; резиновий тапок синього кольору зі слідами бурого кольору (1 т, а.с. 233)

Відповідно до ухвали слідчого судді Деснянського районного суду м. Києва від 13.02.2019, накладено арешт на джинсові штани синього кольору зі слідами бурого кольору, мобільний телефон «Хуавей» моделі САМ-L21 ІМЕІ1: НОМЕР_1 , ІМЕІ2: НОМЕР_2 з сім картою оператора мобільного зв`язку «Водафон», які були вилучені 11.02.2019 в ході обшуку ОСОБА_7 (1 т, а.с. 234)

З протоколу огляду місця події від 11.02.2019, вбачається, що об`єктом огляду являється приміщення гардеробу, за адресою: АДРЕСА_5 , а саме КМКЛШМД, в якому зліва при вході розташований стіл, на якому виявлено труси сірого кольору та тапок темного кольору зі слідами бурого кольору, які були вилучені та поміщені до пакету. (1 т, а.с. 235-237)

Чеком алкотестеру «Драгер 6820», прилад ARJH 0314, тест №1177 з результатом 2,64 проміле, підтверджено, що 02.11.2019 ОСОБА_7 перебувала в стані алкогольного сп`яніння. (1 т, а.с. 238)

З протоколу затримання особи, підозрюваної у вчиненні злочину від 11.02.2019, вбачається що ОСОБА_7 в порядку 208 КПК України фактично затримана о 13 год. 00 хв. 11.02.2019. Під час затримання слідчим в присутності понятих був проведений обшук ОСОБА_7 , під час якого було виявлено та вилучено: джинсові штани синього кольору зі слідами бурого кольору, три змиви з рук, зріз нігтьової пластини з лівої та правої руки, мобільний телефон «Хуавей» моделі САМ-L21 ІМЕІ1: НОМЕР_1 , ІМЕІ2: НОМЕР_2 з сім картою оператора мобільного зв`язку «Водафон», ключі від квартири АДРЕСА_6 , ключі від квартири АДРЕСА_3 . (1 т, а.с. 241-242)

Постановою слідчого СВ Деснянського УП ГУ НП у м. Києві ОСОБА_15 від 11.02.2019, визнано речовими доказами та приєднано до матеріалів кримінального провадження №0000967: змиви речовини бурого кольору з кухні, предмет схожий на ніж з плямами бурого кольору, три скляні пляшки, склянка, два змиви речовини коричневого кольору, кофта зелено-сірого кольору з плямами бурого кольору, резиновий тапок синього кольору зі слідами бурого кольору. (1 т, а.с. 243)

Постановою слідчого СВ Деснянського УП ГУ НП у м. Києві ОСОБА_19 від 11.02.2019 визнано речовими доказами та приєднано до матеріалів кримінального провадження №0000967: джинсові штани синього кольору зі слідами бурого кольору, три змиви з рук, зріз нігтьової пластини з лівої та правої руки, мобільний телефон «Хуавей» моделі САМ-L21 ІМЕІ1: НОМЕР_1 , ІМЕІ2: НОМЕР_2 з сім картою оператора мобільного зв`язку «Водафон», ключі від квартири АДРЕСА_6 , ключі від квартири АДРЕСА_3 . (1 т, а.с. 246-247)

Постановою слідчого СВ Деснянського УП ГУ НП у м. Києві ОСОБА_15 від 11.02.2019 визнано речовими доказами та приєднано до матеріалів кримінального провадження №0000967: змиви речовини бурого кольору з кухні, предмет схожий на ніж з плямами бурого кольору, три скляні пляшки, склянка, два змиви речовини коричневого кольору, кофта зелено-сірого кольору з плямами бурого кольору, резиновий тапок синього кольору зі слідами бурого кольору. (1 т, а.с. 243)

Постановою слідчого СВ Деснянського УП ГУ НП у м. Києві ОСОБА_13 від 11.02.2019 визнано речовими доказами та приєднано до матеріалів кримінального провадження №0000967: труси сірого кольору та тапок темного кольору зі слідами бурого кольору. (1 т, а.с. 243)

Відповідно до повідомлення про підозру від 11.02.2019 слідчий СВ Деснянського УП ГУ НП у м. Києві ОСОБА_15 (за погодженням з процесуальним керівником), повідомив ОСОБА_7 про те, що вона підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 15, ч. 1 ст. 115 КК України. (2 т., а.с. 3-5)

З протоколу проведення слідчого експерименту від 12.02.2019 та долученого до нього відеозапису, який відтворено в судовому засіданні, вбачається, що слідчим було запропоновано підозрюваній розповісти обставини вчинення кримінального правопорушення. Так, ОСОБА_7 пояснила, що 11.02.2019 приблизно о 13:00 год. вона зайшла до квартири, де проживав потерпілий. ОСОБА_8 підійшов до ОСОБА_7 , смикнув за волосся та почав ображати. Потім ОСОБА_7 пішла на кухню, де потерпілий продовжував її принижувати. Коли вона стояла у кухні спиною до вікна, а потерпілий ОСОБА_8 стояв обличчям до неї, ОСОБА_7 взяла ніж у праву руку, який знаходився на столі та мав пластикову рукоять бежевого кольору, та нанесла ОСОБА_8 один удар в ділянку грудної клітки. Удар нанесла зверху вниз, що продемонструвала на манекені. Потім ОСОБА_7 витерла ніж ганчіркою, а потерпілий від удару впав на підлогу. Після чого, вона побачила у ОСОБА_8 кров та почала надавати медичну допомогу та викликала швидку медичну допомогу. (2 т, а.с. 6-11)

Постановою слідчого СВ Деснянського УП ГУ НП у м. Києві ОСОБА_13 від 20.02.2019 ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_3 визнано потерпілим у кримінальному провадженні №0000967. (2 т., а.с. 23)

Протоколом огляду місця події від 18.02.2019 складеного слідчим СВ Деснянського УП ГУ НП у м. Києві ОСОБА_13 та доданої до нього фототаблиці зафіксовано, що об`єктом огляду є труп ОСОБА_8 , який знаходиться у приміщенні моргу КМКЛШМД, за адресою: м. Київ, вул. Братиславська 3. Труп знаходиться у лежачому стані, ноги у прямому положенні, руки розташовані паралельно тулубу. Під час огляду було виявлено рани із слідами хірургічного втручання. (2 т., а.с. 24-28)

З копії лікарського свідоцтва про смерть №020-437 від 20.02.2019, вбачається, що смерть ОСОБА_8 настала ІНФОРМАЦІЯ_4 в стаціонарі КМКЛШМД, вул. Братиславська 3, у зв`язку з проникаючим колото-різаним пораненням грудної клітини з ушкодженням внутрішніх органів. (2 т., а.с. 29)

З відомостей Повідомлення про зміну раніше повідомленої підозри складеного слідчим СВ Деснянського УП ГУ НП у м. Києві ОСОБА_13 (за погодженням з процесуальним керівником) 22.02.2019 вбачається, що ОСОБА_7 повідомлено про зміну раніше повідомленої підозри від 11.02.2019 за ч. 2 ст. 15, ч. 1 ст. 115 КК України на ч. 1 ст. 115 КК України, а саме умисне вбивство, оскільки ІНФОРМАЦІЯ_4 потерпілий ОСОБА_8 помер. ( 2 т, а.с. 30-33)

З листа директора Центру екстреної медичної допомоги та медицини катастроф м. Києва від 20.02.2019 №448/Б, вбачається, що згідно з реєстрацією викликів базою даних «Швидка медична допомога» 11.02.2019 о 12:49 год. було зареєстровано виклик за №1000 та здійснено виїзд бригади екстреної медичної допомоги до ОСОБА_8 , за адресою: АДРЕСА_2 . Виклик надійшов від дружини, яка не представилася з номеру телефону НОМЕР_3 .

З карти виїзду швидкої медичної допомоги (форма № 110/о) від 11.02.2019 за №1000 вбачається, що ОСОБА_8 був госпіталізований бригадою швидкої медичної допомоги із однією колото-різаною раною із кровотечею. (2 т, а.с. 34а)

Дослідженням висновку судово-медичної експертизи №081-60-2019 від 15.03.2019 встановлено, що кров трупа потерпілого ОСОБА_8 відноситься до групи О з ізогемаглютинінами анти-А і авти-В, тобто його організму властивий антиген Н. На наданих на дослідження двох змивах з речовиною бурого кольору (об. №№ 1, 2), вилучених при огляді місця події, виявлена кров людини. При визначенні групової належності крові в об. №№ 1, 2 виявлений антиген Н, що не виключає можливості походженні цієї крові від потерпілого ОСОБА_8 (2 т, а.с. 35-40)

Висновком судової молекулярно-генетичної експертизи №10-375 від 24.04.2019 встановлено, що на наданому для дослідження резиновому тапку темного кольору із слідами бурого кольору, який належить потерпілому ОСОБА_8 та який було вилучено 11.02.2019 виявлена кров людини. Встановити генетичні ознаки крові на резиновому тапку не вбачається за можливе через низький вміст ДНК у даному об`єкті, якого недостатньо для проведення ідентифікаційного аналізу. Генетичні ознаки (ДНК-профіль) крові на резиновому тапку збігаються між собою і збігаються з генетичними ознаками зразка крові потерпілого ОСОБА_8 . Ймовірність випадкового збігу генетичних ознак, встановлених у зразку крові потерпілого ОСОБА_8 та в об`єктах №№ 2, 3 складає 4,73 х 10-34. Сукупність генетичних ознак, встановлених у вказаних об`єктах, зустрічається не частіше, ніж у 1 з 2,11 х 1033 осіб. (2 т, а.с. 50)

Дослідженням висновку судової молекулярно-генетичної експертизи №10-373 від 10.04.2019 встановлено, що на наданому на дослідження зразку букального епітелію ОСОБА_7 виявлені клітини. Встановлено генетичні ознаки (ДНК-профіль) зразку букального епітелію ОСОБА_7 (об`єкт №1) (таблиця 1.1, додаток 1) (2т, а.с. 51-58)

Висновком судової молекулярно-генетичної експертизи №10-555 від 10.04.2019 встановлено, що на наданому на дослідження зразку крові потерпілого ОСОБА_8 (об`єкт №1) виявлені клітини. Встановлені генетичні ознаки (ДНК-профіль) зразка крові потерпілого ОСОБА_8 (об`єкт №1) (таблиця 1.1, додаток 1) (2т, а.с. 58а-65)

Дослідженням висновку судової молекулярно-генетичної експертизи №10-374 від 24.04.2019 встановлено, що на наданому для дослідження предметі, схожому на ніж, вилученому 11.02.2019, за адресою: АДРЕСА_2 , на клинку (об`єкт №1) виявлена кров людини та клітини з ядрами, на руків`ї (об`єкт №2) виявлені поодинокі клітини, кров не виявлена. Встановлені генетичні ознаки (ДНК-профіль) крові та клітин на клинку предмета схожого на ніж (об`єкт №1) (таблиця 1.1, додаток 1). Генетичні ознаки поодиноких клітин руків`я предмета схожого на ніж (об`єкт №2) не встановлені, у зв`язку з недостатньою кількістю біологічного матеріалу. Генетичні ознаки (ДНК-профіль) крові та клітин на клинку предмету, схожого на ніж (об`єкт №1) збігаються з генетичними ознаками зразка крові потерпілого ОСОБА_8 . Ймовірність випадкового збігу генетичних ознак, встановлених у зразку крові потерпілого ОСОБА_8 та в об`єкті №1 складає 4,73 х 10-34. Сукупність генетичних ознак, встановлених у вказаних об`єктах зустрічається не частіше, ніж у 1 з 2,11 х 1033 осіб. (2 т, а.с. 66-77)

Висновком судової молекулярно-генетичної експертизи №10-448 від 15.04.2019 встановлено, що на наданому на дослідження клаптику тканини світло-синього кольору із плямами бурого кольору, який вилучено 11.02.2019 під час огляду за адресою: АДРЕСА_2 (об`єкт №1) виявлено кров людини. Генетичні ознаки (ДНК-профілі) крові на клаптику тканини світло-синього кольору (об`єкт №1) збігаються з генетичними ознаками крові потерпілого ОСОБА_8 . Ймовірність випадкового збігу генетичних ознак, встановлених у зразку крові потерпілого ОСОБА_8 та в об`єкті №1 складає 4,73 х 10-34. Сукупність генетичних ознак встановлених у вказаних об`єктах, зустрічається не частіше, ніж у 1 з 2,11 х 1033 осіб. (2 т, а.с. 78-87)

Дослідженням висновку судової молекулярно-генетичної експертизи №10-534 від 07.05.2019 встановлено, що на наданій на дослідження кофті зелено-сірого кольору (об`єкти №№1, 2, 3, 4, 5, 6, 7, 8) із плямами бурого кольору, яка належить потерпілому ОСОБА_8 та яка була вилучена 11.02.2019 під час огляду місця події, виявлено кров людини. Генетичні ознаки (ДНК-профілі) крові на кофті зелено-сірого кольору (об`єкти №№1, 2, 3, 4, 5, 6, 7, 8) збігаються з генетичними ознаками крові потерпілого ОСОБА_8 . Ймовірність випадкового збігу генетичних ознак, встановлених у зразку крові потерпілого ОСОБА_8 та в об`єктахі №№1, 2, 3, 4, 5, 6, 7, 8 складає 4,729 х 10-34. Сукупність генетичних ознак встановлених у вказаних об`єктах, зустрічається не частіше, ніж у 1 з 2,114 х 1033 осіб. (2 т, а.с. 88-99)

Висновком судової молекулярно-генетичної експертизи №10-533 від 26.04.2019 встановлено, що в піднігтьовому вмісті правої руки (об`єкти №1-5) та лівої руки (об`єкти №6-9) ОСОБА_7 виявлені клітини та кров людини. Встановлені генетичні ознаки (ДНК-профілі) крові та клітин у піднігтьовому вмісті правої руки (об`єкти №1-5) та лівої руки (об`єкти №8-9) ОСОБА_7 (таблиця 1.1, додаток 1) та генетичні ознаки (ДНК-профілі) крові та клітин у піднігтьовому вміст лівої руки ОСОБА_7 (об`єкт №7). Встановити генетичні ознаки крові та клітин у піднігтьовому вміст лівої руки ОСОБА_7 (об`єкт №6) не вбачається за можливе через низький вміст ДНК у даному об`єкті, якого недостатньо для проведення ідентифікаційного аналізу. Генетичні ознаки (ДНК-профілі) крові та клітин у піднігтьовому вмісті правої руки ОСОБА_7 (об`єкти №1-5) збігаються між собою , є змішаними і містять генетичні ознаки зразків крові потерпілого ОСОБА_8 і особи жіночої статі, ДНК-профіль крові та клітин якої встановлений у піднігтьовому вмісті лівої руки ОСОБА_7 (об`єкт №8). Генетичні ознаки (ДНК-профіль) крові та клітин у піднігтьовому вмісті лівої руки ОСОБА_7 (об`єкт №8) не збігаються з генетичними ознаками зразка крові потерпілого ОСОБА_8 і належать особі жіночої генетичної статі. Походження вищевказаних крові та клітин від потерпілого ОСОБА_8 виключається. Генетичні ознаки (ДНК-профілі) крові та клітин у піднігтьовому вмісті лівої руки ОСОБА_7 (об`єкти №№9, 10) збігаються між собою, є змішаними, містить генетичні ознаки зразка крові потерпілого ОСОБА_8 . Генетичні ознаки (ДНК-профілі) крові та клітин у піднігтьовому вмісті лівої руки підозрюваної ОСОБА_7 є змішаними, містить генетичні ознаки більше ніж двох осіб і непридатні для ідентифікації. (2 т, а.с. 100-113)

Дослідженням висновку судово-трасологічної експертизи №8-1/305 від 06.03.2019 встановлено, що на двох склянках пляшках, виявлено три сліди пальців рук (руки) з розмірами по осях 17х20мм, 14х27мм, 15х18 мм, а на третій скляній пляшці слідів папілярних узорів не виявлено. Сліди пальців рук (руки) з розмірами по осях 17х20мм, 15х18мм, придатні для ідентифікації за ними особи (осіб). Слід пальця руки з розмірами по осях 14х27мм, непридатні для ідентифікації за ним особи. Слід пальця руки з розміром по осях 15х18мм, залишений безіменним пальцем лівої руки ОСОБА_7 . Слід пальця руки з розміром по осях 17х20мм, залишений не ОСОБА_7 , а іншою особою. (2 т, а.с. 114-124)

Висновком судової молекулярно-генетичної експертизи №10-449 від 25.04.2019 встановлено, що на наданих для дослідження трусах сірого кольору зі слідами бурого кольору, які належать ОСОБА_8 , та які було вилучено 11.02.2019 під час огляду за адресою: АДРЕСА_5 , КМКЛШМД (об`єкти №1, 2, 3, 4) виявлена кров людини. Встановити генетичні ознаки крові на трусах ОСОБА_8 (об`єкти №3, 4) не вбачається за можливе через низький вміст ДНК у даних об`єктах, якого недостатньо для проведення ідентифікаційного аналізу. Генетичні ознаки (ДНК-профіль) крові на трусах ОСОБА_8 (об`єкти №1, 2), збігаються між собою і збігаються з генетичними ознаками зразка крові потерпілого ОСОБА_8 . Ймовірність випадкового збігу генетичних ознак, встановлених у зразку крові ОСОБА_8 та об`єкті №1 складає 4,73 х 10-34. Сукупність генетичних ознак, встановлених у вказаних об`єктах, зустрічається не частіше, ніж у 1 з 2,11 х 1033 осіб. Ймовірність випадкового збігу генетичних ознак, встановлених у зразку крові ОСОБА_8 та об`єкті №2 складає 1,42 х 10-28. Сукупність генетичних ознак, встановлених у вказаних об`єктах, зустрічається не частіше, ніж у 1 з 7,02 х 1027 осіб. (2 т, а.с. 135-145)

Дослідженням висновку судової молекулярно-генетичної експертизи №10-450 від 07.05.2019 встановлено, що на наданих на дослідження джинсах синього кольору (об`єкти №1, 2, 3, 5, 6, 7, 9, 11, 12, 13) з плямами бурого кольору, які були виявлені та вилученні 11.02.2019 в порядку ст.. 208 КПК України у ОСОБА_7 , виявлено кров людини. Генетичні ознаки (ДНК-профілі) слідів крові на джинсах синього кольору (об`єкти №1, 2, 3, 5, 6, 7, 9, 11, 13) збігаються між собою та збігаються з генетичними ознаками (ДНК-профілем) зразка крові потерпілого ОСОБА_8 . Ймовірність випадкового збігу генетичних ознак, встановлених у зразку крові ОСОБА_8 та об`єкта №1,2,3,5,6,7,9,11,13 складає 4,729 х 10-34. Сукупність генетичних ознак, встановлених у вказаних об`єктах, зустрічається не частіше, ніж у 1 з 2,114 х 1033 осіб. Генетичні ознаки (ДНК-профіль) слідів крові на джинсах синього кольору (об`єкт №12) є змішаним, містить генетичні ознаки (ДНК-профіль) зразка крові потерпілого ОСОБА_8 та невстановленої особи. (2 т, а.с. 146-158)

Висновком судової молекулярно-генетичної експертизи №10-532 від 26.04.2019 встановлено, що на змивах з долоні правої руки ОСОБА_7 (об`єкт №1) виявлені клітини, кров не виявлена, змивах з долоні лівої руки ОСОБА_7 (об`єкт №2) виявлені поодинокі клітини, кров не виявлена. Генетичні ознаки (ДНК-профілі) клітин на змиві з правої руки (об`єкт №1) є змішаними і містять генетичні ознаки зразка крові ОСОБА_8 (2 т, а.с. 159-170)

Дослідженням висновку судово-медичної експертизи №022-42-437-20019 від 15.03.2019 встановлено, що смерть ОСОБА_27 настала від проникаючого у грудну і черевну порожнини поранення грудної клітини з ушкодженням серця, діафрагми та печінки, яке супроводжувалося внутрішньою кровотечею, масивною крововтратою та призвело до розвитку шоку. Виявлені при дослідженні проникаюче у грудну та черевну порожнину поранення грудної клітки є колото різаним, утворилось при однократній дії гострого предмету типу клинка ножа, що мав можливу довжину біля 14,5 см та ширину біля 3,5 см, якому притаманні ріжучі та колючі властивості. Спричинене ОСОБА_8 поранення має ознаки небезпеки для життя, відноситься до тяжких тілесних ушкоджень та знаходиться у причинному зв`язку з настанням смерті. При лабораторному досліджені №567, яке було проведено в клініко-діагностичній лабораторії КМНКЛ «Соціотерапія» 12.02.2019, в крові ОСОБА_8 був виявлений етиловий спирт в концентрації 2,23 проміле. Смерть ОСОБА_8 настала ІНФОРМАЦІЯ_4 о 16:30 год. Кров від трупа ОСОБА_8 відноситься до групи О з ізогемаглютинінами анти-А і анти-В. (2 т, а.с. 171-173)

Постановою керівника Київської місцевої прокуратури №3 ОСОБА_23 від 02.04.2019 продовжено строк досудового розслідування у кримінальному провадженні №0000967 та визначено новий строк до 11.05.2019. (2 т, а.с. 174-178)

Підчас судово-медичної експертизи шматочків внутрішніх органів трупу ОСОБА_8 (висновок експерта №061-337-2019 від 11.03.2019) виявлені вогнища пошкоджень міокарду, паренхіми печінки з крововиливами некрозами та гнійним запаленням. Вогнищеві крововиливи з ателектазом альвеол в легені з серозно-гнійною пневмонією. Шунтування кровоточу з фокусами некротичного нефрозу в нирці. Тромбоз коронарної артерії. Набряк-набухання головного мозку з діапедезними крововиливами в тканині стовбурного відділу мозку та м`якій мозковій оболонці півкулі мозку. (2 т., а.с. 182)

Дослідженням висновку судово-медичної експертизи №082-169-2019 від 01.03.2019 встановлено, що кров трупа ОСОБА_8 відноситься до групи О з ізогемаглютинінами анти-А і анти-В. (2т, а.с. 183)

При дослідженні висновку судово-медичної експертизи трупа ОСОБА_8 №021-437-2019 від 13.03.2019 встановлено, що смерть ОСОБА_8 настала від проникаючого у груди і черевну порожнини поранення грудної клітки з ушкодженням серця, діафрагми та печінки, яке супроводжувалось внутрішньою кровотечею, масивною крововтратою та призвело до розвитку шоку. На це вказують знайдені при дослідженні його трупа: лінія перетину хрящової частини 6-го ребра праворуч, лінійні ушкодження на осерді, правому шлуночку серця, діафрагмі і правій частці печінки, малокрів`я органів, шунтування кровотока з фокусами некротичного некрозу в нирці, набряк-набухання головного мозку з діапедезними крововиливами в стовбуровому відділі мозку та м`якій оболонці півкулі мозку, слабка вираженність трупних плям, а також дані медичної документації, згідно яким у ОСОБА_8 була виявлена рана розміром 3,0х0,5 см на передній поверхні грудної клітки, ушкодження правого шлуночка серця, діафрагми та печінки з тампонадою перикарду кров`ю, крововиливом у праву плевральну порожнину та черевну порожнину в об`ємі 4000 мл. При дослідженні трупа ОСОБА_8 знайдені лінійні ушкодження осердя, правого шлуночка серця, діафрагми і правої частки печінки, сліди виконаних операцій. Виявлене при дослідженні проникаюче у грудну та черевну порожнину поранення грудної клітини є колото-різаним, утворилось при дії гострого предмету типу клинка ножа, що мав можливу довжину біля 14,5 см та ширину біля 3,5 см, якому притаманні ріжучі та колючі властивості. Про дію такого предмету свідчать форма ушкоджень органів, рівні краї ушкоджень органів та з`єднуючий їх прямолінійний рановий канал щілиноподібної форми. Спричинене ОСОБА_8 поранення має ознаки небезпеки для життя, відноситься до тяжких тілесних ушкоджень та знаходиться у причинному зв`язку з настанням його смерті.

Дослідженням протоколу перегляду відеозапису від 26.03.2019 та долученого до нього лазерного диску з відеозаписом нагрудної камери працівника поліції, який було відтворено в судовому засіданні, встановлено, що по прибуттю в квартирі за адресою: АДРЕСА_7 , у кухні на підлозі перебував потерпілий ОСОБА_8 в притомному стані і якому надавалася медична допомога. На відеозаписі також зафіксований ніж, який лежить на дивані в кухні. В іншій кімнаті перебувала обвинувачена ОСОБА_7 , яка на запитання працівників поліції відповіла, що саме вона нанесла ножове поранення потерпілому ОСОБА_8 внаслідок образливих дій останнього, які виразились в тому, що ОСОБА_8 висловлювався нецензурною лайкою, тягав її за волосся та бив. ОСОБА_7 в розмові конкретизувала, що нанесла один удар ножем в серце потерпілого. (2 т, а.с. 186-193)

При дослідженні висновку судово-медичної експертизи трупа ОСОБА_8 №022-53-437-2019 від 02.04.2019 встановлено, що розташування колото-різаної рани на передній поверхні грудної клітини трупа та напрямок проходження від неї у грудну та черевну порожнини ранового каналу не виключають можливості спричинення поранення грудної клітини ОСОБА_8 при обставинах, на які ОСОБА_7 вказала при проведенні слідчого експерименту. (2 т, а.с. 195-196)

Ухвалою слідчого судді Деснянського районного суду м. Києва від 02.05.2019 продовжено строк досудового розслідування у кримінальному провадженні №0000967 до 11.07.2019. (2 т., а.с. 199-201)

При дослідженні висновку судово-медичної експертизи ножа №071-25-2019 від 17.05.2019 встановлено, що встановити, чи ушкодження на тілі ОСОБА_8 утворене наданим на експертизу ножем не є можливим, через те, що воно не надавалось на дослідження. (2 т, а.с. 202-204)

Дослідженням висновку судово-психіатричної експертизи №146 від 12.03.2019 встановлено, що ОСОБА_7 в період часу, до якого відноситься діяння, в скоєнні якого вона на даний час підозрюється, страждала на психічні та поведінкові розлади внаслідок вживання алкоголю, синдром залежності (шифр по МКХ-10: F10.2), будь-якого тимчасового хворобливого розладу психічної діяльності на той час підекспертна не виявила. ОСОБА_7 в період часу, до якого відноситься діяння, в скоєнні якого вона на даний час підозрюється, за своїм психічним станом могла усвідомлювати свої дії та керувати ними. ОСОБА_7 на даний час за своїм психічним станом може усвідомлювати свої дії та керувати ними, застосування до неї примусових заходів медичного характеру не потребує, потребує протиалкогольного лікування. (2 т, а.с. 209а-211)

Згідно з протоколами про надання доступу до матеріалів (додаткових матеріалів) досудового розслідування від 28.05.2019, потерпілий ОСОБА_9 , підозрювана ОСОБА_7 та захисник ОСОБА_6 ознайомилися з матеріалами кримінального провадження №0000967 в повному обсязі, зауважень не надійшло. (2 т., а.с. 212-223)

При вирішенні питання про допустимість та належність зазначених вище досліджених в ході судового розгляду доказів суд враховує, що Європейський суд з прав людини неодноразово зазначав, що допустимість доказів є прерогативою національного права і, за цим правилом, саме національні суди повноважні оцінювати надані ним докази (параграф 34 рішення у справі «Тейскера де Кастро проти Португалії» від 09.06.1998 р., параграф 54 рішення у справі «Шабельника проти України» від 19.02.2009 р.), а порядок збирання доказів, передбачений національним правом має відповідати основним правам, визнаним Конвенцією, а саме: на свободу, особисту недоторканість, на повагу до приватного і сімейного життя (статті 5, 8 Конвенції) тощо.
Порушень при збиранні, фіксації та залученні доказів в ході досудового слідства у даному кримінальному провадженні, а так само порушень вимог ст. ст. 104, 223, 237-240 КПК України, судом не встановлено.

Оцінюючи твердження ОСОБА_7 про те, що спричиненню ножового поранення ОСОБА_9 передувало застосування до неї фізичного насильства з боку самого постраждалого, колегія суддів виходить з наступного.

Дійсно, відповідно до ч.2 ст. 27 Конституції України кожен має право захищати своє життя і здоров`я, життя і здоров`я інших людей від протиправних посягань.
В ч.3 ст. 36 КК України закріплено, перевищенням меж необхідної оборони визнається умисне заподіяння тому, хто посягає, такої шкоди, яка явно не відповідає небезпечності посягання або обстановці захисту.
Згідно статті 36 КК України, необхідною обороною визнаються дії, вчинені з метою захисту охоронюваних законом прав та інтересів особи, яка захищається від суспільно небезпечного посягання шляхом заподіяння тому, хто посягає шкоди, необхідної і достатньої в даній обстановці для негайного відвернення чи припинення посягання, якщо при цьому не було допущено перевищення меж необхідної оборони.
Право на необхідну оборону виникає лише за наявності для цього певної підстави (юридичного факту). Відповідно до ч. 1 ст. 36 КК такою підставою є лише вчинення особою суспільно небезпечного посягання.
Згідно п.2 постанови Пленуму Верховного суду України № 1 від 26.04.2002 при розгляді справ даної категорії суди повинні з`ясовувати, чи мала особа, яка захищалася, реальну можливість ефективно відбити суспільно небезпечне посягання іншими засобами із заподіянням нападникові шкоди, необхідної і достатньої в конкретній обстановці для негайного відвернення чи припинення посягання.
Згідно п.5 цієї ж постанови, щоб установити наявність або відсутність ознак перевищення меж необхідної оборони, суди повинні враховувати не лише відповідність чи невідповідність знарядь захисту і нападу, а й характер небезпеки, що загрожувала особі, яка захищалася, та обставини, що могли вплинути на реальне співвідношення сил, зокрема: місце і час нападу, його раптовість, неготовність до його відбиття, кількість нападників і тих, хто захищався, їхні фізичні дані (вік, стать, стан здоров`я) та інші обставини.
Перевищенням меж необхідної оборони визнається умисне заподіяння тому, хто посягає, тяжкої шкоди, яка явно не відповідає небезпечності посягання або обстановці захисту. Перевищення меж необхідної оборони тягне кримінальну відповідальність лише у випадках, спеціально передбачених у статтях 118 та 124 КК України.
Особа не підлягає кримінальній відповідальності, якщо через сильне душевне хвилювання, викликане суспільно небезпечним посяганням, вона не могла оцінити відповідність заподіяної нею шкоди небезпечності посягання чи обстановці захисту.
Не є перевищенням меж необхідної оборони і не має наслідком кримінальну відповідальність застосування зброї або будь-яких інших засобів чи предметів для захисту від нападу озброєної особи або нападу групи осіб, а також для відвернення протиправного насильницького вторгнення у житло чи інше приміщення, незалежно від тяжкості шкоди, яку заподіяно тому, хто посягає.
Отже, для констатації того, що оборона перебуває у межах необхідності, дії щодо оборони повинні відповідати конкретній обстановці з урахуванням особистих уявлень особи, що обороняється.
Водночас, сама ж ОСОБА_7 у своїх показаннях не висвітлювала застосування до неї насильства з боку ОСОБА_8 у тій мірі, щоб це створювало реальну або хоча б уявну загрозу її життю чи здоров`ю.
Крім того, суду не було надано й жодного доказу того, що обвинувачена до 11.02.2019 року зверталась чи до правоохоронних органів зі скаргами на насильство з боку ОСОБА_8 , чи до медичних закладів з приводу отриманих травм або тілесних ушкоджень, хоча продовжувала співмешкати з ним однією родиною.
За таких обставин колегія суддів вважає, що існування у ОСОБА_7 обґрунтованих побоювань у своїй безпеці на час початку конфлікту об`єктивно не підтверджено.
Враховуючи зазначене, суд вважає, що у обвинуваченої не було невідкладної необхідності в заподіянні шкоди постраждалому, а дії ОСОБА_8 не загрожували негайною і невідворотною шкодою для охоронюваних правом інтересів обвинуваченої, а тому остання не знаходилася у стані необхідної оборони.
Не встановлено наявності у ОСОБА_7 в момент події злочину й афективного стану, який унеможливив би її відповідальність.
Так, згідно висновку судово-психіатричної експертизи №146 від 12.03.2019 встановлено, що ОСОБА_7 в період часу, до якого відноситься діяння, в скоєнні якого вона на даний час підозрюється, страждала на психічні та поведінкові розлади внаслідок вживання алкоголю, синдром залежності (шифр по МКХ-10: F10.2), будь-якого тимчасового хворобливого розладу психічної діяльності на той час підекспертна не виявила. ОСОБА_7 в період часу, до якого відноситься діяння, в скоєнні якого вона на даний час підозрюється, за своїм психічним станом могла усвідомлювати свої дії та керувати ними. ОСОБА_7 на даний час за своїм психічним станом може усвідомлювати свої дії та керувати ними, застосування до неї примусових заходів медичного характеру не потребує, потребує протиалкогольного лікування.

Також, колегія суддів не вбачає підстав для кваліфікації дій обвинуваченої як вбивства з необережності.
Стаття 23 КК України дає визначення вини як є психічного ставлення особи до вчинюваної дії чи бездіяльності, передбаченої цим Кодексом, та її наслідків, виражене у формі умислу або необережності.
Відповідно до ст. 24 КК України умисел поділяється на прямий і непрямий.
Прямим є умисел, якщо особа усвідомлювала суспільно небезпечний характер свого діяння (дії або бездіяльності), передбачала його суспільно небезпечні наслідки і бажала їх настання.
Непрямим є умисел, якщо особа усвідомлювала суспільно небезпечний характер свого діяння (дії або бездіяльності), передбачала його суспільно небезпечні наслідки і хоча не бажала, але свідомо припускала їх настання.
Статтею 25 КК України визначено, що необережність поділяється на кримінальну протиправну самовпевненість та кримінальну протиправну недбалість.
Необережність є кримінальною протиправною самовпевненістю, якщо особа передбачала можливість настання суспільно небезпечних наслідків свого діяння (дії або бездіяльності), але легковажно розраховувала на їх відвернення.
Необережність є кримінальною протиправною недбалістю, якщо особа не передбачала можливості настання суспільно небезпечних наслідків свого діяння (дії або бездіяльності), хоча повинна була і могла їх передбачити.
При цьому, твердження обвинуваченої суду про те, що вона не бачила куди встромила ніж, тобто її дії мали необережний характер, суд знаходить такими, що не відповідають дійсності, та розцінює їх як позицію захисту, яка спрямована на зменшення обсягу відповідальності обвинуваченої.
До того ж установлені судом фактичні обставини справи свідчать про те, що дії обвинуваченої мали умисний характер, конфлікт виник з малозначної причини, безпосередньо до події злочину, обвинувачена мала реальну можливість не брати у ньому подальшої участі, не допустити розвитку контакту з постраждалим, який, за її ж показаннями, цей конфлікт і спровокував. Проте обвинувачена сама загострила конфлікт, взявши в руки ніж, який й застосувала, тобто діяла умисно з метою спричинення тілесних ушкоджень, очевидно як доросла людина розуміючи те, що ОСОБА_8 ним буде спричинене тяжке тілесне ушкодження.
Діяння обвинуваченої має такі ознаки - це активні дії, за якими обвинувачена спрямовувала знаряддя злочину ніж - безпосередньо у грудну клітку, тобто в область життєвоважливих органів ОСОБА_8 , нанісши останньому колото-різане поранення, в результаті чого настали наслідки діяння ОСОБА_7 у виді смерті потерпілого.

Водночас колегія суддів не погоджується і з кваліфікацією дій обвинуваченої за ст. 115 ч. 1 КК України як умисного убивства, тобто протиправного заподіяння смерті людині, приймаючи до уваги наступне.

Так, згідно обвинувальному акту дії ОСОБА_7 органом досудового розслідування кваліфіковані за ч. 1 ст. 115 КК України, як вбивство, тобто умисне протиправне заподіяння смерті іншій людині.
Оцінивши надані в даному кримінальному провадженні докази в їх сукупності, колегія суддів дійшла висновку про те, що стороною обвинувачення не надано суду будь-яких доказів наявності у ОСОБА_7 умислу на позбавлення життя ОСОБА_8 .
Так, відповідно до висновку експерта №021-437-2019 від 13.03.2019 встановлено, що смерть ОСОБА_8 настала від проникаючого у груди і черевну порожнини поранення грудної клітки з ушкодженням серця, діафрагми та печінки, яке супроводжувалось внутрішньою кровотечею, масивною крововтратою та призвело до розвитку шоку.
Тілесні ушкодження - це протиправне і винне порушення анатомічної цілості тканин, органів потерпілого та їх функцій, що виникає як наслідок дії одного чи кількох зовнішніх ушкоджуючих факторів.
Небезпечними для життя є ушкодження, які в момент заподіяння чи в клінічному перебігу через різні проміжки часу спричиняють загрозливі для життя явища і які без надання медичної допомоги, за звичайним своїм перебігом, закінчуються чи можуть закінчитися смертю. Загрозливий для життя стан, який розвивається в клінічному перебігу ушкоджень, незалежно від проміжку часу, що минув після його заподіяння, повинен перебувати з ним у прямому причинно-наслідковому зв`язку.
Умисне тяжке тілесне ушкодження, що спричинило смерть потерпілого, має місце тоді, коли в результаті описаного у ч. 1 ст. 121 КК України діяння настає смерть потерпілого. Особливістю цього кваліфікованого виду умисного тяжкого тілесного ушкодження є те, що у ньому присутні два суспільно небезпечні наслідки (первинний - тяжкі тілесні ушкодження і похідний - смерть), психічне ставлення до яких з боку винного є різним. До заподіяння умисного тяжкого тілесного ушкодження він ставиться умисно, а до настання смерті потерпілого від такого ушкодження - необережно. При цьому винний усвідомлює можливість настання похідного наслідку в результаті настання первинного.
Для відмежування умисного вбивства від заподіяння тяжкого тілесного ушкодження, внаслідок якого сталася смерть потерпілого, слід ретельно досліджувати докази, що мають значення для з`ясування змісту і спрямованості умислу винного. Питання про умисел необхідно вирішувати, виходячи із сукупності всіх обставин вчиненого злочину, зокрема, враховувати спосіб, знаряддя злочину, кількість, характер і локалізацію поранень та інших тілесних ушкоджень, причини припинення злочинних дій, поведінку винного і потерпілого, що передувала події, їх стосунки.
Норма, передбачена частиною другою статті 121 КК України, - умисне тяжке тілесне ушкодження, яке спричинило смерть потерпілого (кваліфікований вид складу злочину), встановлює обсяг (стан, зміст, конкретну сукупність) суспільних відносин, які охороняються її дією, разом із тим, вона визначає умови, характер, підстави застосування заходів кримінального примусу до суб`єктів, які порушили встановлений нею (нормою) обов`язок утримуватися від учинення дій певного змісту.
Об`єктом захисту зазначеної норми є здоров`я іншої особи незалежно від її стану та аномалій.
Склад злочину, передбачений частиною другою статті 121 КК України, належить до особливих (складних) злочинів і виділений законодавцем в окремий вид необережного заподіяння смерті, тому що за своєю суттю, природою речей заподіяння смерті відбувається єдиним засобом - завданням тілесних ушкоджень.
Умисне тяжке тілесне ушкодження (стаття 121 КК України) є злочином із матеріальним складом і змішаною формою вини.
Відповідно до Узагальнення судової практики розгляду кримінальних проваджень щодо злочинів проти життя і здоров`я особи за 2014 рік, здійсненого Вищим спеціалізованим судом з розгляду цивільних та кримінальних справ 03.06.2016 року, визначаючи форму вини, якою характеризується позбавлення життя потерпілого, судам необхідно виходити з обставин, встановлених під час кримінального провадження, зокрема: характеру дій підсудного, внаслідок яких потерпілого позбавлено життя; обстановки, яка передувала вчиненню злочину, знаряддя злочину; локалізації тілесних ушкоджень; поведінки підсудного стосовно потерпілого до та після вчинення злочину. При цьому доцільно керуватись принципом «поза розумним сумнівом», зміст якого сформульований у пункті 43 рішення Європейського суду з прав людини (ЄСПЛ) від 14 лютого 2008 року у справі «Кобець проти України».
Зокрема, доведення має випливати із сукупності ознак чи неспростовних презумпцій, достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою, а за відсутності таких ознак не можна констатувати, що винуватість обвинуваченого доведено поза розумним сумнівом. Розумним є сумнів, який ґрунтується на певних обставинах та здоровому глузді, випливає зі справедливого та зваженого розгляду всіх належних та допустимих відомостей, визнаних доказами, або з відсутності таких відомостей і є таким, який змусив би особу втриматися від прийняття рішення у питаннях, що мають для неї найбільш важливе значення.
Критерієм розмежування складів злочинів, передбачених ст. 115 ч. 1 та ст. 121 ч. 2 КК України є суб`єктивна сторона ставлення обвинуваченого до наслідків своїх дій в разі умисного вбивства умислом винного охоплюється позбавлення потерпілого життя, а в разі умисного заподіяння тяжкого тілесного ушкодження, яке спричинило смерть потерпілого, має місце умисел на заподіяння лише тілесних ушкоджень, тоді як смерть потерпілого не охоплюється умислом обвинуваченого.
Відповідно до пункту 22 постанови Пленуму Верховного суду України від 02 лютого 2003 року № 2 «Про судову практику в справах про злочини проти життя та здоров`я особи» питання про умисел, у тому числі на позбавлення іншої особи життя, необхідно вирішувати, виходячи із сукупності всіх обставин вчиненого діяння, зокрема враховувати спосіб, знаряддя злочину, кількість, характер і локалізацію поранень та інших тілесних ушкоджень, причини припинення злочинних дій, поведінку винного і потерпілого, що передувала події, їх стосунки. У контексті наведеного умисне нанесення лише одного удару ножем може свідчити про умисел на позбавлення особи життя з огляду на його локалізацію та поведінку підсудного після вчинення злочину. Зокрема, нанесення одного удару ножем саме у життєво важливий орган людини грудну клітку, яке супроводжувалось ненаданням медичної допомоги потерпілому та забороною іншим особам викликати для нього швидку медичну допомогу, обґрунтовано може бути оцінено як бажання настання смерті потерпілого, тобто як ознака суб`єктивної сторони складу такого злочину, як умисне вбивство.
Натомість, за інших обставин вчинення злочину шляхом нанесення одного удару ножем в життєво - важливий орган має іншу правову оцінку.
Оцінюючи встановлені обставини справи та аналізуючи досліджені докази у їх сукупності, суд враховує наступне.
Обвинуваченою був нанесений лише один удар в область грудної клітки, який безпосередньо і призвів до смерті ОСОБА_8 .
Інших тілесних ушкоджень, які б локалізувалися у життєво важливих органах та становили хоча б якусь загрозу життю ОСОБА_8 обвинувачена йому не спричинила.
Після нанесення проникаючого поранення ОСОБА_7 одразу ж припинила свої дії, хоча мала об`єктивну можливість продовжувати застосовувати ніж та спричиняти удари з метою досягнення бажаного наслідку у виді смерті ОСОБА_8 , який ще був живий.
Водночас одразу після спричинення смертельного поранення ОСОБА_7 викликала швидку медичну допомогу, при цьому намагалася самостійно надавати допомогу потерпілому, тобто вчинила усі дії, спрямовані на відвернення негативних наслідків від злочину; не вчиняла будь-яких активний дій, спрямованих на приховування своєї причетності до скоєння злочину чи спотворення обстановки на місці подій, враховуючи, що знаряддя злочину залишилось у квартирі, а сама ОСОБА_7 на момент приїзду працівників поліції залишалась в одязі, в якому була вдягнута на час спричинення поранень.
Також на відсутність умислу обвинуваченої на позбавлення життя потерпілого свідчить та обставина, що після спричинення ножового поранення, останній певний час виявляв ознаки життєдіяльності, зокрема перебував при тямі, намагався обвинувачену переконати не викликати екстрену медичну допомогу, що давало змогу ОСОБА_7 впевнитись в тому, що ОСОБА_8 від отриманого поранення не помер, що також узгоджується в цій частині з показами обвинуваченої, яка зазначила, що після нанесення нею ножового поранення потерпілому, поведінка останнього не свідчила про те, що його життю існувала загроза, а також із відеозаписом з нагрудної камери та показами свідків ОСОБА_10 та ОСОБА_11 , які в судовому засіданні підтвердили, що потерпілий перебував при тямі та навіть намагався заважати лікарям надавати йому необхідну медичну допомогу. Зазначена обставина підтверджується копією лікарського свідоцтва про смерть, де лікар констатував, що смерть ОСОБА_8 настала ІНФОРМАЦІЯ_4 після нанесення проникаючого колото-різаного поранення грудної клітини, тобто не одразу.

З показань обвинуваченої та свідка ОСОБА_12 , які не спростовані іншими доказами, вбачається, що між ОСОБА_7 та ОСОБА_8 хоча і були час від часу неприязні відносини, проте вони не могли викликати у обвинуваченої бажання позбавити ОСОБА_8 життя, вони декілька років жили разом як подружжя, вели спільне господарство.

Разом з тим, наносячи ножем удар в область грудної клітки обвинувачена, на переконання суду, достеменно усвідомлювала суспільно небезпечний характер своїх дій і передбачала, що внаслідок такої її поведінки буде заподіяно шкоду здоров`ю ОСОБА_8 .. Водночас, ОСОБА_7 не конкретизувала у своїй свідомості, яку ж саме шкоду здоров`ю (тяжкість тілесних ушкоджень) буде фактично заподіяно нею потерпілому.
У таких випадках особа має відповідати за той результат (шкоду), який фактично було заподіяно, - умисне заподіяння тяжких ушкоджень. Що стосується смерті потерпілого, то в її настанні присутня лише необережна форма вини, бо хоча ОСОБА_7 і не бажала цього результату і навіть свідомо не допускала його, але повинна була і могла передбачити, що внаслідок її злочинних дій може настати і такий наслідок, як смерть потерпілого.
На підставі викладеного, суд прийшов до висновку, що поєднання обставин, обстановки та умов, за яких настала смерть ОСОБА_8 , мети та мотивів ОСОБА_7 , виключає кваліфікацію дій обвинуваченої як умисне вбивство, відповідальність за яке передбачена ч.1 ст.115 КК України.
Суд приймає до уваги ті показання ОСОБА_7 , які відповідають фактичним обставинам справи, встановленим судом у цьому вироку щодо застосування обвинуваченою ножа, внаслідок чого потерпілого було смертельно травмовано.
Таким чином, підстав для будь-яких розумних сумнівів щодо доведеності винуватості ОСОБА_7 в умисному спричиненні ОСОБА_8 тяжкого тілесного ушкодження, від якого сталася смерть останнього, під час судового розгляду справи встановлено не було, а тому суд дії обвинуваченої кваліфікує за ч. 2 ст. 121 КК України, як умисне тяжке тілесне ушкодження, що спричинило смерть потерпілого.

Відповідно до ч. ч. 1, 3 ст. 337 КПК України судовий розгляд в суді першої інстанції проводиться в межах висунутого особі обвинувачення відповідно до обвинувального акта. З метою ухвалення справедливого судового рішення та захисту прав людини і її основоположних свобод суд має право вийти за межі висунутого обвинувачення, зазначеного в обвинувальному акті, лише в частині зміни правової кваліфікації кримінального правопорушення, якщо це покращує становище особи, стосовно якої здійснюється кримінальне провадження.
Змінюючи кваліфікацію дій обвинуваченої ОСОБА_7 , суд виходить з того, що злочин, передбачений ст. 121 ч. 2 КК України є менш тяжким ніж злочин, передбачений ст. 115 ч. 1 КК України, внаслідок чого при перекваліфікації дій обвинуваченої її право на захист не порушується.
Аналіз вищенаведених показів обвинуваченої, свідків та досліджених доказів у їх сукупності дозволяє колегії суддів зробити висновок про те, що доведеність винуватості обвинуваченої у вчиненні тяжкого тілесного ушкодження, що спричинило смерть потерпілого, випливає із сукупності вищевстановлених ознак та неспростовних презумпцій, достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою, що дозволяє суду поза розумним сумнівом дійти до висновку, що вина обвинуваченої у судовому засіданні у скоєнні злочинних дій, зазначених у вироку доведена повністю.

При цьому судом врахована практика Європейського суду з прав людини. Зокрема, у справах «Нечипорук і Йонкало проти України» від 21 квітня 2011 року та «Барбера, Мессеге і Ябардо проти Іспанїї» від 06 грудня 1998 року, Європейський Суд вирішив, що «суд при оцінці доказів керується критерієм доведеності винуватості особи «поза будь-яким розумним сумнівом» і така «доведеність може випливати із сукупності ознак чи неспростовних презумпцій, достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою» (п. 150, п. 253).

При призначенні покарання обвинуваченій суд враховує, що відповідно до статей 3 і 27 Конституції України людина, її життя і здоров`я, честь і гідність, недоторканність і безпека визнаються найвищою соціальною цінністю. Право на життя є невід`ємним правом людини. Ніхто не може бути свавільно позбавлений життя. Скоєний обвинуваченою злочин відповідно до ст.12 КК України відноситься до тяжкого злочину.

Також при призначенні покарання суд враховує особу обвинуваченої, яка раніше не судима, характеризується посередньо, на обліках у лікарів психіатра та нарколога не перебуває, незаміжня, не працює.

Обставиною, яка пом`якшує покарання обвинуваченій на підставі ст. 66 України, суд визнає щире каяття обвинуваченої щодо наслідків скоєного злочину, оскільки встановлено, що обвинувачена висловила жаль з приводу дій, що спричинили загибель потерпілого.

Обставиною, яка обтяжує покарання обвинуваченій відповідно до положень ст. 67 КК України колегія суддів визнає вчинення злочину в стані алкогольного сп`яніння.

Враховуючи наведені дані про особу обвинуваченої, фактичні обставини вчинення злочину, а саме: стан та поведінка обвинуваченої до і після вчинення злочину, ступінь тяжкості та наслідки вчиненого злочину, смерть людини, не дозволяють дійти висновку щодо можливості виправлення обвинуваченої без реального відбування покарання, а тому суд призначає ОСОБА_7 покарання в межах санкції ч. 2 ст. 121 КК України у виді позбавлення волі.

Саме таке покарання, на думку колегії суддів, буде належною карою за скоєне і сприятиме досягненню мети покарання виправленню та попередженню нових злочинів.

Процесуальні витрати в кримінальному провадженні підлягають стягненню з обвинуваченої на користь держави.

Питання речових доказів суд вирішує у відповідності до ст. 100 КПК України.
Оскільки обвинуваченій призначається покарання, яке необхідно відбувати реально, суд вважає необхідним обрати запобіжний захід обвинуваченій ОСОБА_7 у виді тримання під вартою.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 337, 373, 615, 375, 376 КПК України, колегія суддів -

УХВАЛИЛА:
ОСОБА_7 визнати винуватою у вчиненні злочину, передбачених ч. 2 ст. 121 КК України і призначити їй покарання у виді семи років позбавлення волі.
Строк відбування покарання ОСОБА_7 відраховувати з дня фактичного затримання, а саме з 11.02.2019 року.
Запобіжний захід відносно ОСОБА_7 тримання під вартою в Державній установі «Київський слідчий ізолятор» до вступу вироку в законну силу залишити без змін.
Стягнути з ОСОБА_7 на користь держави 64 640 грн. 81 коп. на рахунок проведення експертизи.

Речові докази: змиви речовини бурого кольору з кухні, предмет схожий на ніж з плямами бурого кольору, три скляні пляшки, склянка, два змиви речовини коричневого кольору, кофта зелено-сірого кольору з плямами бурого кольору, резиновий тапок синього кольору зі слідами бурого кольору, джинсові штани синього кольору зі слідами бурого кольору, три змиви з рук, зріз нігтьової пластини з лівої та правої руки, які передані на зберігання до камери схову Деснянського УП ГУ НП у м. Києві знищити; мобільний телефон «Хуавей» моделі САМ-L21 ІМЕІ1: НОМЕР_1 , ІМЕІ2: НОМЕР_2 з сім картою оператора мобільного зв`язку «Водафон», ключі від квартири АДРЕСА_6 , ключі від квартири АДРЕСА_3 , які передані на зберігання до камери схову Деснянського УП ГУ НП у м. Києві повернути власникам.

Вирок може бути оскаржений в апеляційному порядку до Київського апеляційного суду шляхом подачі апеляції через Дарницький районний суд м. Києва протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після прийняття рішення судом апеляційної інстанції.
Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку. Обвинуваченому та прокурору копія вироку вручається негайно після його проголошення. Учаснику судового провадження, який не був присутнім в судовому засіданні, копія судового рішення надсилається не пізніше наступного дня після ухвалення.

Головуючий суддя:

Судді: