Справа № 583/374/21
У Х В А Л А
про продовження строку тримання обвинуваченого під вартою

23 серпня 2022 року

Шишацький районний суд Полтавської області в складі:

головуючого - судді ОСОБА_1 ,

секретаря ОСОБА_2 ,

за участю прокурора ОСОБА_3 (приймає участь в судовому засіданні дистанційно з приміщення Тростянецького районного суду Сумської області),

обвинуваченого ОСОБА_4 ,

його захисника адвоката ОСОБА_5 (приймає участь в судовому засіданні в режимі відеоконференції поза межами приміщення суду з використанням власних засобів),

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду селища Шишаки матеріали кримінального провадження № 0000643 від 05 грудня 2020 року відносно ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та мешканця АДРЕСА_1 , який обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 115 КК України,

ВСТАНОВИВ:

Шишацьким районним судом Полтавської області розпочато розгляд по суті матеріалів кримінального провадження № 0000643 від 05 грудня 2020 року по обвинуваченню ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 115 КК України.

В судовому засіданні 23 серпня 2022 року прокурором заявлено клопотання про продовження строку тримання обвинуваченого під вартою, який збігає 28 серпня 2022 року. Клопотання мотивоване неможливістю закінчення розгляду справи до спливу даного строку, а також тим, що раніше існуючі процесуальні ризики, які стали підставою для обрання даного запобіжного заходу, продовжують існувати й надалі та не втратили своєї актуальності.

Зокрема такими ризиками прокурор вважає можливість переховування обвинуваченого від суду, перешкоджання ним кримінальному провадженню в тому числі й шляхом пливу на свідків і потерпілого або вчинення ним інших кримінальних правопорушень.

Потерпілий та його представник до суду не прибули, надали заяву про проведення підготовчого засідання у їх відсутність.

Обвинувачений та його захисник заперечували проти задоволення клопотання, вказуючи на недоведеність названих прокурором ризиків та тривале тримання обвинуваченого під вартою за наявності можливості застосування до нього іншого більш м`якого запобіжного заходу. Просили змінити існуючий запобіжний захід на домашній арешт.

Розглядаючи клопотання учасників судового провадження щодо запобіжного заходу суд виходив з наступного.

Згідно ч.ч. 1, 3 ст. 331 КПК України під час судового розгляду суд за клопотанням сторони обвинувачення або захисту має право своєю ухвалою змінити, скасувати або обрати запобіжний захід щодо обвинуваченого.

Незалежно від наявності клопотань суд зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою до спливу двомісячного строку з дня надходження до суду обвинувального акта, клопотання про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру чи з дня застосування судом до обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. До спливу продовженого строку суд зобов`язаний повторно розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою, якщо судове провадження не було завершене до його спливу.

Статтею 176 КПК України визначено вичерпний перелік запобіжних заходів, починаючи від найбільш м`якого, яким є особисте зобов`язання та закінчуючи найбільш суворим запобіжним заходом у вигляді тримання під вартою.

Згідно ст. 177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання процесуальним ризикам, вичерпний перелік яких наводиться у п.п. 1-5 ч. 1 вказаної статті. Такими ризиками є спроби:

- переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду;

- знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення;

- незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні;

- перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином;

- вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Частиною 2 статті 177 КПК України визначено, що підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті.

Ухвалою слідчого судді Охтирського міськрайонного суду Сумської області ОСОБА_6 від 07 грудня 2020 року ОСОБА_4 обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою. Даний запобіжний захід був обраний обвинуваченому і на стадії судового розгляду та в подальшому неодноразово подовжувався на стадії судового розгляду Охтирським міськрайонним судом Сумської області та Шишацьким районним судом Полтавської області, востаннє до 28 серпня 2022 року включно.

Підставою для обрання та продовження строку застосування даного запобіжного заходу слідчим суддею, а в подальшому й судом стала наявність обґрунтованих підстав вважати, що обвинувачений може ухилитись від органів досудового розслідування або суду з огляду на усвідомлення тяжкості покарання яке йому загрожує в разі визнання його винним, незаконно впливати на свідків та потерпілого, показання яких покладені в основу обвинувачення, або вчинити інше кримінальне правопорушення.

На думку суду вказані ризики в повній мірі продовжують існувати й надалі та не втратили своєї актуальності, натомість закінчити розгляд справи до спливу строку обраного обвинуваченому запобіжного заходу не виявляється можливим, оскільки після зміни територіальної підсудності суд вимушений здійснити розгляд справи спочатку.

Так, ризиком у контексті кримінального провадження є певна ступінь ймовірності того, що особа, вдасться до вчинків, які будуть перешкоджати судовому розгляду або ж створять загрозу суспільству.

ОСОБА_4 обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 115 КК України, що відноситься до категорії особливо тяжких злочинів проти життя особи, за який законом передбачена відповідальність у виді позбавлення волі на строк від 7 до 15 років, сталих соціальних зв`язків не має, а тому в останнього дійсно може виникнути бажання переховуватись від суду з метою уникнення відповідальності за вчинене.

Наразі значною мірою збільшився ризик переховування обвинуваченого від суду в разі його перебування на волі, що обумовлено актом збройної агресії Російської Федерації та, як наслідок, веденням активних бойових дій на окремих територіях країни, тимчасовою окупацією окремих регіонів, втратою контролю над частиною держаного кордону, значним потоком біженців, які перетинають державний кордон за спрощеною процедурою тощо.

ОСОБА_4 маючи працездатний вік, не має родини, постійного місця роботи та джерел до існування, через що має нестабільне матеріальне становище, тому залишаючись на волі з огляду на соціально-економічну обстановку в державі може вчинити інше кримінальне правопорушення. При цьому суд бере до уваги, що протягом 2015-2017 років ОСОБА_4 тричі притягувався до кримінальної відповідальності за вчинення кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст. 125 КК України та відповідні кримінальні правопорушення були закриті судом через відмову потерпілого від обвинувачення, що є нереабілітуючим мотивом. Отже прямо прослідковується схильність ОСОБА_4 до вчинення насильницьких дій.

Також суд погоджується з існуванням ризику незаконного впливу обвинуваченого на потерпілого, з метою схилення його до надання «потрібних» показань або відмові від цивільного позову, оскільки обвинувачений є його дядьком, проживає разом з ним в одному населеному пункті, а тому має реальну можливість впливу на нього. З цих самих підстав існує ризик впливу обвинуваченого й на свідків, жоден з яких судом (в його новому складі) ще не допитаний.

Крім того показання щодо обставин кримінального правопорушення не надані суду й самим обвинуваченим.

Враховуючи вищенаведені процесуальні ризики та конкретні обставини кримінального правопорушення у вчинені якого обвинувачується ОСОБА_4 , суд вважає, що жоден більш м`який запобіжний захід не забезпечить належного виконання обвинуваченим його процесуальних обов`язків та не зможе в повній мірі запобігти вищенаведеним процесуальним ризикам, передбаченим ст. 177 КПК України, які не втратили своєї актуальності.

Разом з тим закінчити розгляд кримінального провадження по суті найближчим часом не виявляється можливим, оскільки судом ще не проведено допиту обвинуваченого та свідків.

Отже у задоволені клопотань захисника та обвинуваченого про заміну тримання під вартою домашнім арештом слід відмовити, а клопотання прокурора про продовження строку тримання обвинуваченого під вартою - задовольнити.

Зважаючи на те, що ОСОБА_4 обвинувачується у вчинені кримінального правопорушення, вчиненого із застосуванням насильства, наслідком якого є загибель людини, суд у відповідності до положень п.1 та п.2 ч.4 ст. 183 КПК України не вбачає підстав для визначення альтернативного запобіжного заходу у вигляді застави.

На підставі викладеного та керуючись статтями 176-178, 331, 369-372, 383-385 КПК України, суд,

УХВАЛИВ:

Клопотання прокурора про продовження строку обраного обвинуваченому запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою задовольнити.

У задоволенні клопотань обвинуваченого та захисника про заміну запобіжного заходу на домашній арешт відмовити.

Продовжити на 60 днів з дати винесення даної ухвали строк застосованого відносно обвинуваченого ОСОБА_4 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, а саме до 21 жовтня 2022 року включно.

Альтернативний запобіжний захід у вигляді застави не застосовувати.

Датою закінчення дії даної ухвали в частині запобіжного заходу є 21 жовтня 2022 року.

Ухвала може бути оскаржена на протязі 7 днів з моменту її оголошення безпосередньо до Полтавського апеляційного суду.

Оскарження ухвали не зупиняє її виконання.

Головуючий ОСОБА_1