У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
Справа № 184/487/22
Номер провадження 1-кп/184/88/22
18 квітня 2022 рокум. Покров

Орджонікідзевський міський суд Дніпропетровської області в складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

розглянувши у закритому судовому засіданні в м. Покров клопотання про застосування примусових заходів виховного характеру у кримінальному провадженні №0000060 від 02.02.2022 року стосовно неповнолітнього:
ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Покров (Орджонікідзе) Дніпропетровської області, громадянина України, учня 8 класу КЗ «Нікопольський навчально-реабілітаційний центр «Ніка» Дніпропетровської обласної Ради», зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,
за вчинення суспільного небезпечного діяння, яке підлягає під ознаки діяння, передбаченого ч. 3 ст. 187 КК України,

за участю: прокурора ОСОБА_4 , обвинуваченого ОСОБА_3 , захисника неповнолітнього ОСОБА_5 , законного представника неповнолітнього ОСОБА_6 , представника служби у справах дітей ОСОБА_7 , -

В С Т А Н О В И В :

01.02.2022 близько 20 години 40 хвилин неповнолітній ОСОБА_3 находився біля першого під`їзду будинку АДРЕСА_2 , де у останнього з корисливих спонукань винник злочинний намір, спрямований на напад з метою заволодій я чужим майном, поєднаний з проникненням у житло ОСОБА_8 , яка мешкає в кв. АДРЕСА_3 шляхом погрози застосування насильства небезпечного для життя та здоров`я.
Реалізуючи свій злочинний намір, в цей же день та час, неповнолітній ОСОБА_3 знаходячись біля кв. АДРЕСА_3 , усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх суспільно-небезпечні наслідки, і , бажаючи їх настання , діючи умисно, відкрито, протиправно, з корисливих спонукань за допомогою фізичної сили вибив вхідні двері до вищевказаної квартири, після чого не законно проник до квартири, яка є житлом ОСОБА_8 де з метою подолання волі потерпілої до супротиву взяв в руку металеву викрутку та направив в бік ОСОБА_8 погрожуючи її застосуванням і висловив вимогу віддати йому грошові кошти. За обставин, що склалися, ОСОБА_8 сприймала дії ОСОБА_3 , як реальну загрозу її життю та здоров`ю і не вчиняла будь-яких активних дій до опору, а повідомила про відсутність у неї грошових коштів. Після цього, ОСОБА_3 побачив у ОСОБА_8 дві ампули лікарського препарату «Налбуфін» 10 мг/мл ампула 2 мл., вартість яких згідно висновку судово - товарознавчої експертизи №50 від 10.02.2022 складає 135 гривень 74 копійки та продовжуючи реалізовувати свій злочинний намір направлений на розбійний напад ОСОБА_3 заволодів двома ампулами та зник з місця події, чим заподіяв потерпілій ОСОБА_8 і матеріальну шкоду на суму 135 гривень 74 копійок.
Таким чином, ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , вчинив суспільно небезпечне діяння, яке підпадає під ознаки кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 187 КК України - напад з метою заволодіння чужим майном, поєднаний з погрозою зазнала нападу (розбій), поєднаний з проникненням у житло.
Прокурор у судовому засіданні клопотання підтримав та просив його задовольнити. В частині клопотання щодо поміщення ОСОБА_3 у приймальник-розподільник для дітей Головного управління Національної поліції в Дніпропетровській області з метою виконання даної ухвали суду відмовився, оскільки відносно ОСОБА_3 , ухвалою слідчого судді Орджонікідзевського міського суду від 03.04.2022 року застосований запобіжний захід у виді тримання під вартою.
ОСОБА_3 у судовому засіданні (дистанційно) заперечував проти задоволення клопотання прокурора та пояснив, що 01.02.2022 року близько 20 години зайшов додому до знайомого ОСОБА_9 , з яким вони потім пішли гуляти. Потім він запропонував ОСОБА_9 зайти до знайомої ОСОБА_10 взяти у неї гроші на проїзд. Вони зайшли у під`їзд, ОСОБА_9 залишився чекати на четвертому поверсі. Після чого він сам піднявся на восьмий поверх, двері де мешкає ОСОБА_10 він не вибивав, а лише штовхнув їх і вони відкрились. Увійшовши до кімнати він побачив ОСОБА_10 , яка сиділа на ліжку та тримала шприц у руках, біля неї лежали дві ампули, які він забрав та поклав у карман. Потім він вийшов і пішов з її квартири. Ампули хотів викинути, але він забув про них. Ножа у нього з собою не було. У нього була викрутка. Будь-яких погроз в бік потерпілої він не виказував.

Захисник неповнолітнього ОСОБА_5 у судовому засіданні заперечував проти обрання примусових заходів виховного характеру у вигляді направлення неповнолітнього до спеціальної навчально-виховної установи для його виправлення строком на три роки, оскільки вважає що для виправлення ОСОБА_3 достатньо обрати примусові заходи виховного характеру строком на один рік.
Законний представник неповнолітнього ОСОБА_3 - ОСОБА_6 у судовому засіданні пояснила, що того дня ОСОБА_3 прийшов додому, перевдягнувся та пішов гуляти на вулицю, потім до них додому прийшли працівники поліції. У кармані кофти, яку він перевдягнув перед тим як іти гуляти, було знайдено дві ампули. При розгляді клопотання поклалась на розсуд суду.

Потерпіла ОСОБА_8 , у судовому засіданні 14.04.2022 року підтримала клопотання прокурора відносно застосування до ОСОБА_3 примусових заходів виховного характеру та пояснила, що у лютому 2022 року (точної дати не пам`ятає) обвинувачений вибив двері до її квартири, після чого зайшов до кімнати, у той час вона сиділа на ліжку та хотіла зробити собі ін`єкцію знеболювального, направивши на неї викрутку він почав вимагати у неї кошти, але вона йому відповіла, що у неї немає коштів. Він схопив сумку і почав там шукати кошти. Потім схопив три ампули в яких були ліки, на її вимоги повернути їй ампули з ліками він відав одну ампулу. Після чого він вибіг з квартири. Одягнутий був у спортивну курточку та спортивні штани.

Представник служби у справах дітей ОСОБА_7 у судовому засіданні проти задоволення клопотання прокурора не заперечувала та зазначила, що сім`я ОСОБА_3 не перебувала на обліку служби у справах дітей Виконавчого комітету Покровської міської ради Дніпропетровської області, але у службі у справах дітей перебувало на розгляді питання щодо не виконання батьківських обов`язків мамою ОСОБА_3 ОСОБА_6 .. Співпраця з мамою ОСОБА_3 ОСОБА_6 дуже тяжка. Мати належного впливу на ОСОБА_3 не має.

Заслухавши думку учасників процесу, дослідивши матеріали, додані до клопотання, суд дійшов висновків.

Суд погоджується з кваліфікацією дій неповнолітнього ОСОБА_3 у вчиненні суспільно-небезпечного діяння, передбаченого ч. 3 ст. 187 КК України, напад з метою заволодіння чужим майном, поєднаний з погрозою зазнала нападу (розбій), поєднаний з проникненням у житло.

Факт вчинення ОСОБА_3 суспільно-небезпечного діяння, яке підпадає під ознаки ч.3 ст. 187, ст.. 187 КК України у судовому засіданні доведено.

Згідно ч. 1 ст. 22 КК України кримінальній відповідальності підлягають особи, яким до вчинення кримінального правопорушення виповнилося шістнадцять років, а ч. 2 вказаної статті передбачає, що особи, що вчинили кримінальні правопорушення у віці від чотирнадцяти до шістнадцяти років, підлягають кримінальній відповідальності лише за ряд злочинів, серед яких відсутній злочин передбачений ст. 187 КК України.

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 на час вчинення суспільно небезпечних діянь не досяг чотирнадцятирічного віку, з якого настає кримінальна відповідальність за вчинення злочину, передбаченого ст.187 КК України, що виключає його кримінальну відповідальність.
Оскільки неповнолітній ОСОБА_3 на момент вчинення даного суспільно-небезпечного діяння не досяг віку, з якого настає кримінальна відповідальність, то до нього необхідно застосувати примусові заходи виховного характеру.

Згідно ст. 498 КПК України кримінальне провадження щодо застосування примусових заходів виховного характеру, передбачених законом України про кримінальну відповідальність, здійснюється внаслідок вчинення особою, яка після досягнення одинадцятирічного віку до досягнення віку, з якого може наставати кримінальна відповідальність, вчинила суспільно небезпечне діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність.

Згідно з ч.2 ст. 97 КК України примусові заходи виховного характеру, передбачені частиною другою статті 105 КК України, суд застосовує і до особи, яка до досягнення віку, з якого може наставати кримінальна відповідальність, вчинила суспільно небезпечне діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого особливою частиною цього кодексу.

При розгляді клопотання про застосування до неповнолітнього ОСОБА_3 примусових заходів виховного характеру, суд враховує ступінь тяжкості вчиненого суспільно-небезпечного діяння яке згідно ст. 12 КК України відноситься до особливо тяжкого злочину, особу неповнолітнього, який згідно психолого-педагогічної характеристики учня КЗО «Нікопольський навчально-реабілітаційний центр «Ніка» ДОР» характеризується негативно, агресивно налаштований до людей, при виникненні труднощів реагує неадекватно, схильний до шкідливих звичок,легко піддається негативному впливу, на уроки учень постійно запізнюється, іноді тікає за територію. Лікарем закладу були рекомендовані ОСОБА_11 консультації нарколога та психіатра у зв`язку з тим, що хлопець схильний до періодичного прийому наркотичних речовин та рослин. Після їх вживання учень перебуває в неадекватному, збудженому стані, поводить себе дуже агресивно та зриває уроки. Педагоги закладу співпрацюють з матір`ю хлопця, але вона не має на поведінку сина довготривалого впливу. Крім того, згідно наданої довідки адміністрацією КЗО «Нікопольський навчально-реабілітаційний центр «Ніка» ДОР» від 09.02.2022 року №58, вбачається що ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_1 , з 01.09.2021 року по теперішній час на навчання не з`являється. На обліку у лікарів нарколога та фтизіатра не перебуває. Знаходиться на обліку у лікаря психіатра. Згідно довідки ТОВ «Універсал-Сервіс 94», яке розпочало свою діяльність з 01.08.2017 року скарг та заяв на ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який проживає за адресою АДРЕСА_1 , не надходило.

Крім того, суд враховує умови життя та виховання малолітнього ОСОБА_3 , який згідно акту обстеження житлово-побутових умов, проживає разом з матір`ю ОСОБА_6 ..
Приймаючи рішення при вирішенні питання про застосування відносно неповнолітнього ОСОБА_3 , примусового заходу виховного характеру суд також враховує, що відповідно до ст.3 Конвенції ООН про права дитини, суди ухвалюють рішення щодо неповнолітнього (малолітнього), керуючись принципом як найкращого забезпечення інтересів дитини.
Зі змісту ч. 2 ст. 105 КК України вбачається, що направлення до спеціальних навчально-виховних установ є найбільш суворим та, відповідно до постанови Пленуму ВСУ від 15 травня 2006 року № 2 «Про практику розгляду судами справ про застосування примусових заходів виховного характеру» застосовується судами до неповнолітніх, котрі вийшли з-під контролю батьків чи осіб, які їх заміняють, не піддаються виховному впливу та не можуть бути виправлені шляхом застосування інших примусових заходів виховного характеру.

При цьому до спеціальних навчально-виховних установ не можна направляти осіб, визнаних інвалідами, а також тих, кому згідно з висновком відповідних спеціалістів перебування там протипоказане за станом здоров`я через наявність певних захворювань.
З огляду на викладене, враховуючи стан здоров`я та характеристику особи неповнолітнього ОСОБА_3 , який схильний до вчинення суспільно-небезпечних діянь, що мають ознаки злочинів, а також відсутність авторитету матері, що свідчить про те, що останній не піддається виховному впливу, а тому не може бути виправлений шляхом застосування інших примусових заходів, суд вважає за необхідне застосувати до ОСОБА_3 примусові заходи виховного характеру відповідно до п. 5 ч.2 ст. 105 КК України у виді направлення до спеціальної навчально-виховної установи для дітей та підлітків для його виправлення.

На думку суду, саме такий захід виховного характеру є необхідним та достатнім для виправлення неповнолітнього ОСОБА_3 і попередження вчинення ним нових суспільно-небезпечних діянь. Жоден інший примусовий захід виховного характеру не забезпечить його виправлення.

При цьому, аналізуючи п.11 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15.05.2006 року №2 «Про практику розгляду судами справ про застосування примусових заходів виховного характеру» слід зазначити, що згідно зі ст. 8 Закону України «Про органи і служби у справах неповнолітніх та спеціальні установи для неповнолітніх», до загальноосвітніх шкіл соціальної реабілітації направляють неповнолітніх віком від 11 до 14 років, а до професійних училищ соціальної реабілітації - віком від 14 років.

Так, учнів тримають у зазначених установах у межах установленого судом строку, але не більше трьох років: у загальноосвітніх школах соціальної реабілітації - до досягнення ними 14 років, у професійних училищах соціальної реабілітації - 18 років, а у виняткових випадках (якщо це необхідно для завершення навчального року або професійної підготовки) за рішенням суду - відповідно 15 і 19 років.

Відповідно п.12 вищевказаної постанови Пленуму, у постанові судді чи ухвалі суду про направлення неповнолітнього до спеціальної навчально-виховної установи мають бути зазначені тип цієї установи і строк його тримання у вказаній установі, який суд визначає відповідно до п.5 ч.2 ст. 105 КК України, враховуючи при цьому необхідність завершення учнем навчального року в школі чи професійної підготовки в училищі.

Таким чином, ОСОБА_3 підлягає направленню до спеціальної навчально-виховної установи для дітей та підлітків, однак суд уважає, що строк направлення необхідно встановити тривалістю три роки, що суд вважає необхідним та достатнім для його виправлення і попередження вчинення нових суспільно-небезпечних діянь.

Відповідно до п.1, 2 ч.4 ст. 7 Закону України «Про органи і служби у справах дітей та спеціальні установи для дітей» від 24.01.1995 року у приймальники - розподільники для дітей - діти поміщаються діти, які: зокрема 1) досягли 11-річного віку та щодо яких є достатньо підстав вважати, що вони вчинили суспільно небезпечне діяння, що підпадає під ознаки діяння, за яке Кримінальним кодексом України передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад п`ять років, і які не досягли віку, з якого за таке діяння особи підлягають кримінальній відповідальності, - на строк, визначений слідчим суддею, судом у постановленій у кримінальному провадженні ухвалі про поміщення особи у приймальник-розподільник для дітей. Влаштування дитини, тримання якої у приймальнику-розподільнику для дітей припинено, та невідкладне доставлення до подальшого місця влаштування здійснюються посадовими особами приймальника-розподільника для дітей; 2) підлягають направленню за рішенням суду, що набрало законної сили, до спеціальних навчально-виховних закладів, і є достатньо підстав вважати, що такі діти займатимуться протиправною діяльністю, - на строк, необхідний для доставлення їх до спеціальних навчально-виховних закладів, але не більше 30 діб.

Згідно п.25 Постанови Пленуму Верховного Суду України №2 від 15 травня 2006 року "Про практику розгляду судами справ про застосування примусових заходів виховного характеру" суд вправі тимчасово, строком до 30 діб, помістити у приймальник розподільник малолітнього, який підлягає направленню до спеціальної навчально - виховної установи.

Відповідно до ч. 4 ст. 499 КПК України за наявності достатніх підстав вважати, що особа, вчинила суспільно-небезпечне діяння, що підпадає під ознаки діяння, за яке Кримінальним кодексом України передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад п`ять років, вона може бути поміщена у приймальник-розподільник для дітей на строк до тридцяти днів на підставі ухвали слідчого судді, суду, постановленої за клопотанням прокурора згідно з правилами, передбаченими для обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Згідно з ч. 1 ст. 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених частиною п`ятою статті 176 цього Кодексу. Частиною 2 ст. 177 КПК України передбачено, що підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави вважати, що підозрюваний може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті.

Згідно ч. 3 ст. 501 КК України, при застосуванні до неповнолітнього примусового заходу у вигляді направлення до спеціального навчально-виховного закладу на уповноважений підрозділ органів Національної поліції покладається обов`язок доставити неповнолітнього до спеціального навчально-виховного закладу.

Ухвалою слідчого судді Орджонікідзевського міського суду Дніпропетровської області від 03.04.2022 року в рамках іншого кримінального провадження відносно ОСОБА_3 застосований запобіжний захід у виді тримання під вартою строком на 60 діб з 31 березня 2022 року до 29 травня 2022 року включно. Тому суд не убачає за необхідне помістити його у приймальник-розподільник для дітей Головного управління Національної поліції в Дніпропетровській області.

Відповідно до вимог ст. 124 КПК України процесуальні витрати, пов`язані із залученням експерта, можуть бути стягнуті лише за обвинувальним вироком.

Витрати за проведення судової трасологічної експертизи складають 1372,96 грн. слід компенсувати за рахунок коштів державного бюджету України.

Питання про речові докази суд вирішує в порядку ст.100 КПК України

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 97, 105 КК України, ст.ст. 371, 372, 484-485, 498, 500-501 КПК України, суд -

ПОСТАНОВИВ:

Застосувати до неповнолітнього Іванчури ОСОБА_12 , ІНФОРМАЦІЯ_2 народження, уродженця м. Покров (Орджонікідзе) Дніпропетровської області, українця, громадянина України, учня 8 класу КЗ «Нікопольський навчально-реабілітаційний центр «Ніка» Дніпропетровської обласної Ради», зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , примусові заходи виховного характеру у вигляді направлення неповнолітнього до спеціальної навчально-виховної установи для дітей і підлітків до його виправлення строком на три роки.
Початок строку примусових заходів виховного характеру відносно неповнолітнього Іванчури ОСОБА_12 відраховувати з моменту його доставки до спеціальної навчально-виховної установи для дітей та підлітків.
Речові докази:

- картону коробку з надписом А - ПЛЮС, металеву накладку з накладного замку вхідних дверей, сумку для документів чорного кольору, рюкзак чорного кольору, 2 скляні ампули з маркуванням «Набурін» (розчин для ін`єкцій, ємністю 2мл.) залишити потерпілій ОСОБА_8 ;
- чоловічу куртку із тканини темно-синього кольору із маркуванням «Тhe ВАSІСS», розміром «ХL», куртку «BEST IN TAWN» темно-синього кольору - повернути власнику;
- викрутку з дерев`яною ручкою знищити.
Виконання ухвали в частині доставки неповнолітнього Іванчури ОСОБА_12 до спеціальної навчально-виховної установи для дітей і підлітків покласти на інспекторів сектору ювенальної превенції ВП №2 Нікопольського РУП ГУНП України в Дніпропетровській області, в межах території обслуговування якого проживає неповнолітній.
Ухвала набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги ухвала, якщо її не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Ухвала може бути оскаржена до Дніпровського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня її проголошення.

Суддя Орджонікідзевського міського суду ОСОБА_1