01.09.2022
Справа № 331/2237/19
Провадження № 1-кп/331/82/2022
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
01 вересня 2022 року Жовтневий районний суд міста Запоріжжя у складі: головуючого - судді ОСОБА_1 , при секретарі ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду в місті Запоріжжі кримінальне провадження №0000323 від 22.02.2019 року з обвинувальним актом у відношенні обвинуваченого
ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який народився в м. Запоріжжі, громадянина України, з неповною середньою освітою, працевлаштованого комірником у ТОВ «МЕГА СТАЛЬ ТЕХ ПРОМ», не одруженого, який має на утриманні неповнолітню дитину - ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , який зареєстрований та фактично проживає за адресою: АДРЕСА_1 , в силу ст. 89 КК України раніше не судимого,
у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 185, ч. 1 ст. 121 КК України
за участю
прокурора ОСОБА_5 ,
захисника ОСОБА_6 ,
обвинуваченого ОСОБА_3 ,
В С Т А Н О В И В:
19 лютого 2019 року приблизно о 12 годині 40 хвилин ОСОБА_3 , маючи умисел на таємне викрадення чужого майна, діючи з корисливих мотивів, з метою особистого збагачення, знаходячись в приміщенні магазину «Дененбург», що знаходиться на другому поверсі ТРЦ « ІНФОРМАЦІЯ_3 », розташованого за адресою: м. Запоріжжя, пр. Соборний, буд. 83/85, переконавшись в тому, що за його злочинними діями ніхто не спостерігає, шляхом вільного доступу з торгового стелажу зазначеного магазину таємно викрав майно, що належить ФОП « ОСОБА_7 », сховавши до себе у рюкзак, а саме: куртку демісезонну Armani / h8 розмір XL, штрих-код 880, вартістю 1500 гривень за одиницю товару без урахування ПДВ, чим спричинив ФОП « ОСОБА_7 » матеріальну шкоду на вказану суму. Після чого ОСОБА_3 зник з місця скоєння злочину, викраденим майном розпорядився на власний розсуд.

Крім того, 22 лютого 2019 року приблизно о 03 годині 35 хвилин ОСОБА_8 , знаходячись у приміщенні арт-клубу « ІНФОРМАЦІЯ_4 », який розташований за адресою: АДРЕСА_2 , діючи з прямим умислом, направленим на спричинення тяжких тілесних ушкоджень раніше йому незнайомому ОСОБА_9 , в ході раптово виниклого конфлікту на побутовому підґрунті, усвідомлюючи та бажаючи спричинити потерпілому тяжкі тілесні ушкодження, стиснув ніж у правій руці та наніс ОСОБА_9 один удар в область тулубу, чим спричинив потерпілому одиночне, проникаюче поранення черевної порожнини із пошкодженням шлунку та підшлункової залози, яке кваліфікується як тяжке тілесне ушкодження за ознакою небезпеки для життя. Після спричинення ОСОБА_9 тілесних ушкоджень ОСОБА_3 зник з місця вчинення злочину, не надавши потерпілому медичної допомоги.

В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_3 свою провину у вчиненні злочинів не визнав та пояснив, що до крадіжки із магазину він не причетний. Ймовірно, був у вказаному торгівельному закладі у лютому 2019 року, однак нічого не викрадав, куртку чоловічу не брав, чому його звинувачують у цьому злочині він не розуміє. Також у лютому 2019 року він прийшов до нічного клубу «Jet» разом зі своїм товарищем ОСОБА_10 , під час перебування у клубі на них напали якісь невідомі чоловіки, однак охорона припинила бійку. ОСОБА_11 отримав численні ушкодження, після чого вони покинули приміщення клубу. Він особисто нікому пошкодження не наносив, ножу при собі не мав та його не застосовував. У той вечір алкогольні напої він не вживав. Потерпілого не знає, тілесні ушкодження йому не наносив.

Потерпіла ОСОБА_12 у судове засідання не з"явилась, надавши до суду заяву із проханням розглядати справу у її відсутність.

Потерпілий ОСОБА_9 до суду не прибув, надавши заяву із проханням розглядати справу у його відсутність, від підтримання цивільного позову відмовився у зв`язку із повним відшкодуванням заподіяної шкоди.
Не дивлячись на невизнання своєї провини, винуватість ОСОБА_3 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст. 185, ч.1 ст. 121 КК України підтверджується наступними доказами.
За епізодом крадіжки від 19.02.2019:
- протоколом прийняття заяви про вчинене кримінальне правопорушення від 23.02.2019 від ОСОБА_12 , яка просить притягнути до відповідальності невідому особу, яка 19.02.2019 вчинила крадіжку чоловічої куртки ( т.2 а.с. 152-153)
- договором оренди нерухомого майна від 19.09.2016 щодо винаймання ФОП ОСОБА_12 у ТОВ «Аврора Девелопмент» приміщення для здійснення торгівельної діяльності ( т.2 а.с. 154)
- квитанцією щодо прийому-переміщення № 1CR000007415 від 08.02.2019 щодо вартості куртки демісезонної ARMANI НОМЕР_1 , яка складає 1860 грн. (т. 2 а.с. 155)
- прибутковою накладною № 1CR000001521 від 01.02.2019 вказаного товару ( т.2 а.с. 156)
-инвентаризацією № М9 від 03.04.2019 щодо відсутності товару на суму 1860 грн. ( т.2 а.с. 157)
-довікою-рахунком щодо збитку, який складає 1500 грн без врахування ПДВ ( т.2 а.с. 158)
- заявою ОСОБА_3 від 23.02.2019 про добровільну видачу куртки чоловічої ( т.2 а.с. 159)
- протоколом огляду від 25.02.2019 із фото таблицею до нього, під час якого слідчим була оглянута куртка демісезонна Армані розмір XL чорного кольору з капюшоном, на застібці курки виявлена бірка із вказівкою штрих-коду 880 та ціни 1860 грн ( т.2 а.с. 160-163)

- протоколом огляду від 24.02.2019 СД диску із відеозаписом камер спостереження, встановлених у магазині «Дененбург» у ТЦ «Аврора», відеозапис якого був відтворений у судовому засіданні, на якому зафіксовано момент входу чоловіка до магазину, який роздивляється чоловічі куртки, бере дві куртки та йде до примірочної, приміряє куртки. Далі одну з них міняє на інший розмір, знову приміряє. Далі оглядається навкруги, щось ховає до рюкзаку. Виходить із примірочної, одягнений у свою куртку, а одну куртку повертає на стійку із товаром. У примірочній жодного товару не залишається. Чоловік покидає приміщення магазину, нічого не сплачує, із продавцем не спілкується ( т.2 а.с. 166-171).

У судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_3 вказав, що події свого перебування у магазині «Дененбург» у ТЦ «Аврора» не пам`ятає, однак наполягав на тому, що крадіжку куртки не вчиняв. Однак, суд вважає, що така версія обвинуваченого не заслуговує на увагу з огляду на наступне.

Під час судового засідання судом був досліджений відеозапис із камер спостереження, який розташований у магазині «Дененбург» ТЦ «Аврора», на якому зафіксовані усі обставини вчинення кримінального правопорушення вхід чоловіка до магазину, перебування у примірочній із двома одиницями товару, складання товару до свого рюкзаку, вихід із примірочної лише з однією одиницею товару, відсутність спілкування між покупцем та продавцем з приводу сплати товару.

При цьому, на думку суду, той факт, що на відеозаписі не зафіксовані усі риси зовнішності чоловіка, який вчинив крадіжку, про що зазначив захисник, не має вирішального значення, оскільки у подальшому під час досудового розслідування саме обвинувачений ОСОБА_3 добровільно видав органу досудового розслідування куртку, яка має штрих-код, що відповідає інвентаризаційній відомості магазину « ІНФОРМАЦІЯ_5 », тобто є власністю саме цього магазину. В той час, коли ОСОБА_3 не зміг надати суду жодних пояснень з приводу перебування у його власності вказаної куртки та законності набуття права власності на неї.

Суд також відхиляє посилання захисника про те, що на відеозаписі не зафіксований сам момент викрадення товару, оскільки поведінка чоловіка, який перебуває у примірочній, озирається навкруги, а потім робить якісь рухи поруч із своїм рюкзаком, приховуючи свої дії від сторонніх осіб, свідчать про те, що саме вказана особа вчинила крадіжку та сховала викрадений товар (куртку) до власного рюкзаку, після чого вийшла із приміщення магазину без оплати жодного товару.

Оцінюючи доводи захисника про недослідження судом саме оригіналу відеозапису, суд сприрається на практику Верховного Суду, зокрема Верховний Суд в постанові від 10.09.2020 року по справі 751/6069/19 визначив, що матеріальний носій - це лише спосіб збереження інформації, який має значення тільки, коли електронний документ виступає речовим доказом. Головною особливістю електронного документа є відсутність жорсткої прив`язки до конкретного матеріального носія. Один і той же електронний документ (відеозапис) може існувати на різних носіях. Всі ідентичні за своїм змістом примірники електронного документа можуть розглядатися як оригінали та відрізнятися один від одного тільки часом та датою створення.

За таких обставин, суд не знаходить підстав для визнання диску із відеозаписом з камер спостереження, наданий потерпілою слідчому, недопустимим доказом.

Доводи захисника про те, що під час досудового розслідування не була проведена судово-товарознавча експертиза із приводу встановлення розміру заподіяної шкоди, що є суттєвим порушенням норм КПК України, суд оцінює критично, оскільки відповідно до п.6 ч.2 ст. 242 КПК України слідчий або прокурор зобов`язані забезпечити проведення експертизи щодо: 6) визначення розміру матеріальних збитків, розміру шкоди немайнового характеру, шкоди довкіллю, заподіяного кримінальним правопорушенням ( в редакції закону на момент вчинення кримінального правопорушення)

Як встановлено у судовому засіданні ФОП ОСОБА_7 була надана довідка про збиток (т. 2 а.с. 158), згідно якої вартість викраденого майна становить 1500 грн без врахування ПДВ. Будь-яких даних про те, що вказана довідка є недостовірною, стороною захисту не надано, тому суд оцінює вказаний доказ як належний та допустимим, та визначає розмір спричиненої шкоди саме на підставі наданої потерпілою довідки без залучення у даному випадку експерта.

За епізодом спричинення тяжких тілесних ушкоджень від 22.02.2019:
Допитаний у судовому засіданні свідок ОСОБА_13 пояснив, що ОСОБА_3 є його товарищем. У лютому 2019 року приблизно о півночі вони прийшли до клубу "Jet" відпочити. Усі столи були зайняті, тому вони сіли біля бару, замовили каву, а потім чай. Алкогольні напої вони не вживали. Коли нічний клуб став зачинятися, вони вийшли до гардеробу, де на нього став нападати невідомий чоловік. ОСОБА_3 намагався його захистити, а він відштовхував цього чоловіка. Далі вони попросили друзів цього невідомого чоловіка його зупинити та заспокоїти. Потім бійка припинилась, однак до приміщення клубу приїхали працівники поліції, які його зупинили та вилучили усе майно, яке було при ньому. Оскільки у нього було пошкодження пальця, він також звертався до працівників поліції з приводу отриманих тілесних ушкоджень. Причину нападу на нього він не знає, однак потерпілий був у стані сп`яніння. Біля гардеробу було багато людей, чи застосовував хтось ніж, він не знає, ножу не бачив. У нього також був при собі маленький подарунковий ніж, який він здав охороні при вході до клубу. Після подій він та ОСОБА_3 розійшлись по домах. За яких обставинах потерпілий отримав тілесні ушкодження йому невідомо.

Крім того, провина обвинуваченого ОСОБА_3 підтверджується наступними письмовими доказами:

- рапортом працівників поліції про наджодження пвоідомлення із швидкої медичної допомоги про те, що у арт клубі "Джет" ножове поранення ( т.1 а.с. 67-68);

- протоколом огляду місця події від 22.02.2019 - ділянки місцевості на відстані 2 метрів від вхідних дверей клубу "Jet" за адресою: АДРЕСА_2 , під час якого було виявлено предмет, схожий на ніж ( т.1 а.с. 69-75)

- протоколом огляду місця події від 22.02.2019 - приміщення нічного клубу "Jet" за адресою: м.Запоріжжя, пр. Соборний , 92, під час якого у холі було виявлено чоловіка, який відмовився називати свої анкетні дані, але добровільно видав складний ніж, мобільний телефон та вилучені змиви РБК з дивану. Дозвіл на проведення огляду у порядку ч.3 ст. 233 КПК України був наданий слідчим суддею 14.03.2019 ( т.1 а.с. 80-92,95-96)

- протоколом прийняття заяви про вчинене кримінальне правопорушення від потерпілого ОСОБА_9 про притягнення до кримінальної відповідальності невідому особу, яка нанесла йому ножове поранення ( т.1 а.с. 102);

- протоколом огляду місця події від 22.02.2019 - приміщення КУ "Міська клінічна лікарня екстренної та швидкої медичної допомоги" за адресою: м.Запоріжжя, вул. Перемоги, 80, під час якого були виявлені та вилучені особисті речі потерпілого ( т.1 а.с. 103-112)

- протоколом огляду місця події від 22.02.2019 - будинку АДРЕСА_1 , під час якого було виявлено та вилучено одяг ОСОБА_3 ( т.1 а.с. 118-127).

У судовому засіданні захсиник вказав на те, що слідчим не було доведено, що вилучений під час огляду приміщення одяг належить саме ОСОБА_3 , оскільки за вказаною адресою проживають декілька осіб, у тому числі і чоловічої статі.

Оцінюючи доводи захисника суд зазначає, що домоволодіння за адресою: АДРЕСА_1 , є зокрема і місцем проживання ОСОБА_3 , що не заперечував останній, огляд домоволодіння проводився у присутності іншої особи, що мешкає у ньому, ОСОБА_14 , чоловічий одяг вилучався лише з однієї кімнати під номером три, зауважень від учасників слідчої дії, зокрема, і щодо вилучення чужого майна, не надходило. Також самим обвинуваченим або іншими особами, ймовірними власником вилучених речей, не оскаржувалась ухвала слідчого судді про арешт вказаного майна, про порушення своїх прав вланості ніким заявлено не було. За таких осбатвин, суд вважає, що вилучений під час огляду за місцем проживання одяг, належить саме обвинуваченому ОСОБА_3

- висновоком комісійної експертизи № 149/к від 21.05.2019, згідно якого у потерпілого ОСОБА_9 мало місце одиночне проникаюче поранення черевної порожнини із ушкодженням шлунку та підшлункової залози, яке утворилось від одного травматичного впливу предметом, що володіє колючо-ріжучими властивостями в ділянку передньої черевної стінки в напрямку спереду назад. Можливість спричинення одиночного проникаючого поранення череву у потерпілого із ушкодженням внутрішніх органів за механізмом, на який ОСОБА_9 вказує під час слідчого експерименту від 15.05.2019 не виключається за умови спричинення даного удару предметом, що володіє колючо-ріжучими властивостями ( т.1 а.с. 144-153).

У судовому засіданні захисник зазначив, що під час проведення даної експертизи експертами досліджувалась медична документація на особу, прізвище якої викладено як ОСОБА_15 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , що не відповідає анкетним даним потерпілого у даному кримінальному провадженні. Крім того, вважав, що медична документація була отримана та надана експерту із порушенням норм КПК України, без винесення ухвали про тимчасовий доступ до речей і документів, тому зазначений доказ необхідно визнати недопустимим.

Аналізуючи вказаний висновок експерта суд зазначає, що у п. 1 висновків вказано, що надана медична документація: медична карта стаціонарного хворого № 3211 із КУ «Міська клінічна лікарня екстреної швидкої медичної допомоги м. Запоріжжя» гр.. ОСОБА_15 , ІНФОРМАЦІЯ_6 згідно супровідного листа слідчого відображає характер тілесних ушкоджень, обстеження та лікування саме потерпілого ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_6 . Згідно медичної карти стаціонарного хворого пацієнта було госпіталізовано до 3-го хірургічного відділення о 04.07 22.02.2019. Таким чином, оскільки питання приналежності карти стаціонарного хворого на ім`я ОСОБА_15 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , саме потерпілому ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , було предметом експертного дослідження та її приналежність потерпілому однозначно встановлена експертами, суд вважає, що підстав сумніватися у правильності відображення тілесних ушкоджень, обстеження та лікування саме потерпілого, немає.

Крім того, у судовому засіданні було встановлено, що після призначення слідчим суддею 15.05.2019 судово-медичної експертизи, зокрема було вирішено і питання направлення експерту медичної документації стаціонарного хворого до КУ «Запорізьке обласне бюро судово - медичної експертизи» ЗОР, виконання ухвали в цій частині покладно на слідчого. Із тексту висновку експерта № 149/к аркуш 3 вбачається, що медична карта стаціонарного хворого № 3211 надійшла у розпорядження експертів разом із іншими матеріалами та ухвалою про призначення судово-медичної експертизи.

Так, відповідно до ч.2 ст. 84 КПК України висновок експерта є самостійним джерелом доказів, залучення експерта для проведення експертизи відбувалося на підставі ухвали слідчого судді в порядку, передбаченому ст.243 КПК України у порядку, який діяв на 15.05.2019, при цьому експерт є належним суб`єктом для проведення цього виду експертних досліджень і відповідає вимогам, що висуваються чч.1, 2 ст.69 КПК та Законом «Про судову експертизу»; експерт не здійснював за власною ініціативою збирання матеріалів для проведення експертизи; отримання ним безпосередньо від слідчого медичної документації разом із іншими матеріалами провадження не призвело до істотного порушення прав та свобод людини, а також не вплинуло на достовірність отриманих висновків. За таких обставин підстав для визнання вказаного доказу недопустимим судом не вбачається.

- висновком експерта № 720 від 24.04.2019, згідно якого на речах, вилучених у приміщенні лікарні: сорочці, футболці, джинсових штанах, трусах та хустці, знайдена кров людини та виявлені антигени А та Н з ізогемаглютиніном анти-В в об"єктах 1, 2, 5,9-11, що не виключає походження крові від особи групи з ізосерологічної системою АВ0 з супутнім антигеном Н, у тому числі від потерілого ОСОБА_9 ( т.1 а.с. 158- 163)

- висновоком експерта № 717 від 19.04.2019, згідно якого на вафельному рушнику знайдена кров людини та виявлені антигени А та Н з ізогемаглютиніном анти-В в об"єктах 1, 2, 5,9-11, що не виключає походження крові від особи групи з ізосерологічної системою АВ0 з супутнім антигеном Н, у тому числі від потерілого ОСОБА_9 ( т.1 а.с. 170- 172)

- висновоком експерта № 722 від 17.04.2019, згідно якого кров ОСОБА_9 відноситься до групи А із ізогемаглютиніном анти-В за ізосерологічною системою АВ0 з супутнім антигеном Н, кров ОСОБА_3 відноситься до групи АВ за ізосерологічною системою АВ0 з супутнім антигеном Н. На куртці, вилученої під час огляду місця події за адресою: АДРЕСА_1 ,встановлена наявність крові людини та виявлені антигени А і Н, що не виключає походження крові від особи з такою груповою характеристикою за системою АВ0 як у ОСОБА_9 .. Походження крові від ОСОБА_3 виключається ( т.1 а.с. 176- 178);

- протоколом пред"явлення особи для впізнання за фотознімками від 22.02.2019, згідяно якого потерпілий ОСОБА_9 впізнав особу на фото під № 3, який заподіяв йому тілесні ушкодження (на фото № 3 зображений ОСОБА_3 ) ( т.1 а.с. 179-181);

- протоколом слідчого експеримента від 15.05.2019, згідно якого потерпілий ОСОБА_9 пояснив, що у той момент, коли він хотів вийти із нічного клубу " Jet", то його образив невідомий чоловік, із яким у нього зав"язалась бійка, в ході якої він впав на підлогу. Далі до нього підійшов інший чоловік, який наніс удар кулаком в обличчя, а потім один удар ножем у живіт. Далі, він втратив свідомість та нічого не пам"ятає (т.1 а.с. 182-195);

У судовому засіданні захисник зазначав про допущені порушення під час проведення слідчого експеримента із потерпілим, зокрема, незабезпечення останнього перекладачем з огляду на те, що потерпілий є громадянином іншої держави. Однак, дослідивши відеозапис вказаної слідчої дії у судовому засіданні суд зазначає, що потерпілому були роз`яснені усі його процесуальні права, клопотань про забезпечення його перекладачем він не заявляв, при цьому під час проведення слідчої дії був присутній захисник, який також жодних зауважень не висловив, а потерпілий надає пояснення на російській мові та відповідає на запитання слідчого відповідно до предмету кримінального правопорушення.

Суд окремо враховує, що зазначення потерпілим під час слідчого експерименту додаткових тілесних ушкоджень (зокрема у ділянці голови) та відсутність об`єктивних даних, які б підтверджували їх дійсне спричинення ОСОБА_3 потерпілому, не може стати підставою для визнання наданих ним пояснень неправдивими, а свідчить про те, що вказані обставини перевірялись під час досудового розслідування, але не були поставлені у провину обвинуваченому, оскільки нічим не підтверджені (зокрема і висновком судово-медичної експертизи щодо потерпілого).

- протоколом пред"явлення особи для впізнання за фотознімками від 22.02.2019, згідно якого свідок Ашраф Аби-Ляхсен Али впізнав особу на фото під № 3, який заподіяв ОСОБА_16 тілесне ушкодження у ділянку живота ножем (на фото № 3 зображений ОСОБА_3 ) ( т.2 а.с. 143-145);

- протоколом пред"явлення особи для впізнання за фотознімками від 22.02.2019, згідно якого свідок ОСОБА_17 впізнав особу на фото під № 2, який заподіяв ОСОБА_16 тілесне ушкодження у ділянку живота ножем (на фото № 2 зображений ОСОБА_3 ) ( т.2 а.с. 146-148);

- протоколом пред"явлення особи для впізнання за фотознімками від 22.02.2019, згідно якого свідок ОСОБА_18 впізнала особу на фото під № 1, який заподіяв ОСОБА_16 тілесне ушкодження у ділянку живота ножем (на фото № 1 зображений ОСОБА_3 ) ( т.2 а.с. 149-151).

Захисником ОСОБА_6 вказано про недопустимість усіх зібраних по справ доказів з огляду на те, що прокурором не було надано суду постанову про призначення групи слідчих, тому перевірити повноваження слідчого, який проводив певні слідчі дії не виявляється можливим та, взагалі, законність проведення цих слідчих дій є сумнівною.

Суд не погоджується із доводами сторони захисту, оскільки у матеріалах провадження наявний витяг із ЄРДР, у якому вказано, що досудове розслідування здійснюється Олександрівським відділенням поліції Дніпровського відділу поліції ГУНП в Запорізькій області, слідчі ОСОБА_19 , ОСОБА_20 , ОСОБА_21 , ОСОБА_22 ( т. 1 а.с. 66) Крім того, до обвинувального акту доданий реєстр матеріалів кримінального провадження, у п.1 розділі другого вказано, що 22.02.2019 начальником СВ Олександрівського ВП ДВП ГУНП в Запорізькій області була винесена постанова про створення слідчої групи. Само по собі ненадання прокурором вказаної постанови суду не свідчить про здійснення досудового розслідування не уповноваженим органом або не уповноваженою особою, та не тягне автоматичного визнання усіх доказів недопустимими.

У судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_3 заперечив свою причетність до спричинення тілесних ушкоджень потерпілому та вказав, що ножу при собі не мав, удар потерпілому не наносив, припустив, що тілесне ушкодження могло бути нанесено іншою особою під час бійки, яка відбулась у приміщенні нічного клубу.

Оцінюючи усі докази у їх сукупності суд зазначає, що потерпілий ОСОБА_9 під час проведення слідчого експерименту детально розповів про обставини вчинення щодо нього злочину, а також вказав, що він запам`ятав чоловіка, який наніс йому ножове поранення, а також наносив удари по голові, а також впізнав вказану особу під час проведення впізнання за фотознімками 22.02.2019 як ОСОБА_3 . Крім того, на місці вчинення злочину перебували свідки: Ашраф Аби-Ляхсен Али, Зубір Науфаль, ОСОБА_18 , які також впізнали ОСОБА_3 як особу, який спричинив тілесне ушкодження потерпілому, що зафіксовано у відповідних протоколах.

При цьому, факт неприбуття свідків у судове засіданні не тягне за собою визнання проведених за їх участі слідчих дій, результати яках були досліджені судом у судовому засіданні, оскільки вказані протоколи (зокрема пред`явлення особи для впізнання за фотознімками та слідчий експеримент) є окремими джерелами доказів відповідно до ст.. 84 КПК України та оцінюються судом у сукупності із іншими наданими стороною обвинувачення доказами.

Не впливає на вірне вирішення справи і відсутність знаряддя злочину, який ймовірно було спричинено тілесне ушкодження потерпілому, оскільки цей факт не має вирішального значення.

Перевіряючи версію обвинуваченого щодо його непричетності до вчинення злочину суд бере до уваги, що окрім свідків та потерпілого, які впізнали ОСОБА_3 як ту особу, яка заподіяла тілесні ушкодження потерпілому, на особистих речах обвинуваченого (одязі) виявлені сліди крові, яка могла належати потерпілому ОСОБА_9 , що підтверджується висновком експерта № 722 від 17.04.2019. Крім того, свідок ОСОБА_13 , та сам обвинувачений підтвердили їх перебування у приміщенні нічного клубу « Jet» у вказаний період часу, участі у бійці за участю раніше невідомих їм осіб, зникнення саме ОСОБА_3 з місця вчинення злочину, при тому, що свідок ОСОБА_13 залишився у приміщенні клубу до приїзду працівників поліції.

За таких обставин, оцінивши докази у їх сукупності та взаємозв`язку, суд приходить до висновку про те, що провина ОСОБА_3 у заподіянні тяжкого тілесного ушкодження потерпілому ОСОБА_9 підтверджена у повному обсязі належними та допустимими доказами.

Однак, беручи до уваги, що жодного доказу на підтвердження факту перебування обвинуваченого ОСОБА_3 у стані алкогольного сп`яніння (зокрема, медичного акту обстеження), суду надано не було, свідок ОСОБА_13 у судовому засіданні зазначав, що у його присутності ОСОБА_3 , алкогольні напої не вживав, суд приходить до висновку, що факт перебування ОСОБА_3 у стані алкогольного сп`яніння не знайшов свого підтвердження, тому вказану обставину необхідно виключити зі змісту пред`явленого ОСОБА_3 обвинувачення.

Таким чином, оцінюючі зібрані по справі докази, суд вважає, що винуватість обвинуваченого ОСОБА_3 в судовому засіданні доведена повністю.
Дії обвинуваченого ОСОБА_3 необхідно кваліфікувати:
- за ч. 1 ст. 185 КК України, тому що він вчинив умисні дії, які виразилися у таємному викраденні чужого майна (крадіжці);
- за ч. 1 ст. 121 КК України, тому що він вчинив умисні дії, які виразилися у спричиненні умисного тяжкого тілесного ушкодження, небезпечного для життя в момент його заподіяння.
При визначенні виду покарання обвинуваченому ОСОБА_3 у відповідності до ст. 65 КК України суд приймає до уваги конкретні обставини, ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення: сукупність усіх характеризуючих його обставин, характер, ступінь його суспільної небезпеки, дані про особу винного.
Так, ОСОБА_3 вчинив кримінальний проступок та тяжкий злочин, є особою, яка раніше притягалась до кримінальної відповідальності та визнана такою, що не має судимості, на обліку у лікаря-психіатра та лікаря-нарколога не перебуває, має постійне місце проживання за місцем реєстрації та місце роботи, за якими характеризується позитивно, має на утриманні неповнолітню динину - ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , повністю відшкодував заподіяну шкоду за епізодом спричинення тяжкого тілесного ушкодження.
Обставиною, що пом`якшує покарання, згідно ст.66 КК України, суд визнає повне відшкодування заподіяної ним шкоди.
Обставин, що обтяжує покарання, передбаченою ст. 67 КК України, не встановлено.
З огляду на викладене, суд вважає справедливим та таким, що буде відповідати цілям та меті призначення покарання, призначити обвинуваченому ОСОБА_3 покарання у межах санкції ч. 1 ст. 185 та ч. 1 ст. 121 КК України у вигляді арешту та позбавлення волі відновідно.
В той же час, відповідно до ст.. 49 КК України особа звільняється від кримінальної відповідальності, якщо з дня вчинення нею кримінального правопорушення і до дня набрання вироком законної сили минули такі строки:

1) два роки - у разі вчинення кримінального проступку, за який передбачене покарання менш суворе, ніж обмеження волі;

2) три роки - у разі вчинення кримінального проступку, за який передбачено покарання у виді обмеження волі, чи у разі вчинення нетяжкого злочину, за який передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк не більше двох років;

3) п`ять років - у разівчинення нетяжкого злочину, крім випадку, передбаченого у пункті 2 цієї частини;

4) десять років - у разі вчинення тяжкого злочину;

5) п`ятнадцять років - у разі вчинення особливо тяжкого злочину.

Відповідно до ст.. 12 КК України кримінальне правопорушення, передбачене ч.1 ст. 185 КК України, відноситься до проступків, за який передбачено максимальне покарання у вигляді обмеження волі на строк до п`яти років, який було вчинено 19.02.2019 року, при цьому строк давності перервався 22.02.2019, а також 27.09.2019 у зв`язку із тим, що на сьогодні ОСОБА_3 пред`явлено обвинувачення у вчиненні іншого кримінального правопорушення, кримінальне провадження щодо якого за № 0001231 від 29.07.2019 перебуває на розгляді у суді, станом на сьогодні з моменту вчинення кримінального правопорушення з урахуванням переривання строків давності пройшло більше трьох років, що свідчить про те, що строки давності притягнення ОСОБА_3 до кримінальної відповідальності за ч.1 ст. 185 КК України сплили. Відповідно до ч.5 ст. 74 КК України особа також може бути за вироком суду звільнена від покарання на підставах, передбачених статтею 49 цього Кодексу.

Таким чином, аналізуючи наведене, суд приходить до висновку про те, що ОСОБА_3 підлягає звільненню від основного покарання за вчинення ним кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 185 КК України, на підставі ст.. 49 КК України у зв`язку зі спливом строків давності притягнення до кримінальної відповідальності.

Також, суд бере до уваги особу винного, який в силу ст. 89 КК України є раніше не судимою особою, на сьогодні має постійне місце проживання та роботи, вжив заходи для відшкодування завданої шкоди за епізодом від 22.02.2019 та зменшення негативних наслідків від його дій, враховуючи обставини, які пом`якшують та обтяжують покарання, на підставі ст.ст. 75, 76 КК України суд вважає доцільним призначити покарання за ч.1 ст. 121 КК України із випробуванням.
Потерпілим ОСОБА_9 у кримінальному провадженні заявлений цивільний позов на суму 162000 гривень. Разом з цим, заявою від 04.06.2019 року відмовився від заявленого цивільного позову у зв`язку з повним відшкодуванням ОСОБА_3 шкоди.

Відповідно до ст. ст. 127-129 КПК України, суд, постановляючи обвинувальний вирок залежно від доведеності підстав і розміру цивільного позову, задовольняє позов повністю, частково, відмовляє в його задоволенні чи залишає без розгляду, роз`яснюючи цивільному позивачеві право звернення до суду в порядку цивільного судочинства.

Оскільки у судовому засіданні потерпілий відмовився від підтримання цивільного позоу не підтримав, суд вважає необхідним відмовити у його задоволенні.

Долю речових доказів вирішити на підставі ст. 100 КПК України.
На підставі викладеного та керуючись ст.ст.368, 370, 374 КПК України, суд
У Х В А Л И В:
ОСОБА_3 визнати винним у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 185 КК України та призначити йому покарання у вигляді трьох місяців арешту.
На підставі ч.5 ст. 74 КК України ОСОБА_3 звільнити від призначеного основного покарання за ч.1 ст. 185 КК України у зв`язку з закінченням строків давності притягнення до кримінальної відповідальності.
ОСОБА_3 визнати винним у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 121 КК України та призначити йому покарання у вигляді п`яти років позбавлення волі.
На підставі ст. 75 КК України ОСОБА_3 звільнити від призначеного покарання, якщо він протягом трьох років випробувального терміну не вчинить нового кримінального правопорушення та виконає покладені на нього обов`язки.
На підставі ч. 1 та п. 2 ч.3 ст. 76 КК України зобов`язати ОСОБА_3 :
- періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації;
- повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи
- не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.
Випробувальний термін обчислювати з моменту проголошення вироку.
Нагляд за ОСОБА_3 покласти на уповноважений орган з питань пробації за місцем проживання засудженого.
На підставі ч.5 ст. 72 КК України зарахувати ОСОБА_3 до строку призначеного судом покарання термін попереднього ув"язнення з 22.02.2019 до 19.04.2019 включно із розрахунку один день тримання під вартою дорівнює одному дню позбавлення волі.

Запобіжний захід у відношенні ОСОБА_3 до набрання вироком законної сили не обирати.
У задоволенні цивільного позову ОСОБА_9 до ОСОБА_3 відмовити.
Речові докази:
- куртку демісезонну Armani/ h8 розмір XL - повернути потерпілій ОСОБА_12 ;
- два CD-диск із відеозаписом камер спостереження - зберігати в матеріалах кримінального провадження суду;
- мобільний телефон «LG» в корпусі чорного кольору imei: НОМЕР_2 , imei: НОМЕР_3 із батареєю та сім-картами синього кольору - повернути за належністю ОСОБА_23
- предмет, схожий на складний ніж з емблемою у вигляді хреста на рукоятці, фрагмент тканини білого кольору з нашаруванням речовини бурого кольору, змив на марлевий тампон за допомогою дистильованої води з поверхні сидіння та спинки дивану та контроль до нього, згорток бинту з нашаруванням речовини бурого кольору, фрагмент ножа (дерев`яна рукоятка з металевими вставками), сині джинси зі слідами речовини бурого кольору, «шведку» блакитного кольору зі слідами речовини бурого кольору, футболку білого кольору зі слідами речовини бурого кольору знищити;
- чорний гаманець з грошовими коштами на суму 30 гривень, sim-картку оператора стільникового зв`язку «Водафон Україна», чорні штани, пару шкарпеток чорного кольору, труси чоловічі синьо-білого кольору, пару кросівок «Boots Sport», хустинку сірого кольору - повернути за належністю потерпілому ОСОБА_9 ;

- темно-синю куртку з наліпкою «Good luck», темно-сіру кофту з написом «Boss», чорні вельветові штани «Muzzo» з ременем світло-коричного кольору - повернути за належністю обвинуваченому ОСОБА_3 .

Скасувати арешт з майна, накладений на підставі ухвал слідчого судді Жовтневого районного суду м. Запоріжжя від 15.03.2019.

Вирок набуває законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. Апеляційна скарга на вирок може бути подана до Запорізького апеляційного суду через Жовтневий районний суд міста Запоріжжя протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору. Учасники судового провадження мають право отримати копію вироку в Жовтневому районному суді міста Запоріжжя.

Суддя: ОСОБА_1