Справа № 489/6026/16-к
кримінальне провадження
№1-кп/489/27/22
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 липня 2022 р. м. Миколаїв

Ленінський районний суд міста Миколаєва в складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

секретаря судового засідання ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Миколаєва кримінальне провадження на підставі обвинувального акта відносно:

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродження м.Миколаєва, громадянина України, із середньою освітою, неодруженого, маючого на утриманні неповнолітню дитину 2009 року народження, непрацюючого, не маючого місця реєстрації та зі слів проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого 26.05.2016 Голосіївським районним судом м.Києва за ч.2 ст.15 ч.1 ст.185 КК України до штрафу у розмірі 850 гривень, який сплачено 27.05.2016, обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.15, ч.3 ст.186 КК України,

за участю:
прокурора ОСОБА_6 , ОСОБА_7 ,

обвинуваченого ОСОБА_5 ,

встановив:

06.11.2016 о 13:39 год. ОСОБА_5 , знаходячись біля торгового кіоску, розташованого на ринку «Колос» навпроти супермаркету «АТБ» по пр. Миру, 2 в м. Миколаєві, керуючись раптово виниклим корисливим умислом, діючи відкрито, усвідомлюючи протиправний та відкритий характер свого діяння, розуміючи та бажаючи настання суспільно-небезпечних наслідків, підняв з землі камінь, який знаходився біля кіоску, та реалізуючи свій злочинний намір, кинув його у вітрину, тим самим розбивши скло вітрини вищевказаного торгового кіоску. Після того, продовжуючи реалізацію свого злочинного умислу, підбіг до розбитої вітрини, діючи повторно, протягнув свою праву руку в середину торгового кіоску, тим самим незаконно проникнувши до нього, звідки з вітрини витягнув мобільний телефон моделі «iPhone 4 S», IMEI НОМЕР_1 , вартістю 2500,00 грн., належний ОСОБА_8 , та тримаючи в руці мобільний телефон, намагався втекти з місця вчинення злочину, але був затриманий громадянами, що знаходились поряд, тим самим виконав усі дії, які вважав необхідними для доведення злочину до кінця, але злочин не було закінчено з причин, які не залежали від його волі.

Суд визнає ОСОБА_5 винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.15, ч.3 ст.186 КК України, тобто у закінченому замаху на відкрите викрадення чужого майна (грабіж), вчинений повторно, поєднаний з проникненням у інше приміщення.
Обвинувачений визнав себе винним та не оспорюючи фактичних обставин пред`явленого обвинувачення показав, що в 2016 році знаходячись на ринку «Колос» в місті Миколаєві навпроти супермаркету «АТБ» по пр.Миру, 2, підняв із землі камінь та розбив вітрину торгівельного кіоску з якого взяв мобільний телефон iPhone, але намагаючись втікти з місця злочину був затриманий громадянами, що перебували поряд.

Вартість викраденого майна обвинувачений визнав в повному обсязі, до своїх дій відноситься негативно та у вчиненому щиро кається.
Вина обвинуваченого в інкримінованому злочинному діянні, крім визнання ним своєї вини, підтверджується дослідженими судом наступними доказами.
Постановою від 07.11.2016 про визнання мобільного телефону «iPhone 4 S», IMEI НОМЕР_1 речовим доказом.

Зберігальною розпискою потерпілого ОСОБА_8 від 16.11.2016, відповідно до якої він отримав від працівників поліції на відповідальне зберігання мобільний телефон «iPhone 4 S», IMEI НОМЕР_1 .

Враховуючи, що учасники кримінального провадження не оспорюють обставини вчинення кримінального правопорушення та судом з`ясовано, що вони правильно розуміють зміст цих обставин, відсутні будь-які сумніви у добровільності їх позиції, роз`яснивши про позбавлення в подальшому права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку, відповідно до вимог ч. 3 ст. 349 КПК України, суд визнав недоцільним дослідження інших доказів, обмежившись лише допитом обвинуваченого та дослідженням зазначених вище письмових доказів і характеризуючих матеріалів на обвинуваченого.
При призначенні покарання, суд враховує, що обвинуваченим вчинено тяжкий злочин, особу обвинуваченого, який раніше судимий за злочин проти власності до штрафу, який ним сплачено, неодружений, маючий на утриманні неповнолітню дитину, на обліку у лікаря-психіатра та лікаря-нарколога не перебуває, характеризується посередньо, обставини, що пом`якшують покарання щире каяття у вчиненому, відсутність обставин, що обтяжують покарання.
З урахуванням викладеного та з метою виправлення обвинуваченого і запобігання вчиненню ним нових злочинів, суд вважає необхідним призначити покарання у вигляді позбавлення волі.
Однак, приймаючи до уваги дані про особу обвинуваченого, його негативне ставлення до вчиненого, усвідомлення протиправності своїх дій, щире каяття у скоєному, суд вважає можливим на підставі ст. 75 КК України звільнити його від відбування покарання з випробуванням, з покладенням обов`язків, передбачених ст. 76 КК України, так як виправлення обвинуваченого можливе без відбування покарання.
Долю речових доказів суд вирішує відповідно до ст. 100 КПК України.

Керуючись ст.ст. 368, 370, 374 КПК України, суд
ухвалив:
ОСОБА_5 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст.15 ч.3 ст. 186 КК України та призначити йому покарання у виді позбавлення волі на строк 4 (чотири) роки.
На підставі ст. 75 КК України звільнити засудженого від відбування покарання з випробуванням на строк 2 (два) роки.

На підставі ст. 76 КК України покласти на засудженого обов`язки періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації, повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.
Речові докази: мобільний телефон «iPhone 4 S», IMEI НОМЕР_1 повернути потерпілому.
Скасувати запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, обраний відносно ОСОБА_5 ухвалою Ленінського районного суду міста Миколаєва від 25.05.2022.
Процесуальні витрати у кримінальному провадженні відсутні.
Цивільний позов в кримінальному проваджені не заявлявся.

Вирок може бути оскаржений до Миколаївського апеляційного суду протягом 30 днів з дня його проголошення, а засудженим з моменту вручення копії вироку, при цьому, вирок не може бути оскаржено з підстав заперечення обставин, які ніким не оспорювалися під час судового розгляду і дослідження яких було визнано недоцільним відповідно до положень ч. 3 ст. 349 КПК України.

Суддя ОСОБА_1