КИЇВСЬКИЙ AПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
10 серпня2022 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду у складі:
головуючого судді ОСОБА_1 ,
суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
секретаря судового засідання ОСОБА_4 ,

за участю:
представника власника майна ОСОБА_5 , ОСОБА_6 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні, в приміщенні суду у м. Києві, матеріали за апеляційною скаргою представника ОСОБА_5 , в інтересах власника майна ОСОБА_7 , та представника ОСОБА_8 , в інтересах TOB «OIЛ ГАЗ», на ухвалу слідчого судді Шевченківського районного суду м. Києва від 09 травня 2022 року, -

ВСТАНОВИЛА:

Цією ухвалою задоволено клопотання прокурора відділу Офісу Генерального прокурора ОСОБА_9 та накладено у кримінальному провадженні № 720 220 003 100 000 01 від 08 квітня 2022 року за ч. 1 ст. 204 КК України арешт на майно, вилучене 08 квітня 2022 року під час огляду за адресою - Київська область, с. Стави, автомобільна дорога Т-10-30, а саме:

-автомобіль MAN, модель 19.403 вантажний-спеціалізований, реєстраційний номер НОМЕР_1 , 1998 року випуску, номер шасі НОМЕР_2 із цистерною, який належить ОСОБА_10 ;

-свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу № НОМЕР_3 ;
-ключі від автомобіля MAN, реєстраційний номер НОМЕР_1 ;
-прозору рідину із характерним запахом бензину в об`ємі 9 190 куб. дм (літрів), яка належить ТОВ «Оіл Газ»;
-зразки рідини із характерним запахом бензину № 1, 2, 3;
-товарно-транспортну накладну на відпуск нафтопродуктів (нафти) № 34040 від 08 квітня 2022 року.

Відповідно до ухвали, слідчий суддя дійшов висновку про необхідність задоволення клопотання прокурора про накладення арешту на майно, оскільки вказане майно може бути об`єктами кримінально протиправних дій, набуте кримінально протиправним шляхом, містять сліди вчинення вказаного кримінального правопорушення та може мати доказове значення у кримінальному провадженні.
Не погоджуючись з ухвалою слідчого судді, представник ОСОБА_5 , який діє в інтересах власника майна ОСОБА_7 , та представник ОСОБА_11 , який діє в інтересах TOB «OIЛ ГАЗ», подали апеляційну скаргу з доповненнями, в якій просять скасувати ухвалу слідчого судді та постановити нову, якою у задоволенні клопотання про арешт майна відмовити і зобов`язати Детектива Головного підрозділу детективів БЕБ України ОСОБА_12 повернути вказане майно.

Представники вважають, що дане рішення прийняте із порушенням та недотриманням норм кримінального процесуального законодавства України і відтак, має бути скасоване.

Апелянти посилаються на недотримання строків, передбачених чинним законодавством для винесення ухвали про арешт майна. Вказують, що відповідно до протоколу огляду місця події від 08 квітня 2022 року огляд було закінчено 08 квітня 2022 року о 17 год. 00 хв. При цьому, в матеріалах справи наявне клопотання прокурора про накладення арешту на майно, яке подане до суду 15 квітня 2022 року, що значно перевищує встановлений КПК України строк на звернення.

Також як зазначають представники, ані в клопотанні слідчого, ані в ухвалі слідчого судді не вказано, які конкретно відомості, сліди містить вищенаведене майно, а також яким чином могло вказане майно бути використане як знаряддя вчинення злочину. Відтак, не наведено доказів того, що дане майно має ознаки речових доказів.

Крім того, як вказують апелянти, в матеріалах справи міститься висновок експерта від 21 квітня 2022 року за результатами проведення комплексної експертизи нафтопродуктів та товарознавчої експертизи у кримінальному провадженні № 0000001, що дає підстави для повернення власнику автомобіля, так як він, після проведення експертизи, не відповідає критеріям ст. 98 КПК України.

Апелянти вказують і на те, що в порушення вимог закону слідчим відмовлено в наданні ОСОБА_10 будь якого документа, який б підтверджував тимчасове вилучення його майна.

Як зазначають представники, в матеріалах кримінального провадження знаходиться заява ОСОБА_10 на добровільну згоду на огляду автомобіля марки MAN модель 19,403 вантажний-спеціалізований, реєстраційний номер НОМЕР_1 , 1998 року випуску, номер шасі НОМЕР_2 із цистерною. Проте, вказана заява не відповідала дійсній волі власника майна, до її підписання ОСОБА_10 був примушений шляхом психологічного впливу (погрозами застосувати зброю, яка була

направлена на заявника, а також погрозою застосування кримінально

негативних наслідків).

Таким чином, як вважають апелянти, вищевказана заява про добровільну

згоду на огляд майна слідчим є недопустимим доказом вільного волевиявлення

особи на дозвіл оглядати майно, оскільки при її написанні не було забезпечено

право на захист цієї особи, і ця особа (у якої майно було вилучено) була

примушена до написання цієї заяви.

В судове засідання прокурор не з`явився, хоча про дату, час та місце розгляду апеляційної скарги був повідомлений завчасно та належним чином, що дає суду апеляційної інстанції підстави розглядати справу у його відсутність.
Крім того, апеляційний суд приймає до уваги практику Європейського суду з прав людини, відповідно до якої сторона, яка задіяна в ході судового розгляду, зобов`язана з розумним інтервалом часу сама цікавитись провадженням у її справі, добросовісно виконувати процесуальні обов`язки.
Заслухавши доповідь судді, доводи представників, які підтримали подану апеляційну скаргу з доповненнями та просили її задовольнити в повному обсязі, вивчивши матеріали судового провадження, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга з доповненнями підлягає задоволенню частково, виходячи з наступних підстав.
При застосуванні заходів забезпечення кримінального провадження слідчий суддя повинен діяти у відповідності до вимог КПК України та судовою процедурою гарантувати дотримання прав, свобод та законних інтересів осіб, умов, за яких жодна особа не була б піддана необґрунтованому процесуальному обмеженню.
Зокрема, при вирішенні питання про арешт майна для прийняття законного та обґрунтованого рішення слідчий суддя, згідно ст. 94, ст. 132, ст. 173 КПК України, повинен врахувати: існування обґрунтованої підозри щодо вчинення злочину та достатність доказів, що вказують на вчинення злочину; правову підставу для арешту майна; можливий розмір шкоди, завданої злочином; наслідки арешту майна для третіх осіб; розумність і співмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження, а також у разі задоволення клопотання слідчий суддя, суд постановляючи ухвалу має зазначити перелік майна, яке підлягає арешту.

Відповідні дані мають міститися і у клопотанні слідчого, який звертається з проханням арештувати майно, оскільки згідно ст. 1 Першого протоколу Конвенції про захист прав та основоположних свобод, будь-яке обмеження власності повинно здійснюватися відповідно до закону, а отже суб`єкт, який ініціює таке обмеження повинен обґрунтувати свою ініціативу з посиланням на норми закону.

Однак, зазначених вимог закону слідчий суддя та прокурор, який звернувся з клопотанням, не в повній мірі дотрималися.

Як вбачається з наданих апеляційному суду матеріалів Бюро економічної безпеки України здійснює досудове розслідування у кримінальному провадженні№ 720 220 003 100 000 01 від 08 квітня 2022 року за ч. 1 ст. 204 КК України.

Органом досудового розслідування встановлено, що службові особи ТОВ «Термінал» організували на території Київської області виготовлення бензину сумнівної якості із сировини невідомого походження з подальшим збутом неякісного пального на підконтрольні АЗС, розташовані на території Київської та Житомирської областей, шляхом використання вантажно-спеціалізованого автомобіля «MAN», державний номерний знак НОМЕР_1 .
У зв`язку з вищевикладеним, 08 квітня 2022 року, за добровільною згодою власника зазначеного автомобіля ОСОБА_10 , проведено огляд вантажно-спеціалізованого автомобіля «MAN», реєстраційний номер НОМЕР_1 , номер шасі НОМЕР_2 , та цистерни, якою він обладнаний, що знаходились за адресою: Київська область, с. Стави, автомобільна дорога Т-10-30, які, за версією слідства, використовувались у незаконній діяльності службовими особами ТОВ «Термінал».

У ході проведення огляду виявлено та вилучено автомобіль «MAN» із цистерною з прозорою рідиною із характерним запахом бензину в об`ємі 9 190 куб. дм (літрів); свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу № НОМЕР_3 ; ключі від автомобіля; зразки рідини із характерним запахом бензину № 1, 2, 3; товарно-транспортну накладна на відпуск нафтопродуктів (нафти) № 34040 від 08 квітня 2022 року.

Рішенням детектива БЕБ від 08квітня 2022 року вказане майно та підакцизний товар визнано речовими доказами у кримінальному провадженні.
14 квітня 2022 року прокурор відділу Офісу Генерального прокурора ОСОБА_9 звернувся до слідчого судді Шевченківського районного суду м. Києва з клопотанням про накладення арешту на майно, вилучене 08 квітня 2022 року під час огляду за адресою - Київська область, с. Стави, автомобільна дорога Т-10-30, а саме:

-автомобіль MAN, модель 19.403 вантажний-спеціалізований, реєстраційний номер НОМЕР_1 , 1998 року випуску, номер шасі НОМЕР_2 із цистерною, який належить ОСОБА_10 ;

-свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу № НОМЕР_3 ;
-ключі від автомобіля MAN, реєстраційний номер НОМЕР_1 ;
-прозору рідину із характерним запахом бензину в об`ємі 9 190 куб. дм (літрів), яка належить ТОВ «Оіл Газ»;
-зразки рідини із характерним запахом бензину № 1, 2, 3;
-товарно-транспортну накладну на відпуск нафтопродуктів (нафти) № 34040 від 08 квітня 2022 року.

Ухвалою слідчого судді Шевченківського районного суду м. Києва від 09 травня 2022 року вказане клопотання прокурора про арешт майна було задоволено.
Задовольняючи дане клопотання, внесене в межах кримінального провадження № 720 220 003 100 000 01, про накладення арешту на майно, слідчий суддя, як вбачається з журналу судового засідання, дослідивши матеріали, додані до клопотання, вислухав пояснення прокурора, представників власника майна та власника майна та дійшов висновку, що існують достатні правові підстави, передбачені ст. 170 КПК України, для накладення арешту на зазначене в клопотанні майно, оскільки воно та берегло на собі сліди та інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження та відповідає критеріям, зазначеним у ст. 98 КПК України.

Разом з тим, слідчий суддя при накладенні арешту на майно не в повній мірі дотримався вимог кримінального процесуального закону.

Відповідно до вимог ст. 41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним.

Стаття 1 Першого протоколу до Європейської конвенції з прав людини передбачає, що кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений свого майна інакше, як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом або загальними принципами міжнародного права.

Відповідно до рішення Європейського суду з прав людини у справі «Ісмаїлов проти Росії» від 06 листопада 2008 року, де вказувалися порушення ст. 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, в якому зазначено, що кожна фізична та юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше, як в інтересах суспільства на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права».
У кожному конкретному кримінальному провадженні слідчий суддя, застосовуючи вид обтяження, в даному випадку арешт майна, має неухильно дотримуватись вимог закону. При накладенні арешту на майно слідчий суддя має обов`язково переконатися в наявності доказів на підтвердження вчинення кримінального правопорушення. При цьому закон не вимагає аби вони були повними та достатніми на цій стадії кримінального провадження, однак вони мають бути такими, щоб слідчий суддя був впевнений у тому, що дані докази можуть дати підстави для пред`явлення обґрунтованої підозри у вчиненні того чи іншого злочину. Крім того, наявність доказів у кримінальному провадженні має давати слідчому судді впевненість у тому, що в даному кримінальному провадженні необхідно накласти вид обмеження з метою уникнення негативних наслідків.

Відповідно до ч. 2 ст. 170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення:

1) збереження речових доказів;

2) спеціальної конфіскації;

3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи;

4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

Слідчий суддя, накладаючи арешт на майно, визначив метою арешту збереження речових доказів у кримінальному провадженні.
Відповідно до ч.3 ст. 170 КПК України, у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті арешт накладається на майно будь-якої фізичної особи або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.

Колегія суддів апеляційного суду, дослідивши доводи клопотання сторони обвинувачення та матеріали судового провадження вважає, що прокурором доведено необхідність арешту майна в частині, зокрема на:
-автомобіль MAN, модель 19.403 вантажний-спеціалізований, реєстраційний номер НОМЕР_1 , 1998 року випуску, номер шасі НОМЕР_2 із цистерною, який належить ОСОБА_10 ;

-прозору рідину із характерним запахом бензину в об`ємі 9 190 куб. дм (літрів), яка належить ТОВ «Оіл Газ»;
-зразки рідини із характерним запахом бензину № 1, 2, 3;
-товарно-транспортну накладну на відпуск нафтопродуктів (нафти) № 34040 від 08 квітня 2022 року, оскільки дане майно зберегло на собі сліди та інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження та відповідає вимогам ст. 98 КПК України, визнано речовим доказом у кримінальному провадженні відповідно до постанови Детектива Головного підрозділу детективів Бюро економічної безпеки України ОСОБА_12 від 08 квітня 2022 року, що виправдовує мету, визначену ч. 2 ст. 170 КПК України, а саме збереження речових доказів та незастосування арешту даного майна може призвести до його знищення чи приховування.

Як регламентує ст. 100 КПК України - на речові докази може бути накладено арешт в порядку ст. ст. 170-174 КПК України.

Згідно ч. ч. 2, 3 ст. 170 КПК України слідчий суддя накладає арешт на майно, якщо є достатні підстави вважати, що воно відповідає критеріям, визначеним в ч. 1 ст. 98 КПК України.
Також, з огляду на положення ч. ч. 2, 3 ст. 170 КПК України, майно, яке відповідає критеріям, визначеним у ст. 98 КПК України повинно вилучатися та арештовуватися незалежно від того, хто являється його власником, у кого і де воно знаходиться, незалежно від того чи належить воно підозрюваному чи іншій зацікавленій особі, оскільки в протилежному випадку не будуть досягнуті цілі застосування цього заходу запобігання можливості протиправного впливу (відчуження, знищення, приховання) на певне майно, що, як наслідок, перешкодить встановленню істини у кримінальному провадженні.

Крім цього, колегія суддів при вирішенні питання про накладення арешту на майно, також враховує той факт, що в даному випадку обмеження права власності є розумним і співрозмірним завданням кримінального провадження. Обставини кримінального провадження на час прийняття рішення вимагають вжиття такого методу державного регулювання як накладення арешту.

З урахуванням вказаних обставин, для забезпечення проведення всебічного, повного та неупередженого досудового розслідування, колегія суддів апеляційного суду дійшла остаточного висновку, що у відповідності до вимог ст. ст. 132, 170-173 КПК України, в даному кримінальному провадженні необхідно накласти арешт на майно, в тій частині, необхідність якого доведена органом досудового розслідування, в тому числі на автомобіль із цистерною, який належить ОСОБА_10 , шляхом заборони його відчудження.

В той же час, вивчивши матеріали провадження, колегія суддів не вбачає підстав для заборони користуватися автомобілем MAN, модель 19.403 вантажний-спеціалізований, реєстраційний номер НОМЕР_1 , 1998 року випуску, номер шасі НОМЕР_2 із цистерною, який належить ОСОБА_10 , оскільки така заборона або обмеження може бути застосована, у відповідності до вимог ч. 11 ст. 170 КПК України, лише уразі, коли існують обставини, які підтверджують, що її незастосування призведе до приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі майна, а такі обставини прокурором не доведені і позбавлення власника майна права користування майном є надмірним тягарем для його власника.
Що стосується обґрунтування накладення арешту на:
-свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу № НОМЕР_3 ;
-ключі від автомобіля MAN, реєстраційний номер НОМЕР_1 , то з огляду на скасування колегією суддів заборони користування вказаним транспортним засобом накладення арешту на свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу та ключі від автомобіля, є недоцільним.

За таких обставин, колегія суддів приходить до висновку, що на свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу № НОМЕР_3 , та ключі від автомобіля MAN, реєстраційний номер НОМЕР_1 , без яких неможливо користуватися автомобілем, не може бути накладено арешт, без наявності на це законних підстав.

На підставі вищевикладених обставин, які свідчать про неврахуванням слідчим суддею всіх вимог кримінального процесуального законодавства щодо арешту майна, та з урахуванням положень ч. 2 ст. 404 КПК України, ухвала слідчого судді підлягає скасуванню з постановленням апеляційним судом нової ухвали про накладення арешту на майно вказане у клопотання прокурора, за виключенням арешту на: свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу № НОМЕР_3 , та ключі від автомобіля MAN, реєстраційний номер НОМЕР_1 , та без заборони користування вказаним автомобілем, з мотивів викладених апеляційним судом.

Керуючись ст.ст. 98, 170-173, 307, 309, 376, 405, 407, 422 КПК України, колегія суддів, -

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_5 , в інтересах власника майна ОСОБА_7 , та представника ОСОБА_8 , в інтересах TOB «OIЛ ГАЗ», з доповненнями, - задовольнити частково.

Ухвалу слідчого судді Шевченківського районного суду м. Києва від 09 травня 2022 року, якою задоволено клопотання прокурора відділу Офісу Генерального прокурора ОСОБА_9 та накладено у кримінальному провадженні № 720 220 003 100 000 01 від 08 квітня 2022 року, за ч. 1 ст. 204 КК України, арешт на майно, вилучене 08 квітня 2022 року під час огляду за адресою - Київська область, с. Стави, автомобільна дорога Т-10-30, а саме:

-автомобіль MAN, модель 19.403 вантажний-спеціалізований, реєстраційний номер НОМЕР_1 , 1998 року випуску, номер шасі НОМЕР_2 із цистерною, який належить ОСОБА_10 ;

-свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу № НОМЕР_3 ;
-ключі від автомобіля MAN, реєстраційний номер НОМЕР_1 ;
-прозору рідину із характерним запахом бензину в об`ємі 9 190 куб. дм (літрів), яка належить ТОВ «Оіл Газ»;
-зразки рідини із характерним запахом бензину № 1, 2, 3;
-товарно-транспортну накладну на відпуск нафтопродуктів (нафти) № 34040 від 08 квітня 2022 року - скасувати.

Постановити нову ухвалу, якою клопотання прокурора відділу Офісу Генерального прокурора ОСОБА_9 задовольнити частково.

Накласти арештна майно, вилучене 08 квітня 2022 року під час огляду за адресою - Київська область, с. Стави, автомобільна дорога Т-10-30, а саме:

-автомобіль MAN, модель 19.403 вантажний-спеціалізований, реєстраційний номер НОМЕР_1 , 1998 року випуску, номер шасі НОМЕР_2 із цистерною, який належить ОСОБА_10 , із забороною його відчуження та без заборони права користування;
-прозору рідину із характерним запахом бензину в об`ємі 9 190 куб. дм (літрів), яка належить ТОВ «Оіл Газ»;
-зразки рідини із характерним запахом бензину № 1, 2, 3;
-товарно-транспортну накладну на відпуск нафтопродуктів (нафти) № 34040 від 08 квітня 2022 року.
В задоволені клопотання прокурора відділу Офісу Генерального прокурора ОСОБА_9 в частині накладення арешту на:
-свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу № НОМЕР_3 ;
-ключі від автомобіля MAN, реєстраційний номер НОМЕР_1 відмовити.

Ухвала набирає законної сили з часу проголошення і оскарженню не підлягає.
Судді:

_______________ _______________ _____________
ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3

Справа № 11-сс/824/3177/2022
Єдиний унікальний номер справи 756/3975/22
Категорія: ст. 171 КПК України
Слідчий суддя у суді першої інстанції ОСОБА_13 .
Доповідач у суді апеляційної інстанції ОСОБА_1