ХМЕЛЬНИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 серпня 2022 року

м. Хмельницький

Справа № 682/1701/21

Провадження № 11-кп/4820/253/22

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Хмельницького апеляційного суду у складі:

судді - доповідача ОСОБА_1 ,

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

з участю секретаря

судового засідання ОСОБА_4 ,
прокурора ОСОБА_5 ,
захисника ОСОБА_6 ,

засудженого ОСОБА_7 ,

розглянувши в режимі відеоконференцзв`язку у відкритому судовому засіданні в м. Хмельницькому кримінальне провадження, за апеляційною скаргою засудженого ОСОБА_7 на ухвалу Славутського міськрайонного суду Хмельницької області від 21 грудня 2021 року,

в с т а н о в и л а:
ОСОБА_7 звернувся до суду із клопотанням про зняття судимості. В обґрунтування клопотання вказував, що він був засудженим 26.02.1998 року Славутським міським судом за ст. ст. 81 ч. 3; 17 ч. 2; 81 ч. 3; 89 ч. 1; 145 ч. 1; 42 КК України до трьох років позбавлення волі з відстрочкою виконання вироку в силу ст. 46-1 КК України на 2 роки, 15.03.1999 року Славутським районним судом за ст. ст. 17 ч. 2; 140 ч. 3; 145 ч. 1; 42;43 КК України до трьох років шести місяців позбавлення волі з конфіскацією ј частини особистого майна. Заявник просить зняти із нього вказані судимості.

Ухвалою Славутського міськрайонного суду Хмельницької області від 21 грудня 2021 року відмовлено в клопотанні засудженого ОСОБА_7 про зняття судимості.

Відмовляючи в задоволенні клопотання суд мотивував своє рішення тим, що ОСОБА_7 є засудженим 26.02.1998 року Славутським міським судом за ст..ст. 81 ч. 3; 17 ч. 2:81 ч. 3; 89 ч. 1; 145 ч. 1; 42 КК України до трьох років позбавлення волі з відстрочкою виконання вироку в силу ст.. 46-1 КК України на 2 роки, 15.03.1999 року Славутським районним судом за ст..ст. 17 ч. 2; 140 ч. 3; 145 ч. 1; 42;43 КК України до трьох років шести місяців позбавлення волі з конфіскацією ј частини особистого майна; вироком Хмельницького апеляційного суду від 09.10.2003 року за ст.ст. 115 ч. 2 п. 6; 186 ч. 2, 187 ч. 4 КК України до довічного позбавлення волі. Зважаючи на засудження за вироком від 09.10.2003 року перебіг строків судимості за попередніми вироками був перерваний і такий стан існує по сьогодні.

В апеляційній скарзі, як вбачається з її змісту, засуджений ОСОБА_7 просить ухвалу суду скасувати та постановити нову, якою клопотання про зняття судимості задовольнити, зняти судимість за вироком Славутського міського суду від 26.02.1998 року та вироком Славутського районного суду від 15.03.1999 року.
Зазначає, що місцевий суд повинен був застосувати норми КК України 1960 року щодо погашення і зняття судимості, оскільки він засуджений 26.02.1998 року та 15.03.1999 року.

Заслухавши доповідь судді, пояснення засудженого та його захисника на підтримання доводів апеляційної скарги, думку прокурора про законність та обґрунтованість ухвали суду, перевіривши матеріали справи та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню.

Згідно зі ст. 404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судове рішення в межах апеляційної скарги.

Відповідно до вимог ст. 370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.

Як вбачається з матеріалів кримінального провадження, ОСОБА_7 засуджений 26.02.1998 року Славутським міським судом за ст. ст. 81 ч. 3; 17 ч. 2:81 ч. 3; 89 ч. 1; 145 ч. 1; 42 КК України до трьох років позбавлення волі з відстрочкою виконання вироку в силу ст. 46-1 КК України на 2 роки, 15.03.1999 року Славутським районним судом за ст. ст. 17 ч. 2; 140 ч. 3; 145 ч. 1; 42;43 КК України до трьох років шести місяців позбавлення волі з конфіскацією ј частини особистого майна; вироком Хмельницького апеляційного суду від 09.10.2003 року за ст.ст. 115 ч. 2 п. 6; 186 ч. 2, 187 ч. 4 КК України до довічного позбавлення волі.

Відповідно до ч.1ст.538 КПК України, після відбуття покарання у виді позбавлення волі або обмеження волі суд, який ухвалив вирок, має право розглянути питання про зняття судимості з цієї особи за її клопотанням.

Згідно з ч.1 ст.539 КПК України, питання, які виникають під час та після виконання вироку вирішуються судом за клопотання (поданням) прокурора, засудженого, його захисника, законного представника, органу або установи виконання покарань, а також інших осіб, установ або органів у випадках, встановлених законом.

Згідно з ч.8 ст.89 КК України такими, що не мають судимості, визнаються особи, засуджені до позбавлення волі або основного покарання у виді штрафу за тяжкий злочин, якщо вони протягом шести років з дня відбуття покарання (основного та додаткового) не вчинять нового кримінального правопорушення.

Відповідно до вимог ч.1ст. 90 КК України строки погашення судимості обчислюються з дня відбуття основного і додаткового покарання.

Згідно із ст. 91 КК України якщо особа після відбуття покарання у виді обмеження волі або позбавлення волі зразковою поведінкою і сумлінним ставленням до праці довела своє виправлення, то суд може зняти з неї судимість до закінчення строків, зазначених у статті 89 цього Кодексу. Зняття судимості до закінчення строків, зазначених у статті 89 цього Кодексу, не допускається у випадках засудження за умисні тяжкі та особливо тяжкі, а також корупційні кримінальні правопорушення. Зняття судимості допускається лише після закінчення не менш як половини строку погашення судимості, зазначеного у статті 89 цього Кодексу. Порядок зняття судимості встановлюється Кримінальним процесуальним кодексом України.

Відповідно до п.7 Постанови Пленуму Верховного Суду України №16 від 26.12.2003 року «Про практику застосування судами України законодавства про погашення і зняття судимості» погашення і зняття судимості є різними формами припинення стану судимості. Воно можливе лише за наявності передбачених ст.55 КК України 1960 року чи статтями 89, 108 КК України 2001 року підстав і за умови, що особа протягом строку погашення судимості не вчинить нового злочину. Погашення судимості не потребує посвідчення спеціальним рішенням суду чи іншим документом.

Відповідно до п.8 Постанови Пленуму Верховного Суду України №16 від 26.12.2003 року «Про практику застосування судами України законодавства про погашення і зняття судимості», якщо особа, яка відбула покарання, до закінчення строку погашення судимості знову вчинила злочин, то відповідно до ч.5ст.90 КК України перебіг цього строку переривається й останній обчислюється заново після фактичного відбуття покарання (основного й додаткового) за новий злочин. У таких випадках строки погашення судимості обчислюються окремо за кожний злочин.

Зняття судимості є правом, а не обов`язком суду. Тому, якщо з урахуванням обставин справи суд дійде висновку, що особа не довела свого виправлення, він вправі відмовити у знятті судимості.

З врахуванням обставин справи, суд дійшов правильного висновку про відсутність обставин, які б дали підстави прийти до безумовного і безспірного висновку про можливість зняття судимості з ОСОБА_7 , з чим погоджується колегія суддів суду апеляційної інстанції.

Доводи апелянта про незаконність рішення суду першої інстанції не заслуговують на увагу та спростовуються вищенаведеним, у зв`язку з чим відсутні підстави для задоволення апеляційної скарги.

Будь яких порушень норм матеріального та процесуального законодавства судом першої інстанції при прийнятті рішення по розгляду клопотання засудженого, колегія суддів не вбачає, та підстави для задоволення апеляційної скарги засудженого відсутні.

На підставі наведеного та керуючись ст.ст.407, 418, 419, КПК України, колегія суддів, -
п о с т а н о в и л а:

Ухвалу Славутського міськрайонного суду Хмельницької області від 21 грудня 2021 року, якою відмовлено в задоволенні клопотання засудженого ОСОБА_7 про зняття судимості, залишити без змін, а апеляційну скаргу засудженого - без задоволення.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді