Олевський районний суд Житомирської області
Справа № 287/692/19
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"19" жовтня 2022 р. м. Олевськ

Олевський районний суд Житомирської області в складі:
головуючої судді ОСОБА_1 ,
за участю: секретаря ОСОБА_2 ,
прокурора ОСОБА_3
обвинуваченої ОСОБА_4
захисника ОСОБА_5

розглянувши у підготовчому засіданні обвинувальний акт по кримінальному провадженню №0000112 від 06.04.2019 року за обвинуваченням:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки м.Олевськ, Житомирської області, громадянки України, українки, освіта середня, одруженої, на утриманні має четверо неповнолітніх дітей, не інвалід, не депутат, не працюючої, яка зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 , яка проживає з адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимої,

у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст.190, ч.1 ст.358 та ч.4 ст.358 КК України, -

В С Т А Н О В И В:
В провадження Олевського районного суду Житомирської області надійшов обвинувальний акт у кримінальному провадженні відносно ОСОБА_4 , обвинуваченої в скоєнні кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст.190, ч.1 ст.358 та ч.4 ст.358 КК України.
Органом досудового розслідування ОСОБА_4 обвинувачується в тому, що 03.02.2018 року та 13.08.2018 року вона, перебуваючи в приміщенні Управління праці та соціального захисту населення Олевської районної державної адміністрації (далі УПСЗН), яке розташоване за адресою: Житомирська область, м. Олевськ, вул. Привокзальна, 5, маючи умисел на заволодіння чужим майном шляхом обману, усвідомлюючи незаконність своїх дій, діючи з корисливих мотивів, при заповненні заяви про надання їй державної соціальної допомоги малозабезпеченим сім`ям (далі Заява) та Декларації про доходи та майновий стан осіб, які звернулися за призначенням усіх видів соціальної допомоги (далі Декларація), свідомо не вказала в розділі 1У Декларації «Відомості про транспортні засоби, які зареєстровані у встановленому порядку та перебувають у власності або володінні сім?ї або зареєстрованих у житловому будинку осіб, що проживають окремо», тобто приховала відомості про наявність у власності чоловіка ОСОБА_6 транспортних засобів, а саме: мотоцикла марки «VIPER ZS125-A», д.н.з НОМЕР_1 , автомобіля марки «GEELY EMGRAND 7», д.н.з НОМЕР_2 та автомобіля марки «DAEWOO MATIZ», д.н.з НОМЕР_3 , а також автомобіля марки «DAEWOO MATIZ», д.н.з НОМЕР_4 та автомобіля марки «CITROEN BERLINGO», д.н.з НОМЕР_5 , які були зареєстровані на момент подання Заяви та Декларації за чоловіком ОСОБА_6 , тобто внесла до Декларації завідомо неправдиві відомості про відсутність у власності чи володінні сім?ї більше одного автомобіля чи транспортного засобу, що відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 7 Закону України «Про державну соціальну допомогу малозабезпеченим сім?ям» та підпункту 5 п. 10 «Порядку призначення і виплати державної соціальної допомоги малозабезпеченим», затвердженого постановою КМУ від 24.02.2003 №250 є підставою для не призначення державної соціальної допомоги малозабезпеченим сім`ям.
Таким чином ОСОБА_4 обвинувачується в тому, що внесла до офіційних документів завідомо неправдиві дані з метою подальшого їх використання, тобто вчинила підроблення офіційного документа.
В подальшому ОСОБА_4 , продовжуючи свої злочинні дії, в ці ж дні, знаходячись в приміщенні УПСЗН, з метою отримання державної соціальної допомоги, діючи з корисливих мотивів, шляхом подання Заяви та Декларації з неправдивими відомостями, які мають суттєве значення при вирішенні питання щодо призначення вказаного виду допомоги, подавала вказані документи працівникам УПСЗН для подальшого нарахування соціальної допомоги.
Таким чином ОСОБА_4 обвинувачується в тому, що ввела в оману працівників державної установи та вчинила використання завідомо підробленого документу.
В результаті внесення неправдивих відомостей до офіційних документів, які підлягають поданню до УПСЗН, щоб стати отримувачем державної соціальної допомоги малозабезпеченим сім`ям, виплата якої регламентована Законом України «Про державну соціальну допомогу малозабезпеченим сім`ям» від 01.06.2000 №1768-111 (із змінами) та «Порядком призначення і виплати державної соціальної допомоги малозабезпеченим», затвердженого постановою КМУ від 24.02.2005 №250, ОСОБА_4 обвинувачується в тому, що в період часу з 01.02.2018 року по 31.01.2019 року незаконно отримала грошові кошти в сумі 42998,18 грн., які було перераховано на її банківський рахунок, в результаті чого заподіяла державним інтересам матеріальну шкоду на вищевказану суму.
Як зазначається, ОСОБА_4 обвинувачується: у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.190 КК України, тобто умисні дії, що виразилися у заволодінні чужим майном шляхом обману; у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.358 КК України, тобто умисні дії, що виразилися у підробленні офіційного документу; у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.358 КК України, тобто умисні дії, що виразилися у використанні завідомо підробленого документу.

16.06.2022 р. ухвалою Олевського районного суду Житомирської області вказане кримінальне провадження призначене до підготовчого судового засідання.
За ініціативою суду у підготовчому засіданні на розгляд суду було поставлено питання щодо повернення даного обвинувального акту прокуророві, як такого, що не відповідає вимогам ст.291 КПК України, а саме:
а) в обвинувальному акті відсутні відомості про сторону потерпілого - представника потерпілого Управління праці та соціального захисту населення Олевської районної державної адміністрації чи правонаступника даної установи не залучено на досудовому слідстві даної справи, чим порушено права потерпілого згідно ст.128, 56, 55, 61 КПК України.
б) 01.07.2020 року набрав чинності Закон України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо спрощення досудового розслідування окремих категорій кримінальних правопорушень» від 22.11.2018 року № 2617-VIII (із змінами і доповненнями, внесеними Законом України від 03.12.2019 року №321-ІХ), де перередбачено, що кримінальні правопорушення, визначені як кримінальні проступки, які направлені до суду до набрання чинності цим Законом і не призначені на момент набрання ним чинності до судового розгляду, повертаються прокурору для внесення змін з урахуванням вимог глави 25 Кримінального процесуального кодексу України.
в) обвинувачення згідно вимог ст.291 КПК не є конкретизованим поепізодно, оскільки замість обвинувачення повторно викладені фактичні обставини справи, не вказані дата, час, місце, мотив, спосіб вчинення кримінальних правопорушень обвинуваченою;
г) порушено право на захист обвинуваченої.
Прокурор ОСОБА_3 заперечував щодо повернення обвинувального акту прокурору, оскільки вважає, що дані питання можливо вирішити в судовому засіданні.
Захисник ОСОБА_5 зазначив, що при вирішенні даного питання покладається на розсуд суду.
Обвинувачена ОСОБА_4 підтримала позицію свого захисника, також зазначила, що не визнає вину у пред`явленому обвинуваченні, відмовляється від звільнення її від кримінальності і закриття кримінального провадження у зв`язку із закінченням строків давності притягнення її до кримінальної відповідальності, має на меті довести свою невинуватість у ході судового розгляду, який повинен закінчитися тільки виправдувальним вироком.

Заслухавши думку прокурора, дослідивши матеріали обвинувального акту, суд приходить до обґрунтованого висновку про необхідність повернення даного обвинувального акту прокуророві з наступних підстав.
Згідно ст.7 КПК України зміст та форма кримінального провадження повинні відповідати загальним засадам кримінального провадження, до яких, зокрема, відносяться гласність і відкритість судового провадження.
Завданням кримінального провадження, зокрема, є те, щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура (ст. 2 КПК України).
Відповідно до вимог п. 3 ч. 3 ст. 314 КПК України, законом передбачено, що у підготовчому судовому засіданні суд має право повернути обвинувальний акт, якщо він не відповідає вимогам цього Кодексу.
Відповідно до ч. 4 ст. 110 КПК України обвинувальний акт є процесуальним документом, яким прокурор висуває обвинувачення у вчиненні кримінального правопорушення і яким завершується досудове розслідування. Обвинувальний акт повинен відповідати вимогам, передбаченим у ст. 291 цього Кодексу.
Згідно ч. 2 ст. 291 КПК України обвинувальний акт має містити такі відомості:
1) найменування кримінального провадження та його реєстраційний номер;
2) анкетні відомості кожного обвинуваченого (прізвище, ім`я, по батькові, дата та місце народження, місце проживання, громадянство);
3) анкетні відомості кожного потерпілого (прізвище, ім`я, по батькові, дата та місце народження, місце проживання, громадянство);
4) прізвище, ім`я, по батькові та займана посада слідчого, прокурора;
5) виклад фактичних обставин кримінального правопорушення, які прокурор вважає встановленими, правову кваліфікацію кримінального правопорушення з посиланням на положення закону і статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність та формулювання обвинувачення;
6) обставини, які обтяжують чи пом`якшують покарання;
7) розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням;
7-1) підстави застосування заходів кримінально-правового характеру щодо юридичної особи, які прокурор вважає встановленими;
8) розмір витрат на залучення експерта (у разі проведення експертизи під час досудового розслідування);
9) дату та місце його складення та затвердження.

Згідно ч. 4 ст. 291 КПК України до обвинувального акта додається:
1) реєстр матеріалів досудового розслідування;
2) цивільний позов, якщо він був пред`явлений під час досудового розслідування;
3) розписка підозрюваного про отримання копії обвинувального акта, копії цивільного позову, якщо він був пред`явлений під час досудового розслідування, і реєстру матеріалів досудового розслідування (крім випадку, передбаченого частиною другою статті 297-1 цього Кодексу);
4) розписка або інший документ, що підтверджує отримання цивільним відповідачем копії цивільного позову, якщо він був пред`явлений під час досудового розслідування не до підозрюваного;
Відповідно до ч. 1 ст. 55 КПК України потерпілим у кримінальному провадженні може бути фізична особа, якій кримінальним правопорушенням завдано моральної, фізичної або майнової шкоди, юридична особа, якій кримінальним правопорушенням завдано майнової шкоди.
Згідно ч. 1 статті 56 КПК України протягом кримінального провадження потерпілий має право:
1) бути повідомленим про свої права та обов`язки, передбачені цим Кодексом;
2) знати сутність підозри та обвинувачення, бути повідомленим про обрання, зміну чи скасування щодо підозрюваного, обвинуваченого заходів забезпечення кримінального провадження та закінчення досудового розслідування;
3) подавати докази слідчому, прокурору, слідчому судді, суду;
4) заявляти відводи та клопотання;
5) за наявності відповідних підстав - на забезпечення безпеки щодо себе, близьких родичів чи членів своєї сім`ї, майна та житла;
6) давати пояснення, показання або відмовитися їх давати;
7) оскаржувати рішення, дії чи бездіяльність слідчого, прокурора, слідчого судді, суду в порядку, передбаченому цим Кодексом;
8) мати представника та в будь-який момент кримінального провадження відмовитися від його послуг;
9) давати пояснення, показання рідною або іншою мовою, якою він вільно володіє, безоплатно за рахунок держави користуватися послугами перекладача в разі, якщо він не володіє державною мовою чи мовою, якою ведеться кримінальне провадження;
10) на відшкодування завданої кримінальним правопорушенням шкоди в порядку, передбаченому законом;
11) знайомитися з матеріалами, які безпосередньо стосуються вчиненого щодо нього кримінального правопорушення, в порядку, передбаченому цим Кодексом, у тому числі після відкриття матеріалів згідно зі статтею 290 цього Кодексу, а також знайомитися з матеріалами кримінального провадження, які безпосередньо стосуються вчиненого щодо нього кримінального правопорушення, у випадку закриття цього провадження;
12) застосовувати з додержанням вимог цього Кодексу технічні засоби при проведенні процесуальних дій, в яких він бере участь. Слідчий, прокурор, слідчий суддя, суд вправі заборонити потерпілому застосовувати технічні засоби при проведенні окремої процесуальної дії чи на певній стадії кримінального провадження з метою нерозголошення даних, які містять таємницю, що охороняється законом чи стосується інтимних сторін життя людини, про що виноситься (постановляється) вмотивована постанова (ухвала);
13) одержувати копії процесуальних документів та письмові повідомлення у випадках, передбачених цим Кодексом;
14) користуватися іншими правами, передбаченими цим Кодексом.

Згідно ч. 2 статті 56 КПК України під час досудового розслідування потерпілий має право:
1) на негайне прийняття і реєстрацію заяви про кримінальне правопорушення, визнання його потерпілим;
2) отримувати від уповноваженого органу, до якого він подав заяву, документ, що підтверджує її прийняття і реєстрацію;
3) подавати докази на підтвердження своєї заяви;
4) брати участь у слідчих (розшукових) та інших процесуальних діях, під час проведення яких ставити запитання, подавати свої зауваження та заперечення щодо порядку проведення дії, що заносяться до протоколу, а також знайомитися з протоколами слідчих (розшукових) та інших процесуальних дій, виконаних за його участі;
5) отримувати копії матеріалів, які безпосередньо стосуються вчиненого щодо нього кримінального правопорушення, після закінчення досудового розслідування.

Відповідно до ч. 4 статті 56 КПК України на всіх стадіях кримінального провадження потерпілий має право примиритися з підозрюваним, обвинуваченим і укласти угоду про примирення. У передбачених законом України про кримінальну відповідальність та цим Кодексом випадках примирення є підставою для закриття кримінального провадження.
Враховуючи вищенаведене, суд вважає, що розгляд даного обвинувального акту унеможливлює в повному обсязі реалізацію потерпілим Управлінням праці та соціального захисту населення Олевської районної державної адміністрації, його правонаступником, своїх законних прав та інтересів, передбачених чинним законодавством, що суперечить ст.2 КПК України, де вказано, що до кожного учасника кримінального провадження має бути застосована належна правова процедура, тобто установа Управління праці та соціального захисту населення, її правонаступник повинна бути визнана потерпілою стороною на досудовому слідстві з можливістю подати відповідні докази, цивільний позов, укласти угоду про примирення, надати докази про відшкодування збитків з боку обвинуваченої.
Однак, обвинувальний акт не містить відомостей про особу потерпілого, про його анкетні дані, відсутні відомості про представника потерпілого, і взагалі його залучення по справі.
Представнику потерпілого не надавались матеріали кримінального провадження для ознайомлення в порядку, передбаченому ст. 290 КПК.

Згідно п.5 ч.2 ст. 291 КПК обвинувальний акт повинен містити виклад фактичних обставин кримінального правопорушення, які прокурор вважає встановленими, правову кваліфікацію кримінального правопорушення з посиланням на положення закону і статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність та формулювання обвинувачення.
З обвинувального акту вбачається, що цей чітко визначений законодавцем порядок порушено.
Крім того, викладені в обвинувальному акті фактичні обставини кримінального правопорушення, які підлягають доказуванню, формулювання обвинувачення за ч.1 ст.190, ч.1 ст.358 та ч.4 ст.358 КК України, є неконкретизованим поепізодно, оскільки замість обвинувачення повторно викладені фактичні обставини справи, в тому числі не розкрито об`єктивну та суб`єктивну сторони кримінальних правопорушень, форму умислу, мотив, спосіб, не вказано дату, час, місце скоєння інкримінованих кримінальних правопорушень.
Так, в обвинувальному акті не розкрито відомостей щодо правових відносин між обвинуваченою та потерпілим, що унеможливлює встановити взаємні обов`язки учасників події.
Таким чином, при неконкретизованому обвинуваченні обвинувачена не має змоги повноцінного захисту від пред`явленого обвинувачення і її конституційне право на захист порушено згідно ст.42 КПК України.
Реєстр матеріалів досудового розслідування, який доданий до обвинувального акту, не відповідає нормам КПК України, оскільки не містить достатній перелік заходів, які могли бути здійснені для встановлення всіх обставин вчинення даних кримінальних правопорушень, відсутня постанова про залучення потерпілого по справі, не вказано вартість дій з шахрайства, вартість незаконно отриманих грошей в УПСЗН при підробці доказів, не прилучено пакету документів про шахрайство і підробку документів з УПСЗН, відсутній цивільний позов УПСЗН, немає доказів сплати цивільного боргу обвинуваченою органу УПСЗН.
Відсутність цих відомостей серед фактичних обставин кримінального правопорушення, під час судового розгляду може призвести до неможливості встановити дійсні обставини справи, оскільки за ч.1, 2 ст.337 КПК судовий розгляд проводиться лише стосовно особи, якій висунуте обвинувачення, і лише в межах висунутого обвинувачення відповідно до обвинувального акта, крім випадків, передбачених цією статтею.
Так, під час судового розгляду прокурор може змінити обвинувачення, висунути додаткове обвинувачення, відмовитися від підтримання державного обвинувачення, розпочати провадження щодо юридичної особи.
Однак, за ч.1 ст.338 КПК з метою зміни правової кваліфікації та/або обсягу обвинувачення прокурор має право змінити обвинувачення, якщо під час судового розгляду встановлені нові фактичні обставини кримінального правопорушення, у вчиненні якого обвинувачується особа.
Таким чином, прокурор позбавлений можливості в ході судового розгляду змінити або доповнити фактичні обставини справи, викладені в обвинувальному акті, без зміни правової кваліфікації та/або обсягу обвинувачення.
Вищевикладені обставини вказують на порушення кримінального процесуального законодавства та порушення права обвинуваченої ОСОБА_4 на захист згідно ст.42 КПК України, яке, зокрема, повинно бути забезпечено конкретністю пред`явленого обвинувачення та можливістю реалізувати гарантоване ст.55 Конституції України право на захист.

Крім того, Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо спрощення досудового розслідування окремих категорій кримінальних правопорушень» від 22.11.2018 року № 2617-VIII (із змінами і доповненнями, внесеними Законом України від 03.12.2019 року №321-ІХ) встановлено, що до кримінальних проступків належать визначені Кримінальним кодексом України діяння (дія чи бездіяльність), за вчинення яких передбачене основне покарання у виді штрафу в розмірі не більш як 3 000 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або інше покарання, не пов`язане з позбавленням волі.
Отже, кримінально каране діяння, передбачені ч.1 ст.190, ч.1 ст.358 та ч.4 ст.358 КК України, яке інкриміновані обвинуваченій ОСОБА_4 , з моменту набрання чинності зазначеним вище Законом, тобто, з 01.07.2020 року, є кримінальними проступками.
При цьому, судовий розгляд обвинувального акту про кримінальний проступок здійснюється у іншому процесуальному порядку, який передбачений параграфом 1 глави 30 Кримінального процесуального кодексу України.
Підпунктом 5 пункту 4 розділу ІІ «Прикінцеві та перехідні положення» вказаного Закону встановлено, що обвинувальні акти, клопотання про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру у кримінальних провадженнях про злочини, що визначені як кримінальні проступки, які направлені до суду до набрання чинності цим Законом і не призначені на момент набрання ним чинності до судового розгляду, повертаються прокурору для внесення змін з урахуванням вимог глави 25 Кримінального процесуального кодексу України.
З огляду на те, що обвинувальний акт відносно ОСОБА_4 у кримінальному провадженні, передбаченому ч.1 ст.190, ч.1 ст.358 та ч.4 ст.358 КК України, був направлений до суду до набрання чинності Законом, та станом на 01.07.2020 року не призначений до судового розгляду, що фактично є самостійною підставою для повернення обвинувального акту прокуророві.
Таким чином, обвинувальний акт підлягає поверненню прокурору.

Керуючись ст.ст.109, 110, 290, 291, 314, 369, 372 КПК України, пп.5 п.4 р.ІІ «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо спрощення досудового розслідування окремих категорій кримінальних правопорушень» (із змінами і доповненнями, внесеними Законом України від 03.12.2019 року №321-ІХ), суд, -

УХВАЛИВ:
Обвинувальний акт по кримінальному провадженню внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000112 від 06.04.2019 року за обвинуваченням ОСОБА_4 в скоєнні кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст.190, ч.1 ст.358 та ч.4 ст.358 КК України, - повернути до Олевського відділу Коростенської окружної прокуратури.
Ухвала може бути оскаржена до Житомирського апеляційного суду через Олевський районний суд Житомирської області протягом семи днів з дня її оголошення.
Суддя: ОСОБА_1