Справа №317/812/22
Провадження №1-кп/317/124/2022
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

21 червня 2022 року м. Запоріжжя

Запорізький районний суд Запорізької області у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

засудженого ОСОБА_4 , (відеоконференцзв`язок)

захисника засудженого, адвоката ОСОБА_5 ,
представника адміністрації установи ОСОБА_6 , (відеоконференцзв`язок)

розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції справу за клопотанням ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Новобогданівка, Мелітопольського району, Запорізької області, громадянина України, неодруженого, до затримання проживав за адресою: АДРЕСА_1 , засуджений:
27.06.2019 Мелітопольським міськрайонним судом Запорізької області за ч. 2 ст. 185 КК України до 3 років позбавлення волі, на підставі ч. 1 ст. 71 КК України частково приєднано невідбуту частину покарання за вироком Мелітопольського міськрайонного суду Запорізької області від 17.05.2018, до відбуття 4 роки 6 місяців позбавлення волі,

про застосування умовно-дострокового звільнення відповідно до ст. 81 КК України,

В С Т А Н О В И В:

31.05.2022 до Запорізького районного суду Запорізької області надійшло клопотання ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 про застосування умовно-дострокового звільнення відповідно до ст. 81 КК України.
06.06.2022 судове засідання не відбулось в зв`язку із ненадходженням до суду особової справи та характеристики на засудженого від ДУ «Біленьківська виправна колонія (№99)» та заявою захисника ОСОБА_4 адвоката ОСОБА_5 про відкладення судового розгляду.
20.06.2022 від захисника ОСОБА_4 адвоката ОСОБА_5 надійшло уточнене клопотання про умовно-дострокове звільнення ОСОБА_4 від відбування покарання, в якому зазначено, що не зважаючи на те, що адміністрацією установи виконання покарань засудженому не пропонується та не надається робота, засуджений добровільно працює, а саме виконує роботи по благоустрою установи відбування покарання, накладені на ОСОБА_4 стягнення є погашеними за строком давності.
У судовому засіданні засуджений та його захисник клопотання, з урахуванням уточнень, підтримали та просили його задовольнити.

Прокурор у судовому засіданні заперечував проти задоволення клопотання засудженого, вважає його передчасним та необґрунтованим, оскільки ОСОБА_4 не довів свого виправлення.
Представник адміністрації ДУ «Біленьківська виправна колонія (№ 99)» у судовому засіданні також заперечував проти задоволення клопотання про умовно-дострокове звільнення засудженого, вважає його передчасним, оскільки засуджений не довів свого виправлення.
Суд, вислухавши доводи засудженого та його захисника, прокурора, дослідивши зміст клопотання, особову справу засудженого, встановив наступне.
Зі змісту частини другої статті 50 КК України слідує, що покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженими, так і іншими особами.
Статтею 81 КК України встановлено сукупність умов, за яких особа, засуджена вироком суду, підлягає умовно-достроковому звільненню від відбування покарання:
- засуджений сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення (ч. 2 ст. 81 КК України);
- засуджений відбув певну частину строку покарання, яка диференційована в залежності від тяжкості скоєного злочину (ч. 3 ст. 81 КК України).
З матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_4 засуджений 27.06.2019 Мелітопольським міськрайонним судом Запорізької області за ч. 2 ст. 185 КК України до 3 років позбавлення волі, на підставі ч. 1 ст. 71 КК України частково приєднано невідбуту частину покарання за вироком Мелітопольського міськрайонного суду Запорізької області від 17.05.2018 та остаточно призначено покарання 4 роки 6 місяців позбавлення волі.
Отже, з урахуванням положень ст. 12, 24 КК України, станом на момент розгляду клопотання засуджений ОСОБА_4 відбув необхідний строк покарання, передбачений ч. 3 ст. 81 КК України, а саме не менше двох третин строку покарання, призначеного судом.
Згідно із роз`ясненнями, які містяться в Постанові Пленуму Верховного Суду України від 26.04.2002 № 2 «Про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміну невідбутої частини покарання більш м`яким», умовно-дострокове звільнення від відбування покарання можливе лише після повного та всебічного вивчення даних про особу засудженого. При цьому головною умовою прийняття такого рішення є доведеність того, що засуджений сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення.
Відповідно до ст. 6 КВК України, під виправленням розуміється процес позитивних змін, які відбуваються в особистості засудженого та створюють у нього готовність до самокерованої правослухняної поведінки.
Суд зазначає, що наявність лише формально-юридичної підстави, тобто відбуття необхідного строку покарання, не свідчить про те, що засуджений став на шлях виправлення.
Висновок суду про виправлення засудженого повинен базуватися на врахуванні даних про його поведінку в цілому та відношенню до праці за весь період знаходження у виправних установах, а не за час, що безпосередньо передує розгляду подання. Суд не може не врахувати, що примірна поведінка це не тільки пасивна форма поводження засудженого, що полягає в утриманні від порушення режиму відбування покарання, а й активна форма поведінки, котра за своєю суттю є намагання своєю діяльністю виправити вину за скоєне кримінальне правопорушення.
Відповідно до ст. 17 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 2 від 26.04.2002 «Про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміну невідбутої частини покарання більш м`яким», зокрема, слід ретельно з`ясовувати ставлення засудженого до вчиненого злочину, праці та навчання, додержання ним вимог режиму, участь у самодіяльних організаціях засуджених виправно-трудової установи, а також його наміри щодо прилучення до суспільно корисної праці та потребу в наданні допомоги при обранні місця проживання і працевлаштування.

Відповідно до ч. 2, 4, 5 ст. 123 КВК України, участь засуджених у виховних заходах, які проводяться в колоніях, враховується при визначенні ступеня їхнього виправлення, а також при застосуванні заходів заохочення і стягнення. Стимулювання правослухняної поведінки засуджених здійснюється за допомогою програм диференційованого виховного впливу з урахуванням їхньої поведінки, психічного стану і ступеня соціальної занедбаності. Програми диференційованого виховного впливу на засуджених повинні враховувати можливості виховної функції режиму відбування покарання, загальноосвітнього і професійно-технічного навчання, заходів заохочення і стягнення, які застосовуються до осіб, позбавлених волі, самодіяльних організацій засуджених, громадських, благодійних і релігійних організацій, а також залучення засуджених до самовиховання.
З наданої адміністрацією виправної колонії характеристики на засудженого вбачається, що засуджений ОСОБА_4 в місцях позбавлення волі знаходиться з 29.12.2018.
Початок строку відбування покарання 20.12.2018, кінець строку 20.06.2023.
Під час тримання в Державній установі «Запорізький слідчий ізолятор» характеризувався негативно, допустив дев`ять порушень режиму тримання, за що притягувався до дисциплінарної відповідальності правами начальника слідчого ізолятора. Стягнення накладені до набуття вироком чинності. Заохочень не мав.
3 23.08.2019 відбуває покарання в ДУ «Біленьківська виправна колонія (№ 99)». За період відбування покарання допустив 8 порушень вимог режиму відбування покарання, за що притягувався до дисциплінарної відповідальності правами начальника установи. Стягнення погашені в законному порядку, має 2 заохочення 06.10.2020 та 01.04.2022 за виконання покладених обов`язків.
Згідно із довідкою, виданою головним бухгалтером ДУ «Біленьківська виправна колонія (№99)» засуджений ОСОБА_4 на виробництві колонії не працював. За вироком суду позову не має.
До роботи ставиться посередньо, вказану роботу виконує самостійно, але під наглядом представників адміністрації. У відношенні із засудженими підтримує різні взаємовідносини, інколи створює конфліктні ситуації. За весь період відбування покарання має нестабільну поведінку. Не завжди дотримується правомірних взаємовідносин з персоналом установи. На даний час перебуває в установі на профілактичному обліку, як схильний до членоушкодження.

Незважаючи на те, що на теперішній час стягнення зняті та погашені у встановленому законом порядку, проте враховуються судом як характеристика поведінки засудженого протягом всього періоду відбування покарання.
Наявність заохочень у виправній колонії вказує, що засуджений стає або навіть став на шлях виправлення, але враховуючи інші характеристики поведінки, на даний час відсутні достатні дані, що засуджений вже довів своє виправлення і його звільнення не призведе до появи небезпеки суспільству чи окремим громадянам.
Зі змісту характеристики від 07.06.2022 вбачається, що ОСОБА_4 не бере участі у програмах диференційованого виховного впливу, бажання не виявляє. На заходи індивідуально-виховного характеру реагує посередньо.
Умовно-достроковому звільненню підлягають ті засуджені, які протягом всього, а не певного періоду часу, сумлінною поведінкою і ставленням до праці довели своє виправлення і для цього дані беруться в їх сукупності.

Оскільки умовно-дострокове звільнення застосовується у кожному конкретному випадку індивідуально, вирішується на розсуд суду і відноситься до дискреційних повноважень суду, суд дійшов висновку, що для досягнення цілей покарання умовно-дострокове звільнення в даному випадку є передчасним.
Керуючись ст. 6, 133, 123, 153, 154 КВК України, ст. 12, 24, 81 КК України, ст. 336, 369-372, 376, 392-393, 395, 537, 539 КПК України, суд

П О С Т А Н О В И В:

У задоволенні клопотання ОСОБА_4 про застосування умовно-дострокового звільнення відповідно до ст. 81 КК України відмовити.

Ухвала суду може бути оскаржена до Запорізького апеляційного суду через суд першої інстанції шляхом подання апеляційної скарги протягом семи днів з дня її оголошення.

Повний текст ухвали проголошено 22.06.2022 о 09 год. 45 хв.

Суддя ОСОБА_1