Справа № 204/24/22
Провадження №1-кп/204/322/22
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 жовтня 2022 року Красногвардійський районний суд м. Дніпропетровська у складі:
головуючого: судді ОСОБА_1
секретаря судового засідання: ОСОБА_2 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції кримінальне провадження № 0000651 внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань 06 липня 2020 року за обвинуваченням ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 307 КК України,
за участю: прокурора ОСОБА_4 , захисника ОСОБА_5 , обвинуваченого ОСОБА_3 ,

В С Т А Н О В И В:

В судовому засіданні прокурор ОСОБА_4 заявив клопотання про продовження строку дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою ОСОБА_3 на строк до 60 діб, без визначення розміру застави. В обґрунтування клопотання вказав, що кримінальне правопорушення, передбачене ч. 3 ст. 307 КК України, є особливо тяжким, оскільки його санкція передбачає основне покарання у вигляді позбавлення волі на строк від дев`яти до дванадцяти років з конфіскацією майна. Строк дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою ухвалою Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська було продовжено до 20 жовтня 2022 року включно, без визначення розміру застави. Вина обвинуваченого ОСОБА_3 у вчиненні інкримінованого кримінального правопорушення, підтверджується зібраними у кримінальному провадження матеріалами досудового розслідування. Беручи до уваги те, що ОСОБА_3 обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, яке відповідно до ст. 12 КК України є особливо тяжким, наявні ризики, які дають достатні підстави вважати, що обвинувачений з високим рівнем можливості може здійснити дії, передбачені ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме: існує ризик вчинення обвинуваченим ОСОБА_3 дій, передбачених п. 1 ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме переховуватись від суду. Даний ризик підтверджується тим, що останній обвинувачується у вчиненні особливо тяжкого кримінального правопорушення, санкція за який передбачає покарання у виді позбавлення волі на строк від дев`яти до дванадцяти років, а тому, усвідомлюючи тяжкість та реальність покарання, в разі застосування більш м`якого запобіжного заходу, останній може переховуватись від суду з метою уникнення покарання. Окрім цього, останній не має постійного місця роботи та стійких соціальних зв`язків на території України. Також, дружина обвинуваченого ОСОБА_6 31 липня 2021 року перетнула державний кордон України та Російської Федерації, де перебуває на теперішній час. Вказана обставина є ризиком переховування від органів досудового розслідування на території Російської Федерації. Окрім цього, наявний ризик, передбачений п. 3 ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме незаконного впливу на свідків та експертів у кримінальному провадженні. Вказаний ризик підтверджується тим, що ОСОБА_3 , перебуваючи на волі, може шляхом погроз, вмовлянь, як особисто, так і спільно з іншими невстановленими особами, незаконно вплинути на свідків з метою зміни їх показів. Так, в разі застосування до ОСОБА_3 більш м`яких запобіжних заходів не зможе бути забезпечено виконання завдань кримінального провадження та не матиме можливості запобігти здійснення останнім впливу на свідків у вказаному провадженні з метою уникнення кримінальної відповідальності, перешкоджанню у кримінальному провадженні шляхом неявки у судові засідання. З часу обрання ОСОБА_3 запобіжного заходу вищевказані ризики не зменшилися та наявні до цього часу в повному обсязі, оскільки з моменту обрання запобіжного заходу не здобуто доказів, які б давали підстави для можливості зміни раніше обраного запобіжного заходу. Саме тому виникає необхідність у продовженні строку застосування раніше обрано стосовно обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, без визначення розміру застави. Просив відмовити в задоволенні клопотання сторони захисту про зміну запобіжного заходу на інший не пов`язаний з триманням під вартою, оскільки наявність довідки про можливе працевлаштування не може свідчити про відсутність ризику переховування від суду.
11 жовтня 2022 року на адресу суду від захисника обвинуваченого ОСОБА_3 адвоката ОСОБА_5 надійшло клопотання про зміну запобіжного заходу. В обґрунтування свого клопотання захисник в судовому засіданні зазначила, що на даний час відсутні підстави для застосування запобіжного заходу як тримання під вартою, щодо її підзахисного виходячи з наступного. Вважає, що ризики відповідно до ст. 177 КПК України щодо ОСОБА_3 в даному кримінальному провадженні відсутні. Стосовно ризику переховування від органів досудового розслідування та суду, то поведінка ОСОБА_3 свідчить про відсутність наміру переховування від органів досудового розслідування та суду, оскільки під час затримання та проведення обшуку він жодним чином не чинив опір працівникам правоохоронних органів, та те, що оскільки він не має закордонного паспорту та і в умовах воєнного стану не зможе перетнути кордон, згідно нових правил перетину державного кордону під час воєнного стану. ОСОБА_3 має постійне місце проживання де й зареєстрований відповідно до паспортних даних, копія яких міститься в матеріалах справи, адреса: АДРЕСА_1 . Стосовно ризику знищення, приховування або спотворення речей чи документів, які мають значення для встановлення обставин кримінального правопорушення. ОСОБА_3 позбавлений можливості знищити, спотворити будь які речі чи документи, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення, оскільки всі речові докази, які мають суттєве значення для справи були вилучені під час обшуку та були визнані речовими доказами у кримінальному провадженні та перебувають у відповідних органах, на які покладено обов`язок їх збереження, а отже ризик щодо їх знищення, приховування або спотворення є безпідставним та необгрунтованим. Стосовно ризику вчинення іншого кримінального правопорушення або продовження вчинення. ОСОБА_3 є раніше несудимою особою та ніколи не притягувався до кримінальної відповідальності, що дає підстави вважати ризик вчинення іншого кримінального правопорушення не доведеним. Також її підзахисний не збирається вчиняти інше кримінальне правопорушення та не буде продовжувати кримінальне правопорушення, у якому обвинувачується та тим більше не має будь-якого наміру переховуватись від суду, більш того, має постійне місце проживання, де буде проживати. Стосовно ризику незаконного впливу на свідків та інших підозрюваних у даному кримінальному провадженні. ОСОБА_3 не має потреби незаконно впливати на свідків та інших підозрюваних, обвинувачених, експертів, спеціалістів у цьому кримінальному провадженні, оскільки під час досудового розслідування кримінального провадження були допитані свідки, поняті та інші зазначені особи, зроблені висновки експерта та попередженні про кримінальну відповідальність про завідомо неправдиві показання. ОСОБА_3 зі свідками особисто не знайомий, ризик впливу на свідків є необґрунтованим. Також, вищевказаний ризик повністю спростовується тим, що за час розгляду справи (з 2020 року) жоден учасник кримінального провадження не скаржився жодного разу, що на нього впливає ОСОБА_3 . У її підзахисного не має необхідності перешкоджати кримінальному провадженню будь-яким чином, оскільки він сам зацікавлений в найшвидшому розгляді справи. Тому вважала, що на даний час не має підстав стверджувати про існування всіх зазначених ризиків, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України, на запобігання яким спрямоване застосування виняткового запобіжного заходу тримання під вартою. Вважала за необхідне застосувати до ОСОБА_3 більш м`який запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту з застосуванням електронних засобів контролю відповідно до ст. 181 КПК України, посилаючись на те, що він має постійне місце проживання, закордонного паспорту не має. ОСОБА_3 за першою вимогою буде з`являтись до суду за викликом, тому цілодобовий домашній арешт з застосуванням електронних засобів контролю можливо застосувати за адресою реєстрації останнього. Разом з цим, слід взяти до уваги характеризуючи дані, а саме ОСОБА_3 позитивно характеризується в Дніпровській установі виконання покарань, співкамерники відгукуються про нього позитивно, про що свідчить проведена перевірка в камері ОСОБА_3 начальником установи внутрішньої служби з відібранням пояснень від 22 липня 2022 року. Має міцні соціальні зв`язки, оскільки офіційно одружений, про що свідчить свідоцтво про шлюб від 29 листопада 2019 року. Дружина ОСОБА_7 має прописку в м. Дніпро. Має на утриманні малолітню дитину, яку потрібно забезпечувати, про що свідчить свідоцтво про народження дитини від 19 квітня 2012 року. Отримав атестат з відзнакою про повну загальну середню освіту, позитивно характеризувався, навчався в Гірничому Національному Університеті, про що свідчать долучені до клопотання документи про здобуття освіти. Має джерело доходу, оскільки є приватним підприємцем, про що свідчить виписка з Єдиного державного реєстру юридичних осіб від 22 березня 2019 року та може надавати консалтингові послуги. Окрім цього, ОСОБА_3 готове прийняти на посаду охоронця ТОВ «Алгоритм ЮА» про що свідчить довідка від 22 серпня 2022 року, а отже ОСОБА_3 матиме постійне джерело доходу. Має на утриманні хвору матір та батька, про що свідчать нові медичні висновки на ОСОБА_8 , у яких йдеться про діагноз дисциркуляторна енцефалопатія ІІ ступеня. На цій стадії проявляються більш серйозні когнітивні порушення та розлади рухових функцій. Головний біль стає більш частим і тривалим, з`являється шум у вухах, тремор голови і рук, спостерігається порушення слуху, зору, координації та полівузловий еутиреоїдний зоб, наразі стоїть питання про оперативне втручання. Копії медичних обстежень батька ОСОБА_9 до клопотання долучені від 26 січня 2022 року, оскільки у родини відсутня фінансова спроможність провести повторні медичні обстеження. Має постійне місце проживання та місце реєстрації за адресою АДРЕСА_1 . До матеріалів клопотання долучена розписка від 17 серпня 2022 року про те, що батьки ОСОБА_3 не заперечують спільне проживання. Також надала характеристики від сусідів ОСОБА_10 та ОСОБА_11 квартира АДРЕСА_2 та ОСОБА_12 квартира АДРЕСА_3 , які характеризують ОСОБА_3 з позитивної сторони. Зазначає, що ОСОБА_3 має виявлену залежність та потяг до вживання психоактивних речовин, оскільки неодноразово звертався до лікаря з відповідними скаргами (відповідна медична документація додається), а отже потребує належного медичного обстеження, постійного нагляду кваліфікованими лікарями та лікування, яке неможливо отримати в умовах тримання під вартою. Вважала, що до обвинуваченого цілком можливо застосувати також запобіжний захід у вигляді домашнього арешту з електронним носієм засобу контролю, не порушуючи норм КПК України. Просила змінити запобіжний захід її підзахисному з тримання під вартою на цілодобовий домашній арешт, з застосуванням електронних засобів контролю та встановити чітке коло осіб з якими буде заборонено спілкуватись, або обрати більш м`який запобіжний захід, не пов`язаний з триманням під вартою, а саме: особисте зобов`язання, або/чи застава на потреби Збройних сил України.
Обвинувачений ОСОБА_3 підтримав клопотання захисника, просив його задовольнити. В задоволенні клопотання прокурора просив відмовити. Зазначив, що в клопотанні прокурор зазначає, що в нього виник умисел на збагачення шляхом реалізації наркотичних засобів, однак доказів цього суду надано не було. Жодних експертиз щодо встановлення зазначено факту з ним проведено не було. Окрім цього, під час перегляду відеозапису з місця проведення обшуку прокурор зазначив, що він під час обшуку перебував в нормальному стані і жодного тиску на нього не було, однак цей факт нічим не підтверджений, оскільки жодної експертизи проведено не було і вказувати на його стан не можливо. Що стосується ризиків, а саме можливості повернення до кримінальних дій, не є можливим. Переховування також не можливо, оскільки він не винен і бажає це довести в судовому засіданні. Виїхати за кордон він жодним чином не має можливості, оскільки особам призивного віку не дозволяють перетинати кордон. Окрім цього, тут проживають його батьки. Ризик впливу на свідків не є можливим, оскільки він їх не знає та не має інформації щодо їх проживання.
Як було встановлено в судовому засіданні 24 вересня 2021 року ухвалою Святошинського районного суду м. Києва відносно підозрюваного ОСОБА_13 було застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою. Підставою для застосування вказаного запобіжного заходу слугували досліджені документи, які були долучені слідчим до клопотання про обрання запобіжного заходу та які в свою чергу підтверджували існування ризиків, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України. В подальшому строк дії запобіжного заходу відносно обвинуваченого продовжувався ухвалою слідчого судді Святошинського районного суду м. Києва від 18 листопада 2021 року, відповідно до якої було встановлено, що ризики, які передбачені ч. 1 ст. 177 КПК України та зазначені слідчим у своєму клопотанні, продовжують існувати.
В подальшому ухвалами Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська було продовжено строк дії запобіжного заходу. Підчас постановлення ухвали суду суддею була перевірена наявність ризиків, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України та надана вмотивована оцінка їх наявності.
Слід окремо зазначити, що Дніпровським апеляційним судом неодноразово переглядались ухвали Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська щодо продовження строку дії запобіжного заходу обраного відносно обвинуваченого ОСОБА_14 за апеляційними скаргами сторони захисту. Під час перегляду вказаних ухвал суду судом апеляційної інстанції було зазначено про продовження існування, встановлених суддею Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська ризиків, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України та надано їм відповідну правову оцінку.
Окрім цього, судом 30 вересня 2022 року судом було розглянуто клопотання захисника ОСОБА_5 про зміну обвинуваченому ОСОБА_3 запобіжного заходу з тримання під вартою на цілодобовий домашній арешт з застосуванням електронних засобів контролю або більш м`який запобіжний захід, не пов`язаний з триманням під вартою, а саме: особисте зобов`язання, або/чи застава на потреби Збройних сил України, в задоволенні якого було відовлено та надано відповідне правове обґрунтування такої відмови.
Вирішуючи клопотання прокурора про продовження строку тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_3 , суд вважає можливим задовольнити клопотання прокурора, виходячи з наступного.
Відповідно до ч. 1 ст. 131 КПК України заходи забезпечення кримінального провадження застосовуються з метою досягнення дієвості цього провадження.
У відповідності до п. 9 ч. 2 ст. 131 КПК України одним із видів заходів забезпечення кримінального провадження є запобіжні заходи.
Метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання ризикам (ч. 1 ст. 177 КПК України).
Згідно з частинами 1, 2 ст. 22 КПК України кримінальне провадження здійснюється на основі змагальності, що передбачає самостійне обстоювання стороною обвинувачення і стороною захисту їхніх правових позицій, прав, свобод і законних інтересів засобами, передбаченими цим Кодексом. Сторони кримінального провадження мають рівні права на збирання та подання до суду речей, документів, інших доказів, клопотань, скарг, а також на реалізацію інших процесуальних прав, передбачених цим Кодексом.
Під час розгляду питання про застосування заходів забезпечення кримінального провадження сторони кримінального провадження повинні подати суду докази обставин, на які вони посилаються (ч. 5 ст. 131 КПК України).
Зі змісту частин 3, 4 та 5 ст. 199 КПК України випливає, що суд зобов`язаний відмовити у продовженні строку тримання під вартою, якщо прокурор не доведе, що заявлені ризики не зменшилися або з`явилися нові ризики, які виправдовують тримання особи під вартою. Суд зобов`язаний розглянути клопотання про продовження строку тримання під вартою згідно з правилами, передбаченими для розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу.
Відповідно до ч. 1 ст. 194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: наявність обґрунтованої підозри у вчиненні обвинуваченим кримінального правопорушення; наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених ст. 177 цього Кодексу, і на які вказує прокурор; недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.
Відповідно до ч. ч. 2, 3 ст. 331 КПК України вирішення питання судом щодо запобіжного заходу відбувається в порядку, передбаченому главою 18 цього Кодексу. Незалежно від наявності клопотань суд зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою до спливу двомісячного строку з дня застосування судом до обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. За наслідками розгляду питання суд своєю вмотивованою ухвалою скасовує, змінює запобіжний захід у вигляді тримання під вартою або продовжує його дію на строк, що не може перевищувати двох місяців. До спливу продовженого строку суд зобов`язаний повторно розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою, якщо судове провадження не було завершене до його спливу.
Відповідно до практики Європейського суду з прав людини доцільність продовження строку тримання під вартою ґрунтується на презумпції, що з перебігом ефективного розслідування справи зменшуються ризики, які стали підставою для взяття особи під варту на початковій стадії розслідування. Кожне наступне продовження строку тримання під вартою має містити детальне обґрунтування ризиків, що залишаються та їх аналіз, як підстава для втручання в право особи на свободу. Наявність підстав для тримання особи під вартою та доцільність продовження строку тримання під вартою має оцінюватися в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин. Тримання під вартою та продовження строку тримання під вартою може бути виправдано за наявності того, що цього вимагають справжні інтереси суспільства, які не зважаючи на презумпцію невинуватості, переважають над принципом поваги до особистої свободи.
Судом встановлено, що ухвалою Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 22 серпня 2022 року було продовжено ОСОБА_3 строк дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою до 20 жовтня 2022 року включно.
Відповідно до ч. 2 ст. 177 КПК України підставою для застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави суду вважати, що обвинувачений може здійснювати дії, передбачені ч. 1 ст. 177 КПК України.
На переконання суду, відповідні ризики, які дають достатні підстави суду вважати, що обвинувачений може здійснити спробу протидії кримінальному провадженню у формах, що передбачені ч. 1 ст. 177 КПК, слід вважати наявними за умови встановлення обґрунтованої ймовірної можливості здійснення обвинуваченим зазначених дій. Водночас КПК України не вимагає доказів того, що обвинувачений обов`язково (поза всяким сумнівом) здійснюватиме відповідні дії, однак вимагає доказів того, що він має реальну можливість їх здійснити у конкретному кримінальному провадженні в майбутньому.
При вирішенні клопотання прокурора про продовження обвинуваченому ОСОБА_3 запобіжного заходу у виді тримання під вартою, суд враховує вимоги ч. 2 ст. 177 КПК України, відповідно до якої підставою для застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави суду вважати, що обвинувачений може здійснювати дії, передбачені п.п. 1, 3 ч.1 ст. 177 КПК України.
При цьому, суд не вдається до оцінки доведення або не доведення винуватості обвинуваченого ОСОБА_3 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 307 КК України на цій стадії процесу.
Оцінюючи ризик того, що обвинувачений може переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду, суд також зазначає, що існує певна ймовірність того, що обвинувачений з метою уникнення покарання, передбаченого за вчинення інкримінованого злочину може вдатися до відповідних дій.
На користь реального існування вказаного ризику слід віднести ті обставини, що обвинувачений ОСОБА_3 обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 307 КК України, за яке законом передбачено покарання у вигляді позбавлення волі на строк від 9 до 12 років з конфіскацією майна, що вже саме по собі може бути підставою та мотивом для обвинуваченого переховуватись від суду.
ОСОБА_3 постійного джерела доходу не має. Посилання захисника ОСОБА_5 на те, що у обвинуваченого є постійне джерело доходу, про що свідчить виписка з Єдиного державного реєстру юридичних осіб від 22 березня 2019 року та може надавати консалтингові послуги, судом не береться до уваги, оскільки лише виписка з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань не може свідчити на користь реального здійснення підприємницької діяльності та отримання обвинуваченим доходу. Крім того, підприємницька діяльність пов`язана з певним ризиком, а дохід з підприємницької діяльності не є постійним та стабільним.
Слід окремо зазначити, що під час дослідження матеріалів кримінального провадження, а саме відеозапису з місця проведення обшуку, було встановлено, що на відеозаписі обвинувачений ОСОБА_3 повідомляє правоохоронців, що він вже тривалий час не займається підприємницькою діяльністю, оскільки в країні пандемія коронавірусної хвороби (COVID-19), а тому у нього жодного доходу не має.
Окрім цього, суд критично ставиться до довідки ТОВ «Алгоритм Юа» від 22 серпня 2022 року, яка була надана стороною захисту на підтвердження можливого працевлаштування ОСОБА_3 , оскільки, як повідомив обвинувачений в судовому засіданні, він не звертався з офіційною заявою через канцелярію Державної установи «Дніпровська установа виконання покарань № 4» до вказаного товариства, а захисник повідомив, що той, начебто, звертався ще, перебуваючи в Державній установі «Київський слідчий ізолятор», однак суду не було надано жодного підтвердження правдивості такого звернення до вказаного товариства.
Судом також не беруться до уваги твердження сторони захисту щодо поганого стану здоров`я батьків обвинуваченого та їх поганого матеріального забезпечення, адже доказів того, що батьки обвинуваченого ОСОБА_3 перебувають на утриманні обвинуваченого суду надано не було. Натомість, останні є пенсіонерами та отримують пенсію, яка забезпечує їх життєдіяльність. Крім того, до моменту ув`язнення обвинувачений з ними сумісно не проживав та не був пов`язаний з ними спільним побутом. Відтак, зазначене не входить до переліку обставин, що враховуються судом, як підстава можливої зміни застосування запобіжного заходу.
Щодо посилання захисника на наявність у обвинуваченого ОСОБА_3 міцних соціальних зв`язків, а саме дружини ОСОБА_7 та малолітньої дитини суд зазначає наступне.
Як було встановлено в попередніх судових засіданнях, дружина обвинуваченого ОСОБА_3 ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , 31 липня 2021 року перетнула державний кордон України та Російської Федерації, де перебуває по теперішній час. Твердження сторони захисту про наявність у ОСОБА_6 офіційного зареєстрованого місця проживання в м. Дніпро не може свідчити про постійне перебування останньої в Україні.
Окрім цього, як було встановлено з матеріалів кримінального провадження, а саме копії свідоцтва про народження, яке було видане відділом РАЦС адміністрації міського округу м. Фролово Волгоградської області, ОСОБА_15 народилася ІНФОРМАЦІЯ_3 , батьками зазначені ОСОБА_16 та ОСОБА_17 .
На адресу суду стороною захисту не було надано документів, які б підтверджували удочеріння обвинуваченим ОСОБА_3 малолітньої ОСОБА_15 та перебування її на його утриманні.
Окрім цього, малолітня дитина ОСОБА_15 , перетнула державний кордон України разом зі своєю матір`ю ОСОБА_6 31 липня 2021 року.
Таким чином, посилання сторони захисту на наявність на утриманні у обвинуваченого малолітньої дитини, судом не може бути взятим до уваги.
Посилання сторони захисту на наявність у обвинуваченого ОСОБА_3 позитивних характеристик з місця навчання, наявність атестату з відзнакою про повну загальну середню освіту, навчання в Гірничому національному Університеті не може спростувати наявність ризиків, визначених ст. 177 КПК України станом на сьогодні.
Щодо посилання захисника ОСОБА_5 про наявність позитивних характеристик з боку співкамерників обвинуваченого ОСОБА_3 , то вони не можуть судом взяті до уваги, оскільки останні є зацікавленими особами та можуть надавати неправдиві відомості, пов`язані з можливими вмовляннями та обіцянками самого обвинуваченого ОСОБА_3 , який в свою чергу бажає покращення умов та можливості зміни запобіжного заходу.
Крім того, жодних документів, які б позитивно характеризували обвинуваченого ОСОБА_3 від адміністрації Державної установи «Дніпровська установа виконання покарань № 4» на адресу суду не надходили.
24 лютого 2022 року у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України Указом Президента України № 64/2022 введено воєнний стан що дає підстави вважати, що, в умовах, які існують в Україні, викликаних безпрецедентною військовою та нелюдською агресією російської федерації проти України, у ОСОБА_3 збільшуються можливості для ухилення від суду, адже у держави наразі з об`єктивних причин відсутні можливості належним чином виконувати органами влади своїх повноважень на певних територіях та якісно погіршує криміногенну обстановку, що в свою чергу погіршує можливість здійснення контролю за поведінкою обвинуваченого.
При цьому, відповідно до Закону України «Про правовий режим воєнного стану» воєнний стан це особливий правовий режим, що вводиться в Україні або в окремих її місцевостях у разі збройної агресії чи загрози нападу, небезпеки державній незалежності України, її територіальній цілісності та передбачає надання відповідним органам державної влади, військовому командуванню, військовим адміністраціям та органам місцевого самоврядування повноважень, необхідних для відвернення загрози, відсічі збройної агресії та забезпечення національної безпеки, усунення загрози небезпеки державній незалежності України, її територіальній цілісності, а також тимчасове, зумовлене загрозою, обмеження конституційних прав і свобод людини і громадянина та прав і законних інтересів юридичних осіб із зазначенням строку дії цих обмежень.
Суди мають ураховувати запровадження воєнного стану та збройну агресію в Україні, як обставину, яка суттєво збільшує ризик переховування обвинувачених від суду, оскільки на частині території України ведуться бойові дії та частина території України тимчасово окупована.
Посилання сторони захисту на наявність у обвинуваченого постійного місця реєстрації та проживання, а також позитивних характеристик від сусідів не береться судом до уваги, оскільки це не може свідчити про відсутність ризиків, які були зазначені вище.
Доказів неможливості перебування ОСОБА_3 в умовах Державної установи «Дніпровська установа виконання покарань № 4» за станом здоров`я, суду надано не було.
Характер та фактичні обставини інкримінованого обвинуваченому кримінального правопорушення свідчать про підвищену суспільну небезпеку.
Оцінюючи можливість застосування іншого більш м`якого запобіжного заходу з метою запобігання встановленим ризикам, суд у першу чергу враховує те, що за вчинення кримінального правопорушення обвинуваченому ОСОБА_3 загрожує покарання у виді позбавлення волі строком від дев`яти до дванадцяти років з конфіскацією майна, а тому з великою ймовірністю обвинувачений може вчиняти дії щодо уникнення покарання за вчинене кримінальне правопорушення, враховує, що така оцінка стосується перспективних фактів, тому суд використовує стандарт доказування «обґрунтованої ймовірності», за яким слід вважати, що інші більш м`які запобіжні заходи, в тому числі застава, домашній арешт не зможуть запобігти визначеним ризикам за умови встановлення обґрунтованої ймовірності цього.
Застосування щодо обвинуваченого ОСОБА_3 більш м`якого запобіжного заходу, аніж тримання під вартою, буде недостатнім для забезпечення виконання обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків та для запобігання реалізації ним встановлених ризиків переховування від суду та/або впливу на свідків та експертів у провадженні. Ця позиція суду обґрунтовується сукупністю усіх без винятку обставин, наведених раніше у цій ухвалі, з урахуванням відомостей про особу обвинуваченого.
Судом також враховується, що метою застосування запобіжного заходу є забезпечення дієвості кримінального провадження, тобто досягнення його завдань, до яких, зокрема відноситься швидкий судовий розгляд кримінального провадження, чого можливо досягнути лише за умов нівелювання ризиків кримінального провадження. За таких обставин, необхідним є саме тримання обвинуваченого під вартою, оскільки застосування застави як основного запобіжного заходу відтермінує можливість його виконання, що, з урахуванням особистої заінтересованості ОСОБА_3 у результатах судового розгляду, створює ймовірну можливість для його позапроцесуальних дій.
Домашній арешт, у тому числі цілодобовий, пов`язаний з доступом обвинуваченого до технічних засобів, безпосередніх соціальних контактів з іншими особами, що також може завадити виконанню завдань кримінального провадження на цьому його етапі.
Крім того, перевіряючи наявність ризику впливу ОСОБА_3 на свідків та експерта у цьому ж кримінальному провадженні, суд враховує встановлену КПК процедуру отримання показань від осіб, які є свідками, у кримінальному провадженні, а саме спочатку на стадії досудового розслідування показання отримуються шляхом допиту слідчим чи прокурором, а після направлення обвинувального акта до суду на стадії судового розгляду усно шляхом допиту особи в судовому засіданні (частини 1, 2 ст. 23, ст. 224 КПК). Водночас, суд може обґрунтовувати свої висновки лише на показаннях, які він безпосередньо сприймав під час судового засідання або отриманими у порядку, передбаченому ст. 225 КПК, тобто якщо свідки допитувалися на стадії досудового розслідування слідчим суддею.
Ризик впливу на свідків та експерта, існує не лише під час зібрання доказів, а й на стадії судового розгляду до моменту безпосереднього отримання показань від свідків та експерта та дослідження їх судом.
Оскільки судовий розгляд по справі не закінчено, згідно встановленого порядку проводиться допит свідків, однак не всі свідки та експерт ще допитані судом, існує ймовірний ризик того, що внаслідок впливу обвинуваченого ОСОБА_3 на свідків та експерта, вони можуть надавати неправдиві свідчення або ж відмовитись від їх надання, а тому існує ризик, передбачений п. 3 ч. 1 ст. 177 КПК України.
Слід зазначити, що для здійснення тиску на свідків та експерта достатньо того, що особа, якій загрожує покарання у виді позбавлення волі на строк до дванадцяти років з конфіскацією майна, може вчинити дії, покликані на примушення свідків та експерта до надання неправдивих показань або ж відмову від їх надання.
Суд вважає, що обраний та продовжений відносно обвинуваченого запобіжний захід у виді тримання під вартою з урахуванням його тривалості не виходить за межі розумного строку і кореспондується з характером суспільного інтересу, тобто визначеними КПК України конкретними підставами і метою запобіжного заходу.
При цьому застосований до обвинуваченого запобіжний захід відповідає характеру та тяжкості інкримінованого діяння, а встановлені ризики є дійсними та триваючими, а тому на даний час виключається можливість зміни міри запобіжного заходу на більш м`який.
Будь-яких інших обставин, які б свідчили про те, що даний захід забезпечення кримінального провадження не виправдовує такий ступінь втручання у права і свободи обвинуваченого суд на даному етапі не встановив.
Тому, беручи до уваги доведеність обґрунтованості підозри, ризиків, передбачених частиною 1 статті 177 КПК України, а також серйозність обвинувачення та тяжкість покарання, що загрожує обвинуваченому у разі визнання винним у вчиненні злочину, суд не знаходить підстав для зміни запобіжного заходу відносно обвинуваченого з тримання під вартою на інший запобіжний захід не пов`язаний з триманням під вартою, тому у задоволенні клопотання захисника ОСОБА_5 та обвинуваченого ОСОБА_3 про зміну запобіжного заходу з тримання під вартою на альтернативний запобіжний захід з визначенням розміру застави або ж на цілодобовий домашній арешт слід відмовити.
За таких обставин суд приходить до висновку, що підстави для продовження запобіжного заходу відносно обвинуваченого у вигляді тримання під вартою не відпали, альтернативні запобіжні заходи не в змозі гарантувати його належну поведінку, а тому дію обраного запобіжного заходу слід продовжити на 60 днів.
ОСОБА_3 належить продовжити, згідно ст. 197 КПК України, строком на 60 днів, без визначення розміру застави.
На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 110, 176-178, 183, 369, 371, 372, 376 КПК України, суд,-

П О С Т А Н О В И В:

Клопотання прокурора про продовження обвинуваченому ОСОБА_3 строку дії запобіжного заходу у виді тримання під вартою - задовольнити.
Продовжити обвинуваченому ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , строк дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою строком до 10 грудня 2022 року включно, без визначення розміру застави.
В задоволенні клопотання захисника ОСОБА_5 про зміну запобіжного заходу з тримання під вартою на цілодобовий домашній арешт з застосуванням електронних засобів контролю, або на інший не пов`язаний з триманням під вартою, а саме: особисте зобов`язання, або/чи застава на потреби Збройних сил України відмовити.
Копію ухвали направити до Державної установи «Дніпровська установа виконання покарань № 4», для виконання.
Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку безпосередньо до Дніпровського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Суддя ОСОБА_1