Провадження № 1-кс/344/3897/22
У Х В А Л А
31 серпня 2022 року м. Івано-Франківськ

Слідчий суддя Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області ОСОБА_1 , з участю секретаря ОСОБА_2 , скаржників ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду скаргу на постанову про закриття кримінального провадження, -

В С Т А Н О В И В:

в скарзі вказано, що в провадженні дізнавача сектору дізнання Івано-Франківського РУП ГУНП у Івано-Франківській області перебувало кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000686 від 28.09.2021 р. згідно ухвали Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 06.09.2021 досудове розслідування мало бути розпочато за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ст.356 та ч.2 ст. 366 КК України натомість працівники Івано-Франківського РУП ГУНП у Івано-Франківській області лише частково виконали ухвалу Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 06.09.2021 р. вносячи відомості до Єдиного реєстру досудових розслідувань за ознаками складу кримінального правопорушення, лише за ст.356 КК України, чим показали не лише упереджене й дискримінаційне відношення до сім`ї скаржників, а також вчинили кримінальне правопорушення за яке передбачено кримінальну відповідальність ст.382 КК України, невиконання судового рішення. Досудове слідство в цій справі здійснював дізнавач сектору дізнання Івано-Франківського РУП ГУНП у Івано-Франківській області ОСОБА_5 . ОСОБА_3 та ОСОБА_4 у цьому провадженні визнано потерпілими. 26.08.2022 ОСОБА_4 отримав поштою копію постанови про закриття кримінального провадження. Зважаючи на те, що копію постанови про закриття кримінального провадження №0000686 отримав лише 26.08.2022, що підтверджується відбитком штемпеля на поштовому конверті, вважає, що строк на оскарження зазначеного рішення дізнавача про закриття кримінального провадження необхідно відраховувати від 26.08.2022. З огляду на викладене, 10-денний термін не пропущений. 02.06.2008 року Тисменицьким районним судом у справі № 2-428/2008 було прийняте рішення про визнання за ОСОБА_3 та ОСОБА_6 права власності на 50/100 частини будинку АДРЕСА_1 . Саме невиконання зазначеного судового рішення, на думку скаржників, являється першопричиною виникнення спору з ПАТ «Прикарпаттяобленерго». До 30.12.2010 претензій до ПАТ «Прикарпаттяобленерго» щодо виконання ним своїх зобов`язань у скаржників не було. В свою чергу своєчасно оплачували послуги з електропостачання. 30.12.2010 ОСОБА_3 незаконно відмовили у філії «Ощадбанку» здійснити своєчасну оплату за використану електроенергію по особовому рахунку оплати за електроенергію № НОМЕР_1 по якому здійснює оплату з 1997 і має на особовий рахунок № НОМЕР_1 всю необхідну документацію. 30.01.2012 ПАТ «Прикарпаттяобленерго» намагаючись узаконити службове підроблення одержує судовий наказ про стягнення з ОСОБА_3 у свою користь заборгованості за особовим рахунком № НОМЕР_2 та не за приладом обліку електроенергії №40575936. 16.02.2012 подано заяву «Про скасування судового наказу» та позовну заяву «Про визнання незаконною зміну номеру особового рахунку оплати за електропостачання зобов`язання прийняття оплату за електропостачання за особовим рахунком № НОМЕР_1 та стягнення матеріальної і моральної шкоди». 01.03.2012 після судового засідання про скасування судового наказу працівники ПАТ «Прикарпаттяобленерго» двічі приїздили до будинку, здійснили перевірку внутрішньо будинкової системи електропостачання та зняли показники приладу обліку електроенергії № 0438385. Не виявивши жодних порушень почали створювати психологічний тиск, схиляли до підписання якихось документів та вимагали забрати позовну заяву із місцевого суду. Після категоричної відмови погрожували припиненням електропостачання та своїм монопольним становищем в Тисменицькому районі. Погрожували, що для них не стане перешкодою для припинення електропостачання знаходження спору в судовому провадженні та склали нікчемний акт з посиланнями на сфальсифіковані порушення пунктів «Правил користування електричною енергією», затверджених постановою Національної комісії регулювання електроенергетики України від 31.07.1996 №28. Жодного пункту «Правил користування електричною енергією» не міг порушити, оскільки п. 1.1. цих Правил однозначно встановлює осіб котрі підпадають під юрисдикцію «Правил користування електричною енергією». Ці Правила регулюють взаємовідносини, які виникають в процесі продажу і купівлі електричної енергії між виробниками або постачальниками електричної енергії та споживачами (на роздрібному ринку електричної енергії). Дія цих Правил поширюється на всіх юридичних осіб та фізичних осіб (крім населення). В нікчемному акті не вказано номера договору про постачання електроенергії, якого нібито порушив та номера приладу обліку електроенергії. В фальшивому акті про не допуск підписались люди, які перебувають у підпорядкуванні ПАТ «Прикарпаттяобленерго» - прямо зацікавлені особи в уникненні відповідальності за службове підроблення. Даний акт не був наданий для підпису оскільки працівники ПАТ «Прикарпаттяобленерго» перешкоджали внести письмові заперечення до нікчемного акту. 01.03.2012 ПАТ «Прикарпаттяобленерго» будучи ознайомленим з позовними вимогами та присутнім на судовому розгляді справи не захотіло вирішувати даний спір в судовому порядку грубо порушуючи п.22 типового договору «Про користування електричною енергією» та п.53 Правил користування електричною енергією для населення, які затверджені постановою Кабінету Міністрів України від 26.07.1999 р. № 1357, спори та розбіжності, що можуть виникнути під час користування електричною енергією, якщо вони не будуть узгоджені шляхом переговорів між сторонами, вирішуються в судовому порядку, користуючись перевагою свого становища свавільно припинило електропостачання до житла. Саме самовільне припинення електропостачання до житла без дозволу суду мають склад злочину, за який відповідно до ст.356 КК України передбачена кримінальна відповідальність. Жодним чином не вплинули на дії ПАТ «Прикарпаттяобленерго» скарги про зловживання монопольним становищем прокурору Івано-Франківської області та аналогічна скарга до голови правління ПАТ «Прикарпаттяобленерго». В повідомленні про відключення ПАТ «Прикарпаттяобленерго» вказує вже другий фальшивий номер особового рахунку оплати за електроенергію № НОМЕР_3 і не вказує номера приладу обліку електроенергії. 02.07.2020 до подвір`я скаржників свавільно проникли троє осіб чоловічої статі, що представились працівниками ПАТ «Прикарпаттяобленерго», добровільно відмовлялись покинути приватну власність на перебування в котрій не мали жодної законної підстави. Зазначені особи вдались до психологічного насильства над ОСОБА_7 матір`ю та сестрою в грубій формі почали вимагати підписати новий договір, або розірвати діючий. У зв`язку з чим, ОСОБА_4 змушений був викликати наряд поліції. Після приїзду поліції, працівники ПАТ «Прикарпаттяобленерго» припинили знущання над сім`єю скаржників, також працівники ПАТ «Прикарпаттяобленерго» в присутності поліції і при відеофіксації фактично визнали що вони внесли до офіційних документів завідомо неправдиві відомості. ОСОБА_4 про даний злочин була написана заява та пояснення начальнику Тисменицького ВП ГУ НП в Івано-Франківській області, на звернення по сьогодні відповіді не одержав. Саме тому 07.07.2021 рекомендованим листом направили заяву про вчинення дій, що містять ознаки злочину, передбаченого ст. 356 та ч.2 ст.366 КК України Генеральному прокурору України. Генеральна прокуратура України направила для розгляду заяву в Івано-Франківську обласну прокуратуру. Івано-Франківська обласна прокуратура направила для розгляду заяву Івано-Франківську окружну прокуратуру. Івано- Франківська окружна прокуратура заяву направила для розгляду в ГУНП в Івано-Франківській області Івано-Франківське РУП ВП № 1. ГУНП в Івано-Франківській області Івано-Франківське РУП ВП № 1 направило для розгляду заяву до Івано-Франківського РУП ГУНП в Івано-Франківській області. 25.08.2021 ОСОБА_4 прибув до Івано-Франківського РУП ГУНП в Івано-Франківській області, оскільки жодної інформації щодо прийняття заяви від Івано- Франківського РУП ГУНП в Івано-Франківській області не отримували. Працівники Івано-Франківського РУП ГУНП в Івано-Франківській області відмовились надати будь-яку відповідь на заяву, свавільно вигадуючи норму кримінального процесуального права згідно якої заява про вчинення дій, що містять ознаки злочину розглядається на протязі 30 днів та повідомили, що заява не внесена Єдиного реєстру досудових розслідувань. Оскільки в заяві просили внести відомості, зазначеній у цій заяві до Єдиного реєстру досудових розслідувань та розпочати розслідування. 31.08.2021 звернувся із скаргою на бездіяльність слідчого, яка полягає у невнесенні відомостей про вчинення кримінального правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань до Івано-Франківського міського суду в Івано-Франківській області. 06.09.2021 суддя Івано-Франківського міського суду в Івано-Франківській області ОСОБА_8 постановила ухвалу якою зобов`язала уповноважену посадову особу Івано-Франківського РУП ГУНП в Івано-Франківській області внести до Єдиного реєстру досудових розслідувань відомості про вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ст.356 ч.2 ст.366 КК України. 28.09.2021 натомість працівники Івано-Франківського РУП ГУНП у Івано-Франківській області лише частково виконали ухвалу Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 06.09.2021 вносячи відомості до Єдиного реєстру досудових розслідувань за ознаками складу кримінального правопорушення лише за ст.356 КК України. Постановою дізнавача сектору дізнання Івано-Франківського РУП ГУНП у Івано- Франківській області від 14.07.2022 кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000686 від 28.09.2021 закрито у зв`язку з відсутністю в діях складу кримінального правопорушення. В цій постанові зазначається, що в ході досудового розслідування достатніх доказів для доведення винуватості у вчиненні самовільних дій, що містять ознаки кримінального правопорушення ПАТ «Прикарпаттяобленерго» в особі відокремленого підрозділу Лисецького РЕМ, встановлено не було. Проте, зазначене рішення дізнавача є незаконним дискримінаційним та виражає кричущу несправедливість, а тому, на переконання скаржників, підлягає скасуванню. Ні з фактом закриття зазначеного кримінального провадження, ні з мотивами, якими керувався слідчий погодитись не можна, оскільки вони суперечать Закону. Скаржники вважають, що службові особи ПАТ «Прикарпаттяобленерго» внесли до офіційних документів завідомо неправдиві відомості, а саме сфальсифікували номер приладу обліку електроенергії ОСОБА_3 за адресою: АДРЕСА_1 , з правдивого № 0438385 яким користувалися від 2005 на фальшивий № 40575936. Зазначене службове підроблення спричинило тяжкі наслідки та грубе порушення основоположних прав людини усіх членів сім`ї скаржників та завдає по сьогоднішній день надзвичайних страждань у зв`язку з відсутністю уже десятий рік електропостачання. Впевнені діяння службових осіб ПАТ «Прикарпаттяобленерго» є умисними, та заподіюють по сьогоднішній день істотну шкоду основоположним правам і свободам усіх членів сім`ї скаржників, - такі дії мають склад злочину, за який відповідно до ч.2 ст.366 КК України передбачена кримінальна відповідальність. Зважаючи на викладене, вважають, що дії дізнавача по закриттю кримінального провадження №0000686 від 28.09.2021 є передчасними, дискримінаційними, свавільними та такими, що грубо порушують основоположні права людини та громадянина, оскільки ним не вжито всіх дій для встановлення осіб, які вчинили кримінальне правопорушення, не проведено необхідні слідчі дії, не зазначено які фактичні дані підтверджують правильність висновку про необхідність закриття кримінального провадження, не взято до уваги жодного доказу поданого потерпілими, чим допущено неповноту та упередженість досудового слідства.

Скаржники в судовому засіданні скаргу підтримали.

Дізнавач ОСОБА_5 в судове засідання не з`явилася. Подала заяву про розгляд скарги без її участі. Просила відмовити у задоволенні скарги, оскільки вважає, що рішення про закриття кримінального провадження є вмотивованим, посилаючись на доводи та обставини, викладені в постанові про закриття.

Відповідно до ч.2, ч.3 ст.306 КПК України скарги на рішення про закриття кримінального провадження, розглядаються не пізніше п`яти днів з моменту надходження скарги, відсутність слідчого не є перешкодою для розгляду скарги.

Вичерпний перелік рішень, дій чи бездіяльності слідчого або прокурора, які можуть бути оскаржені під час досудового розслідування, визначений ч.1 ст.303 КПК України, в тому числі оскарження постанови про закриття провадження.

Відповідно до п.3 ч.1 ст.303 КПК України, на досудовому провадженні можуть бути оскаржені такі рішення, дії чи бездіяльність слідчого, дізнавача або прокурора, зокрема рішення слідчого про закриття кримінального провадження - заявником, потерпілим, його представником чи законним представником.

Згідно положень ч.1 ст.304 КПК України скарги на рішення, дії чи бездіяльність слідчого, дізнавача чи прокурора, передбачені частиною першою статті 303 цього Кодексу, можуть бути подані особою протягом десяти днів з моменту прийняття рішення, вчинення дії або бездіяльності. Якщо рішення слідчого, дізнавача чи прокурора оформлюється постановою, строк подання скарги починається з дня отримання особою її копії.

Відповідно до п.2 ч.1 ст.284 КПК України, кримінальне провадження закривається в разі, якщо встановлена відсутність в діянні складу кримінального правопорушення.

Закриття кримінального провадження відповідно до положень Глави 24 КПК України є формою закінчення досудового розслідування, яке здійснюється в силу наявності обставин, що виключають кримінальне провадження, або при наявності підстав для звільнення особи від кримінальної відповідальності.

Відповідно до ч.2 ст.93 КПК України сторона обвинувачення здійснює збирання доказів шляхом проведення слідчих (розшукових) дій та негласних слідчих (розшукових) дій, витребування та отримання від органів державної влади, органів місцевого самоврядування, підприємств, установ та організацій, службових та фізичних осіб речей, документів, відомостей, висновків експертів, висновків ревізій та актів перевірок, проведення інших процесуальних дій, передбачених цим Кодексом.

Згідно положень ст.94 КПК України, слідчий, прокурор, слідчий суддя, суд за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінюють кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення. Жоден доказ не має наперед встановленої сили.

У свою чергу, слідчий, прокурор під час досудового розслідування, зобов`язаний детально та всебічно перевірити доводи особи, що подала таку заяву.

Частиною 5 ст.110 КПК України чітко визначено, що постанова слідчого, дізнавача, прокурора складається з: 1) вступної частини, яка повинна містити відомості про:місце і час прийняття постанови;прізвище, ім`я, по батькові, посаду особи, яка прийняла постанову; 2) мотивувальної частини, яка повинна містити відомості про: зміст обставин, які є підставами для прийняття постанови; мотиви прийняття постанови, їх обґрунтування та посилання на положення цього Кодексу; 3) резолютивної частини, яка повинна містити відомості про: зміст прийнятого процесуального рішення; місце та час (строки) його виконання; особу, якій належить виконати постанову; можливість та порядок оскарження постанови.

Прийняття рішення про закриття кримінального провадження можливе лише після проведення всебічного, повного та неупередженого дослідження всіх обставин кримінального провадження та безпосереднього дослідження і оцінки слідчим, прокурором показань, речей і документів, які стосуються цього провадження у їх сукупності.

Так, з метою виконання завдань кримінального провадження, передбачених ст.2 КПК України, прийняттю слідчим рішення про закриття кримінального провадження має передувати вжиття ним всіх можливих заходів в порядку, передбаченому КПК України, для з`ясування обставин, які мають значення для кримінального провадження.

Змістом досудового розслідування є діяльність слідчого, спрямована на збирання, дослідження, оцінку, перевірку і використання доказів, попередження, запобігання та розкриття злочинів, встановлення об`єктивної істини, забезпечення правильного застосування закону, охорону прав і законних інтересів фізичних та юридичних осіб.

Відповідно до ст.7 КПК України в якості загальної засади кримінального провадження проголошено змагальність сторін та свобода в поданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Відповідно до ст.22 КПК України кримінальне провадження здійснюється на основі змагальності, що передбачає самостійне обстоювання стороною обвинувачення і стороною захисту їхніх правових позицій, прав, свобод і законних інтересів засобами, передбаченими цим Кодексом.

Європейський суд з прав людини в своїх рішеннях неодноразово зазначав, що державні органи завжди повинні добросовісно намагатись з`ясувати, що трапилось, і не покладатися на поспішні та необґрунтовані висновки для закриття кримінальної справи або використовувати такі висновки як підставу для своїх рішень (рішення у справі «Ассенов та інші проти Болгарії» (AssenovandOthers v. Bulgaria), пп. 103 etseq.).

Крім того, вони повинні вживати усіх розумних і доступних їм заходів для забезпечення збирання доказів, що стосуються події, включаючи, серед іншого, покази свідків та висновки судових експертиз (рішення у справах «Танрікулу проти Туреччини» (Tanrikulu v. Turkey) [ВП], заява № 23763/94, пп. 104 etseq., ECHR 1999-IV, та «Гюль проти Туреччини» (Gul v. Turkey), заява № 22676/93, п. 89, від 14 грудня 2000 року).

У п.42 рішення Європейського суду з прав людини від 13.01.2011 року у справі "Михалкова та інші проти України" розтлумачено, що за статтею 1 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод держава зобов`язана "гарантувати кожному, хто перебуває під її юрисдикцією, права і свободи, визначені у Конвенції", що також опосередковано вимагає наявності будь-якої форми ефективного розслідування. Розслідування має бути ретельним, безстороннім і сумлінним. Розслідування повинне забезпечити встановлення винних осіб та їх покарання. Органи державної влади повинні вжити всіх заходів для отримання всіх наявних доказів, які мають відношення до події, показань очевидців, доказів експертиз. Будь-які недоліки у розслідуванні, які підривають його здатність встановити відповідальну особу, створюють ризик недодержання такого стандарту.

14.07.2022 постановою дізнавача ОСОБА_9 закрито кримінальне провадження №0000686 від 28.09.2021 на підставі п.2 ч.1 ст.284 КПК України. В постанові вказано, що органом досудового розслідування в повній мірі перевірено повідомлення заявника, та інших матеріалів кримінального провадження в їх сукупності про дане кримінальне правопорушення. В ході досудового розслідування достатніх доказів для доведення винуватості у вчиненні самовільних дій, що містять ознаки кримінального правопорушення ПАТ ,,Прикарпаттяобленерго" в особі відокремленого підрозділу Лисецького РЕМ, встановлено не було.

Дізнавач під час проведення досудового розслідування кримінального провадження, в порядку ст.40-1 КПК України, не виконав у повному обсязі вимоги вказаної статті, не вичерпав можливості отримання доказів по справі, не провів належного досудового розслідування усіх обставин кримінального правопорушення.

Також у постанові не наведено достатніх обставин, за яких слід дійти висновку про наявність достатніх підстав для закриття кримінального провадження та не наведено чим вичерпані можливості отримання достатніх доказів.

Згідно ч.5 ст.110 КПК України постанова слідчого має бути вмотивована, однак ці вимоги процесуального закону при закриття провадження дотримані не були.

Слідство зобов`язане провести у даному кримінальному провадженні такий комплекс дій, який би не залишав місце сумнівам, а зроблені ним висновки випливали б зі співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків.

На час розгляду скарги не спростовані доводи скаржників щодо встановлення фактичних обставин та їх юридичної оцінки, які зазначені в скарзі.

Доказування обставин, що спростовують пояснення скаржників та правову оцінку фактичних обставин законом безпосередньо покладено на правоохоронний орган, який ухвалив відповідну постанову.

Доказів на спростування доводів скарги суду не надано.

Оскаржувана постанова винесена без урахування усіх обставин справи, без проведення під час досудового розслідування необхідного об`єму дій, який був би достатнім для прийняття відповідного процесуального рішення, постанова про закриття кримінального провадження є такою, що суперечить вимогам ст.ст.110, 284 КПК України, а тому підлягає скасуванню.

Згідно з ч.3 ст.26 КПК України слідчий суддя, суд у кримінальному провадженні вирішують лише ті питання, що винесені на їх розгляд сторонами та віднесені до їх повноважень цим Кодексом.

Згідно ч.1 ст.307 КПК України за результатами розгляду скарг на рішення, дії чи бездіяльність слідчого, дізнавача чи прокурора постановляється ухвала згідно з правилами цього Кодексу.

Згідно ч.2 ст.307 КПК України ухвала слідчого судді за результатами розгляду скарги на рішення, дії чи бездіяльність під час досудового розслідування може бути про: 1) скасування рішення слідчого, дізнавача чи прокурора; 1-1) скасування повідомлення про підозру; 2) зобов`язання припинити дію; 3) зобов`язання вчинити певну дію; 4) відмову у задоволенні скарги.

В частині вимог скаржників про направлення зазначеного кримінального провадження №0000686 для продовження досудового слідства, скарга задоволенню не підлягає, оскільки прийняття такого рішення, за результатами розгляду слідчим суддею скарги на рішення, дії чи бездіяльність слідчого чи прокурора, відповідно до вимог ст.307 КПК України не передбачено.

Поряд із цим слід зазначити, що скасування постанови про закриття кримінального провадження має наслідком продовження досудового розслідування.

Таким чином, наявні правові підстави для часткового задоволення скарги.

Згідно з частиною 3 статтею 307 КПК України ухвала слідчого судді за результатами розгляду скарги на рішення, дію чи бездіяльність слідчого чи прокурора не може бути оскаржена, окрім ухвали про відмову у задоволенні скарги на постанову про закриття кримінального провадження, скарги на відмову слідчого, прокурора в задоволенні клопотання про закриття кримінального провадження з підстав, визначених пунктом 9-1 частини першої статті 284 цього Кодексу, про скасування повідомлення про підозру та відмову у задоволенні скарги на повідомлення про підозру.

Усі інші пояснення сторін, їх докази і арґументи не спростовують висновків суду, зазначених в цьому судовому рішенні, їх дослідження та оцінка судом не надала можливості встановити обставини, які б були підставою для ухвалення будь-якого іншого судового рішення.

Відповідно до зазначеного суд, -

П О С Т А Н О В И В :
скаргу задовольнити частково.

Скасувати постанову дізнавача сектору дізнання Івано-Франківського РУП ГУНП в Івано-Франківській області ОСОБА_9 від 14.07.2022 року про закриття кримінального провадження №0000686 від 28.09.2021.

В іншій частині скарги відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя ОСОБА_1