Справа № 204/1912/19
Провадження №1-кп/204/91/22
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

19 квітня 2022 року м. Дніпро
Красногвардійський районний суд м. Дніпропетровська у складі:
головуючого судді - ОСОБА_1 ,
секретаря судового засідання - ОСОБА_2 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду кримінальне провадження № 0000030 внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань 02 лютого 2019 року за обвинуваченням:
ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Дніпропетровська, громадянина України, маючого середньо-спеціальну освіту, офіційно не працевлаштованого, не маючого на утриманні малолітніх дітей, раніше не судимого, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,
у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч. 2 ст. 15, ч. 1 ст. 185 КК України,

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , 01 лютого 2019 року близько 15 год. 30 хвл., керуючись злочинним умислом, направленим на таємне викрадення чужого майна, діючи умисно, таємно, з корисливого мотиву, знаходячись на залізничній станції Дніпро-Вантажний Регіональної філії «Придніпровська залізниця» ПАТ «Українська залізниця», що розташована в адміністративно-територіальних межах Чечелівського району м. Дніпро, біля колії № 2 парної горловини станції побачив маневровий світлофор Н2, після чого у нього раптово виник злочинний умисел, направлений на таємне викрадення чужого майна.
Реалізуючи свій раптово виниклий злочинний умисел, направлений на таємне викрадення чужого майна, ОСОБА_3 01 лютого 2019 року, близько 15 год. 55 хвл., діючи умисно, з корисливого мотиву, впевнившись, що за його злочинними діями ніхто не спостерігає, та він діє таємно, підійшов до світлофорної головки маневрового світлофору Н2, відкрив задню кришку вказаного світлофору, після чого руками від`єднав клеми трансформатору СТ-5 від світлофорної головки маневрового світлофору Н2, взяв один трансформатор СТ-5, вартість якого згідно висновку судово-товарознавчої експертизи № 19/12.1/111 від 15 лютого 2019 року станом на 01 лютого 2019 року складає 387 грн. 00 коп., після чого намагався залишити місце скоєння злочину з вищевказаним майном.
Однак, ОСОБА_3 , виконавши всі дії, які вважав необхідними для доведення злочину до кінця, відійшов від маневрового світлофору Н2, який знаходиться на залізничній станції Дніпро-Вантажний, але злочин не було закінчено з причин, які не залежали від його волі, оскільки був зупинений співробітником воєнізованої охорони Регіональної філії «Придніпровська залізниця» ПАТ «Українська залізниця» ОСОБА_4 .
Таким чином, ОСОБА_3 , виконав всі дії, які вважав необхідними для доведення злочину до кінця, але злочин не було закінчено з причин, які не залежали від його волі.
Умисні дії ОСОБА_3 , які виразилися у закінченому замаху на таємне викрадення чужого майна (крадіжка), кваліфікуються за ч. 2 ст. 15, ч. 1 ст. 185 КК України.
В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_3 заявив клопотання про закриття кримінального провадження № 0000030 внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань 02 лютого 2019 року, на підставі ст. 49 КК України та звільнити його від кримінальної відповідальності у зв`язку із закінченням строків давності.
Прокурор проти задоволення заявленого клопотання обвинуваченого не заперечував.
Зважаючи на принцип диспозитивності, що закріплений у п. 19 ч. 1 ст. 7, ст. 26 КПК України, відповідно до якого «сторони кримінального провадження є вільними у використанні своїх прав у межах та у спосіб, передбачених цим Кодексом, а суд у кримінальному провадженні вирішує лише ті питання, що винесені на їх розгляд сторонами та віднесені до їх повноважень цим Кодексом», - обрання тієї чи іншої лінії процесуальної поведінки залежить від вибору самого обвинуваченого, вислухавши думку учасників кримінального провадження, роз`яснивши ОСОБА_3 наслідки задоволення клопотання, дослідивши матеріали кримінального провадження, суд дійшов висновку, що клопотання обвинуваченого ОСОБА_3 є таким, що підлягає задоволенню, виходячи з наступного.
Відповідно ч. 4 до ст. 286 КПК України, якщо під час здійснення судового провадження щодо провадження, яке надійшло до суду з обвинувальним актом, сторона кримінального провадження звернеться до суду з клопотанням про звільнення від кримінальної відповідальності обвинуваченого, суд має невідкладно розглянути таке клопотання.
Згідно п. 1 ч. 2 ст. 284 КПК України, кримінальне провадження закривається судом: у зв`язку зі звільненням особи від кримінальної відповідальності.
У відповідності до роз`яснень Пленуму Верховного Суду України, що містяться у п. 1 постанови «Про практику застосування судами України законодавства про звільнення особи від кримінальної відповідальності» № 12 від 23 грудня 2005 року, згідно яких, звільнення особи від кримінальної відповідальності із закриттям справи можливе на будь-яких стадіях судового розгляду справи, за умови вчинення особою суспільно-небезпечного діяння, яке містить склад злочину, передбачений Особливою частиною КК України, та за наявності визначених законом матеріально-правових підстав звільнення особи від кримінальної відповідальності.
Отже, наявність цих умов є правовою підставою для прийняття судом рішення про звільнення підозрюваного, обвинуваченого від кримінальної відповідальності. Визнання обвинуваченим своєї вини у вчиненні кримінального правопорушення як обов`язкової умови такого звільнення процесуальним законом не передбачено.
Санкцією ч. 1 ст. 185 КК України передбачено покарання у виді штрафу від однієї тисячі до трьох тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або громадськими роботами на строк від вісімдесяти до двохсот сорока годин, або виправними роботами на строк до двох років, або арештом на строк до шести місяців, або обмеженням волі на строк до п`яти років.
Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 49 КК України, особа звільняється від кримінальної відповідальності, якщо з дня вчинення нею кримінального правопорушення і до дня набрання вироком законної сили минули такі строки: три роки - у разі вчинення кримінального проступку, за який передбачено покарання у виді обмеження волі, чи у разі вчинення нетяжкого злочину, за який передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк не більше двох років.
Відповідно до ч. 2 ст. 44 КК України звільнення від кримінальної відповідальності у випадках передбачених КК України, здійснюється виключно судом.
На виконання вимог ст. 285 КПК України, ОСОБА_3 роз`яснено право на таке звільнення. Роз`яснено суть обвинувачення, підставу звільнення від кримінальної відповідальності і право заперечувати проти закриття кримінального провадження з цієї підстави.
ОСОБА_3 обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 15, ч. 1 ст. 185 КК України, який згідно ст. 12 КК України відноситься до кримінального проступку, а тому строк давності, відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 49 КК України встановлено три роки.
У ст. 49 КК України визначено матеріально-правові підстави та умови для звільнення від кримінальної відповідальності у зв`язку із закінченням строків давності. Так, особа звільняється від кримінальної відповідальності, якщо з дня вчинення нею злочину і до дня набрання вироком законної сили: минули зазначені у законі строки (ці строки диференційовані залежно від тяжкості вчиненого злочину); протягом цих строків особа не вчинила нового злочину середньої тяжкості, тяжкого або особливо тяжкого злочину (перебіг давності не перерваний); особа не ухилялася від досудового слідства або суду (перебіг давності не зупинявся); законом не встановлено заборону щодо застосування давності до вчиненого особою злочину.
Обвинувачений ОСОБА_3 з 01 лютого 2019 року інших кримінальних правопорушень не вчиняв.
З матеріалів кримінального провадження не вбачається факт ухилення обвинуваченого від слідства, або оголошення його в розшук, тобто відсутні обставини, які б зупиняли або переривали перебіг строків давності.
Відповідно до обвинувального акту, ОСОБА_3 обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 15, ч. 1 ст. 185 КК України, який він вчинив 01 лютого 2019 року, а тому відповідно до ст. 49 КК України обчислення строку давності починається з дня вчинення злочину, а саме з 01 лютого 2019 року.
Отже, з урахуванням обставин кримінального провадження, положень п. 2 ч. 1 ст. 49 КК України, станом на 01 лютого 2022 року сплинув строк 3 роки з дня вчинення кримінального правопорушення та закінчились визначені п.2 ч.1 ст. 49 КК України строки давності.
Відповідно до положень п. 1 ч. 2 ст. 284, ч. 3 ст. 285, ч. 4 ст. 286, ч. 3 ст. 288 КПК України, якщо під час здійснення судового провадження за обвинувальним актом сторона кримінального провадження звертається до суду з клопотанням про звільнення обвинуваченого від кримінальної відповідальності у зв`язку із закінченням строків давності, суд має невідкладно розглянути таке клопотання й, у випадку встановлення передбачених у ст. 49 КК України підстав та відсутності заперечень з боку обвинуваченого закрити кримінальне провадження, звільнивши особу від кримінальної відповідальності.
Застосування вказаних положень кримінального закону для суду є обов`язковими і носять імперативний характер. В разі встановлення судом закінчення визначеного строку, безпідставної відмови у звільненні від відповідальності не допускається. Незгода потерпілого, не може бути підставою для відмови у звільненні особи від кримінальної відповідальності у зв`язку із закінченням строків давності.
З`ясувавши позицію обвинуваченого та впевнившись у його добровільності та усвідомленні наслідків закриття кримінального провадження з нереабілітуючих підстав, суд враховує, що ОСОБА_3 раніше до кримінальної відповідальності не притягувався, за період проведення досудового розслідування до кримінальної відповідальності за вчинення інших кримінальних правопорушень не притягувався, а тому клопотання про звільнення від притягнення до кримінальної відповідальності у зв`язку із закінченням строків давності та закриття кримінального провадження підлягає задоволенню.
Таким чином, у зв`язку із встановленням підстав, передбачених ст. 49 КК України, обвинувачений ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 15, ч. 1 ст. 185 КК України, підлягає звільненню від кримінальної відповідальності, а кримінальне провадження відносно нього закриттю на підставі п.1 ч. 2 ст. 284 КПК України.
Питання про долю речових доказів суд вирішує у відповідності до приписів ч. 9 ст. 100 КПК України.
Згідно з ч. 1 ст. 126 КПК України питання щодо процесуальних витрат суд вирішує у вироку суду або ухвалою.
Пунктом 3 ч. 1 ст. 118 КПК України встановлено, що процесуальні витрати складаються, зокрема, із витрат, пов`язаних із залученням потерпілих, свідків, спеціалістів, перекладачів та експертів.
Процесуальні витрати виникають та пов`язані зі здійсненням кримінального провадження, є матеріальними витратами органів досудового розслідування, прокуратури, суду та інших учасників кримінального провадження.
Як було вище зазначено, кримінальне провадження щодо ОСОБА_3 закрито на підставі ст. 49 КК України, у зв`язку із закінченням строків давності, що є нереабілітуючою підставою.
Нереабілітуючі підстави закриття кримінального провадження означають, що стосовно особи зібрано достатньо доказів для підозри у вчиненні кримінального правопорушення, однак у силу певних обставин кримінальне провадження щодо цієї особи виключається.
Зазначена підстава дозволяє суду в більш спрощеній формі завершити кримінальне провадження. У разі згоди особи на завершення кримінального провадження у зазначеній формі, без використання своїх прав на доведення своєї невинуватості у вчиненні інкримінованого кримінального правопорушення, всі процесуальні витрати, понесені органом досудового розслідування та пов`язані з розслідуванням кримінального провадження, повинна відшкодувати саме вона.
Наведене узгоджується з правовою позицією, викладеною в постанові Касаційного кримінального суду Верховного Суду від 29 вересня 2021 року (справа № 342/1560/20, провадження № 51-2331км21).
У відповідності до ч. 2 ст. 124 КПК України з обвинуваченого ОСОБА_3 необхідно стягнути на користь держави витрати за проведення по справі судово-товарознавчої експертизи № 19/12.1/111 від 15 лютого 2019 року, згідно наданої довідки.
На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 44, 49 КК України, ст. ст. 124, 284, 285, 286, 288, 369, 371, 372, 376 КПК України, суд,
П О С Т А Н О В И В:

Клопотання обвинуваченого ОСОБА_3 про закриття кримінального провадження № 0000030 внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань 02 лютого 2019 року за обвинуваченням ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у вчиненні кримінального проступку, передбаченого за ч. 2 ст. 15, ч. 1 ст. 185 КК України на підставі ст. 49 КК України - задовольнити.
Кримінальне провадження за обвинуваченням ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у вчиненні кримінального проступку, передбаченого за ч. 2 ст. 15, ч. 1 ст. 185 КК України - закрити, звільнивши його від кримінальної відповідальності в зв`язку із закінченням строків давності.
Стягнути з ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 на користь держави витрати, пов`язані з проведенням судово-товарознавчої експертизи № 19/12.1/111 від 15 лютого 2019 року у сумі 572 грн. 00 коп.
Речові докази:
-трансформатор СТ-5, який згідно розписки переданий на зберігання електромеханіку СЦБ СП «Дніпровська дистанція сигналізації та зв`язку» РФ «Придніпровська залізниця» ПАТ «Українська залізниця» ОСОБА_5 - повернути власнику Регіональній філії «Придніпровська залізниця» ПАТ «Українська залізниця».
Ухвала суду може бути оскаржена до Дніпровського апеляційного суду через Красногвардійський районний суд м. Дніпропетровська протягом семи днів з дня її оголошення.
Ухвала набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги ухвала, якщо її не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Суддя ОСОБА_1