Справа № 307/181/16-к
Провадження № 1-кп/307/37/20
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

13 травня 2022 року м. Тячів

Тячівський районний суд Закарпатської області в особі головуючої судді ОСОБА_1 , за участю секретаря с/з ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , обвинуваченого ОСОБА_4 , розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні в залі суду м. Тячів в режимі відеоконференції під час трансляції з приміщення, розташованого в Державній установі «Закарпатська УВП № 9» кримінальне провадження з обвинувальними актами відносно

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , українця, громадянина України, не одруженого, не працюючого, з повною загальною середньою освітою, в порядку ст. 89 КК України раніше не судимого, уродженця та мешканця АДРЕСА_1 , обвинуваченого у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 296, ч. 1 ст. 122, ч. 2 ст. 186, ч. 3 ст. 357 КК України,

В С Т А Н О В И В:

В провадженні Тячівського районного суду Закарпатської області перебувають на розгляді обвинувальні акти у кримінальному провадженні за № 0001970 від 10 грудня 2013 року та у кримінальному провадженні за № 0001109 від 26 червня 2015 року відносно ОСОБА_4 , обвинуваченого у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 296, ч. 1 ст. 122, ч. 2 ст. 186, ч. 3 ст. 357 КК України.

Ухвалою Тячівського районного суду Закарпатської області від 26 жовтня 2015 року під головуванням судді ОСОБА_5 об`єднано в одне провадження кримінальне провадження за № 0001970 від 10 грудня 2013 року про обвинувачення ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 296 КК України із кримінальним провадженням за № 0001109 від 26 червня 2015 року про обвинувачення ОСОБА_4 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 296, ч. 1 ст. 122, ч. 2 ст. 186, ч. 3 ст. 357 КК України.

Ухвалою Тячівського районного суду Закарпатської області від 22 лютого 2022 року під головуванням судді ОСОБА_1 призначено підготовче судове засідання у кримінальному провадженні відносно ОСОБА_4 , обвинуваченого у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 296, ч. 1 ст. 122, ч. 2 ст. 186, ч. 3 ст. 357 КК України.

Прокурор ОСОБА_3 в підготовчому судовому засіданні просить постановити ухвалу про призначення судового розгляду на підставі обвинувальних актів.

Обвинувачений ОСОБА_4 в підготовчому судовому засіданні заперечив щодо призначення судового розгляду та просить повернути вказані обвинувальні акти прокурору.

Потерпілий ОСОБА_6 та його представник адвокат ОСОБА_7 в підготовче судове засідання не з«явилися, позаяк адвокат ОСОБА_7 подав суду заяву, в якій просить підготовче судове засідання провести у відсутності потерпілого ОСОБА_6 та його представника адвоката ОСОБА_7 ..

Потерпілий ОСОБА_8 та його представник адвокат ОСОБА_9 в підготовче судове засідання не з«явилися, позаяк потерпілий ОСОБА_8 подав суду заяву, в якій просить підготовче судове засідання провести у його відсутності та у відсутності його представника адвоката ОСОБА_9 ..

Вислухавши думку учасників підготовчого судового засідання, вивчивши матеріали обвинувальних актів з долученими до них додатками, суд приходить до висновку, що обвинувальні акти у кримінальному провадженні за № 0001970 від 10 грудня 2013 року та у кримінальному провадженні за № 0001109 від 26 червня 2015 року відносно ОСОБА_4 , обвинуваченого у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 296, ч. 1 ст. 122, ч. 2 ст. 186, ч. 3 ст. 357 КК Українислід повернути прокурору з таких підстав.

Відповідно до положень ст. 2 КПК України одним із завдань кримінального провадження є застосування до кожного учасника кримінального провадження належної правової процедури.
Відповідно до п. 3 ч. 3 ст. 314 КПК України у підготовчому судовому засіданні суд має право прийняти рішення про повернення обвинувального акту прокурору, якщо невідповідність обвинувального акта вимогам ст. 291 КПК України є суттєвою та не дає можливість призначення провадження до розгляду, так як в подальшому, через вказані суттєві недоліки не надасть можливість повно та всебічно розглянути кримінальне провадження по суті, оскільки вказані недоліки не можуть бути усунуті в процесі судового розгляду кримінального провадження.
В ч. 2 ст. 291 КПК України визначений перелік відомостей, які мають бути зазначені в обвинувальному акті. Зокрема, обвинувальний акт має містити виклад фактичних обставин кримінального правопорушення, які прокурор вважає встановленими, правову кваліфікацію кримінального правопорушення з посиланням на положення закону і статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність та формулювання обвинувачення.
В обвинувальних актах у кримінальному провадженні за № 0001970 від 10 грудня 2013 року та у кримінальному провадженні за № 0001109 від 26 червня 2015 року відносно ОСОБА_4 зазначено про те, що йому повідомлено про підозру у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 296, ч. 1 ст. 122, ч. 2 ст. 186, ч. 3 ст. 357 КК України, викладений зміст підозри у вигляді обставин, встановлених досудовим розслідуванням, з окремим позначенням правової кваліфікації кримінальних правопорушень, в яких підозрювався ОСОБА_4 , однак, відсутнє в обвинувальнах актах формулювання обвинувачення та правової кваліфікації дій особи, що суперечить практиці Європейського суду з прав людини та унеможливлює якісно і в повній мірі здійснювати захист від пред`явленого обвинувачення, що порушує право особи на захист.
Відповідно до п. 13 ч. 1 ст. 3 КПК України, обвинувачення - твердження про вчинення певною особою діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність, висунуте в порядку, встановленому цим Кодексом.
Відповідно до висновків, які містяться у Постанові Верховного Суду України від 24 листопада 2016 року, суду належить проаналізувати точний зміст положеньпункту 5 частини другої статті 291 КПК, а також норм, що формують інститут обвинувачення у чинному кримінальному процесуальному законодавстві.
Згідно з зазначеною нормою цього закону обвинувальний акт має містити виклад фактичних обставин кримінального правопорушення, які прокурор вважає встановленими, правову кваліфікацію кримінального правопорушення з посиланням на положення закону і статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність та формулювання обвинувачення.
Аналіз юридичної складової цієї норми свідчить, що закон вимагає обов`язкове відображення в обвинувальному акті трьох складників:
1) фактичних обставин кримінального правопорушення;
2) правової кваліфікації (в теорії кримінального процесу використовується назва "формула обвинувачення");
3) формулювання обвинувачення.
При цьому, в доктрині кримінального процесу під формулюванням обвинувачення розуміється короткий виклад тексту диспозиції кримінально-правової норми, порушення якої інкримінується особі, фабула обвинувачення виступає фактичною моделлю вчиненого злочину, а юридичне формулювання (формула та формулювання обвинувачення) - це правова модель злочину, вказівка на кримінально-правові норми, порушення яких інкримінується обвинуваченому.
Наведений вище аналіз містить чітке визначення трьох складових частин обвинувального акту з урахуванням вимог чинного кримінального процесуального законодавства, який згідно висновків Верховного Суду України вказує на обов`язковість формулювання обвинувачення, як складової частини у змісті обвинувального акту.
Разом з цим, відсутність у змісті обвинувального акту фактично визначеної частини «формулювання обвинувачення» є процесуальною перешкодою для суду та певних учасників процесу щодо належного виконання процесуальних дій та обов`язків, а саме: Роз`яснення обвинуваченому суті обвинувачення (ст.348 КПК України); Визначення меж судового розгляду (ст.337 КПК України); зміна обвинувачення в суді (ст.338 КПК України); Погодження зміни обвинувачення (ст.341 КПК України); неможливості чітко визначення у мотивувальній частині вироку формулювання обвинувачення, яке пред`явлено особі і визнане судом недоведеним (п.1 ч.3 ст.374 КПК України).
Порушення зазначених процесуальних норм є процесуально неприпустимим, оскільки вони впливають на реалізацію під час судового розгляду таких загальних засад кримінального провадження, як презумпція невинуватості та забезпечення доведеності вини, забезпечення права на захист, які гарантуються сторонам нормами глави 2 КПК України.
Частиною 1 ст. 337 КПК України передбачено, що судовий розгляд проводиться лише стосовно особи, якій висунуте обвинувачення, і лише в межах висунутого обвинувачення відповідно до обвинувального акта, крім випадків, передбачених цією статтею.
Таким чином, розгляд справи без формулювання обвинувачення є неможливим, а винесене рішення буде вважатись незаконним, адже відповідно до ч. 3 ст. 374 КПК України у разі визнання особи виправданою або винуватою, в мотивувальній частині вироку зазначається формулювання обвинувачення визнаного судом доведеним, із зазначенням місця, часу, способу вчинення та наслідків кримінального правопорушення, форми вини і мотивів кримінального правопорушення, статті закону України про кримінальну відповідальність, що передбачає відповідальність за кримінальне правопорушення, винним у вчиненні якого визнається обвинувачений - правова норма кваліфікації має відповідати формулюванню обвинувачення.
Разом із тим, суд вважає, що неухильне дотримання передбаченої законом процесуальної форми є неодмінною умовою повного, всебічного й об`єктивного дослідження обставин справи, встановлення істини в справі й прийняття законного, обґрунтованого та справедливого судового рішення.
Положеннями ч. 5 ст. 28 КПК України передбачено, що кожен має право, щоб обвинувачення щодо нього в найкоротший строк або стало предметом судового розгляду, або щоб відповідне кримінальне провадження щодо нього було закрите.
Суд приходить до висновку, що з урахуванням наявності за версією органу досудового розслідування складу кримінальних правопорушень, встановлених при досудовому розслідуванні, а також за умови відсутності у змісті обвинувального акту окремого розділу з визначенням «формулювання обвинувачення», не має можливості визначити чітко межі судового розгляду, що об`єктивно може порушити права обвинуваченого, зокрема його право на захист.
Разом з цим, належить врахувати те, що необхідність дотримання при судовому розгляді вказаних загальних засад судочинства підтверджується практикою Європейського суду та змістом норм Європейської конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, які відповіднодо ст.17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» є частиною національного законодавства.
Зокрема, відповідно до підпункту «а» пункту 3 статті 6 Європейської конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожний обвинуваченийу вчиненнікримінального правопорушеннямає право бути негайно і детально поінформованим зрозумілою для нього мовою про характер і причини обвинувачення, висунутого проти нього.
Крім того, практика Європейського суду з прав людини (далі - Європейський суд) орієнтує, що обвинуваченням визнається офіційне доведення до відома особи компетентним органом твердження про наявність припущення про вчинення особою кримінально караного правопорушення й при цьому стосується змісту, а не формального поняття обвинувачення, оскільки в контексті статті 6 Конвенції Європейський суд покликаний убачати, що приховано за зовнішньою стороною справи, та досліджувати реалії розглядуваної справи ("Девеер проти Бельгії" від 27 лютого 1980 року).
Конкретності саме змісту обвинувачення стосується й рішення Європейського суду у справі "Маттоціа проти Італії" від 25 липня 2000 року, що відображає послідовну рекомендацію цієї міжнародної установи про пріоритетність неформального розуміння поняття "обвинувачення" національними судами.
Таким чином, на підставі встановлених прокурором фактичних обставин кримінальних правопорушень з урахуванням п. 13 ч. 1 ст. 3 КПК України, зміст формулювання обвинувачення, як складової частини обвинувального акта, має містити формулювання вчиненого особою діяння, передбаченого КК України, із зазначенням місця, часу, способу вчинення, наслідків кримінального правопорушення, форми вини і мотивів його вчинення, тобто обставин, які підлягають доказуванню у кримінальному провадженні, що передбачені нормами ст. 91 КПК України.
За таких обставин, вимога законодавця щодо наявності в обвинувальному акті окремої складової частини, передбаченої п. 5 ч. 2 ст. 291 КПК України - формулювання обвинувачення, є імперативною.
Вищенаведене свідчить про необхідність формулювання обвинувачення у змісті обвинувальних актів у кримінальному провадженні за № 0001970 від 10 грудня 2013 року та вкримінальному провадженні за № 0001109 від 26 червня 2015 року відносно ОСОБА_4 , обвинуваченого у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 296, ч. 1 ст. 122, ч. 2 ст. 186, ч. 3 ст. 357 КК України.

Крім того, вищенаведені обвинувальні акти містять відомості, які не передбачені ч. 2 ст. 291 КПК України, а саме висновки експертів, які можуть бути доказами у кримінальному провадженні і мають надаватися суду прокурором лише на відповідній стадії судового провадження для підтвердження фактичних обставин кримінального правопорушення, які викладені в обвинувальному акті.
Вказані порушення прокурором вимог КПК України при складанні та затвердженні обвинувальних актів, суд вважає такими, що призводять до порушення права особи на захист, яке унеможливлює призначення обвинувального акта до судового розгляду, і повинні бути усунуті в порядку, визначеному ст. 314 КПК України, тобто обвинувальний акт слід повернути прокурору, який склав обвинувальний акт, для усунення вказаних недоліків протягом розумного строку.

Керуючись ст.ст. 2, 3, 9, 91, 291, 314, 374 КПК України, суд,

П О С Т А Н О В И В :

Обвинувальні акти у кримінальному провадженні за № 0001970 від 10 грудня 2013 року та у кримінальному провадженні за № 0001109 від 26 червня 2015 року відносно ОСОБА_4 , обвинуваченого у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 296, ч. 1 ст. 122, ч. 2 ст. 186, ч. 3 ст. 357 КК України- повернути прокурору, який склав обвинувальний акт, для усунення вказаних недоліків.

Ухвала може бути оскаржена до Закарпатського апеляційного суду протягом семи днів з дня її оголошення.

Повний текст ухвали складено та проголошено о 09 год. 30 хв. 18 травня 2022 року

Головуюча: ОСОБА_1