Справа № 177/836/22
Провадження № 1-і/177/46/22
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
18 серпня 2022 року м. Кривий Ріг

Криворізький районний суд Дніпропетровської області у складі:

судді - ОСОБА_1

за участю:

секретаря судового засідання - ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Кривому Розі клопотання прокурора Високопільського відділу Бериславської окружної прокуратури Херсонської області ОСОБА_3 про продовження строку тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у кримінальному продовженні № 0000238 за ч. 3 ст. 185 КК України,
за участі:
секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,
прокурора ОСОБА_3 ,
обвинуваченого ОСОБА_4
захисника обвинуваченого - адвоката ОСОБА_5 ,

В С Т А Н О В И В:

До Криворізького районного суду Дніпропетровської області 12.08.2022 надійшло клопотання прокурора про продовження дії запобіжного заходу у виді тримання під вартою відносно обвинуваченого ОСОБА_4 . Клопотання подане в рамках кримінального провадження № 0000238 за обвинуваченням ОСОБА_4 за ч. 3 ст. 185 КК України, яке перебувало в провадженні Нововоронцовського районного суду Херсонської області.
На підставі розпорядження Верховного Суду № 1/0/9-22 від 06.03.2022, ч. 7 ст. 147 Закону України «Про судоустрій і статус суддів», змінено територіальну підсудність судових справ судів, зокрема Нововоронцовського районного суду Херсонської області, з визначенням її Криворізькому районному суду Дніпропетровської області.
В обґрунтування клопотання про продовження дії запобіжного заходу у виді тримання під вартою, прокурор зазначав, що строк запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно обвинуваченого ОСОБА_4 спливає 21.08.2022, однак завершити розгляд кримінального провадження до вказаного строку з об`єктивних причин не є можливим, оскільки матеріали кримінального провадження перебувають в суді на території Херсонської області.
Разом з тим ризики, які стали підставою для застосування виняткового запобіжного заходу обвинуваченому ОСОБА_4 у даному кримінальному провадженні не зменшилися та продовжують існувати, зокрема ризик переховування від суду та ризик вчинення іншого кримінального правопорушення. Так, ОСОБА_4 обвинувачується у вчиненні тяжкого злочину, передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України, у останнього відсутні міцні соціальні зв`язки, законне стабільне джерело доходів. Обвинувачений раніше притягувався до кримінальної відповідальності за вчинення аналогічних кримінальних правопорушень, однак належних висновків для себе не зробив, що свідчить про нехтування останнім загальноприйнятими нормами поведінки та небажанням виправитися. Ці обставини, у сукупності, вказують на продовження існування ризиків, передбачених п. п. 1, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме: переховуватися від суду та вчинити інше кримінальне правопорушення. При цьому, будь-який більш м`який запобіжний захід не здатен забезпечити належну процесуальну поведінку обвинуваченого під час розгляду вказаного кримінального провадження.
Обвинувачений та його захисник просили відмовити у задоволенні клопотання прокурора вказуючи на недоведеність ризиків, передбачених п. п. 1, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, тривалість провадження, фактичне його нездійснення у зв`язку з військовою агресією проти України, що зумовлює тривале утримання обвинуваченого під вартою. Просили суд змінити запобіжний захід на більш м`який, зокрема на домашній арешт.
Обвинувачений зазначав, що він має зареєстроване місце проживання, але за ним не проживав, оскільки це приміщення інтернату, що припинив діяльність. До затримання він мав постійне місце проживання, а саме винаймав квартиру. Нині винаймати вказану квартиру не має можливості, бажає проживати в будинку ОСОБА_6 за адресою: АДРЕСА_1 , з якою він перебував у близьких стосунках та яка готова надати йому житло для проживання та забезпечувати матеріально у разі зміни йому запобіжного заходу. Вказував, що до затримання неофіційно працював, має професію електрозварювальника. Зобов`язувався виконувати всі покладені на нього судом обов`язки, у разі визначення таких, зокрема з`явитися за першим викликом суду. Зазначав, що зміна запобіжного заходу на більш м`який забезпечить йому можливість належного захисту, оскільки він матиме можливість безпосередньої зустрічі, спілкування з адвокатом, підготувати докази на спростування свої вини у вчиненні інкримінованого правопорушення, чого він наразі позбавлений.
Заслухавши учасників судового провадження, розглянувши клопотання прокурора та усне клопотання обвинуваченого, дослідивши долучені до них матеріали, суд дійшов до наступного висновку.
Судом встановлено, що в провадженні Нововоронцовського районного суду Херсонської області перебуває кримінальне провадження №0000238 за обвинуваченням ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення за ч. 3 ст. 185 КК України. У рамках даного кримінального провадження ухвалою слідчого судді Високопільського районного суду Херсонської області від 26.11.2021 до обвинуваченого ОСОБА_4 застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, який продовжувався ухвалами Нововоронцовського районного суду Херсонської області від 13.01.2022, 10.03.2022 строком на 60 днів. У послідуючому, після визначення підсудності даної справи Криворізькому районному суду Дніпропетровської області, запобіжний захід продовжувався згідно з ухвалами Криворізького районного суду Дніпропетровської області від 05.05.2022 до 03.07.2022 включно, а ухвалою Криворізького районного суду від 23.06.2022 строк запобіжного заходу продовжено до 21.08.2022 включно.
Станом на 18.08.2022 матеріали судової справи та кримінального провадження щодо ОСОБА_4 до Криворізького районного суду Дніпропетровської області не надійшли. Відповідно до листа ТУ ДСА України в Дніпропетровській області від 02.06.2022 № 1090/22, до територіального управління не надходили незавершені розглядом кримінальну провадження з Нововоронцовського районного суду Херсонської області.
Згідно з ч.1 ст. 177 КПК України, метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання ризикам, передбаченим п.п.1-5 ч.1 цієї статті.
Відповідно до ч. 1, 2 ст. 331 КПК України, під час судового розгляду суд за клопотанням сторони обвинувачення або захисту має право своєю ухвалою змінити, скасувати або обрати запобіжний захід щодо обвинуваченого. Вирішення питання судом щодо запобіжного заходу відбувається в порядку, передбаченому главою 18 цього Кодексу. Відповідно до ч. 3 ст. 331 КПК України, незалежно від наявності клопотань суд зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою до спливу двомісячного строку з дня надходження до суду обвинувального акта, чи з дня застосування судом до обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. За наслідками розгляду питання суд своєю вмотивованою ухвалою скасовує, змінює запобіжний захід у вигляді тримання під вартою або продовжує його дію на строк, що не може перевищувати двох місяців.
Рішення суду про застосування до особи запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою/продовження строку дії такого запобіжного заходу буде обґрунтованим не лише, якщо воно відповідає внутрішньому законодавству, але й постановлене з урахуванням положень Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та практики ЄСПЛ, що узгоджується з вимогами ч. 5 ст. 9 КПК України.
При вирішенні питання про обрання, продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою суд повинен врахувати обставини, передбачені ст. 178 КПК України, зокрема, тяжкість кримінального правопорушення, у вчиненні якого обвинувачується особа та дані, які її характеризують і можуть свідчити на користь збільшення (зменшення) ризику переховування від правосуддя чи інших способів неналежної процесуальної поведінки.
Згідно з ч. 1 ст. 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених частиною п`ятою статті 176 цього Кодексу.
Відповідно до ч.3 ст. 199 КПК України, клопотання про продовження строку тримання під вартою, крім відомостей, зазначених у статті 184 цього Кодексу, повинно містити, серед іншого, виклад обставин, які свідчать про те, що заявлений ризик не зменшився або з`явилися нові ризики, які виправдовують тримання особи під вартою.
Суд першої інстанції, вирішуючи питання доцільності продовження строку тримання під вартою, для прийняття законного та обґрунтованого рішення, в порядку ст. 331 КПК України, повинен з`ясувати всі обставини, які передбачають підстави для застосування (продовження) цього запобіжного заходу та умови, за яких таке продовження можливе.
Особливість застосування тримання під вартою у судовому провадженні, відповідно до положень чинного КПК України, полягає в тому, що законодавець не визначив граничний строк тримання під вартою, натомість зобов`язав суд періодично здійснювати судовий контроль за доцільністю подальшого застосування запобіжного заходу.
Такий спосіб визначення тривалості тримання обвинуваченого під вартою під час судового провадження є прийнятним у практиці ЄСПЛ і відповідає міжнародним стандартам права на свободу й особисту недоторканість, що вимагають процедури перегляду законності тривалого застосування такого запобіжного заходу, яку в чинному КПК України гарантує частина третя статті 331.
Відповідно до рішення ЄСПЛ у справі Клішин проти України наявність кожного ризику повинна носити не абстрактний, а конкретний характер та доводитися відповідними доказами.
Отже, наявність підстав для продовження строку дії запобіжного заходу у виді тримання під вартою має бути ретельно перевірено, існування ризиків негативної поведінки особи чітко наведені та проаналізовано питання щодо можливості застосування альтернативного запобіжного заходу.
Відповідно до рішення ЄСПЛ у справі Дейнеко проти України, не розглянувши конкретні факти або альтернативні триманню під вартою запобіжні заходи та посилаючись головним чином і постійно на тяжкість обвинувачень, органи влади продовжували строк тримання заявника під вартою до розгляду його справи судом на підставах, які не можуть вважатися достатніми для обґрунтування тривалості тримання під вартою, що визнано порушенням пункт 3 статті 5 Конвенції.
У своїй судовій практиці, Європейських суд з прав людини неодноразово зазначав, що сама по собі тяжкість обвинувачення не може слугувати виправданням тривалих періодів тримання під вартою.
Відповідно до рішення за скаргою № 12369 від 26.06.1991 по справі «Латальє проти Франції», п. 51 «Попереднє затримання не має передувати покаранню у виді позбавлення свободи, не може бути «формою очікування» обвинувального вироку.
Вирішуючи клопотання про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо обвинуваченого ОСОБА_4 , суд враховує, що тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених частиною п`ятою статті 176 цього Кодексу.
Суд констатує, що тривалість тримання ОСОБА_4 під вартою (з 26 листопада 2021 року, тобто майже 9 місяців) не може обґрунтовуватися прокурором одним лише існуванням обґрунтованої підозри та наявністю непогашених судимостей, оскільки цього вже не достатньо.
Так, суд враховує, що кримінальні правопорушення, у вчиненні яких обвинувачується ОСОБА_4 за ч.3 ст. 185 КК України, відповідно до ст. 12 КК України є тяжкими, за вчинення яких передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк від 3 до 6 років позбавлення волі з конфіскацією майна.
Суд зауважує, що тяжкість покарання, що загрожує обвинуваченому у випадку визнання його винуватим, не може бути самостійною підставою для подальшого продовження запобіжного заходу та обґрунтування можливого переховування від суду.
На даний час матеріали кримінального провадження до Криворізького районного суду Дніпропетровської області для його розгляду по суті не надійшли, вони перебувають на території Херсонської області. Запобіжний захід відносно обвинуваченого вже неодноразово продовжувався з підстав існування ризиків переховування від суду та можливого вчинення інших кримінальних правопорушень.
Суд враховує, що реальних даних які б вказували на те, що під час досудового розслідування по вказаному кримінальному провадженню, ОСОБА_4 ухилявся від явки до вказаних органів, суду не надано. Вказаний ризик прокурор обґрунтовував тим, що ОСОБА_4 не має міцних соціальних зв`язків, постійного місця проживання та заходів до існування.
Однак, в ході судового засідання ОСОБА_4 пояснював, що дійсно не має дружини, дітей, але має родичів з якими перебуваючи під вартою, позбавлений можливості встановити зв`язок, а також має добру знайому ОСОБА_7 , з якою мав стосунки та яка має можливість і бажання забезпечити його житлом, всім необхідним, у разі зміни йому запобіжного заходу на домашній арешт.
Допитана в якості свідка ОСОБА_7 суду пояснила, що вона зареєстрована та проживає у будинку АДРЕСА_1 , що належить їй на праві власності. Вона має малолітню дитину, працює та отримує заробітну плату, на яку згодна утримувати й ОСОБА_4 Вказувала, що вона зустрічалася з ОСОБА_4 , між ними існували стосунки як між жінкою та чоловіком, які вона бажає відновити. Свідок вказувала, що вона має можливість і бажання надати ОСОБА_4 як житло за своїм місцем проживання, так і забезпечувати його матеріально, що є її вільним бажанням, висловленим без будь-якого тиску.
Обґрунтовуючи ризик можливого ухилення від явки до суду, прокурор вказував, що цим обвинувачений перешкоджатиме розгляду кримінального провадження у розумний строк. Однак, як встановлено судом, судовий розгляд вказаного кримінального провадження на даний час не здійснюється саме у зв`язку з відсутністю матеріалів кримінального провадження, що залишилися на тимчасово непідконтрольній території України.
Що стосується ризику можливого вчинення нових кримінальних правопорушень, який прокурор обґрунтовував даними про особу обвинуваченого, зокрема тим, що він має непогашені судимості, після звільнення з місць позбавлення волі на шлях виправлення не ставав, суд також приймає до уваги, однак враховує й те, що покарання за попередні судимості останнім відбуто, він звільнений з місць позбавлення волі по відбуттю строку покарання, а тому виходячи з принципу невинуватості, суд вважає, що існування непогашених судимостей та історії попередніх кримінальних правопорушень, не можуть бути достатньою підставою для подальшого тримання ОСОБА_4 під вартою. Більш того, у разі зміни йому запобіжного заходу на більш м`який з покладенням відповідних обов`язків, порушення останнім покладених на нього обов`язків, умов відповідного запобіжного заходу, йому може бути змінено запобіжних захід на тримання під вартою, а у разі вчинення ним інших кримінальних правопорушень, після зміни запобіжного заходу на більш м`який, останнього буде притягнуто до відповідальності за вчинене.
На даний час, судом здійснюється виключно розгляд клопотань про продовження обвинуваченому запобіжного заходу, розгляд справи по суті не відбувається, доля матеріалів кримінального провадження не відома, зважаючи на воєнний стан, бойові дії на території Херсонської області.
Разом з тим, суд звертає увагу на положення ч. 1 ст. 318 КПК України, п. 3 ст. 5 Конвенції, яка визначає право заарештованого на розгляд справи судом упродовж розумного строку або звільнення під час провадження, при цьому таке звільнення може бути обумовлене гарантіями з`явитися на судове засідання.
Враховуючи вищевикладене, зваживши всі обставини у їх сукупності, суд вважає за можливе змінити обвинуваченому запобіжний захід з тримання під вартою на домашній арешт, з покладенням на нього обов`язків відповідно до вимог ст. 194 КПК України.

Керуючись ст. ст.177, 181, 183, 194, 199, 331, 392 КПК України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

В задоволенні клопотання прокурора Високопільського відділу Бериславської окружної прокуратури Херсонської області ОСОБА_3 про продовження строку тримання під вартою відмовити.
Клопотання обвинуваченого ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 про зміну запобіжного заходу з тримання під вартою на домашній арешт задовольнити.
Змінити обвинуваченому ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у виді тримання під вартою на запобіжних захід у вигляді домашнього арешту із застосуванням електронних засобів контролю, за місцем його визначеного проживання за адресою: АДРЕСА_1 , з забороною залишати місце проживання в період часу з 20:00 години до 06:00 години наступного дня, строком до 16 жовтня 2022 року включно.
Відповідно до ч. 5 ст. 194 КПК України покласти на обвинуваченого ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , наступні обов`язки:
- прибувати до Криворізького районного суду Дніпропетровської області на першу вимогу;
- не відлучатися з будинку за адресою: АДРЕСА_1 , без дозволу суду, в період час у з 20:00 години до 06:00 години наступного дня;
- не відлучатися з населеного пункту с. Лісова Лисіївка Калинівського району Вінницької області, в якому він зобов`язався проживати, без дозволу суду;
- повідомляти прокурора чи суд про зміну свого місця проживання;
- утримуватися від спілкування зі свідками, потерпілими у даному кримінальному провадженні;
- докласти зусиль до пошуку роботи;
- не відвідувати місця розпивання алкогольних напоїв, зокрема, але не виключно барів, ресторанів;
- носити електронний засіб контролю.
Звільнити обвинуваченого ОСОБА_4 з-під варти негайно, якщо в уповноваженої службової особи місця ув`язнення, під вартою в якому він перебуває, відсутнє інше судове рішення, що набрало законної сили і прямо передбачає тримання цього обвинуваченого під вартою.
Зобов`язати ОСОБА_4 , негайно після звільнення з-під варти, прибути до місця проживання за адресою: АДРЕСА_1 .
Роз`яснити обвинуваченому ОСОБА_4 , що відповідно до ч. 5 ст. 181 КПК України працівники органу Національної поліції з метою контролю за його поведінкою мають право з`являтися в житло, під арештом в якому він перебуває, вимагати надання усних чи письмових пояснень з питань, пов`язаних із виконанням покладених на нього обов`язків.
Роз`яснити обвинуваченому ОСОБА_4 , що відмова від носіння засобу електронного контролю, умисне зняття, пошкодження або інше втручання в його роботу з метою ухилення від контролю, а рівно намагання вчинити зазначені дії є невиконанням обов`язків, покладених судом на обвинуваченого при обранні запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту.
Роз`яснити обвинуваченому, що в разі невиконання обов`язків, до нього може бути застосований більш жорсткий запобіжний захід.
Контроль за виконанням ухвали покласти на групу прокурорів у даному кримінальному провадженні.
Копію ухвали направити до ДУ «Миколаївський слідчий ізолятор» для виконання та вручення обвинуваченому.
Ухвалу для виконання направити органу поліції за визначеним місцем проживання обвинуваченого ОСОБА_4 .
Органу Національної поліції негайно поставити на облік ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , щодо якого застосовано запобіжний захід у виді домашнього арешту, про що невідкладно повідомити Криворізький районний суд Дніпропетровської області.
Ухвала підлягає негайному виконанню.
Ухвала набирає законної сили з моменту її оголошення та окремому оскарженню не підлягає. Заперечення проти цієї ухвали можуть бути включені до апеляційної скарги на судове рішення, передбачене ч. 1 ст. 392 КПК.
Повний текст ухвали суду складено та оголошено 18.08.2022 року о 16-00 годині.

Суддя ОСОБА_1