ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
Справа № 621/3644/21

Провадження 1-кп/621/125/22

31 травня 2022 року м. Зміїв Харківської області
Зміївський районний суд Харківської області в складі:
головуючого - судді ОСОБА_1 ,

за участю секретарів судового засідання ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

сторони кримінального провадження:
прокурор ОСОБА_4

обвинувачений ОСОБА_5

захисник адвокат ОСОБА_6

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду кримінальну справу №621/3644/21 (провадження ЄРДР № 0000072 від 02.11.2021), стосовно

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м.Зміїв Харківської області, громадянина України, освіта середня, неодруженого, не працюючого, зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого вироком Зміївського районного суду Харківської області від 15.02.2019 року за ч.2 ст.286, ч.1 ст.135 КК України до 4 років позбавлення волі з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 2 роки; ухвалою Первомайського міськрайонного суду Харківської області від 02.07.2020 року звільненого умовно-достроково на підставі ст..81 КК України з невідбутим строком 8 місяців 30 днів
обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 статті 389 Кримінального кодексу України,

ВСТАНОВИВ:
Вироком Зміївського районного суду Харківської області від 15.02.2019 року ОСОБА_5 був засуджений за ч.2 ст.286, ч.1 статті 135 Кримінального кодексу України до 4 років позбавлення волі з позбавленням права керування транспортними засобами на 2 роки. На підставі статті 81 Кримінального кодексу України ухвалою Первомайського міськрайонного суду Харківської області від 10.07.2020 року ОСОБА_5 був звільнений умовно-достроково на невідбутий строк 8 місяців 30 днів з Державної установи «Первомайська виправна колонія № 117».

Відповідно до ч.3 статті 55 Кримінального кодексу України, строк додаткового покарання обчислюється з моменту відбуття основного виду покарання.

21.07.2020, 14.08.2020, 14.09.2020, 12.10.2020, 09.11.2020, 11.12.2020, 11.01.2021, 05.02.2021, 26.03.2021, 26.04.2021, 26.05.2021, 22.06.2021, 26.07.2021, 25.08.2021, 27.09.2021, 29.10.2021 року ОСОБА_5 під підпис було ознайомлено з обов`язками засуджених до покарання у виді позбавлення права обіймати певні посади або займатися певною діяльністю, визначеними статтею 34 Кримінально-виконавчого кодексу України, наслідками ухилення від відбування вказаного додаткового покарання, визначених статтею 35 КВК України, а також попереджено про кримінальну відповідальність за ч.1 статті 389 Кримінального кодексу України за ухилення від відбування покарання.

Незважаючи на це, ОСОБА_5 , ігноруючи призначене вироком Зміївського районного суду Харківської області від 15.09.2019 року додаткове покарання у виді позбавлення права керування транспортними засобами строком на 2 роки, 10 квітня 2021 року керував транспортним засобом марки «SKANIA», модель «R420», реєстраційний номер НОМЕР_1 , близько 07 години 42 хвилини, рухаючись в межах міста Кривий Ріг Дніпропетровської області, будучи неуважним, належним чином не стежив за дорожньою обстановкою та не зреагував на її зміну, чим порушив вимоги пункту (дорожнього знаку) 3.3 «Рух вантажних автомобілів заборонено» розділу 33 «Дорожні знаки» Правил дорожнього руху, затверджених постановою Кабінету Міністрів України № 1306 від 10.10.2001 року, в зв`язку з чим поліцейськими 1 батальйону І роти полку патрульної поліції в місті Кривий Ріг УПП в Дніпропетровській області ОСОБА_5 був притягнутий до адміністративної відповідальності за ч.1 статті 122 КУпАП, про що винесено постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ЕАН № 4045370 від 10.04.2021 року та накладено стягнення у вигляді штрафу у розмірі 340,00 гривень.

Крім того, ОСОБА_5 , ігноруючи призначене вироком Зміївського районного суду Харківської області від 15.09.2019 року додаткове покарання у виді позбавлення права керування транспортними засобами строком на 2 роки, 27 липня 2021 року керував транспортним засобом марки «SKANIA», модель «R420», реєстраційний номер НОМЕР_1 , близько 14 години 58 хвилин, рухаючись в межах міста Валки Харківської області, будучи неуважним, належним чином не стежив за дорожньою обстановкою та не зреагував на її зміну, порушив вимоги теплового режиму, визначені постановою Кабінету Міністрів України № 879 від 27.06.2002 року «Про заходи щодо збереження автомобільних доріг загального користування» та вимог пункту (дорожнього знаку) 3.15 «Рух транспортних засобів, маса яких перевищує ... т, заборонено» розділу 33 «Дорожні знаки» Правил дорожнього руху, затверджених постановою Кабінету Міністрів України № 1306 від 10.10.2001 року, в зв`язку з чим поліцейськими 2 батальйону 6 роти УПП в Харківській області ОСОБА_5 був притягнутий до адміністративної відповідальності за ч.1 статті 122 КУпАП, про що винесено постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ЕАО № 4543816 від 26.07.2021 року та накладено стягнення у вигляді штрафу у розмірі 340,00 гривень.

Таким чином, ОСОБА_5 , будучи належним чином ознайомлений з порядком та умовами відбування додаткового покарання у виді позбавлення права керування транспортними засобами, 10.04.2021 та 26.07.2021 року, діючи умисно та протиправно, всупереч визначеним обов`язкам, покладеним на нього відповідно до статті 34 Кримінально-виконавчого кодексу України, ухилився від призначеного судом додаткового покарання у виді позбавлення права керування транспортними засобами строком на 2 (два) роки, тобто вчинив кримінальне правопорушення, передбачене частиною 1 статті 389 Кримінального кодексу України.

В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_5 свою вину у вчиненні інкримінованого кримінального правопорушення визнав в повному обсязі, в зв`язку з чим учасники кримінального провадження вважали недоцільним дослідження доказів щодо фактичних обставин справи, які ними не оспорюються.

З урахуванням засад змагальності та диспозитивності кримінального провадження, з огляду на визнання обвинуваченим фактичних обставин, якими обгрунтовано обвинувачення, за відсутності заперечень та сумнівів у добровільності позиції учасників справи, суд, на підставі ч.3 статті 349 КПК України, обмежився допитом обвинуваченого та дослідженням письмових доказів, які характеризують його особу.

Допитаний в якості обвинуваченого ОСОБА_5 підтвердив викладені вище обставини та пояснив, що дійсно, відбувши основне покарання за вироком Зміївського районного суду Харківської області від 15.02.2019 року за ч.2 ст.286, ч.1 статті 135 Кримінального кодексу України у виді 4 років позбавлення волі був звільнений умовно-достроково на підставі статті 81 Кримінального кодексу України ухвалою Первомайського міськрайонного суду Харківської області від 10.07.2020 року на невідбутий строк 8 місяців 30 днів. Він одразу ж став на облік в уповноваженому органі пробації, де йому було роз`яснено умови відбування додаткового покарання у виді позбавлення права керування транспортними засобами та наслідки в разу порушення цих умов, про що він власноруч неодноразово розписувався. Однак, оскільки він мав виплачувати компенсацію потерпілим за цивільним позовом за вироком Зміївського районного суду Харківської області від 15.02.2019 року, а також утримувати матеріально себе та матір, він вирішив сісти за кермо вантажного автомобіля «SKANIA», модель «R420», реєстраційний номер НОМЕР_1 , під час керування яким двічі був притягнутий до адміністративної відповідальності за ч.1 статті 122 КУпАП. Присуджені штрафи вже сплатив, однак орган пробації передав матеріали стосовно нього до поліції для притягнення до кримінальної відповідальності за ч.1 статті 389 КК України. Свою провину повністю усвідомив, на даний час за кермо автомобіля не сідає, жодних інших правопорушень майже рік не вчиняв, підробляє за наймом у фізичних осіб, просив суворо не карати та не позбавляти волі.

Даючи оцінку показанням обвинуваченого, суд визнає їх правдивими та достовірними, оскільки вони послідовно, об`єктивно і досить повно відображають обстановку і обставини скоєного кримінального правопорушення, пояснюють мотиви його вчинення. Підстав для самообмови судом не встановлено.

Частиною 2 статті 35 КВК України визначено, що ухиленням від відбування покарання у виді позбавлення права обіймати певні посади або займатися певною діяльністю є невиконання засудженим обов`язків, передбачених статтею 34 цього Кодексу.

В свою чергу, статтею 34 КВК України встановлено обов`язки засуджених до покарання у виді позбавлення права обіймати певні посади або займатися певною діяльністю, згідно яких засуджений до покарання у виді позбавлення права обіймати певні посади або займатися певною діяльністю зобов`язаний виконувати судове рішення; надавати на вимогу уповноваженого органу з питань пробації документи, пов`язані з виконанням даного покарання; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про місце роботи і проживання чи їх зміну; засудженому забороняється без погодження з уповноваженим органом з питань пробації виїжджати за межі України.

Об`єктом кримінального проступку, передбаченого ч.1 статті 389 Кримінального кодексу України, є інтереси правосуддя в частині забезпечення виконання покарання, не пов`язаного з позбавленням волі, та обов`язковість виконання судового акта, що набрав законної сили. Захід примусу у виді позбавлення права керувати транспортними засобами на певний строк до ОСОБА_5 було застосовано за вироком суду за тяжке суспільно небезпечне діяння з метою не тільки виправлення засудженого, але й запобігання вчиненню нових злочинів проти безпеки руху та експлуатації транспорту як винуватцем, так й іншими особами.

За таких обставин суд приходить до висновку про винуватість ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення (проступку), передбаченого частиною 1 статті 389 Кримінального кодексу України, а саме ухиленні від відбування покарання у виді позбавлення права займатись певною діяльністю права керування транспортними засобами.

Вивченням відомостей про особу обвинуваченого встановлено, що ОСОБА_5 на профілактичному обліку у лікарів нарколога та психіатра не перебуває, не працює, неодружений, має зареєстроване постійне місце проживання, за місцем проживання характеризується задовільно, раніше судимий вироком Зміївського районного суду Харківської області від 15.02.2019 року за ч.2 ст.286, ч.1 статті 135 Кримінального кодексу України до 4 років позбавлення волі з позбавленням права керування транспортними засобами на 2 роки. На підставі статті 81 Кримінального кодексу України ухвалою Первомайського міськрайонного суду Харківської області від 10.07.2020 року звільнений умовно-достроково на невідбутий строк 8 місяців 30 днів

Вирішуючи питання про вид і міру покарання, які слід застосувати до обвинуваченого, суд враховує, що згідно з ч.2 ст.50 КК України, покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень як засудженими, так і іншими особами. Покарання не має на меті завдати фізичних страждань або принизити людську гідність.

Відповідно до статті 65 КК України, при призначенні покарання суд повинен врахувати ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

Обставинами, що пом`якшують покарання, згідно статті 66 КК України, суд визнає щире каяття обвинуваченого.

Обставин, що обтяжують покарання, відповідно до положень статті 67 КК України, судом не встановлено.

При призначенні міри покарання суд враховує характер і ступінь тяжкості скоєного кримінального правопорушення, яке, відповідно до ч.2 статті 12 Кримінального кодексу України, є кримінальним проступком, відомості про особу обвинуваченого, який щиро покаявся та усвідомив суспільну небезпеку вчиненого ним діяння, відсутність обставин, що обтяжують покарання, характеристику за місцем проживання.

Відповідно до п.1 Постанови Пленуму Верховного суду України від 24.10.2003 №7 «Про практику призначення судами покарання» (із змінами), при призначенні покарання суди в кожному випадку мають суворо додержуватись вимог ст.65 КК України стосовно загальних засад призначення покарання, оскільки саме через останні реалізуються принципи законності, справедливості, обгрунтованості та індивідуалізації покарання.

Санкцією частини 1 статті 389 КК України за ухилення засудженого від відбування покарання у виді позбавлення права обіймати певні посади чи займатись певною діяльністю передбачено покарання у виді виправних робіт на строк о двох років або обмеження волі на той самий строк.

Прокурор в судовому засіданні, в разі визнання ОСОБА_5 винуватим, просила призначити обвинуваченому покарання у виді 1 року обмеження волі.

Обвинувачений та його захисник просили суворо не карати та не позбавляти його волі.

За приписами ч.1 статті 57 КК України, покарання у виді виправних робіт відбувається за місцем роботи засудженого, а отже до ОСОБА_5 , який офіційно не працевлаштований застосованим бути не може.

За таких обставин, обвинуваченому ОСОБА_5 належить призначити покарання у виді обмеження волі строком на 1 (один) рік.

Разом з тим, суд враховує, що нинішнє кримінальне правопорушення обвинувачений вчинив після закінчення невідбутого строку умовно-дострокового звільнення за попереднім вироком, і, крім того, після вчинення інкримінованого йому проступку на час постановлення вироку жодних правопорушень, в тому числі й адміністративних, не вчиняв.

Отже, з огляду на належну процесуальну поведінку обвинуваченого під час судового розгляду, його щире каяття та усвідомлення наслідків невиконання судового рішення, що набрало законної сили, суд приходить до висновку про можливість виправлення ОСОБА_5 без реального відбуття призначеного покарання, однак в умовах здійснення контролю за його поведінкою.

Відповідно до ч.1 ст.75 КК України, якщо суд, крім випадків засудження за корупційне кримінальне правопорушення, при призначенні покарання у виді виправних робіт, службового обмеження для військовослужбовців, обмеження волі, а також позбавлення волі на строк не більше п`яти років, враховуючи тяжкість кримінального правопорушення, особу винного та інші обставини справи, дійде висновку про можливість виправлення засудженого без відбування покарання, він може прийняти рішення про звільнення від відбування покарання з випробуванням та покладенням на нього обов`язків, передбачених п.п.1, 2 ч.1 ст.76 КК України.

З урахуванням вище викладеного, суд вважає за можливе звільнити обвинуваченого від відбування покарання з випробуванням та покласти на нього обов`язки, передбачені ч.1 статті 76 КК України.

На переконання суду, призначена міра покарання є справедливою і достатньою для виправлення обвинуваченого, слугуватиме попередженню вчинення ним нових кримінальних правопорушень та відповідатиме принципам гуманності й справедливості кримінального судочинства, а також розумного балансу між охоронюваними інтересами суспільства та правами особи, яка притягається до кримінальної відповідальності.

Запобіжні заходи у кримінальному провадженні не застосовувалися.

Речові докази по справі, а саме: водійське посвідчення на ім`я ОСОБА_5 серія НОМЕР_2 залишити в матеріалах кримінального провадження протягом усього часу їх зберігання на підставі п.7 ч.9 ст.100 КПК України

Процесуальні витрати у провадженні відсутні.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 100, 349, 368-371, 373, 374, 392-393 КПК України, суд

УХВАЛИВ:
ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого частиною 1 статті 389 Кримінального кодексу України та призначити йому покарання у виді обмеження волі на строк 1 (один) рік.

На підставі статті 75 КК України ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , звільнити від відбування призначеного покарання з випробуванням, якщо він протягом іспитового строку 1 (один) рік не вчинить нового кримінального правопорушення і виконає покладені на нього обов`язки.

На підставі ч.1 статті 76 КК України покласти на ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , наступні обов`язки:

-періодично з`являтись для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації,

-повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.

-не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.

Початок строку відбування покарання обчислювати з моменту проголошення даного вироку, а саме з 31 травня 2022 року

Речові докази по кримінальному провадженню № 0000072 від 02.11.2021 року, а саме: водійське посвідчення на ім`я ОСОБА_5 серія НОМЕР_2 залишити в матеріалах кримінального провадження протягом усього часу їх зберігання на підставі п.7 ч.9 ст.100 КПК України

Вирок суду може бути оскаржений в апеляційному порядку до Харківського апеляційного суду, повноваження якого розпорядженням Голови Верховного Суду передано до Полтавського апеляційного суду через Зміївський районний суд Харківської області шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Вирок суду не може бути оскаржено в апеляційному порядку з підстав заперечення обставин, які ніким не оспорювалися під час судового розгляду і дослідження яких було визнано судом недоцільним відповідно до положень ч.3 ст.349 КПК України

Вирок суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого КПК України, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги, вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку. Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченому та прокурору. Копія судового рішення не пізніше наступного дня після ухвалення надсилається учаснику судового провадження, який не був присутнім у судовому засіданні.

Вирок складено і проголошено 31.05.2022

Суддя: ОСОБА_7