ПОЛТАВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 635/7317/19 Номер провадження 11-кп/814/1565/22Головуючий у 1-й інстанції ОСОБА_1 Доповідач ап. інст. ОСОБА_2
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 липня 2022 року м. Полтава

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Полтавського апеляційного суду у складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,
суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
із секретарем судового засідання ОСОБА_5 ,
з участю прокурора ОСОБА_6 ,
обвинуваченого ОСОБА_7 ,
захисника ОСОБА_8 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції з ДУ «Харківський слідчий ізолятор» провадження за апеляційною скаргою адвоката ОСОБА_8 захисника в інтересах обвинуваченого ОСОБА_7 на ухвалу Полтавського районного суду Полтавської області від 16 червня 2022 року,
ВСТАНОВИЛА:

Зміст оскарженого судового рішення і встановлені судом першої інстанції обставини.
Ухвалою суду у кримінальному провадженні, внесеному до ЄРДР за № 0001423 від 03.09.2018, за обвинуваченням ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 187 КК України, задоволено клопотання прокурора Харківської окружної прокуратури Харківської області ОСОБА_6 та продовжено щодо обвинуваченого ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , заходи забезпечення кримінального провадження у виді тримання під вартою строком на 60 днів до 12 серпня 2022 року включно без визначення розміру застави.

Мотивуючи своє рішення про продовження запобіжного заходу у виді тримання під вартою, районний суд зазначив, що обвинувачений ОСОБА_7 може переховуватись від слідства та суду, вчинити інше кримінальне правопорушення, є інвалідом ІІІ групи, отримує пенсію і має кошти для переміщення країною, при цьому обвинувачується у вчиненні особливо тяжкого злочину групою осіб, вказані обставини, у їх сукупності, незважаючи, що він вважається таким, що не має судимостей, дають підстави вважати про неможливість запобігання ризикам, зазначеним у пунктах 1,5 частини 1 ст. 177 КПК України, тому суд не вбачав підстав для зміни обвинуваченому запобіжного заходу на більш м`який.

Вимоги апеляційної скарги і узагальнені доводи особи, яка її подала.
В поданій апеляційній скарзі захисник ОСОБА_8 просить скасувати ухвалу суду та обрати щодо обвинуваченого ОСОБА_7 запобіжний захід у виді цілодобового домашнього арешту за місцем реєстрації: АДРЕСА_1 .

На обґрунтування таких вимог посилається на те, що ухвалюючи оскаржувану ухвалу суд першої інстанції посилається на те, що на даній стадії процесу суд позбавлений можливості дати оцінку доводам обвинуваченого та захисника, але вважає, що дане твердження пов`язане лише із небажанням знайомитися з наявними матеріалами справи, що містить всі свідчення свідків та наявні докази сторони обвинувачення.

Вказує, що кримінальне провадження за обвинуваченням ОСОБА_7 та інших осіб вже фактично було розглянуто Люботинським міським судом Харківської області, були допитані всі свідки, долучені всі докази та суд фактично дійшов до судових дебатів. За об`єктивних обставин (суддя ОСОБА_9 , що розглядала дану справу подала відповідну заяву та пішла у відставку). Справу було передано на розгляд до Харківського районного суду Харківської області за цих підстав. Такі обставини склалися з об`єктивних причин, не з вини чи за клопотанням обвинуваченим. Посилається, що за 3 роки, жодного разу розгляд кримінального провадження не відкладався з вини обвинуваченого ОСОБА_7 , розгляд даної справи затягується на невизначний час, внаслідок чого нівелюються права ОСОБА_7 та він весь цей час, вже 3 роки перебуває в умовах СІЗО. Захисник вважає, що всі свідки надали свідчення і суд вправі з огляду на судову практику Верховного суду у справі № 127/19452/16-к використати їх при наступному розгляді справи, а не безпідставно утримувати обвинуваченого під вартою, посилаючись на те, що свідки у справі є не допитаними. Справа навіть у наступному складі суду вже розглядалася понад пів року.
Вказує, що ані прокурор, ані суд не наводить підстав за яких би було доведено, що підзахисний буде переховуватись та не з`являтись до суду, невиконуючи покладені на нього обов`язки, а єдиною такою підставою, як вказав суд є санкція статті за якою обвинувачується ОСОБА_7 , що передбачає до 12 років позбавлення волі. Захисник посилається, що нових ризиків, які б виправдовували тримання під вартою ОСОБА_7 вже три роки прокурором не було заявлено.

Зазначає, що судом не враховано, що обвинувачений ОСОБА_7 має постійне місце реєстрації та місце проживання: АДРЕСА_1 , приміщення є його власністю, має дітей, онуків, цивільну дружину, працював тренером з футболу, організовував змагання, має позитивну характеристику з місця реєстрації та правоохоронних органів, раніше не судимий, за останні, понад 5 років жодного разу не притягався до кримінальної чи іншої відповідальності.

Крім того, вказує, що стан здоров`я підзахисного, який і до потрапляння у СІЗО був незадовільним, ОСОБА_7 є інвалідом 3-ї групи пожиттєво, а наразі погіршився у зв`язку з незадовільними умовами тримання у ДУ «Харківський слідчий ізолятор». Захисник посилається, що 17.02.2022 до приміщення суду двічі викликали швидку допомогу, а після засідання одразу було госпіталізовано до Міської клінічної лікарні швидкої та невідкладної медичної допомоги № 4 ім. проф. А. І. Мещанинова з діагнозом набряк легенів, гіпертонічний криз, у лікарні ОСОБА_7 перебував більше тижня. Зазначає, що ОСОБА_7 має одну легеню, мав хірургічні втручання,- лівостороння пульмолектомія, хворіє на артрит лівого голіностопного суглобу, емфізему правої легені, хронічний бронхіт, ІБС-атеросклеротичний кардіосклероз.

Позиції учасників судового провадження.
В суді апеляційної інстанції захисник та обвинувачений підтримали апеляційну скаргу подану в інтересах ОСОБА_7 , та просили її задовольнити з наведених у ній підстав. Прокурор заперечив проти доводів апеляційної скарги, просив ухвалу суду залишити без змін.

Мотиви суду.
Відповідно до ч. 1 ст. 404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.
Як вбачається із наданих матеріалів, на розгляді суду першої інстанції перебуває кримінальне провадження, внесене до ЄРДР за № 0001423 від 03.09.2018, за обвинуваченням ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 187 КК України - нападу з метою заволодіння чужим майном, поєднаного з насильством, небезпечним для життя та здоров`я особи, яка зазнала нападу, а також з погрозою застосування такого насильства, вчиненому за попередньою змовою групою осіб, поєднаному з проникненням у житло.

Під час розгляду даного кримінального провадження прокурор звернувся до суду з клопотанням про продовження обвинуваченому ОСОБА_7 запобіжного заходу у виді тримання під вартою строком на 60 днів.
16.06.2022 ухвалою Полтавського районного суду Полтавської області клопотання прокурора задоволено.
Не погоджуючись з даним рішенням, адвокат ОСОБА_8 захисник в інтересах обвинуваченого ОСОБА_7 звернулася до апеляційного суду з апеляційною скаргою.
У відповідності до ст. 331 КПК України, під час судового розгляду суд за клопотанням сторони обвинувачення або захисту має право своєю ухвалою змінити, скасувати або обрати запобіжний захід щодо обвинуваченого.
Вирішення питання судом щодо запобіжного заходу відбувається в порядку, передбаченому главою 18 цього Кодексу.
Незалежно від наявності клопотань суд зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою до спливу двомісячного строку з дня надходження до суду обвинувального акта, клопотання про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру чи з дня застосування судом до обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. За наслідками розгляду питання суд своєю вмотивованою ухвалою скасовує, змінює запобіжний захід у вигляді тримання під вартою або продовжує його дію на строк, що не може перевищувати двох місяців. Копія ухвали вручається обвинуваченому, прокурору та направляється уповноваженій службовій особі місця ув`язнення.

Розглядаючи питання про продовження строку тримання під вартою для прийняття законного та обґрунтованого рішення, суд повинен з`ясувати всі обставини, які передбачають підстави для застосування цього запобіжного заходу, та умови, за яких таке продовження можливе.
Відповідно до вимог ст. 194 КПК України, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.
Суд першої інстанції, вирішуючи питання про продовження строку тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_7 , вказаних вимог кримінального процесуального закону дотримався в повному обсязі, оцінив у сукупності всі обставини, що враховуються при вирішенні питання продовження строку тримання під вартою, як того вимагають приписи статей 177, 183, 197, 199 та 331 КПК України.
Так, перебуваючи на волі, обвинувачений ОСОБА_7 може переховуватися від суду та вчинити інше кримінальне правопорушення, що обґрунтовується можливістю призначення покарання за вчинення інкримінованого особливо тяжкого корисливого злочину групою осіб - у виді позбавлення волі на тривалий термін.
Вказані ризики, з моменту обрання запобіжного заходу у виді тримання під вартою та до цього часу, не перестали існувати.
За таких обставин, застосування більш м`якого запобіжного заходу не пов`язаного з триманням під вартою, з огляду на серйозність висунутого обвинувачення та суспільний інтерес, який превалює над принципом поваги до свободи особистості, не зможе забезпечити належну процесуальну поведінку обвинуваченого та не буде сприяти повному та об`єктивному встановленню істини у справі протягом розумного строку, а стороною захисту не наведено в апеляційній скарзі доводів які б переконали у зворотньому.
Також слід зазначити, що зважаючи на введення воєнного стану в Україні, зайнятість правоохоронних органів у діяльності з відсічі збройної агресії Російської Федерації, фактор настання існуючих ризиків в даних умовах як то ухилення від суду, вчинення інших кримінальних правопорушень обвинуваченим ОСОБА_7 , значно збільшується, а застосування більш м`якого запобіжного заходу, на переконання колегії суддів, не зможе перешкодити обвинуваченому повернутися до протиправної діяльності та вчинити спроби ухилитися від суду.

При цьому захисником, на підтвердження доводів апеляційної скарги, не надається доказів того, що за станом здоров`я ОСОБА_7 не може утримуватися в умовах СІЗО, а отже такі доводи не заслуговують на увагу.

До апеляційної скарги не долучені документи на підтвердження того, що обвинувачений має дітей, онуків, цивільну дружину, працював тренером з футболу, організовував змагання.

Колегія суддів враховує позитивну характеристику правоохоронних органів та з місця проживання обвинуваченого, те що він є інвалідом ІІІ групи, однак такі відомості істотно не впливають на правильність прийнятого рішення.

З огляду на викладене, підстави для задоволення апеляційної скарги захисника відсутні.

Керуючись ст.ст. 376, 404, 405, 422-1 КПК України, колегія суддів апеляційного суду,

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу адвоката ОСОБА_8 захисника в інтересах обвинуваченого ОСОБА_7 залишити без задоволення, а ухвалу Полтавського районного суду Полтавської області від 16 червня 2022 року про продовження запобіжного заходу у виді тримання під вартою щодо обвинуваченого ОСОБА_7 без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту проголошення та оскарженню не підлягає.

СУДДІ:
ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4