Пр.1-кп/336/263/2022
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
12 липня 2022 року

Шевченківський районний суд м.Запоріжжя у складі головуючого судді ОСОБА_1 ,при секретарі судового засідання ОСОБА_2 ,за участю прокурора ОСОБА_3 ,представника потерпілої ОСОБА_4 адвоката ОСОБА_5 ,обвинуваченого ОСОБА_6 ,захисника ОСОБА_7 ,розглянув у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження по обвинуваченню

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ,уродженця м.Запоріжжя,громадянина України,з середньою освітою,одруженого,пенсіонера,зареєстрований та фактично мешкає за адресою АДРЕСА_1 раніше не судимого

у вчиненні кримінального правопорушення,передбаченого ст.286 ч.2 КК України,-

Встановив:

31.01.2021 року, приблизно о 15 годині 40 хвилин, водій ОСОБА_6 , керуючи автомобілем Ауді А4 реєстраційний номер НОМЕР_1 , здійснював рух по проїзній частині вул. Магістральної з боку вул. Виробничої в напрямку автодороги Харків - Сімферополь в м. Запоріжжі.

В цей же час, в районі будинку № 84 пішохід ОСОБА_8 почала здійснювати перетин проїзної частини вул. Магістральної, рухаючись зліва - направо за ходом руху автомобілю під керуванням водія ОСОБА_6 поза пішохідного переходу.

Під час руху водій ОСОБА_6 , маючи об`єктивну спроможність виявити пішохода, яка перетинала проїзну частину поза пішохідного переходу, діючи в порушення вимог п. 12.3 Правил дорожнього руху України, затверджених постановою Кабінету Міністрів України № 1306 від 10.10.2001 року, де сказано: «У разі виникнення небезпеки для руху або перешкоди, яку водій об`єктивно спроможний виявити, він повинен негайно вжити заходів для зменшення швидкості аж до зупинки транспортного засобу або безпечного для інших учасників руху об`їзду перешкоди», своєчасних заходів для зменшення швидкості руху керованого ним автомобіля ,аж до повної зупинки, не застосував, в результаті чого допустив наїзд передньою лівою бічною частиною кузова керованого ним транспортного засобу на пішохода ОСОБА_8 та подальший виїзд автомобілю за межі проїзної частини - на правий газон, де скоїв наїзд правою бічною частиною автомобілю на електроопору.

Внаслідок зазначеної дорожньо-транспортної пригоди пішохід ОСОБА_8 згідно висновку судово-медичної експертизи № 789 від 08.02.2021 року, отримала тілесні ушкодження, що спричинили її смерть ІНФОРМАЦІЯ_2 в лікарні, а саме:

На голові - крововиливу у м`які покрови на рівні потиличного горба;

В області тулуба - саден на передній черевній стінці на рівні пупка: синця на правій бічній поверхні грудної клітини з розчавленням підлеглої підшкірної клітковини; синця у лобковій області; крововиливів уу правий купол діафрагми, клітковину середостінь, прикореневий відділ правої легені, жирову клітковину правої нирки; розриву великого чепця; розриву брижі попереково-ободової кишки; розриву правої долі печінки на вісцеральній поверхні;

На верхніх кінцівках - садни на зовнішній поверхні лівого плеча у середній та нижній третинах; синця на задній поверхні лівого ліктьового суглобу та на задній поверхні лівого передпліччя у верхній третині; рани на рівні правого ліктьового відростку; синця на зовнішній поверхні правого передпліччя з переходом на тильну поверхню кисті;

На нижніх кінцівках - синця на тильній поверхні правої стопи; саден на зовнішній поверхні правої гомілки у верхній третині; закритого перелому лаіерального відростку правої великогомілкової кістки; закритих переломів 2-3 плюсневих кісток правої стопи.

Смерть ОСОБА_8 настала від поєднаної травми тулуба та кінцівок, котра супроводжувалась забоєм середостіння, легенів, правої нирки, розривами печінки, великого чепця, брижі тонкого кишківника. переломами лівої плечової кістки, переломами 2-3 плюсневих кісток правої стопи, латерального відростку правої великогомілкової кістки. Травми ускладнилася двобічною гнійною бронхопневмонією, порушенням діяльності нервової, дихальної, серцево-судинної систем з розвитком поліорганної недостатності, котра у даному випадку стала безпосередньою причиною смерті.

Згідно висновку судової інженерно-транспортної експертизи за експертним напрямом дослідження обставин і механізму дорожньо-транспортної пригоди № СЕ-19/108-21/2028-ІТ від 17.02.2021 року,порушення водієм ОСОБА_6 вимог п. 12.3 Правил дорожнього руху знаходиться в прямому причинному зв`язку з подією ДТП та її наслідками. Водій ОСОБА_6 мав технічну можливість уникнути наїзду на пішохода, шляхом застосування екстреного гальмування з зупинкою до місця наїзду.

Допитаний в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_6 у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення винуватим себе визнав повністю.

Пояснив,що 31.01.2021 р.приблизно о 15.40 год.він,керуючи автомобілем Ауді А4 реєстраційний номер НОМЕР_1 , здійснював рух по проїзній частині вул. Магістральної з боку вул. Виробничої в напрямку автодороги Харків - Сімферополь в м. Запоріжжі,попереду в попутному напрямку їхав інший автомобіль,випереджаючи який, ОСОБА_6 зосередився на маневрі та від проїзної частини погляд спрямував у праве дзеркало заднього виду переконатись у безпеці маневру. Коли обвинувачений знову подивився на проїзну частину,побачив,що у недозволеному місці дорогу перебігає жінка - пішохід, яку ОСОБА_6 намагався об`їхати,спрямувавши автомобіль вправо,вжив всі можливі заходи для зупинки,проте не зміг уникнути наїзду на пішохода та зачепив жінку лівим дзеркалом заднього виду ,після чого автомобіль виїхав за межі проїзної частини і вдарився у стовп. На місце ДТП одразу викликав «швидку» та поліцію,постраждала жінка просила прибрати її з проїзної частини,говорила,що винувата,оскільки пішохідний перехід знаходиться на відстані 50-60 м.від місця події. Постраждалу «швидка» доставила у лікарню,на місці події обвинувачений очікував поліцію та брав участь у першочергових заходах,після чого пройшов огляд з метою виявлення стану сп`яніння ,з якого поїхав до слідчого ,а потім в лікарню дізнатись про стан постраждалої. Початкове спілкування з дочкою постраждалої потерпілою ОСОБА_4 виявилось невдалим,хоча він і висловив намір допомогти у межах своїх можливостей,проте потерпіла не йшла на контакт,надалі на його прохання на картковий рахунок потерпілої зять обвинуваченого переказав кошти у розмірі 5000 гр. Наголосив на тому, що за згадуваних вище обставин не міг передбачати вихід на проїзну частину пішохода у недозволену місці,не оспорюючи встановлений факт перевищення швидкості руху у межах міста,та просив надати відповідну правову оцінку діям постраждалої на предмет дотримання ПДР. У скоєному розкаявся,фактичних обставин справи та доказів,що їх підтверджують,не оспорював.

Потерпіла ОСОБА_4 в судовому засіданні показала,що про травмування матері у ДТП вона дізналася,коли їй з телефону останньої зателефонували та повідомили,що ОСОБА_8 у лікарні. Під час спілкування з обвинуваченим вона відчула певний психологічний тиск, ОСОБА_6 нібито готовий був оплатити витрати,пов`язані з лікуванням матері,але не всі,висловлювався про те,що,на його думку,лікарі навмисно перебільшують проблеми у стані здоров`я постраждалої,яка сама винувата у травмуванні,через що ОСОБА_4 ,не відчувши співчуття,зрозуміла,що подальше спілкування між ними недоцільне. На прохання зятя обвинуваченого вона повідомила номер карткового рахунку,на який їй надійшов грошовий переказ у розмірі 5000 гр.,а після смерті матері спілкування з обвинуваченим припинилось. Через нервовий стрес,глибокі емоційні переживання вона на певний час втратила можливість нормально працювати,понесла значні матеріальні витрати на лікування та поховання матері,проте обвинувачений не вжив заходів для їх зменшення або компенсації,виявив байдужість до сім`ї постраждалої.

Відповідно до ч.3,4 ст.349,351 КПК України суд,з урахуванням повного визнання винуватості обвинуваченим,за згодою учасників судового провадження,визнав недоцільним дослідження інших доказів щодо фактичних обставин,що підтверджують винуватість обвинуваченого,які ніким не оспорюються. При цьому суд роз`яснив наслідки,передбачені ч.3 ст.349 КПК України,переконався у добровільності позицій та правильному розумінні учасниками судового провадження наслідків відмови від дослідження інших доказів,що позбавляє їх права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку.

Оцінивши досліджені в судовому засіданні докази суд встановив, що винуватість обвинуваченого у вчинені інкримінованого йому злочину знайшла своє підтвердження,що відповідає стандартам доказування «поза розумним сумнівом», який знайшов своє втілення як в положеннях ч. 3 та ч. 4 ст. 17 КПК України, так і в практиці Європейського суду з прав людини, зокрема,у рішенні у справі «Коробов проти України»,та кваліфікує його дії по ч.2 ст.286 КК України як порушення правил безпеки дорожнього руху особою,яка керує транспортним засобом, що спричинило смерть потерпілого.

Позиція обвинуваченого про те,що він не міг передбачити вихід на проїзну частину у невстановленому місці пішохода не спростовує висновку експерта,згідно якого він мав технічну можливість виявити пішохода на проїзній частині ще до моменту виникнення небезпеки для його руху та мав технічну можливість уникнути наїзду на пішохода шляхом застосування екстреного гальмування з зупинкою транспортного засобу до місця наїзду.

Керування транспортним засобом та набуття статусу учасника дорожнього руху є передумовою для виникнення у ОСОБА_6 низки обов`язків, встановлених вимогами чинного законодавства, адже, діяльність, пов`язана з використанням транспортних засобів чинним законодавством України визначена джерелом підвищеної небезпеки та підлягає підвищеному контролю з боку держави.

За таких обставин,користуючись правом та реалізуючи бажання керувати транспортним засобом, ОСОБА_6 одночасно прийняв на себе і обов`язок неухильно підкорятися вимогам нормативно-правових актів України, визначених для водіїв транспортних засобів.

У рішенні по справі «О`Галлоран та Франціс проти Сполученого Королівства» від 29.06.2007 року, Європейський суд з прав людини у складі його Великої палати (далі Суд) постановив, що будь-яка особа, яка володіє чи керує автомобілем, підпадає під дію спеціальних правил, оскільки володіння та використання автомобілів є таким, що потенційно може завдати серйозної шкоди. Ті, хто реалізували своє право володіти автомобілями та їздити на них, тим самим погодились нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки у правовому полі.

Відтак,суб`єктивне сприйняття водієм ОСОБА_6 певних обставин,так само як і порушення пішоходом вимог ПДР,не звільняє його від відповідальності за наслідки порушення Правил дорожнього руху,допущені ним самим.

Відповідно до статей 50, 65 КК України особі, яка вчинила злочин, має бути призначено покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів. Виходячи з указаної мети й принципів справедливості, співмірності та індивідуалізації, покарання повинно бути адекватним характеру вчинених дій, їх небезпечності та даним про особу винного. При виборі покарання мають значення й повинні братися до уваги обставини, які його пом`якшують і обтяжують. У судовому рішенні суд має окремо обґрунтувати «вагомий внесок» кожної обставини, яка пом`якшує або обтяжує покарання.

Як випливає з положень ст. 75 КК України, у разі, якщо суд при призначенні покарання у виді позбавлення волі на строк не більше п`яти років, враховуючи ступінь тяжкості злочину, особу винного та інші обставини справи, дійде висновку про можливість виправлення засудженого без відбування покарання, він може прийняти рішення про звільнення від відбування покарання з випробуванням. Таке рішення має бути належним чином умотивовано.

Згідно роз`яснень п.20 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 14 від 23.12.2005 р.(із змінами)»Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту,а також про адміністративні правопорушення на транспорті»,при призначенні покарання за відповідною частиною ст.286 КК суди мають враховувати не тільки наслідки,що настали,а й характер та мотиви допущених особою порушень правил безпеки дорожнього руху або експлуатації транспорту,її ставлення до цих порушень та поведінку після вчинення злочину,вину інших причетних до нього осіб (пішоходів, водіїв транспортних засобів,працівників,відповідальних за технічний стан і правильну експлуатацію останніх,тощо),а також обставини, які пом`якшують і обтяжують покарання,та особу винного.

При призначенні обвинуваченому покарання,суд бере до уваги ступінь суспільної небезпеки вчиненого необережного кримінального правопорушення та враховує відомості про особу обвинуваченого.

Так, ОСОБА_6 має постійне місце проживання,мешкає у сім`ї,раніше не судимий,є пенсіонером та досяг віку 67 років,продовжує працювати,на його утриманні перебуває дружина з інвалідністю 2 групи.

Негативних відомостей про особу обвинуваченого під час судового розгляду справи не встановлено.

Обставиною,яка пом`якшує покарання обвинуваченого,суд відповідно до п.1 ч.1 ст.66 КК України визнає активне сприяння розкриттю злочину та щире каяття у скоєному,добровільне відшкодування шкоди у розмірі 5000 гривень.

Такі висновки суду ґрунтуються на тому,що обвинувачений дає критичну оцінку своїм діям,одразу після події ДТП вжив заходів для невідкладної допомоги потерпілій,послідовно визнає винуватість у скоєнні злочину,своїми активними діями сприяв органам слідства з`ясувати обставини вчинення злочину.

Обставин,що обтяжують покарання обвинуваченого відповідно до ст.67 КК України ,судом не встановлено.

Потерпіла висловила думку про необхідність призначення обвинуваченому максимально суворого покарання та вважала,що його каяття є формальним,оскільки він не вживав заходів щодо відшкодування шкоди у повному розмірі та не виявив до неї належного співчуття і турботи.

Обвинувачений під час розгляду справи підтвердив,що між ним та потерпілою ОСОБА_9 одразу виникла емоційна напруга у взаєминах,спілкування було неконструктивним,через що він не наполягав на його продовженні,у межах своїх власних фінансових можливостей відшкодував 5000 гр. та покладається на страхову виплату згідно ліміту відповідальності страховика,у разі недостатності якої готовий нести фінансову відповідальність власним коштом.

Тобто фактично позиція потерпілої у питанні призначення обвинуваченому покарання зводиться до того, що він має бути засуджений до найсуворішого виду реального покарання ,оскільки у добровільному порядку не відшкодував завдані матеріальні та моральні збитки.

Однак в судовому засіданні встановлено,що на момент ДТП цивільно-правова відповідальність ОСОБА_6 була застрахована у ТДВ «СК`Кредо» та встановлено ліміт відповідальності страховика на одного потерпілого за шкоду,заподіяну життю та здоров`ю,у розмірі 260 000 гр.,за шкоду,заподіяну майну,у розмірі 130 000 гр.(а.с.16), франшиза 0%,по відшкодуванню моральної шкоди 5% від розміру відшкодування матеріальної шкоди.

З огляду на ці обставини ,обвинувачений в частині відшкодування шкоди потерпілій обґрунтовано посилається на первісний обов`язок страховика виконати умови договору страхування,в чому не було відмовлено страховиком,а у разі недостатності страхових виплат,не заперечує дійти згоди щодо відшкодування за власний рахунок, що узгоджується із приписами Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» ,метою якого є надання потерпілим гарантій відшкодування шкоди, заподіяної їхньому життю або здоров`ю, а також забезпечення відшкодування збитків, пов`язаних із майном.

З урахуванням всіх цих обставин у сукупності з відомостями про особу обвинуваченого,його критичне ставлення до скоєного,що вказує на усвідомлення ним протиправності своїх дій та бажання стати на шлях виправлення,дозволяє зробити висновок,що обвинувачений загрози для суспільства не становить,є суспільно корисним,можливо прогнозувати,що в майбутньому його поведінка не буде спрямована на порушення існуючих у суспільстві норм та правил.

Всі ці відомості суттєво знижують ступінь суспільної небезпеки скоєного та дають підстави при призначенні покарання за ст.286 ч.2 КК України для застосування ст.75,76 КК України,оскільки забезпечити виправлення обвинуваченого можливо без реального відбування ним покарання,але в умовах контролю за його поведінкою та виконанням покладених на нього обов`язків органами з питань пробації протягом іспитового строку,який сам втілює в собі погрозу реального відбування призначеного покарання у разі невиконання обвинуваченим умов випробування,що є необхідним і достатнім обмеженням прав і свобод обвинуваченого з метою захисту суспільства.

Як зазначено у п.21 вказаної вище постанови Пленуму ВСУ,у кожному випадку призначення покарання за частинами 1 та

2 ст. 286 і ст. 287 КК необхідно обговорювати питання

про доцільність застосування до винного додаткового покарання -

позбавлення права керувати транспортними засобами або обіймати

посади, пов`язані з відповідальністю за технічний стан чи

експлуатацію транспортних засобів, відповідно.

Додаткове покарання, передбачене як обов`язкове ст. 286

КК,суд може не призначати за наявності декількох обставин,які пом`якшують покарання та істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого злочину,і з урахуванням особи винного.

За обставинами справи суд не вбачає необхідності призначати обвинуваченому додаткове покарання у виді позбавлення права керування транспортними засобами,оскільки він раніше до адміністративної відповідальності та кримінальної відповідальності за порушення ПДР України не притягувався,вчинене ним вперше кримінальне правопорушення є необережним,робота водієм є джерелом доходів обвинуваченого та членів його сім`ї,для яких він є годувальником,забезпечує можливість пересуватись дружині обвинуваченого,яка є особою з інвалідністю.

Також при призначенні покарання обвинуваченому суд приймає до уваги і дії постраждалої у ДТП ОСОБА_8 ,які не відповідають вимогам розділу 4 ПДР та перебувають у причинному зв`язку з ДТП і наслідками,які настали.

Призначене покарання відповідає позиції ЄСПЛ ,викладеній у рішеннях по справах «Бакланов проти Росії» від 09.06.2015 р. та «Фрізен проти Росії» від 24.03.2015 р.,в яких ЄСПЛ зазначив,що досягення справедливого балансу між загальними інтересами суспільства та вимогами захисту основоположних свобод особи лише тоді стає значним,якщо встановлено,щопід час відповідного втручання було дотримано принципу законності і воно не було свавільним.

У рішенні по справі «Ізмайлов проти Росії» від 16.10.008 р.ЄСПЛ вказав,що для того,щоб втручання вважалося пропорційним,воно має відповідати тяжкості правопорушення і не становити особистого надмірного тягаря для особи.

На переконання суду,призначення обвинуваченому такого покарання справедливим,співмірним і достатнім для його виправлення,кари та запобігання вчинення нових злочинів як обвинуваченим,так і іншими особами,а також буде відповідати таким принципам Конвенції,як пропорційність обмеження прав людини,легітимна мета і невідворотність покарання.

Так,у розумінні ЄСПЛ ,покарання повинне встановлювати новий додатковий обов`язок для особи,який випливає з факту вчинення кримінального правопорушення. Автономна концепція поняття «покарання» у практиці ЄСПЛ передбачає,що покарання переслідує подвійну мету:покарання і стримування від вчинення нових злочинів,а застосування принципу пропорційності дає можливість встановити орієнтир для держави у виборі адекватних засобів реагування на конкретні кримінально-карані діяння.

Речовий доказ по справі,яким визнаний автомобіль Ауді А4 реєстраційний номер НОМЕР_1 , переданий на відповідальне зберігання ОСОБА_6 ,необхідно залишити обвинуваченому за належністю та скасувати арешт на вказане майно,накладений ухвалою слідчого судді від 08.02.2021 р.,оскільки на теперішній час у застосуванні такого заходу забезпечення кримінального провадження процесуальної потреби не існує.

За змістом обвинувального акту,по справі наявні судові витрати на проведення експертизи № СЕ-19/108-21/2028-ІТ у розмірі 1961 гр.40 коп., експертизи № СЕ-19/108-21/1700-ІТ у розмірі 1961 гр.40 коп., відшкодування яких передбачено ст.118,122 КПК України.

Обвинувачений під час розгляду справи не оспорював належність цих витрат до кримінального провадження та їх розміру.

При постановленні обвинувального вироку такі витрати у повному обсязі суд стягує з обвинуваченого у дохід держави.

Цивільний позов ОСОБА_4 залишено без розгляду ухвалою суду у підготовчому провадженні.

Відносно обвинуваченого під час досудового розслідування обрано запобіжний захід у виді особистого зобов`язання,

Керуючись ст.368,374,392 КПК України,суд-

Ухвалив:

Визнати винуватим ОСОБА_6 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст.286 ч.2 КК України та призначити йому покарання у виді 5 років позбавлення волі без позбавлення права керування транспортними засобами.

На підставі ст.75,76 КК України, ОСОБА_6 від відбування покарання у виді позбавлення волі звільнити,якщо він протягом іспитового строку 3 роки не вчинить нового злочину та виконає такі обов`язки:

1) періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації;

2) повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання.

До набрання вироком законної сили запобіжний захід відносно обвинуваченого у виді особистого зобов`язання залишити без змін.

Речові докази:

-автомобіль Ауді А4 реєстраційний номер НОМЕР_1 , переданий на відповідальне зберігання ОСОБА_6 , залишити йому за належністю.

Арешт,накладений ухвалою слідчого судді № 334/572/21 провадження № 1-кс/334/211/21 від 08.02.2021 р.на автомобіль Ауді А4 реєстраційний номер НОМЕР_1 , що є власністю обвинуваченого ОСОБА_6 -скасувати.

Стягнути з ОСОБА_6 ,РНОКПП НОМЕР_2 ,у дохід держави судові витрати на проведення судової експертизи № СЕ-19/108-21/2028-ІТ у розмірі 1961 гр.40 коп., судової експертизи № СЕ-19/108-21/1700-ІТ у розмірі 1961 гр.40 коп., а всього стягнути 3922(три тисячі дев`ятсот двадцять дві) гривні 80 копійок.

Вирок може бути оскаржений до Запорізького апеляційного суду через Шевченківський районний суд м.Запоріжжя шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів після його проголошення.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Учасники кримінального провадження мають право отримати копію вироку негайно після його проголошення,особам,які не були присутні при проголошенні вироку,його копія не пізніше наступного дня буде направлена поштою.

Суддя ОСОБА_1