Кропивницький апеляційний суд
№ провадження 11-сс/4809/456/22 Головуючий у суді І-ї інстанції ОСОБА_1
Категорія Доповідач в колегії апеляційного суду ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12.10.2022 року. Кропивницький апеляційний суд колегією суддів судової палати з розгляду кримінальних справ у складі:
головуючого судді ОСОБА_2 ,
суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
із секретарем ОСОБА_5 ,
за участю прокурора ОСОБА_6 ,
захисника ОСОБА_7 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Кропивницькому апеляційну скаргу захисника ОСОБА_7 на ухвалу слідчого судді Ленінського районного суду м. Кіровограда від 30.09.2022, якою задоволено клопотання слідчого та стосовно,
ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Кіровограда Кіровоградської області, громадянина України, не одруженого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , який відбуває покарання у державній установі «Кропивницька виправна колонія №6», раніше п`ять разів судимого, останній раз вироком Святошинського районного суду м. Києва від 16.03.2020 за ч. 1 ст. 186, ч. 2 ст. 185, ч. 2 ст. 186 КК України до 4 років позбавлення волі,
підозрюваного у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 255, ч. 2 ст. 27, ч. 4 ст. 28, ч. 3 ст. 307 КК України, застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на 60 (шістдесят) днів з 30.09.2022 по 22.11.2022 включно,
ВСТАНОВИВ:
Старший слідчий відділу розслідування особливо тяжких злочинів СУ ГУНП в Кіровоградській області ОСОБА_9 звернувся до слідчого судді з клопотанням про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою підозрюваному ОСОБА_8 строком на 60 днів.
Ухвалою слідчого судді Ленінського районного суду м. Кіровограда від 30.09.2022, задоволено вказане клопотання слідчого та застосовано до підозрюваного ОСОБА_8 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою на строк 60 днів.

Обґрунтовуючи своє рішення, слідчий суддя виходив з того, що надані слідчим до клопотання докази свідчать про обґрунтованість пред`явленої ОСОБА_8 підозри у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 255, ч. 2 ст. 27, ч. 4 ст. 28, ч. 3 ст. 307 КК України.
Також слідчим суддею встановлений ризик можливої не процесуальної поведінки підозрюваного п. 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, щодо вчинення підозрюваним іншого кримінального правопорушення чи продовження кримінального правопорушення, у якому він підозрюється.
Таким чином, слідчий суддя прийшов до висновку, що обрання запобіжного заходу не пов`язаного з триманням під вартою підозрюваному не гарантує унеможливлення встановлених ризиків з урахування обставин передбачених ст. 178 КПК України, тобто більш м`який запобіжний захід, ніж тримання під вартою, не може бути застосовано підозрюваному.

Не погоджуючись з вказаним рішенням слідчого судді, захисник ОСОБА_7 в апеляційній скарзі, просить оскаржувану ухвалу слідчого судді скасувати.

В обґрунтування апеляційних вимог захисник зазначає, що ОСОБА_8 підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 255 КК України, а саме у створенні злочинної організації та керівництві такою організацією. Однак, з роздруківок результатів зняття інформації з телекомунікаційних мереж, які надані на підтвердження обґрунтованості цієї підозри, не вбачається причетності підозрюваного до вчинення іншими особами кримінальних правопорушень та й взагалі слідчим не надано підтвердження факту належності зазначених у роздруківці номерів мобільних телефонів саме тим особам, які там зазначені.

З цих підстав, захисник вважає, що вагомі підстави підозрювати ОСОБА_8 у вчиненні вказаних кримінальних правопорушень відсутні.

Крім того, зазначає, що слідчим у клопотанні зазначена мета та підстава застосування стосовно підозрюваного запобіжного заходу, як забезпечення виконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: вчинити інше кримінальне правопорушення. Проте, з таким обґрунтуванням клопотання, сторона захисту не погоджується, оскільки підозрюваний відбуває покарання у ДУ «Кропивницька виправна колонія № 6». Тому, обрання підозрюваному запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою та поміщення його в ДУ «Кропивницький слідчий ізолятор» в той час коли він вже знаходиться під вартою в ДУ «Кропивницька виправна колонія № 6», в яких посадові та службові особи мають однакові обов`язки є необґрунтованим та недоцільним.

Таким чином, захисник вважає, що слідчим не доведено наявність обґрунтованої підозри та того, що поміщення підозрюваного до ДУ «Кропивницький слідчий ізолятор», в той час як він перебуває в ДУ «Кропивницька виправна колонія № 6» нівелює ризик, який на думку слідчого існує, передбачений п. 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, а слідчий суддя дійшов до необґрунтованого висновку щодо необхідності застосування до підозрюваного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Заслухавши доповідь судді, доводи захисника, який підтримав подану апеляційну скаргу та просив її задовольнити, думку прокурора, який заперечив проти задоволення апеляційної скарги захисника, вважаючи ухвалу слідчого судді законною та обґрунтованою, вивчивши матеріали судового провадження, перевіривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає.

Відповідно до ст. 5 ч. 1, ч. 3 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожен має право на свободу та особисту недоторканість. Нікого не може бути позбавлено свободи, крім таких випадків і відповідно до процедури, встановленої законом: с) законний арешт або затримання особи, здійснене з метою допровадження її до компетентного судового органу за наявності обґрунтованої підозри у вчиненні нею правопорушення або якщо обґрунтовано вважається необхідним запобігти вчинення нею правопорушення чи її втечі після його вчинення.

Частиною 3 ст. 5 вказаної Конвенції передбачено, що кожен, кого заарештовано або затримано згідно з положеннями підпункту «с» пункту 1 цієї статті, має негайно постати перед суддею чи іншою посадовою особою, якій закон надає право здійснювати судову владу, і йому має бути забезпечено розгляд справи судом упродовж розумного строку або звільнення під час провадження. Таке звільнення може бути обумовлене гарантіями з`явитися на судове засідання.

Відповідно до ч. 1, п. 5 ч. 2 ст. 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 КПК України; запобіжний захід у вигляді тримання під вартою не може бути застосований, окрім як до раніше судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад три роки.

Згідно ч. 1 ст. 177 КПК України, метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: 1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; 2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; 3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; 4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; 5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені ч. 1 ст. 177 КПК України.

Крім того, колегія суддів зважає на висновки Європейського суду з прав людини, зокрема, по справах «Смирнова проти Російської Федерації», «Летельєр проти Франції», «Вемгофф проти Німеччини», відповідно до яких тримання особи під вартою можливе лише у виняткових чотирьох випадках: при ризику неявки обвинуваченого на судовий розгляд; при ризику перешкоджання з боку обвинуваченого, у випадку його звільнення, процесові здійснення правосуддя; при ризику вчинення ним подальших правопорушень; при ризику спричинення ним порушень громадського порядку. Усі чотири ризики мають бути реальними і обґрунтованими, аргументи на цей предмет не повинні бути загальними і абстрактними.

За результатами апеляційного перегляду ухвали слідчого судді місцевого суду встановлено, що зазначені вимоги кримінального процесуального закону слідчим суддею належно дотримані.

Як вбачається з ухвали слідчого судді та матеріалів судової справи, в провадженні слідчого управління Головного управління Національної поліції в Кіровоградській області перебуває кримінальне провадження №0000061 від 01.04.2022 за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 255, ч. 2 ст. 255, ч. 2 ст. 255-1, ч. 4 ст. 28, ч. 3 ст. 307, ч. 3 ст. 190 КК України.

В межах даного кримінального провадження 22.09.2022 ОСОБА_8 вручено повідомлення про підозру у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 255, ч. 2 ст. 27, ч. 4 ст. 28, ч. 3 ст. 307 КК України.

Підозра висунута ОСОБА_8 підтверджується наявними зібраними в ході досудового розслідування доказами, які долучені слідчим до клопотання, а саме: протоколом огляду від 03.05.2022 з додатками; висновком експерта від 20.09.2022 №СЕ-19/112-22/7396-НЗПРАП за результатам проведення експертизи матеріалів, речовин і виробів; протоколом огляду від 20.05.2022 з додатками; висновком експерта від 07.06.2022 №СЕ-19/112-22/3294-НЗПРАП за результатам проведення експертизи матеріалів, речовин і виробів; протоколом огляду від 09.06.2022 з додатками; висновком експерта від 22.06.2022 №СЕ-19/112-22/4056-НЗПРАП за результатам проведення експертизи матеріалів, речовин і виробів; протоколом огляду від 08.07.2022 з додатками; висновком експерта від 15.07.2022 №СЕ-19/112-22/4858-НЗПРАП за результатам проведення експертизи матеріалів, речовин і виробів; висновком експерта від 19.07.2022 №СЕ-19/112-22/4857-НЗПРАП за результатам проведення експертизи матеріалів, речовин і виробів; витягом з протоколів про результати проведення негласних (слідчих) розшукових дій зняття інформації з електронних комунікаційних мереж щодо ОСОБА_8 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 .

Вказані докази містять достатньо об`єктивної інформації про причетність ОСОБА_8 до вчинення кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 255, ч. 2 ст. 27, ч. 4 ст. 28, ч. 3 ст. 307 КК України.

Також, колегія суддів вважає, що слідчим суддею обґрунтовано встановлено ризик, передбачений п. 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме можливість вчинення підозрюваним іншого кримінального правопорушення чи продовження кримінального правопорушення, оскільки він неодноразово судимий, підозрюється у вчиненні кримінальних правопорушень, які відповідно до ст. 12 КК України, відносяться до особливо тяжких злочинів, у разі доведеності вини передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк до дванадцяти років, підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення під час відбування покарання.

Крім того, колегія враховує також те, що ОСОБА_8 не одружений, не має на утриманні малолітніх та/або неповнолітніх дітей, п`ять разів притягувався до кримінальної відповідальності, останній раз судимий за вчинення злочинів, передбачених ч. 2 ст. 185, ч. 1 ст. 186, ч. 2 ст. 186 КК України, які є умисними, корисливими злочинами проти власності, на теперішній час відбуває покарання за вироком суду та утримується в ДУ «Кропивницька ВК№6».

Апеляційні доводи захисника про те, що відсутні дані, які підтверджують обґрунтованість підозри ОСОБА_8 у вчиненні ним кримінальних правопорушень та ризиків можливої його не процесуальної поведінки, то колегія суддів знаходить їх необґрунтованими, та такими, що спростовуються матеріалами клопотання.

Також колегія суддів зазначає, що практика ЄСПЛ не вимагає, щоб на момент обрання запобіжного заходу у органу досудового розслідування були чіткі докази винуватості особи, яку повідомлено про підозру. Крім того, слідчий суддя на стадії обрання запобіжного заходу не перевіряє правильність кваліфікації дій підозрюваного, наявність та достатність доказів для визнання вини чи питання допустимості доказів.

Так, у справі «Феррарі-Браво проти Італії» від 14.03.1984 року ЄСПЛ вказав, що комісія наголошує, що питання про те, що арешт або тримання під вартою до суду є виправданими тільки тоді, коли доведено факт вчинення та характер інкримінованих правопорушень, ставити не можна, оскільки це є завданням попереднього розслідування, сприяти якому має й тримання під вартою.

Отже, під час розгляду клопотання органу досудового розслідування, як того вимагає закон, слідчий суддя встановив наявність достатніх підстав вважати, що обставини визначені п. 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, які свідчать про наявність встановлених стороною обвинувачення ризиків у даному кримінальному провадженні, обґрунтованість підозри та недостатність застосування менш суворого запобіжного заходу для запобігання даного ризику є обґрунтованими, оскільки вони належним чином вмотивовані та доведені прокурором, при цьому підтверджуються матеріалами справи.

З урахуванням вказаного, на думку колегії суддів, слідчий суддя дійшов правильного висновку про необхідність застосування виняткового запобіжного заходу щодо підозрюваного, оскільки встановлені під час розгляду клопотання обставини достатньо переконливо підтверджують, що менш суворі запобіжні заходи не можуть забезпечити виконання підозрюваним процесуальних обов`язків в даному кримінальному провадженні.

Апеляційні доводи захисника про недоцільність поміщення підозрюваного ОСОБА_8 в ДУ «Кропивницький слідчий ізолятор», оскільки він вже знаходиться під вартою в ДУ «Кропивницька виправна колонія № 6», є необґрунтованими.

Відповідно до ст.4 Закону України «Про попереднє ув`язнення», є, зокрема, установами для тримання осіб, щодо яких як запобіжний захід обрано тримання під вартою або до яких застосовано тимчасовий чи екстрадиційний арешт, є слідчі ізолятори Державної кримінально-виконавчої служби України. Тобто, утримання підозрюваного в ДУ «Кропивницький слідчий ізолятор» відповідає вимогам закону.

За таких обставин, ухвала слідчого судді суду першої інстанції відповідно до вимог статті 370 КПК України є законною, обґрунтованою і вмотивованою, а тому підстав для її скасування, та обрання підозрюваному іншого запобіжного заходу, не пов`язаного з триманням під вартою, колегія суддів не знаходить.

Істотних порушень вимог кримінального процесуального закону, які перешкодили чи могли перешкодити слідчому судді постановити законну та обґрунтовану ухвалу, колегією суддів апеляційної інстанції не виявлено.

Враховуючи викладене, рішення слідчого судді суду першої інстанції є законним та обґрунтованим, яке ухвалено на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтвердженні достатніми даними, дослідженими судом, в порядку та межах, передбачених на даній стадії провадження, а тому апеляційна скарга захисника, з викладеними в ній доводами, задоволенню не підлягає.

Керуючись ст. 376 ч.2, 177, 183, 405, 407, 422 КПК України, апеляційний суд, -
ПОСТАНОВИВ:
Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_7 залишити без задоволення, а ухвалу слідчого судді Ленінського районного суду м. Кіровограда від 30.09.2022, якою підозрюваному ОСОБА_8 застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою з 30.09.2022 по 22.11.2022 включно - залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду є остаточною та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді:
ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4