Справа № 346/1891/22
Провадження № 11-кп/4808/337/22
Категорія ст.81 КК України
Головуючий у 1 інстанції ОСОБА_1
Суддя-доповідач ОСОБА_2
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 серпня 2022 року м. Івано-Франківськ
Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Івано-Франківського апеляційного суду в складі:

головуючого судді ОСОБА_3

суддів ОСОБА_4 , ОСОБА_5 ,

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_6 ,

прокурора ОСОБА_7 ,

засудженого ОСОБА_8 ,

захисника-адвоката ОСОБА_9 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції матеріали кримінального провадження за апеляційною скаргою захисника адвоката ОСОБА_9 , який діє в інтересах засудженого ОСОБА_8 на ухвалу Коломийського міськрайонного суду Івано-Франківської області від 06 червня 2022 року про відмову в умовно-достроковому звільненні від відбування покарання

в с т а н о в и л а :

Вказаною ухвалою відмовлено в задоволенні подання про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання засудженого ОСОБА_8 .

Своє рішення суд мотивував тим, що ОСОБА_8 протягом всього строку відбування покарання своєю поведінкою і ставленням до праці не довів своє виправлення.

Не погоджуючись з вказаним рішенням суду, захисник засудженого ОСОБА_8 адвокат ОСОБА_9 подав апеляційну скаргу. Просив скасувати ухвалу Коломийського міськрайонного суду від 06.06.2022 року, а подання про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання засудженого ОСОБА_8 задовільнити.

Вважає, що ухвала підлягає скасуванню з підстав невідповідності висновків суду, викладених у судовому рішенні, фактичним обставинам кримінального провадження.

Зокрема зазначає, що згідно з довідкою ДУ «Коломийська виправна колонія (№41) від 06.05.2022 року, до засудженого ОСОБА_8 застосовано три заохочення та п`ять стягнень, які погашено. Зазначене свідчить про те, що ОСОБА_8 протягом відбування покарання довів сумлінною поведінкою і ставленням до праці своє виправлення, що є підставою для умовно-дострокового звільнення, а тому подання Коломийської виправної колонії №41 та спостережної комісії Коломийської РДА є обґрунтованим. Матеріали особової справи засудженого відображають процес його виправлення на протязі всього періоду відбування ним покарання. При цьому, суд першої інстанції не врахував те, що ОСОБА_8 хворіє на ВІЛ-інфекцію, проте керівництво Коломийської виправної колонії не подало суду докази, що підтверджують наявність в останнього зазначеного захворювання.

Під час апеляційного розгляду:

- засуджений ОСОБА_8 та його захисник ОСОБА_9 підтримали доводи апеляційної скарги та просили її задовольнити;

- прокурор заперечив доводи та вимоги апеляційної скарги захисника засудженого, просив залишити ухвалу суду без змін.

Заслухавши доповідь судді, доводи учасників судового провадження, дослідивши матеріали провадження та обговоривши доводи і мотиви апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку, що слід відмовити у її задоволенні з таких підстав.

Згідно з ч. 1 ст. 81 КК України до осіб, що відбувають покарання у виді виправних робіт, службових обмежень для військовослужбовців, обмеження волі, тримання в дисциплінарному батальйоні військовослужбовців або позбавлення волі, може бути застосоване умовно-дострокове звільнення від відбування покарання.

Відповідно до положень ч.2, п.3 ч.3 ст.81 КК України умовно-дострокове звільнення від відбування покарання може бути застосоване, якщо засуджений сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення, а також після фактичного відбуття ним не менше трьох чвертей строку покарання, призначеного судом за умисний особливо тяжкий злочин.

Разом з тим, згідно роз`яснень п. п. 2, 17 Постанови № 2 від 26 квітня 2002 року Пленуму Верховного Суду України "Про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміну невідбутої частини покарання більш м`яким" умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміну невідбутої частини покарання більш м`яким можливі лише після повного та всебічного вивчення даних про особу засудженого. При цьому, головною умовою прийняття такого рішення є доведеність при умовно-достроковому звільненні від відбування покарання - того, що засуджений сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення. Зокрема, слід ретельно з`ясовувати ставлення засудженого до вчиненого злочину, праці та навчання, додержання ним вимог режиму, участь у самодіяльних організаціях засуджених виправної установи, а також його наміри щодо прилучення до суспільно корисної праці.

Як вбачається з наданих суду матеріалів, ОСОБА_8 востаннє засуджений вироком Димитровського міського суду Донецької області від 12.04.2019 р. за ч.2 ст.309, ст. 71 ч.1, 2 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк чотири роки два місяці.

Відповідно до характеристики погодженої начальником відділення СПС № 7/1 ДУ "Коломийська виправна колонія (№ 41)" від 06.05.2022 засуджений ОСОБА_8 в місцях позбавлення волі перебуває з 04.03.2019 року. Під час тримання в державній установі "Бахмутська УВП (№6)" м. Бахмут допускав порушення вимог режиму утримання, за що п`ять разів притягувався до дисциплінарної відповідальності, стягнення погашені, заохочення не оголошувались. З 13.08.2019 року відбував покарання в ДУ "Селидівська виправна колонія (82)" і за час відбування покарання характеризувався наступним чином: не допускав порушень встановленого порядку відбування покарання, до дисциплінарної відповідальності не притягувався, оголошено три заохочення. З 16.04.2022 року відбуває покарання в ДУ "Коломийська виправна колонія (№ 41)". За час відбування покарання не допускав порушення встановленого порядку відбування покарання, дисциплінарні стягнення не накладались, заходи заохочення не застосовувались. До виконання робіт з благоустрою місць позбавлення волі відноситься посередньо, не допускав порушень вимог пожежної безпеки і безпеки праці. Виконує роботи із самообслуговування, має достатній рівень необхідних навичок. У відношенні до інших засуджених не конфліктний. До персоналу установи ввічливий, зв`язок з рідними підтримує. Приймає участь у програмі диференційованого виховного впливу на засуджених "Підготовка до звільнення". Виконавчі листи на засудженого не надходили. Згідно вироку вину в скоєному злочині визнав повністю Початок строку відбування покарання рахується 05.03.2019 року, кінець 05.05.2023 року. (а.с. 2)

Згідно з довідкою ДУ "Коломийська виправна колонія (№ 41)" від 06.05.2022 р. про наявність заохочень та стягнень на засудженого ОСОБА_10 до останнього застосовано три заохочення та п`ять стягнень, які погашено (а.с. 3).

Як вбачається з Витягу з протоколу № 17 спільного засідання комісії Селидівської виправної колонії № 82 і спостережної комісії при Селидівському міськвиконкомі від 23 квітня 2021 року та Висновку комісії державної установи Селидівської виправної колонії № 82 засудженому ОСОБА_10 відмовлено в направленні матеріалів до суду щодо можливості застосування ст.101 КК України (а.с.15,27).

Згідно Витягу з протоколу № 54 спільного засідання комісії Селидівської виправної колонії № 82 і спостережної комісії при Селидівському міськвиконкомі від 17 грудня 2021 року та Висновку комісії державної установи Селидівської виправної колонії № 82 засудженому ОСОБА_10 відмовлено в направленні матеріалів до суду щодо можливості застосування ст.82 КК України, засуджений не став на шлях виправлення, згідно заяви засудженого (а.с.17,18).

Колегія суддів вважає, що сумлінна поведінка визначається активною участю у суспільному житті, сумлінним виконанням громадських доручень у процесі відбування покарання, гарною поведінкою в побуті, прагненням засудженого своєю діяльністю спокутувати вину за вчинений злочин, а також полягає у стримуванні від порушень режиму відбування покарання, у дотриманні правил внутрішнього розпорядку, беззаперечному виконанні законних вказівок і розпоряджень адміністрації органів кримінально-виконавчої системи, відсутності порушень дисципліни. Це поведінка, на яку повинні орієнтуватися інші особи, які відбувають покарання.

Разом з тим, процес виправлення та перевиховання має бути стабільним та послідовним протягом всього перебування засудженого в установі виконання покарання.

Крім того, умовно дострокове звільнення від відбування покарання можливе лише після повного та всебічного вивчення даних про особу засудженого. При цьому головною умовою прийняття рішення є доведеність того, що він сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення.

Згідно з ч. 1 ст. 6 КВК України виправлення засудженого-процес позитивних змін, які відбуваються в його особистості та створюють у нього готовність до самокерованої правослухняної поведінки.

Прийняття рішення про умовно-дострокове звільнення не є обов`язковим, а залежить від переконаності суду в тому, що цілі покарання досягнуті в більш короткий термін, ніж це було визначено вироком.

Зважаючи на те, що висновок про застосування умовно-дострокового звільнення має ґрунтуватися на оцінці поведінки засудженого за весь час відбування покарання, колегія суддів не може прийняти до уваги твердження захисника засудженого про те, що ОСОБА_8 своєю сумлінної поведінкою та ставленням до праці довів своє виправлення.

Наявність у засудженого ОСОБА_8 трьох заохочень за весь час відбування покарання, а також те, що отримані ним раніше п`ять стягнень на даний час погашені, беззаперечно не свідчать про те, що він довів своє виправлення.

Наведені вище обставини в сукупності свідчать про те, що засуджений ОСОБА_8 дійсно став на шлях виправлення, але не довів його в обсязі достатньому для застосування умовно-дострокового звільнення відповідно до положень ст. 81 КК України.

Враховуючи те, що процес виправлення та перевиховання має бути стабільним та послідовним, що не було доведено поведінкою засудженого ОСОБА_8 під час відбування покарання, суд першої інстанції прийшов до обґрунтованого висновку про відсутність підстав для його умовно-дострокового звільнення.

Враховуючи, що умовно-дострокове звільнення застосовується в кожному конкретному випадку індивідуально, вирішується на розсуд суду і відноситься до дискреційних повноважень суду, колегія суддів приходить до висновку, що для досягнення цілей покарання умовно-дострокове звільнення, в даному випадку, не є виправданим.

В своїх доводах засуджений ОСОБА_8 та його захисник адвокат ОСОБА_9 також вказували на незадовільний стан здоров`я засудженого та вважали, що це додатково свідчить про неможливість подальшого відбування засудженим покарання у виді позбавлення волі.

Колегія суддів вважає, що дані щодо стану здоров`я не впливають на правильність висновків суду щодо доведення засудженим свого виправлення та перевиховання.

Разом з тим, колегія суддів звертає увагу на те, що питання про звільнення засудженого від подальшого відбування покарання у зв`язку з наявністю тяжкої хвороби, яка перешкоджає відбуванню покарання, може бути вирішено в порядку ст.84 КК України.

З огляду на викладене, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційну скаргу захисника засудженого необхідно залишити без задоволення, а ухвалу суду першої інстанції про відмову у задоволенні клопотання про умовно-дострокове звільнення без змін.

Керуючись ст.ст. 376,404,405,407,418,419,537,539 КПК України, колегія суддів,-

п о с т а н о в и л а :

Апеляційну скаргу захисника адвоката ОСОБА_9 , який діє в інтересах засудженого ОСОБА_8 залишити без задоволення.

Ухвалу Коломийського міськрайонного суду Івано-Франківської області від 06 червня 2022 року про відмову в умовно-достроковому звільненні від відбування покарання залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Головуючий суддя ОСОБА_3

Судді: ОСОБА_4

ОСОБА_5