Справа №591/1316/22 Головуючий у суді у 1 інстанції - ОСОБА_1
Номер провадження 11-сс/816/293/22 Суддя-доповідач - ОСОБА_2
Категорія - арешт майна
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 червня 2022 року колегія суддів Сумського апеляційного суду в складі:

головуючого-судді - ОСОБА_2 ,

суддів - ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

з участю секретаря судового засідання ОСОБА_5

прокурора ОСОБА_6

представника власника майна адвоката ОСОБА_7

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Суми апеляційну скаргу представника власника майна адвоката ОСОБА_7 на ухвалу слідчого судді Зарічного районного суду м. Суми від 22.06.2022 року, про арешт майна у кримінальному провадженні № 0000053 від 11.04.2022 року, -

ВСТАНОВИЛА:

04.05.2022 року до Зарічного районного суду м. Суми звернувся старший слідчий в ОВС СУ ГУНП ОСОБА_8 з клопотанням, про арешт майна виявленого та вилученого 03.05.2022 року в ході обшуку місця проживання ОСОБА_9 за адресою: АДРЕСА_1 , а саме: конверт, системний блок та патрони з сейфу.

Клопотання мотивовано тим, що здійснюється досудове розслідування кримінального провадження 0000053 від 11.04.2022 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 6 ст. 111-1 КК України, за фактом здійснення інформаційної діяльності у співпраці з державою-агресором та/або його окупаційною адміністрацією, спрямованих на підтримку держави-агресора мешканцями м. Суми, до якого можуть бути причетні громадяни РФ ОСОБА_10 та ОСОБА_9 .

Оскільки вилучені речі відповідають критеріям речових доказів, слідчий просив накласти арешт на них з метою їх збереження.

22.06.2022 року ухвалою слідчого судді Зарічного районного суду м. Суми вказане клопотання старшого слідчого задоволено частково та накладено арешт на майно, вилучене під час обшуку за місцем проживання ОСОБА_9 : АДРЕСА_1 , а саме на:

- конверт формату А4 з написом отримувача «ООО Торговый альянс» та печаткою «Почта россии 26.03.2022»;

- системний блок чорного кольору із серійним номером PL7.

В іншій частині клопотання відмовлено.

Не погодившись з ухвалою слідчого судді представник власника майна адвокат ОСОБА_7 подала апеляційну скаргу в якій просила ухвалу слідчого судді Зарічного районного суду м. Суми від 22.06.2022 року, скасувати в частині накладення арешту на конверт формату А4 з написом отримувача «ООО Торговый альянс» та печаткою «Почта россии 26.03.2022» та на системний блок чорного кольору із серійним номером PL7 і просила постановити нову ухвалу, якою слідчому відмовити у задоволенні клопотання про накладення арешту на майно.

В обґрунтування своїх вимог апелянт стверджувала, що ухвала слідчим суддею винесена з порушенням норм матеріального і процесуального права, а тому вона необґрунтована і незаконна.

Так, адвокат ОСОБА_7 звертала увагу на те, що розслідування у кримінальному провадженні № 0000053 від 11.04.2022 року, проводиться за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 6 ст. 111-1 КК України, який до підслідності Національної поліції України не відноситься, а тому і слідчий в ОВС СУ ГУНП ОСОБА_8 не мав права подавати до суду клопотання про арешт майна у цьому провадженні.

Адвокат стверджувала, що поліція мала внести відомості до ЄРДР, а прокурор мав вирішити питання про передачу вказаного кримінального провадження для здійснення досудового розслідування належному органу досудового розслідування.

Як наслідок клопотання слідчого ОСОБА_8 не відповідає вимогам ч. 1 ст. 171 КПК України та відповідно до ч. 3 ст. 172 КПК України воно мало бути повернуто прокурору.

Стверджувала, що в судовому засіданні прокурор не надав документу, який би підтверджував передання цього кримінального провадження до уповноваженого та компетентного органу досудового розслідування чи створення міжвідомчої слідчої групи відповідно до вимог ст. 216 КПК України. Водночас, слідчий суддя не врахував наданих нею адвокатом, доказів на підтвердження наявності і діяльності СБУ та УСБУ в Сумській області, що здійснює досудове розслідування в умовах воєнного стану, що підтверджується листами ГСУ СБУ ввід 27.05.2022 року та від 24.05.2022 року УСБУ в Сумській області.

Крім цього, на переконання адвоката ОСОБА_7 , час розгляду клопотання слідчим суддею, свідчить про формальність судового розгляду, більше того, коли в провадженні ГУНП в Сумській обрості за процесуального керівництва Сумської обласної прокуратури, існує кримінальне провадження відносно всього Зарічного районного суду м. Суми.

Щодо правових підстав для накладення арешту на майно в цьому кримінальному провадженні, то адвокат переконана у їх відсутності. Так, клопотання слідчим обґрунтовано тим, що арешт необхідний для запобігання відчуження, псування і приховування виявлено і вилученого в ході обшуку майна. Водночас доказів на підтвердження того, що майно належить ОСОБА_9 , того, що воно підлягає конфіскації чи спеціальній конфіскації, того що в провадженні заявлено цивільний позов, матеріали справ не містять. Також, в даному провадженні немає підозрюваних і потерпілих, а на момент, як би вчинення злочину, грудень лютий 2022 року, КК України не містив ст. 111-1, та його було доповнено нею Законом від 03.03.2022 року, який вступив в дію лише 15.03.2022 року.

Заслухавши суддю-доповідача, доводи представника власника майна адвоката ОСОБА_7 , яка апеляційну скаргу підтримала, просила ухвалу слідчого судді, скасувати в частині накладення арешту на майно і просила постановити нову ухвалу, якою слідчому відмовити у задоволенні клопотання про накладення арешту на майно, думку прокурора ОСОБА_6 , який заперечив проти задоволення апеляційної скарги, просив ухвалу слідчого судді залишити без зміни, вивчивши матеріали кримінального провадження та доводи апеляційної скарги колегія суддів дійшла такого висновку.

Положенням ч.1ст. 131 КПК України передбачено, що одним із заходів забезпечення кримінального провадження є арешт майна.

Відповідно до ст. 170 КПК України, арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.

За змістом ч. 2 ст. 173 КПК України, при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати: 1) правову підставу для арешту майна; 2) можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої статті 170 цього Кодексу); 5) розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження; 6) наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб.

Згідно з ч. 2 ст. 170 КПК України, арешт майна допускається з метою забезпечення:

1) збереження речових доказів;

2) спеціальної конфіскації;

3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи;

4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

Відповідно до ч. 2 ст. 131 КПК України арешт майна є одним з видів заходів забезпечення кримінального провадження, а отже за правилами ст. 132 КПК України його застосування не допускається, якщо слідчий, прокурор не доведе, що:

- існує обґрунтована підозра щодо вчинення кримінального правопорушення такого ступеня тяжкості, що може бути підставою для вжиття заходів забезпечення кримінального провадження;

- потреби досудового розслідування виправдовують такий ступінь втручання у права і свободи, про який йдеться у клопотанні слідчого або прокурора;

- може бути виконане завдання, для виконання якого слідчий, прокурор звертається з клопотанням.

У рішенні Європейського суду з прав людини від 07.06.2007р.у справі «Смирнов проти Росії» було висловлено правову позицію проте,що при вирішенні питання про можливість утримання державою речових доказів належить забезпечувати справедливу рівновагу між, з одного боку, суспільним інтересом та правомірною метою, а з іншого боку вимогами охорони фундаментальних прав особи. Для утримання речей державою у кожному випадку має існувати очевидна істотна причина.

Статтею 98 КПК України визначено, що речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Разом з тим, п. 1 ч. 2 ст. 167 КПК України передбачено, що тимчасово вилученим може бути майно у вигляді речей, документів, грошей тощо, щодо яких є підстави вважати, що вони підшукані, виготовлені, пристосовані чи використані як засоби чи знаряддя вчинення кримінального правопорушення та (або) зберегли на собі його сліди.

У випадку, передбаченому п. 1 ч. 2 ст. 170 КПК України, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу. При цьому, на відміну від інших правових підстав, передбачених ч. 2 ст. 170 КПК України, арешт з метою забезпечення речових доказів не вимагає повідомлення про підозру у кримінальному провадженні і не пов`язує особу підозрюваного з можливістю арешту такого майна.

Так, з матеріалів даного кримінального провадження вбачається, що здійснюється досудове розслідування кримінального провадження № 0000053 від 11.04.2022 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 6 ст. 111-1 КК України, за фактом здійснення інформаційної діяльності у співпраці з державою-агресором та/або його окупаційною адміністрацією, спрямованих на підтримку держави-агресора мешканцями м. Суми, до якого можуть бути причетні громадяни РФ ОСОБА_10 та ОСОБА_9 .

В ході досудового розслідування у кримінальному провадженні, на підставі ухвали слідчого судді Зарічного районного суду м. Суми від 28.04.2022 року, було проведено обшук за місцем проживання ОСОБА_9 за адресою: АДРЕСА_1 , в ході якого виявлено та вилучено конверт, системний блок та патрони з сейфу.

З метою збереження речових доказів, старший слідчий в ОВС СУ ГУНП ОСОБА_8 просив накласти арешт з метою збереження речових доказів, виявлених та вилучених під час обшуку 03.05.2022 року місця проживання ОСОБА_9

22.06.2022 року ухвалою слідчого судді Зарічного районного суду м. Суми вказане клопотання старшого слідчого задоволено частково та накладено арешт на майно, вилучене під час обшуку за місцем проживання ОСОБА_9 : АДРЕСА_1 , а саме на:

- конверт формату А4 з написом отримувача «ООО Торговый альянс» та печаткою «Почта россии 26.03.2022»;

- системний блок чорного кольору із серійним номером PL7.

В іншій частині клопотання відмовлено.

Проаналізувавши матеріали даного кримінального провадження, колегія суддів вважає, що вилучене 03.05.2022 року, майно відповідає ст. 98 КПК України, може бути використане, як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, арешт на це майно (конверт і системний блок) слідчим суддею накладено обґрунтовано, за наявності для цього достатніх правових підстав. Щодо відмови в арешті виявлених і вилучених із сейфу патронів, то її також колегія суддів вважає обґрунтованою, оскільки дійсно з матеріалів не вбачається, що вилучені патрони відповідають критеріям речових доказів при розслідуванні кримінального правопорушення, передбаченого ч.6 ст. 111-1 КК України, та того що вони можуть мати значення для даного провадження.

Арешт майна з підстав передбачених ч. ч. 2, 3 ст. 170 КПК України по суті являє собою форму забезпечення доказів і є самостійною правовою підставою для арешту майна.

Чинним кримінальним процесуальним кодексом України передбачено, що арешт на майно з метою збереження речових доказів можливий, коли існує сукупність розумних підстав і підозр вважати, що таке майно є доказом злочину.

На думку колегії суддів, доводи клопотання слідчого та додані до нього матеріали містять достатньо даних, які вказують на відповідність зазначеного в ухвалі слідчого судді майна критеріям ст.98 КПК України, а відтак з урахуванням загальних засад кримінального судочинства (ст.7, 9, 13, 16, 22 23, 26 КПК України) та загальних правил застосування заходів забезпечення кримінального провадження (ст.132 КПК України) колегія суддів вважає, що в даній ситуації арешт майна відповідає інтересам та потребам досудового розслідування в цій справі, такий вид втручання у права та законні інтереси ОСОБА_9 спрямований на встановлення фактичних обставин справи, так як арештоване майно можливо використати як доказ обґрунтованості його причетності або непричетності до вчинення кримінального правопорушення за ч.6 ст. 111-1 КК України.

Посилання в апеляційній скарзі адвоката ОСОБА_7 з приводу відсутності підозри у вчиненні кримінального правопорушення за ч.6 ст. 111-1 КК України, відсутності доказів що воно належить ОСОБА_9 , колегія суддів вважає безпідставними, оскільки слідчим суддею на цьому етапі досудового розслідування арешт на майно було накладено згідно положень п.1 ч.2 ст.170 КПК України, тобто з метою збереження речових доказів, що по суті являє собою форму забезпечення доказів і є самостійною правовою підставою для арешту майна, а тому наявності повідомленої підозри у кримінальному провадженні, як і наявність чи відсутність потерпілих, спеціальної конфіскації та цивільного позову, про що вела мову адвокат, в даному випадку - для вирішення питання про накладення арешту, закон не вимагає.

Матеріали клопотання про арешт майна свідчать про відповідність вилученого у ході обшуку майна ознакам речових доказів, оскільки воно може містити на собі сліди скоєння кримінального правопорушення або інформацію щодо обставин вчинення злочину, яка має значення для даного кримінального провадження і ці обставини стануть предметом перевірки під час досудового розслідування.

Враховуючи правові підстави для накладення арешту на майно та достатність доказів, що вказують на вчинення кримінального правопорушення, виходячи із обставин викладених у клопотанні слідчого та встановлених в судовому засіданні, переліку майна, на яке слідчим суддею було накладено арешт, наслідки арешту майна для інших осіб, розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження та з метою повного, всебічного, об`єктивного розслідування кримінального провадження, слідчий суддя дійшов законного висновку про задоволення клопотання слідчого та наклав арешт на вищевказане майно.

Щодо доводів адвоката про те, що клопотання про накладення арешту на майно подав не уповноважений на те слідчий, то з матеріалів справи вбачається, що 11.04.2022 року відомості про вчинення злочину внесено до ЄРДР, до групи слідчих входить слідчий ОСОБА_8 (а.с.3), 28.04.2022 року ухвалою слідчого судді Зарічного районного суду м. Суми надано дозвіл на проведення обшуку (а.с.5), 03.05.2022 року обшук проведено (а.с. 6), 04.05.2022 року слідчий ОСОБА_8 , в провадженні якого перебувають матеріали кримінального провадження, подає до суду клопотання про арешт майна (а.с.1), 19.05.2022 року СУ ГУНП в Сумській області направляє матеріали кримінального провадження прокурору Сумської обласної прокуратури ОСОБА_11 (а.с. 30), 23.05.2022 року слідчий ОСОБА_8 інформує листом суд про те, що 19.05.2022 року матеріали кримінального провадження спрямовано процесуальному керівнику для визначення підслідності за іншим органом досудового розслідування (а.с. 31), 03.06.2022 року постановою заступника керівника Сумської обласної прокуратури ОСОБА_12 здійснення досудового розслідування у кримінальному провадженні доручено четвертому слідчому відділу (з дислокацією у м. Сумах) Територіального управління ДБР, розташованого у місті Полтава (а.с. 61). Відповідно до наявного в матеріалах справи витягу з ЄРДР досудове слідство у справі здійснює група слідчих вказаного відділу ДБР (а.с. 36). 22.06.2022 року ухвалою слідчого судді Зарічного районного суду м. Суми клопотання слідчого ОСОБА_8 , який на момент його подачі здійснював розслідування, частково задоволено, однак контроль за виконанням цієї ухвали покладено вже на слідчого відділу ДБР ОСОБА_13 , який на даний час займається розслідуванням у справі.

Аналізуючи викладене, колегія суддів не вбачає підстав стверджувати про подачу до суду клопотання про арешт майна не уповноваженим на те слідчим, оскільки на момент подачі цього клопотання слідством у справі займався один орган досудового розслідування, однак згодом його замінили на інший, що узгоджується з нормами кримінального процесуального закону.

Також, колегія суддів вважає безпідставними для задоволення апеляційної скарги доводи адвокат про те, що клопотання про накладення арешту розглянуто слідчим суддею швидко і відносно Зарічного районного суду м. Суми здійснюється кримінальне провадження, за процесуального керівництва Сумської обласної прокуратури, в іншому провадженні, оскільки такі доводи жодним чином не впливають на вирішення питання доцільності чи не доцільності у накладенні арешту на майно в рамках даного, окремого, не пов`язаного з вказаним, кримінального провадження. Щодо тривалості судового засідання по розгляду матеріалів, то з журналу засідання вбачається, що слухання розпочалось в 13.44 год і закінчилось о 14.47 год. (а.с. 62).

Ухвала слідчого судді про накладення арешту на майно відповідає також і практиці ЄСПЛ. Так, в рішенні «Раймондо проти Італії», скарга 12954/87 від 22 лютого 1994 року ЄСПЛ зазначив: "арешт, поза сумнівом, застосували як проміжний захід, що має забезпечити в разі необхідності подальшу конфіскацію майна, яке вважають імовірно результатом незаконної діяльності". Такий захід виправданий і не можна стверджувати, що накладення арешту на цій стадії провадження було непропорційне поставленій меті.

Істотних порушень норм КПК України, які могли б стати підставою для скасування ухвали слідчого судді, не вбачається.

За таких обставин, ухвала слідчого судді є законною і обґрунтованою, а тому підстави для задоволення апеляційної скарги відсутні.

Керуючись ст.ст. 404, 405, 407, 419, 422 КПК України, колегія суддів, -

ПОСТАНОВИЛА:

Ухвалу слідчого судді Зарічного районного суду м. Суми від 22.06.2022 року, якою частково задоволено клопотання старшого слідчого в ОВС СУ ГУНП ОСОБА_8 і накладено арешт на майно виявлене та вилучене в ході обшуку місця проживання ОСОБА_9 : АДРЕСА_1 , а саме на: - конверт формату А4 та на системний блок чорного кольору, залишити без зміни, а апеляційну скаргу представника власника майна адвоката ОСОБА_7 на цю ухвалу, без задоволення.

Ухвала набирає законної сили з моменту її оголошення та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

СУДДІ:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4