Справа № 710/1647/21
Провадження № 1-кп/710/59/22
В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

12.04.2022 м. Шпола

Шполянський районний суд Черкаської області в складі:
головуючого судді ОСОБА_1 ,
за участю:
секретаря судових засідань ОСОБА_2 ,
прокурора Звенигородської окружної прокуратури Черкаської області ОСОБА_3 ,
потерпілого ОСОБА_4 ,
представника потерпілого - адвоката ОСОБА_5 ,
обвинуваченого ОСОБА_6 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Шпола кримінальне провадження, відомості про яке внесені 12.09.2021 року до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000666 відносно
ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с.Терешки Шполянського району Черкаської області, який зареєстрований : АДРЕСА_1 , проживає: АДРЕСА_2 , українця, громадянина України, освіта середня-спеціальна, який працює в ТОВ «Райсільгоспкомунгосп», одруженого, на утриманні неповнолітніх дітей не має, раніше не судимого,
обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.122 КК України,
ВСТАНОВИВ:
ОСОБА_6 12.09.2021 близько 08:20 години, перебуваючи на подвір`ї АДРЕСА_3 , на ґрунті неприязних відносин, діючи умисно, з метою заподіяння тілесних ушкоджень ОСОБА_4 , схопив його за одяг та повалив на землю, після чого наніс більше десяти ударів ногою в область грудної клітки зліва ОСОБА_4 , чим спричинив останньому тілесне ушкодження у вигляді перелому 5 ребра зліва, яке згідно висновку експерта № 05-6-01/325 від 07.10.2021 відноситься до категорії середньої тяжкості тілесного ушкодження.
Суд кваліфікує дії обвинуваченого ОСОБА_6 , як кримінальне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 122 КК України умисне середньої тяжкості тілесне ушкодження.
Обвинувачений ОСОБА_6 у судовому засіданні вину не визнав, заперечив нанесення ОСОБА_4 ударів. Пояснив, що у них виник конфлікт із-за собаки, яку у присутності поліції він перев`язав, а потім пішов додому та займався своїми справами. До цього у нього конфліктів та неприязних відносин із потерпілим не було. Зазначив, що його дружина з потерпілим конфліктували, але він в їх конфлікти не втручався. Свідків нанесення ним ударів потерпілому немає.
Незважаючи на невизнання обвинуваченим своєї вини, винуватість ОСОБА_6 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 122 КК України - умисне середньої тяжкості тілесне ушкодження, в межах висунутого обвинувачення, за встановлених судом обставин, підтверджується сукупністю досліджених в судовому засіданні доказів.
Показаннями допитаного в судовому засіданні потерпілого ОСОБА_4 , який показав, що він проживає по сусідству з ОСОБА_7 та обвинуваченим у багатоквартирному будинку та користуються одним двором. 12.09.2021 року він не міг потрапити до свого сараю, оскільки обвинувачений там прив`язав свого собаку, тому він викликав поліцію, яка зобов`язала ОСОБА_6 прийняти собаку від сараю. ОСОБА_6 собаку перев`язав. У подальшому він зайшов до сараю, взяв там ящик та вийшов на двір, після чого ОСОБА_6 збив його з ніг та почав бити ногами. Коли ОСОБА_6 перестав його бити, він викликав знову поліцію, працівники якої відвезли його до лікарні, а потім до відділення поліції. По приходу додому у нього боліла голова та в районі грудної клітки , тому він викликав швидку, яка відвезла його до лікарні. Зазначив, що до цього часу із обвинуваченим не конфліктував.
Показаннями допитаного у судовому засіданні свідка ОСОБА_8 , який пояснив, що він є поліцейським ВПД №2 Звенигородського РВП та 12.09.2021 року близько 08.00 ранку надійшло повідомлення про конфлікт між сусідами через собаку по АДРЕСА_3 . По приїзду на місце конфлікту потерпілий повідомив, що не може пройти до свого сараю через сусідську собаку. Після їх приїзду конфлікт був вичерпаний. Невдовзі після прибуття до райвідділу знову надійшло повідомлення про конфлікт між тими ж сусідами. Приїхавши на місце вони побачили, що заявник сидів у дворі біля винограду в альтанці та повідомив їх про те, що його побив обвинувачений. Потерпілий скаржився на болі в районі тулубу та руки. У потерпілого був брудний одяг.
Показаннями допитаного у судовому засіданні свідка ОСОБА_9 , свідчення якого є аналогічними свідченням ОСОБА_8 .. Також доповнив, що після огляду ОСОБА_4 в лікарні, лікар сказав, що у потерпілого може бути перелом ребра.
Письмовими доказами:
-протоколом прийняття заяви про вчинене кримінальне правопорушення від 12.09.2021 року, відповідно якого ОСОБА_4 повідомив, що 12.09.2021 року близько 08.20 години ОСОБА_6 , перебуваючи на подвір`ї будинку, розташованого за адресою: АДРЕСА_3 , на грунті неприязних відносин наніс йому тілесні ушкодження;
-рапортом інспектора-чергового СРПП ВПД №2 Звенигородського РВП від 12.09.2021 року, відповідно якого 12.09.2021 року о 07.48 надійшло повідомлення від ОСОБА_4 про сварку з сусідом через собаку за адресою : АДРЕСА_3 ;
-рапортом інспектора-чергового СРПП ВПД №2 Звенигородського РВП від 12.09.2021 року, відповідно якого о 08.21 надійшло повідомлення від ОСОБА_4 про побиття його сусідом;
-письмовими поясненнями ОСОБА_4 від 12.09.2021 року щодо конфлікту із сусідом з приводу собаки;
-протоколом огляду предмету від 19.11.2021 року, предмет огляду CD-R диск із записом з нагрудних камери поліцейських, які здійснювали виїзд на повідомлення 12.09.2021 року за адресою : АДРЕСА_3 , який також був переглянутий у судовому засіданні, із записів на якому вбачається, що 12.09.2021 року поліцейські двічі приїздили за вказаною адресою за викликом ОСОБА_4 .. Перший раз поліцейські приїхали та перебували за вказаною адресою у період з 07.57 год. до 08.12 год. У цей час потерпілий повідомив про конфлікт через прив`язану біля його сараю собаку. Другий раз поліцейські приїхали о 08.27 год, та ОСОБА_4 повідомив, що ОСОБА_10 побив його відразу, як поїхали поліцейські; жалівся на біль у лівому боці. Вказаний CD-R диск визнаний у справі речовим доказом ( постанова від 19.11.2021р.).
-протоколом проведення слідчого експеременту від 04.11.02021 року, який проведений у АДРЕСА_3 , та фототаблицями до нього, згідно яких потерпілий ОСОБА_4 розповів щодо обставин нанесення 12.09.2021 року йому тілесних ушкоджень ОСОБА_11 , вказав місце, як і куди ОСОБА_6 наніс йому удари ногами зліва в область ребер , потім в область голови та по руках; зазначив, що кількість ударів не пам`ятає, але більше десяти, як наносились удари не бачив, оскільки закривав обличчя руками, але відчував;
-висновком судово - медичної експертизи № 05-6-01/325 від 07.10.2021 року, згідно якого у ОСОБА_4 мав місце перелом 5-го ребра зліва. Дане ушкодження виникло від дії твердого тупого предмету, за давністю спричинення може відповідати часу події, яка зазначена у постанові слідчого про призначення експертизи ( 12.09.2021 р.), і за ознакою тривалого розладу здоров`я відноситься до категорії середньої тяжкості;
- висновком судово - медичної експертизи № 05-6-01/372 від 10.11.2021 року, згідно якого не виключено, що тілесне ушкодження, яке малося у гр. ОСОБА_4 , могло бути спричинено за механізмом утворення, який він вказав під час проведення за його участю слідчого експерименту від 04.11.2021 року.
Суд не приймає до уваги доводи обвинуваченого щодо відсутності свідків нанесення ним ударів потерпілому, що спростовує його вину, оскільки з показань потерпілого та обвинуваченого встановлено, що у подвір`ї будинку більше нікого не було, а показання потерпілого, свідків , письмові докази щодо конфлікту між обвинуваченим та потерпілим, який мав місце 12.09.2021 року, у сукупності доводять, що саме ОСОБА_6 були нанесені тілесні ушкодження ОСОБА_4 ..
Суд, на підставі положень ст. 94 КПК, за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінивши кожний доказ із точки зору належності, допустимості, достовірності, вважає, що досліджені докази є допустимими та такими, що в сукупності безпосередньо вказують на вчинення обвинуваченим діяння, передбаченого ч.1 ст.122 КК України.
Вирішуючи питання про призначення обвинуваченому покарання, суд керується вимогами ст.ст.50, 65-67 КК України.
Обставини, які пом`якшують покарання згідно ст. 66 КК України - відсутні.
Обставиною, яка обтяжує покарання відповідно до ст. 67 КК України є вчинення злочину відносно людини похилого віку ( потерпілий ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_2 ).
При призначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_6 суд враховує: ступінь тяжкості вчиненого ним кримінального правопорушення, яке класифікується на момент вчинення як злочин середньої тяжкості, відсутність обставини, що пом`якшують покарання та обставину, що обтяжує покарання, позитивну характеристику обвинуваченого по місцю реєстрації за час проживання, позитивну характеристику за місцем роботи, характеристику за місцем проживання те, що обвинувачений на обліку у лікарів психіатра та нарколога не перебуває, висновок досудової доповіді, відповідно якої ризик вчинення повторного кримінального правопорушення є середнім, думку прокурора, яка просила призначити покарання у виді обмеження волі із звільнення від відбування покарання з випробуванням, потерпілого, який вважав, що необхідно застосувати покарання передбачене законом.
Ураховуючи усі зазначені обставини у їх сукупності, а також мету покарання відповідно до норм ст. 50 КК України, суд вважає, що необхідним кримінальним покаранням для виправлення обвинуваченого та запобігання вчиненню ним нових злочинів є покарання у виді обмеження волі на певний строк, у межах санкції ч.1 ст. 122 КК України, та звільнення від відбування покарання з випробуванням, з іспитовим строком, з покладенням на нього обов`язків, передбачених п.п. 1, 2 ч.1 та п.2 ч.3 ст. 76 КК України.
Потерпілим у кримінальному провадженні заявлено та підтримано у судовому засіданні цивільний позов, у якому просив стягнути з обвинуваченого матеріальну шкоду, спричинену злочином у розмірі 3561,29 гривень, понесені витрати на правову допомогу у розмірі 5000,00 грн та моральну шкоду у розмірі 30 000,00 гривень.

Частиною другою ст. 127 КПК України передбачено, що шкода, завдана кримінальним правопорушенням або іншим суспільно небезпечним діянням, може бути стягнута судовим рішенням за результатами розгляду цивільного позову в кримінальному провадженні.

Відповідно до ч. 1 ст. 128 КПК України особа, якій кримінальним правопорушенням або іншим суспільно небезпечним діянням завдано майнової та/або моральної шкоди, має право під час кримінального провадження до початку судового розгляду пред`явити цивільний позов до підозрюваного, обвинуваченого або до фізичної чи юридичної особи, яка за законом несе цивільну відповідальність за шкоду, завдану діяннями підозрюваного, обвинуваченого або неосудної особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння.

Відповідно до ст. 1166 ЦК України, майнова шкода, завдана майну фізичної чи юридичної особи неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, що заподіяла таку шкоду.

За приписами ч.3 ст.12, ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно ч. 2 ст. 78 ЦПК України обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Із витягу з медичної карти стаціонарного хворого № 1191 , медичної карти стаціонарного хворого № 3025/1191, інформованої добровільної згоди пацієнта на обробку персональних даних за підписом ОСОБА_4 від 12.09.2021 року, довідки про використання медичних препаратів за бюджетні кошти, листка лікарських призначень, згоди пацієнта на проведення діагностики, лікування та на проведення операцій та знеболення за підписом ОСОБА_4 від 12.09.2021 року, рентгенографії ОГК в 1 проекції від 12.09.2021 року, вбачається, що ОСОБА_4 у період з 12.09.2021 року по 22.09.2021 року перебував на стаціонарному лікуванні в хірургічному відділенні КНП « Лікарня ім. братів Й.С. і О.С. Коломійченків» Шполянської міської ради ОТГ із діагнозом перелом V ребра зліва, забій грудної клітки зліва, забій ІІ пальця лівої кисті, забій м`яких тканин голови ( а.с.73-88).

Витрати на лікування підтверджені фіскальними чеками на придбання медичних препаратів у відповідності до призначень у витязі з медичної карти стаціонарного хворого № 1191 та призначень невролога від 15.09.2021 року, проведених досліджень рентгенографії та комп`ютерної томографії, на загальну суму 2892,75 грн. Суд не приймає як належні докази фіскальний чеки на суму 257,50 грн та 255,30 грн, оскільки такі є нечитабельні, та на лікарські засоби долобене гель, вугілля активоване, оскільки такі відсутні у призначеннях лікарів.

У частині вимог щодо відшкодування моральної шкоди, суд вважає, що такі підлягають частковому задоволенню.

Згідно вимог ст. 1167 ЦК України визначено підстави відповідальності за завдану моральну шкоду. Так, моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті.

Відповідно до ч.1, п. 1 ч. 2 ст. 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав ; моральна шкода полягає у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я.

Згідно роз`яснень постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику по справам про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» №4 від 31 березня 1995 року, під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб. Моральна шкода може полягати, зокрема: у моральних переживаннях у зв`язку з ушкодженням здоров`я, у порушенні нормальних життєвих зв`язків через неможливість продовження активного громадського життя, порушенні стосунків з оточуючими людьми, при настанні інших негативних наслідків.

Суд вважає встановленим, що потерпілому ОСОБА_4 була завдана моральна шкода, оскільки в результаті неправомірних дій ОСОБА_6 він отримав тілесні ушкодження, внаслідок яких зазнав фізичного болю.

Разом з тим, у відповідності до роз`яснень, що містяться у п. 9 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» № 4 від 31.03.1995 року, розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних), котрі поніс позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалість, можливості відновлення) і з врахуванням інших обставин. При цьому суд повинен виходити з принципу розумності, справедливості та виваженості.

Отже, приймаючи до уваги обставини заподіяння моральної шкоди, глибину та тривалість моральних страждань потерпілого, його вік, керуючись принципом розумності, справедливості та виваженості суд вважає за необхідне частково задовольнити позовні вимоги, стягнувши з обвинуваченого на користь потерпілого 7000 гривень моральної шкоди, відмовивши в іншій частині позову за безпідставністю позовних вимог.

Відповідно до положень ст.118 КПК України до процесуальних витрат належать зокрема витрати на правову допомогу.
Порядок відшкодування витрат на правову допомогу передбачений положеннями ст.ст.118, 120, 124 КПК України. Вказані витрати не можуть бути включені до ціни позову та не можуть бути стягнуті з винної особи, як матеріальна шкода.
Положеннями ч.1 ст.124 КПК України передбачено, що у разі ухвалення обвинувального вироку суд стягує з обвинуваченого на користь потерпілого всі здійснені ним документально підтверджені процесуальні витрати.
Відповідно до роз`яснень, що містяться у п.48 постанови № 10 Пленуму ВССУ від 17 січня 2014 року «Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах», витрати на правову допомогу мають бути документально підтверджені та доведені.
Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог відшкодування таких витрат.
Склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та ін.), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження).
Факт надання правової допомоги потерпілому адвокатом ОСОБА_5 підтверджено ордером серії ЧК № 157057 від 11.01.2022 року, свідоцтвом про право на заняття адвокатською діяльністю № 181 адвоката ОСОБА_5 , Витягом з єдиного реєстру адвокатів України. Однак на підтвердження розміру вартості правової допомоги у сумі 5000,00 грн, зазначеного у вимогах позовної заяви, не надано жодного доказу, а тому такі вимоги задоволенню не підлягають.
Заходи забезпечення кримінального провадження до обвинуваченого не застосовувались.
Керуючись ст. ст. 368, 370, 373, 374 КПК України, суд
У Х В А Л И В:
Визнати винуватим ОСОБА_6 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 122 КК України, та призначити йому покарання у виді обмеження волі строком на два (роки) роки.
На підставі ст.75 КК України звільнити засудженого, ОСОБА_6 , від відбування призначеного покарання, якщо він протягом одного року не вчинить нового кримінального правопорушення і виконає покладені на нього обов`язки.
На підставі п.п. 1, 2 ч. 1 та п.2 ч.3 ст. 76 КК України покласти на ОСОБА_6 обов`язки: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації, повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання; не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.
Речові докази : CD-R диск із записом з нагрудних камери поліцейських залишити в матеріалах справи.
Позов задовольнити частково.
Стягнути з ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який зареєстрований : АДРЕСА_1 , проживає: АДРЕСА_2 , працює в ТОВ «Райсільгоспкомунгосп», паспорт НОМЕР_1 , виданий 10.06.1998 року Шполянським РВ УМВС України в Черкаській області, на користь ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , зареєстрований АДРЕСА_4 , паспорт НОМЕР_2 , виданий 21.03.1996 року Шполянським РВ УМВС України в Черкаській області, майнову шкоду у розмірі 2892,75 грн ( дві тисячі вісімсот дев`яносто дві гривні 75 коп.), та моральну шкоду у сумі 7000,00 грн ( сім тисяч 00 коп.).
В іншій частині позову відмовити.
Вирок набирає законної сили після закінчення строку на його оскарження.
На вирок може бути подана апеляційна скарга до Черкаського апеляційного суду через Шполянський районний суд Черкаської області протягом 30 днів з дня його проголошення.

Суддя ОСОБА_1