Кагарлицький районний суд Київської області
Справа № 368/115/22
номер провадження 1-кп/368/130/22
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

03.10.2022 рокум.Кагарлик Київської області

Кагарлицький районний суд Київської області у складі:

Головуючий: суддя ОСОБА_1

При секретарі: ОСОБА_2

- розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі Кагарлицького районного суду Київської області в м. Кагарлик кримінальне провадження за ч. 2 ст. 286 КК України, яке внесено 20.12.2021 року в Єдиний реєстр досудових розслідувань за № 0001482 відносно обвинуваченого:
- ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Курган Тюбе, Таджикістан, громадянина України, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , неодруженого, непрацюючого, раніше не судимого, -
- якому в рамках даного кримінального провадження 06.01.2022 року повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення ( тяжкого злочину), який передбачено:
- ч. 2 ст. 286 КК України, - у порушенні правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, що спричинило потерпілому тяжке тілесне ушкодження, -
- відносно якого в рамках даного кримінального провадження запобіжний захід не обрано, суд, -

- з участю сторін кримінального провадження:
- сторона обвинувачення:

Прокурор - ОСОБА_4
ОСОБА_5
ОСОБА_6

- сторона захисту:

Обвинувачений - ОСОБА_3
Захисник обвинуваченого - авдокат ОСОБА_7

В С Т А Н О В И В :
Що стосується скоєного кримінального правопорушення, яке є предметом розгляду в даному кримінальному провадженні, то судовому засіданні судом встановлено наступні фактичні обставини справи:
- 28.11.2021 орієнтовно о 19 годині 30 хвилин обвинувачений ОСОБА_3 , керуючи технічно-справним автомобілем ВА32101, реєстраційний номер НОМЕР_1 , рухаючись поза межами населеного пункту, у темну пору доби, по автодорозі зі сполученням Київ-Знам`янка, в межах нерегульованого перехрестя головної (Кагарлик-Пії) та другорядної (Ржищів-Зорівка) доріг Обухівського району Київської області, в порушення вимог п. 12.1 Правил дорожнього руху, затверджених постановою Кабінету Міністрів України № 1306 від 10 жовтня 2001 року та введених в дію з 01 січня 2002 року, - відповідно до якого, під час вибору в установлених межах безпечної швидкості руху, водій повинен ураховувати дорожню обстановку, а також особливості вантажу, що перевозиться, і стан транспортного засобу, щоб мати змогу постійно контролювати його рух та безпечно керувати ним, не врахувавши дорожню обстановку, не вибрав безпечну швидкість, що призвело до виїзду за межі проїзної частини дороги та з`їздом у кювет.
В результаті дорожньо-транспортної пригоди пасажир потерпілий по даному кримінальному провадженні, - ОСОБА_8 , отримав тяжкі тілесні ушкодження.
Згідно висновку судово-медичної експертизи № 212 від 05.01.2022 встановлено, що у ОСОБА_8 , 2004 року народження, згідно наданої медичної документації, виявлені тілесні ушкодження у вигляді: проникаючого корнео-склерального поранення лівого очного яблука з частковим відривом райдужної оболонки, випадінням кришталика та скловидного тіла, чужорідних тіл лівого очного яблука та м`яких тканин лівої параорбітальної області (фрагментів скла); скалкового вколоченого перелому зовнішньої стінки лівої орбіти; струсу головного мозку, різаних ран обличчя. Виявлені тілесні ушкодження за ступенем тяжкості відносяться: комплекс ушкоджень в області лівого ока - до тяжких тілесних ушкоджень за критерієм втрати загальної працездатності більше 33 відсотків.

Таким чином, грубе порушення водієм автомобіля ВА3 2101, реєстраційний номер НОМЕР_1 , обвинуваченим ОСОБА_3 вимог п. 12.1 Правил дорожнього руху, затверджених постановою Кабінету Міністрів України № 1306 від 10 жовтня 2001 року, та введених в дію з 01 січня 2002 року, - перебувають у прямому причинному зв`язку з виникненням дорожньо - транспортної пригоди та настанням наслідків у вигляді спричинення тяжких тілесних ушкоджень потерпілому ОСОБА_8 .

Отже, вищевказані дії обвинуваченого ОСОБА_3 суд кваліфікує за ч. 2 ст. 286 КК України, - дії з необережності, які виявилися у порушенні правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, що спричинило потерпілому тяжке тілесне ушкодження.

Відповідно, суд вважає, що обвинувачений ОСОБА_3 скоїв кримінальне правопорушення (тяжкий злочин), яке передбачено ч. 2 ст. 286 КК України, а тому є підстава для притягнення його до кримінальної відповідальності та призначення йому кримінального покарання у межах санкції ч. 2 ст. 286 КК України.
Обґрунтування рішення суду про винність обвинуваченого ОСОБА_3 у вчиненні ним кримінального правопорушення (тяжкого злочину), який передбачено ч. 2 ст. 286 КК України.
Згідно ч. 1 ст. 2 КК України підставою кримінальної відповідальності є вчинення особою суспільно небезпечного діяння, яке містить склад кримінального правопорушення, який передбачено цим Кодексом.
Згідно ч. 2 ст. 2 КК України особа вважається невинуватою у вчиненні кримінального правопорушення і не може бути піддана кримінальному покаранню, доки її вину не буде доведено в законному порядку і встановлено обвинувальним вироком суду.
Отже, суд зазначає, що єдиною підставою кримінальної відповідальності є склад кримінального правопорушення, тобто наявність у діях обвинуваченого ОСОБА_3 усіх юридичних ознак кримінального правопорушення (тяжкого злочину), визначеного в диспозиції ч. 2 ст. 286 КК України.
В даному випадку кримінальна відповідальність обвинуваченого ОСОБА_3 настає за протиправні діяння, які були ним вчинені з необережності з урахуванням положень ст. 25 КК України.
Отже, підставою кримінальної відповідальності обвинуваченого ОСОБА_3 є вчинення ним суспільно небезпечного діяння, яке містить склад кри мінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України, тобто при наявності об`єктивних (об`єкт, діяння, наслідки, причиновий зв`язок) і суб`єктивних (суб`єкт, вина) ознак, які характеризують дане суспільно небезпечне діяння як злочин.
Кримінальна відповідальність передбачає законно обґрунтований обов`язок обвинуваченого ОСОБА_3 , який скоїв тяжкий злочин, який передбачений ч. 2 ст. 286 КК України, піддатися осуду з боку держави і бути покараним у повній відповідності з законом.
Такий обов`язок виник з моменту скоєння обвинуваченим ОСОБА_3 кримінального правопорушення (тяжкого злочину), який передбачено ч. 2 ст. 286 КК України і створює тим самим кримінальні правовідносини між обвинуваченим ОСОБА_3 і державою.
Склад кримінального правопоррушення (тяжкого злочину).
Об`єкт кримінального правопорушення (тяжкого злочину):
-безпека дорожнього руху;
-здоров`я громадянина, - потерпілого ОСОБА_8 ;
Предмет кримінального правопорушення (тяжкого злочину):
- автомобіль марки ВА32101, реєстраційний номер НОМЕР_1 , який належить третій особі, - матері обвинуваченого ОСОБА_3 , - ОСОБА_9 .

Об`єктивна сторона складу кримінального правопорушення (тяжкого злочину) складається з:
1. Порушення правил безпеки дорожнього руху обвинуваченим ОСОБА_3 зокрема, п. 12.1 Правил дорожнього руху, затверджених постановою Кабінету Міністрів України № 1306 від 10 жовтня 2001 року, та введених в дію з 01 січня 2002 року, які перебувають у прямому причинному зв`язку з виникненням дорожньо-транспортної пригоди та настанням наслідків у вигляді спричинення тяжких тілесних ушкоджень потерпілому ОСОБА_8 .

2. Суспільно небезпечний наслідок кримінального правопорушення (тяжкого злочину), який передбачений ч. 2 ст. 286 КК України, та який скоїв обвинувачений ОСОБА_3 полягає в наступному:
- отримання потерпілим ОСОБА_8 тяжких тілесних ушкоджень.
3. Причиновий зв`язок між порушенням та наслідками, що підтверджується висновком експертизи № 212 від 05.01.2022 року.
Отже, суд вважає, що в даному випадку є причиновий зв`язок між порушення правил безпеки дорожнього руху обвинуваченим ОСОБА_3 , зокрема, п. 12.1 Правил дорожнього руху, затверджених постановою Кабінету Міністрів України № 1306 від 10 жовтня 2001 року та введених в дію з 01 січня 2002 року, та фактом настання ДТП, в результаті чого потерпілий ОСОБА_8 отримав тяжкі тілесні ушкодження.

Суб`єкт кримінального правопорушення (тяжкого злочину):
Суб`єктом кримінального правопорушення (тяжкого злочину), який передбачено ч. 2 ст. 286 КК України є особа, яка до часу вчинення кримінального правопорушення (тяжкого злочину) досягла 16 ти річного віку, відповідно, обвинувачений ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , - є суб`єктом кримінального правопорушення (тяжкого злочину), передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України.
Суд окремо зазначає, що для кваліфікації дій винного за ст. 286 КК України не має значення, чи керувала особа власним транспортним засобом, який належить їй на праві власності, чи керувала транспортним засобом, який належить іншій особі, - фізичній чи юридичній, вчинила ДПТ під час роботи чи у вільний від роботи час, керувала транспортним засобом правомірно або в результаті самовільного захоплення і крадіжки, чи були в винного в момент керування транспортним засобом права водія або він не мав чи був їх позбавлений.
Вищевказані обставини мають значення лише при вирішенні судом питання про відшкодування шкоди ( моральної та матеріальної), яка завдана кримінальним правопорушенням (злочином), який передбачено ст. 286 КК України.
Суб`єктивна сторона складу кримінального правопорушення (тяжкого злочину):
Необережна форма вини обвинуваченого ОСОБА_3 .

Винність обвинуваченого ОСОБА_3 в судовому засіданні у вчиненні кримінального правопорушення (тяжкого злочину), який передбачено ч. 2 ст. 286 КК України повністю доведена зібраними та дослідженими в судовому засіданні доказами:
- показаннями обвинуваченого ОСОБА_3 в судовому засіданні, який надав наступні показання:
Положення ст. 18 КПК України, та ст. 63 Конституції України йому судом роз`яснені та зрозумілі.
Дослівно, - зазначив, що обставини, які викладені в обвинувальному акті щодо обставин вчиненого ним злочину, - відповідають дійсності, тому добавити нічого не зможе, він не оспорює жодного факту, який зазначено в обвинувальному акті, а тому вину свою визнає беззаперечно, в повному обсязі, щиро кається, та просить суворо його не карати.
Додатково на запитання суду обвинувачений ОСОБА_3 повідомив, що автомобіль належить на праві приватної власності його матері, - ОСОБА_9 .
В момент ДТП були складні умови, - темна пора доби, туман, дощ, а тому дорожнє покриття було слизьке. На автомобілі була встановлена зимова гума. Дорогу він знав погано.
Він отримав посвідчення водія ще в 2017 році. На автомобілі мами їздив не постійно, - коли мати попросить проїхати в те чи інше місце.
Потерпілий є його троюрідний брат, з яким в нього дуже гарні відносини, які не змінилися навіть після ДТП, внаслідок чого потерпілий отримав тілесні ушкодження.
З потерпілим він розрахувався ще під час досудового рослідування, - сплатив йому кошти на лікування.
Він просив вибачення у потерпілого, який його вибачив, та, відповідно, - подав до суду письмову заяву про те, що він не має до нього претензій ні матеріального ні морального характеру, цивільний позов заявляти не буде, та просить суд слухати кримінальне провадження без його участі.
За весь час, поки має посвідчення водія до адміністративної відповідальності за порушення правил ПДР не притягувався.
Вину у вчиненому кримінальному правопорушенні (тяжкому злочині), який передбачений ч. 2 ст. 286 КК України, - визнав повністю, зазначив, що він його вчинив неумисно, - з необережності, так як в нього стаж водія лише з 2017 року, а тому бажає собі та іншим бути на дорозі уважними та недопускати таких помилок на дорозі.
Просить суд не призначати покарання, пов`язане з позбавлення волі.
Суд, оцінюючи покази обвинуваченого ОСОБА_3 , які були надані ним в добровільному порядку під час судового слідства, з яких видно, що він повністю визнає себе винним в інкримінованих йому діях, що його визнання вини та відповідні покази не є результатом якихось погроз з боку потерпілої сторони або обіцянок працівників правоохоронних органів (слідчих, прокурорів), приходить до висновку, що показання обвинуваченого ОСОБА_3 є логічними, послідовними, та, зглядаючись на обставини справи, які були безпосередньо досліджені в судовому засіданні, достовірними та обґрунтованими, а тому вони є підставою для притягнення обвинуваченого ОСОБА_3 до кримінальної відповідальності за вчинення ним кримінального правопорушення (тяжкого злочину), який передбачено ч. 2 ст. 286 КК України.
Окрім повного визнання обвинуваченим ОСОБА_3 своєї вини у вчиненні кримінального правопорушення (тяжкого злочину), який передбачено ч. 2 ст. 286 КК України, органами досудового слідства зібрано і інші докази на підтвердження винуватості обвинуваченого ОСОБА_3 у вчиненні кримінального правопорушення (тяжкого злочину), передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України, однак, за клопотанням обвинуваченого ОСОБА_3 та його захисника, - адвоката ОСОБА_7 , - проти чого представник державного обвинувачення (прокурор) не заперечував, в силу ч. 3 ст. 349 КПК України суд визнав недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються, зокрема, суд визнав за не доцільне:
- допит потерпілого;
- допит свідків, які зазначені в обвинувальному акті;
- дослідження матеріалів справи, - доказів вини обвинуваченого, які були зібрані органами досудового слідства під час досудового слідства, -
- обмежившись допитом обвинуваченого ОСОБА_3 , та дослідженням матеріалів кримінального провадження, які характеризують особу обвинуваченого, дослідженням матеріалів, що стосуються речових доказів, витрат на залучення експерта, заходів забезпечення позову, обґрунтовуючи своє рішення наступним.
Згідно ч. 3 ст. 349 КПК України суд має право, якщо проти цього не заперечують учасники судового провадження, визнати недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються.
При цьому суд з`ясовує, чи правильно розуміють зазначені особи зміст цих обставин, чи немає сумнівів у добровільності їх позиції, а також роз`яснює їм, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку.
Положення ч. 3 ст. 349 КПК України обвинуваченому ОСОБА_3 було роз`яснено судом в судовому засіданні, які йому зрозумілі.

Окрім того, захисник обвинуваченого ОСОБА_3 , - адвокат ОСОБА_7 зазначив, що ним було також роз`яснено його підзахисному процесуальні наслідки беззаперечного вихзнання вини та скороченого порядку розгляду кримінального провадження, які його підзахисному зрозумілі, та з якими він погоджується.

Захисник обвинуваченого ОСОБА_3 , - адвокат ОСОБА_7 зазначив, що, на його думку, - визнання вини обвинуваченим та скорочений порядок дослідження доказів, - ні в якому разі не суперечить законним правам та інтересам обвинуваченого, навпаки, - дана процесуальна дія лише сприятиме оперативному розгляду кримінального праводження., та винесення справедливого, законного вироку в розумні строки.

Відповідно, суд на підставі положень ч. 3 ст. 349 КПК України обмежився допитом обвинуваченого ОСОБА_3 , дослідженням матеріалів кримінального провадження, які характеризують особу обвинуваченого, зокрема, - висновок органу пробації, дослідженням матеріалів кримінального провадження, що стосуються речових доказів, витрат на залучення експерта, заходів забезпечення кримінального провадження.

Що стосується потерпілого ОСОБА_8 то потерпілий в підготовчому судовому засіданні після роз`яснення йому законних прав та інтересів подав до суду письмове клопотання, в якому просить суд слухати кримінальне провадження без його участі, зазначивши при цьому, що не має претензій ні матеріального ні морального характеру до обвинуваченого ОСОБА_3 , цивільний позов подавати не буде, щодо покарання, - просить суд обвинуваченого суворо не карати, а при можливості звільнити обвинуваченого від покарання.

В подальшому, - при слуханні кримінального провадження по суті, - потерпілий ОСОБА_8 надіслав на адресу суду аналогічну заяву, - щодо слухання кримінального провадження у його відсутності та відсутність будь яких претензій до обвинуваченого.

Обидві заяви потерпілого містяться в матеріалах кримінального провадження.

Що стосується законного представника потерпілого ОСОБА_8 , - ОСОБА_10 , то законний представник потерпілого в підготовчому судовому засіданні після роз`яснення їй законних прав та інтересів подала до суду письмове клопотання, в якому просить суд слухати кримінальне провадження без її участі, зазначивши при цьому, що ні потерпілий, ні вона не має претензій ні матеріального ні морального характеру до обвинуваченого ОСОБА_3 , цивільний позов подавати не буде, щодо покарання, - просить суд обвинуваченого суворо не карати, а при можливості звільнити обвинуваченого від покарання.

В подальшому, - при слуханні кримінального провадження по суті, - представник потерпілого ОСОБА_8 , - ОСОБА_10 надіслала на адресу суду аналогічну заяву, - щодо слухання кримінального провадження у її відсутності та відсутність будь яких претензій до обвинуваченого.

Обидві заяви представника потерпілого містяться в матеріалах кримінального провадження.

Матеріали кримінального провадження, що характеризують особу обвинуваченого ОСОБА_3 :

- згідно паспорту громадянина України серії НОМЕР_2 , який видано 23 червня 2005 року 1 им відділом Ялтинського МУ ГУ МВС України в Криму, ОСОБА_3 народився ІНФОРМАЦІЯ_2 в місті Курган Тюбе, Таджикистан, відповідно, - ОСОБА_3 є громадянином України, на час скоєння кримінального правопорушення (тяжкого злочину) досягнув віку кримінальної відповідальності за вчинення кримінального правопорушення (тяжкого злочину), передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України, так як кримінальна відповідальність за вчинення кримінального правопорушення (тяжкого злочину), який передбачено ч. 2 ст. 286 КК України настає з моменту досягнення осудною особою віку 16 ти років, відповідно, обвинувачений є суб`єктом вчинення кримінального правопорушення (тяжкого злочину), який передбачено ч. 2 ст. 286 КК України;

- згідно довідки № , яка видана 07.09.2016 року, ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , - є внутрішньопереміщеною особою, та зареєстрований за адресою: АДРЕСА_2 ;

- згідно картки фізичної особи - платника податків, ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , має РНОКПП: НОМЕР_3 ;

- згідно довідки вимоги про судимість № 81 16122021/32016, станом на 16.12.2021 року у відношенні обвинуваченого ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Курган Тюбе, республіка Таджикистан, громадянина України, - відомостей про судимість чи притягнення до кримінальної відповідальності, - немає.

- згідно довідки № 481, яка видана 17.12.2021 року КНП КМР «Кагарлицька багатопрофільна лікарня», ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_2 , за психіатричною допомогою не звертався, в психіатричному кабінеті КНП КМР «Кагарлицька багатопрофільна лікарня » не спостерігався;

- згідно довідки № 614, яка видана 17.12.2021 року КНП КМР «Кагарлицька багатопрофільна лікарня», ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_2 , в наркологічному кабінеті КНП КМР «Кагарлицька багатопрофільна лікарня» не спостерігався, за наркологічною допомогою не звертався.

- згідно довідки характеристики, яка видана 21 січня 2022 року Ржищівською міською радою Київської області, ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 по місцю проживання характеризується з позитивної сторони;

- згідно досудової доповіді органу пробації від 15.03.2022 року у відношенні ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , - беручи інформацію, що характеризує особистість обвинуваченого ОСОБА_3 , його спосіб життя, відсутність історії правопорушень, готовність надалі дотримуватись правомірного способу життя, низький рівень ризику ймовірності вчинення повторного кримінального правопорушення та низький ризик небезпеки для суспільства, у тому числі для окремих осіб, Обухівський районний сектор № 2 Державної установи «Центр пробації» у м.Києві та Київській області вважає, що виправлення обвинуваченого ОСОБА_3 , без обмеження волі або позбавлення волі на певний строк можливе та не становить високої небезпеки для суспільства (у тому числі окремих осіб).

Якщо суд дійде висновку про можливість призначення ОСОБА_3 покарання, не пов`язаного з позбавленням волі, буде доцільно, з метою виправлення та запобігання вчиненню повторних кримінальних правопорушень у майбутньому, застосовувати заходи нагляду, соціально-виховні заходи,які можуть вплинути на фактор ризику та знизити ризик повторного кримінального злочину. Орган пробації вважає доцільним покладення на правопорушника обов`язку відповідно до п. 2 ч. 3 ст. 76 КК України.

Матеріали кримінального провадження стосовно речових доказів:

- Згідно постановляючої частини постанови про визнання речових доказів та передачу їх на зберігання від 29.11.2021 року:
1. Визнати речовим доказом:

- автомобіль ВАЗ 2101, реєстраційний номер НОМЕР_1 , вилучений на тимчасове утримання до майданчику зберігання транспортних засобів, за адресою: Київська область, м. Біла Церква, вул. Матросова, 48 А.

Згідно акту прийняття передачі траспортного засобу від 28.11.2021 року, автомобіль ВАЗ 2101, реєстраційний номер НОМЕР_1 , - переданий до майданчика зберігання транспортних засобів, за адресою: Київська область, м. Біла Церква, вул. Матросова, 48 А.

Матеріали кримінального провадження, що стосуються витрат на залучення експертів.

- згідно довідки про витрати на проведення інженерно транспортної експертизи від 10.01.2022 № СЕ 19/111 21/60208 ІТ, - вартість залучення експерта за проведення інженерно транспортної експертизи становить 1716 (одна тисяча смімсот шістнадцять) грн. 20 коп.;

- згідно довідки про витрати на проведення інженерно транспортної експертизи від 22.12.2021 № СЕ 19/111 21/62067 ІТ, - вартість залучення експерта за проведення інженерно транспортної експертизи становить 1716 (одна тисяча смімсот шістнадцять) грн. 20 коп.;

Обґрунтування судом призначення виду та розміру покарання.
Суд, призначаючи покарання обвинуваченому ОСОБА_3 у відповідності з положеннями ст. 65 КК України, враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення (тяжкого злочину), особу обвинуваченого ОСОБА_3 , наслідки вчиненого кримінального правопорушення (тяжкого злочину), наявності відомостей про судимість, позицію державного обвинувача (прокурора), позицію потерпілої сторони.
Так, санкція ч. 2 ст. 286 КК України передбачає покарання у виді:
- позбавлення волі на строк від трьох до восьми років, з, -
- позбавленням права керувати транспортними засобами на строк до трьох років або без такого.
Згідно ч. 1 ст. 12 КК України кримінальні правопорушення поділяються на кримінальні проступки і злочини.
Згідно ч. 2 ст. 12 КК України кримінальним проступком є передбачене цим Кодексом діяння (дія чи бездіяльність) за вчинення якого передбачене основне покарання у виді штрафу в розмірі не більше трьох тисяч неподатковуваних мінімумів доходів громадян або інше покарання, не пов`язане з позбавленням волі.
Згідно ч. 3 ст. 12 КК України злочини поділяються на нетяжкі, тяжкі та особливо тяжкі.
Згідно ч. 4 ст. 12 КК України нетяжким злочином є передбачене цим Кодексом діяння (дія чи бездіяльність), за вчинення якого передбачене основне покарання у виді штрафу в розмірі не більше десяти тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або позбавлення волі на строк не більше п`яти років.
Згідно ч. 5 ст. 12 КК України тяжким злочином є передбачене цим Кодексом діяння (дія чси бездіяльність), за вчинення якого передбачене основне покарання у виді штрафу в розмірі не більше двадцяти п`яти тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, позбавлення волі на строк не більше десяти років.
Відповідно, враховуючи положення ч. 1 ст. 12, ч.ч. 3, 5 ст. 12 КК України, - обвинувачений ОСОБА_3 скоїв кримінальне правопорушення (тяжкий злочин).
Згідно положень ст. 25 КК України кримінальне правопорушення (тяжкий злочин), яке передбачене ч. 2 ст. 286 КК України, та яке скоїв обвинувачений ОСОБА_3 , - є необережним кримінальним правопорушенням, - тяжким злочином.
Обставинами, які згідно п.п. 1, 2 ч. 1 ст. 66 КК України пом`якшують покарання обвинуваченого ОСОБА_3 є:
- щире каяття та активне сприяння розкриттю злочину;
- добровільне відшкодування завданого збитку.
Обставин, які згідно ст. 67 КК України обтяжували б покарання обвинуваченого ОСОБА_3 , - судом в судовому засіданні не встановлено.
Отже, враховуючи ті обставини, що: обвинувачений ОСОБА_3 раніше не притягувався до кримінальної відповідальності, відповідно, - раніше не судимий, кримінальне правопорушення тяжкий злочин, - скоїв вперше, злочин скоєно з необережності, шкода, завдана злочином, - відшкодована в добровільному порядку в повному обсязі ще на стадії досудового розслідування, внаслідок чого потерпілий не має до обвинуваченого претензій ні матеріального ні морального характеру, є в наявності обставини, які пом`якшують покарання обвинуваченого, при повній відсутності обставин, що обтяжують покарання (кримінальне правопорушення не було скоєне в стані алкогольного сп`яніння), враховуючи позицію державного обвинувача (прокурора), який вважав за можливе застосувати до обвинуваченого покарання, не пов`язане з позбавленням волі, враховуючи висновок органу пробації про можливість виправлення та перевиховання обвинуваченого без призначення реального покарання (обмеження чи позбавлення волі), то суд вважає, що подальше виправлення та перевиховання обвинуваченого ОСОБА_3 можливо здійснити в умовах без ізоляції від суспільства, призначивши йому покарання в межах санкції ч. 2 ст. 286 КК України у виді позбавлення волі, не призначаючи додаткове покарання у виді позбавлення права керування транспортними засобами.
Що стосується розміру призначеного покарання, то слід призначити обвинуваченому ОСОБА_3 покарання за вчинення кримінального правопорушення - тяжкого злочину, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України, - у виді позбавлення волі строком на 3 (три) роки, - мінімальна межа санкції, яка передбачена ч. 2 ст. 286 КК України, так як суд вважає, що призначення покарання у мінімальній межі можливе з огляду на особу обвинуваченого, обставин скоєного злочину, наслідків скоєного злочину, та добровільне відшкодування обвинуваченим шкоди, заподіяної злочином, - ще на стадії досудового розслідування.

Що ж до непризначення додаткового покарання, то суд зазначає наступне:
- так, санкція ч. 2 ст. 286 КК України в частині, що стосується призначення/непризначення додаткового покарання є альтернативною, тобто, - законодавець дає право суду, з урахуванням обставин справи в кожному конкретному випадку, - призначати чи непризначати додаткове покарання.

Так, суд вважає, що додаткове покарання у виді позбавлення прав керування транспортними засобами в даному випадку не є доцільним, адже на час скоєння злочину обвинувачений ОСОБА_3 не перебував в стані алкогольного сп`яніння, з моменту отримання водійського посвідчення, а саме, - з 2017 року, - жодного разу не притягувався до адміністративної відповідальності за порушення правил дорожнього руху.

Окрім того, суд звертає увагу на ту обставину, що шкода, завдана злочином, - повністю відшкодована, - оплачено потерпілому кошти на лікування, внаслідок чого потерпілий взагалі не має будь яких претензій до обвинуваченого, та навпаки, - просить суворо обвинуваченого не карати та, по можливості, - звільнити від кримінальної відповідальності обвинуваченого.

Окрім того, суд зважає на ту обставину, що обвинувачений ОСОБА_3 є внутрішньопереміщеною особою, проживає з матір`ю (яка є власником транспортного засобу, на якому скоєно злочин), а тому позбавлення прав керування транспортним засобом обвинуваченого суттєво ускладнить побут (який і так суттєво ускладнений бойовими діями в Україні) обвинуваченого та його сім`ї, - він буде обмежений в пересуванні, обмежений в працевлаштуванні, зокрема, - на посаду водія.

Також слід застосувати положення ст. 75 КК України.
Обґрунтування позиції суду.
Згідно положень ст.. 75 КК України якщо суд при призначенні покарання у виді виправних робіт, службового обмеження для військовослужбовців, обмеження волі, а також позбавлення волі на строк не більше п`яти років, враховуючи тяжкість злочину, особу винного та інші обставини справи, дійде висновку про можливість виправлення засудженого без відбування покарання, він може прийняти рішення про звільнення від відбування покарання з випробуванням.

У цьому разі суд ухвалює звільнити засудженого від відбування призначеного покарання, якщо він протягом визначеного судом іспитового строку не вчинить нового злочину і виконає покладені на нього обов`язки.

Що стосується розкаювання обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення (злочину), то суд зазначає про ту обставину, що обвинувачений ОСОБА_3 , зглядаючись на його поведінку як під час досудового слідства, так і під час судового слухання справи, переконав суд у своєму щирому розкаюванні.

Суд вважає, що, враховуючи поведінку обвинуваченого під час слухання кримінального провадження, яка слугує як доказ того, що обвинувачений ОСОБА_3 щиро розкаявся, усвідомив в повному обсязі всю протиправність своєї поведінки, що, відповідно, поруч з позицією сторони державного обвинувачення, який просить застосувати до обвинуваченого положення ст. 75 КК України, - дає змогу суду застосувати при призначенні покарання у відношенні засудженого ОСОБА_3 положення ст.ст. 75, 76 КК України.

Що стосується положень ст. 76 КК України, то суд в даному випадку, застосовуючи положення даної статті матеріального права, вважає за необхідне покласти на засудженого обов`язки, які передбачені п.п. 1, 2 ч. 1 ст. 76 КК України, а саме:

1. періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації;

2. повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.

Відповідно, на підставі ст. 65 КК України суд вважає, що застосування до обвинуваченого ОСОБА_3 покарання у виді позбавлення волі строком 3 (три) роки, з застосуванням положень ст.ст. 75, 76 КК України, - з урахуванням обставин вчиненого злочину, з урахуванням особи обвинуваченого та його характеризуючих обставин, які були досліджені судом, буде необхідним та достатнім покаранням для виправлення обвинуваченого та попередження вчинення ним нових злочинів, тому суд, враховуючи ті обставини, що обвинувачений ОСОБА_3 раніше не притягувався до кримінальної відповідальності, відповідно, - раніше не судимий, злочин скоїв вперше, злочин скоєно з необережності, шкода, завдана злочином, - відшкодована в добровільному порядку в повному обсязі ще на стадії досудового розслідування, внаслідок чого потерпілий не має до обвинуваченого претензій ні матеріального ні морального характеру, є в наявності обставини, які пом`якшують покарання обвинуваченого, при повній відсутності обставин, що обтяжують покарання, враховуючи позицію державного обвинувача (прокурора), який вважав за можливе застосувати до обвинуваченого покарання, не пов`язане з позбавленням волі, враховуючи висновок органу пробації про можливість виправлення та перевиховання обвинуваченого без призначення реального покарання (обмеження чи позбавлення волі), тому суд вважає, що до обвинуваченого необхідно застосувати такий вид покарання як позбавлення волі строком на 3 (три) роки, з застосуванням положень ст. 75 КК України, (іспитовий строк терміном на 1 рік), та положень ст. 76 КК України.

Підстав для застосування положень ст. 69 КК України щодо обвинуваченого ОСОБА_3 судом в судовому засіданні не виявлено.

Заходи забезпечення кримінального провадження.
Заходи забезпечення кримінального провадження в кримінальному провадженні передбачені ст. 131 КПК України.
Згідно п. 7 ч. 2 ст. 131 КПК України заходом забезпечення кримінального провадження є арешт майна.
Такий вид забезпечення кримінального провадження, як арешт майна, - в даному кримінальному провадженні не застосовувався.
Згідно п. 9 ч. 2 ст. 131 КПК України заходом забезпечення кримінального провадження є запобіжні заходи.
Запобіжний захід в даному кримінальному провадженні у відношенні обвинуваченого ОСОБА_3 , - не застосовувався, правових підстав для обрання у відношенні обвинуваченого ОСОБА_3 запобіжного заходу до вступу вироку в законну силу, - немає.

Цивільний позов.
Цивільний позов по даному кримінальному провадженню не заявлявся.

Речові докази по справі.
Вирішення питання щодо речових доказів врегульовано ст. 100 КПК України, так:
Згідно ч. 9 ст. 100 КПК України питання про спеціальну конфіскацію та долю речових доказів і документів, які були надані суду, вирішується судом під час ухвалення судового рішення, яким закінчується кримінальне провадження. Такі докази і документи повинні зберігатися до набрання рішенням законної сили. У разі закриття кримінального провадження слідчим або прокурором питання про спеціальну конфіскацію та долю речових доказів і документів вирішується ухвалою суду на підставі відповідного клопотання, яке розглядається згідно із статтями 171-174 цього Кодексу.

Враховуючи вищевикладену норму КПК України, що стосується речових доказів, суд приходить до висновку щодо наступного:
- речовий доказ, а саме:
- легковий автомобіль марки «ВАЗ», модель «2101», рік випуску 1973, колір червоний, номер кузова НОМЕР_4 , який знаходиться на майданчику зберігання транспортних засобів, за адресою: АДРЕСА_3 , - повернути власнику, - ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , уродженці село Біловодське Московського району, Киргизія, громадянці України, паспорт громадянки України серії НОМЕР_5 , виданий 21 грудня 1999 року Гурзуфським ВМ Ялтинського МУ ГУ МВС України в Криму, РНОКПП: НОМЕР_6 , зареєстрована за адресою: АДРЕСА_2 , тел. моб.: НОМЕР_7 .

Процесуальні витрати.
Згідно ч. 1 ст. 126 КПК України суд вирішує питання щодо процесуальних витрат у вироку або ухвалою.

Згідно ч. 2 ст. 124 КПК України у разі ухвалення обвинувального вироку суд стягує з обвинуваченого на користь держави документально підтверджені витрати на залучення експерта.

Згідно матеріалів кримінального провадження (довідки на витрати на залучення експертизв кількості двох) документально підтверджені витрати на проведення експертиз в даному кримінальному провадженні становлять кошти в сумі 3423 (три тисяч чотириста двадцять три) грн. 40 коп.

З огляду на вищевказані норми процесуального права та матеріали кримінального провадження в частині витрат на залучення експерта, суд приходить до висновку щодо стягнення з обвинуваченого ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Курган Тюбе, Таджикістан, громадянина України, паспорт громадянина України серії НОМЕР_2 , ячкий видано 23 червня 2005 року 1 им відділом Ялтинського МУ ГУ МВС України в Криму, РНОКПП: НОМЕР_3 , зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , на користь держави кошти в сумі 3423 (три тисяч чотириста двадцять три) грн. 40 коп., - витрат на залучення експерта.

Враховуючи вищевикладене, керуючись ст.ст. 12, 23, 24, 51 53, 65, 66, 75, 76, ч. 2 ст. 286 КК України, ч. 1 ст. 369, 370, 371, ч.ч. 2, 3 ст. 373, 374 376 КПК України, суд, -

У Х В А Л И В :
ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнати винуватим у вчиненні ним кримінального правопорушення (тяжкого злочину), який передбачено ч. 2 ст. 286 КК України, як за порушення правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, що спричинило потерпілому тяжке тілесне ушкодження, і призначити йому покарання у виді позбавлення волі строком на 3 (три) роки, без позбавлення права керування транспортними засобами.
Відповідно до положень ст. 75 КК України засудженого ОСОБА_3 звільнити від відбування призначеного покарання у виді позбавлення волі з іспитовим строком на 1 (один) рік, якщо він протягом визначеного судом іспитового строку не вчинить нового злочину і виконає покладені на нього обов`язки.
В порядку п.п. 1, 2 ч. 1 ст. 76 КК України покласти на засудженого ОСОБА_3 паступі обов`язки:
- періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації;
- повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання;
Заходи забезпечення кримінального провадження.
Запобіжні заходи.
Запобіжний захід, як вид забезпечення кримінального провадження, (п. 9 ч. 2 ст. 131, ст. 176 КПК України) у відношенні обвинуваченого ОСОБА_3 , - до вступу вироку в законну силу, - не обирати.
Арешт майна, (п. 7 ч. 2 ст. 131, ст. 170 КПК України) , як захід забезпечення кримінального провадження, - в межах даного кримінального провадження не застосовувався.
Цивільний позов.
Цивільний позов по даному кримінальному провадженню не заявлявся.
Речові докази по справі:
- легковий автомобіль марки «ВАЗ», модель «2101», рік випуску 1973, колір червоний, номер кузова НОМЕР_4 , який знаходиться на майданчику зберігання транспортних засобів, за адресою: Київська область, м. Біла Церква, вул. Матросова, 48 - А, - повернути власнику, - ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , уродженці село Біловодське Московського району, Киргизія, громадянці України, паспорт громадянки України серії НОМЕР_5 , виданий 21 грудня 1999 року Гурзуфським ВМ Ялтинського МУ ГУ МВС України в Криму, РНОКПП: НОМЕР_6 , зареєстрована за адресою: АДРЕСА_2 , тел. моб.: НОМЕР_7 .
Процесуальні витрати.
Стягнути з ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Курган Тюбе, Таджикістан, громадянина України, паспорт громадянина України серії НОМЕР_2 , який видано 23 червня 2005 року 1 им відділом Ялтинського МУ ГУ МВС України в Криму, РНОКПП: НОМЕР_3 , зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , тел. моб.: НОМЕР_8 , на користь держави кошти в сумі 3423 (три тисячі чотириста двадцять три) грн. 40 коп., - витрат на залучення експерта.

Вирок може бути оскаржений до Київського Апеляційного суду протягом 30 днів з дня його проголошення шляхом подачі апеляційної скарги через Кагарлицький районний суд.
Обвинуваченому та прокурору копію вироку на підставі ч. 6 ст. 376 КПК України вручити негайно після його проголошення.
Учасники судового провадження мають право на підставі ч. 6 ст. 366 КПК України отримати в суді копію вироку.
Копія судового рішення не пізніше наступного дня після ухвалення надсилається учаснику судового провадження, який не був присутній в судовому засіданні.

Суддя: ОСОБА_1