Ухвала

Іменем України

18 серпня 2022 року

м. Київ
провадження № 51-2404 ск 22

Верховний Суд колегією суддів Другої судової палати Касаційного кримінального суду у складі:

головуючого ОСОБА_1 ,

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
розглянув касаційну скаргу засудженого ОСОБА_4 на ухвалу Дніпровського апеляційного суду від 1 серпня 2022 року.
Суть питання та встановлені судом обставини
Вироком Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 5 лютого 2021 року ОСОБА_4 засуджено за ч. 2 ст. 345 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 4 роки.
На підставі ст.75, 76 КК України звільнено ОСОБА_4 від відбування покарання з випробуванням та встановлено іспитовий строк на 3 роки.
Не погоджуючись із зазначеним вироком, прокурор та ОСОБА_4 оскаржили його в апеляційному порядку. При цьому, в апеляційній скарзі прокурора ставиться питання про погіршення становища ОСОБА_4 , тому він підлягає обов`язковому виклику в судове засідання.
ОСОБА_4 у судові засідання неодноразово не з`являвся, про поважність причин своєї неявки апеляційному суду не повідомляв, у зв`язку з чим судом було постановлено 8 ухвал про застосування приводу, які станом на 1 серпня 2022 року не виконано, через неможливість встановити місце знаходження обвинуваченого.
Ухвалою Дніпровського апеляційного суду від 1 серпня 2022 року задоволено клопотання прокурора та оголошено ОСОБА_4 у розшук, апеляційне провадження за апеляційними скаргами прокурора та ОСОБА_4 на вирок Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 5 лютого 2021 року зупинено до розшуку ОСОБА_4 .
Вимоги касаційної скарги і доводи особи, яка її подала
У касаційній скарзі засуджений ОСОБА_4 не погоджується з ухвалою Дніпровського апеляційного суду від 1 серпня 2022 року, вважає, що зазначене судове рішення є незаконним та підлягає скасуванню.
Мотиви Суду
Перевіривши доводи касаційної скарги, колегія суддів вважає, що у відкритті касаційного провадження слід відмовити, виходячи з наступного.
Відповідно до положень ст. 129 Конституції України обов`язковим для перегляду судових рішень є апеляційний порядок, тоді як право особи на касаційне оскарження судового рішення забезпечується у випадках, визначених законом.
Встановлюючи обмеження права на касаційне оскарження судових рішень, законодавець повинен керуватися такою складовою принципу верховенства права, як пропорційність. За правовою позицією Конституційного Суду України обмеження прав і свобод людини і громадянина є допустимим виключно за умови, що таке обмеження є домірним (пропорційним) та суспільно необхідним (Рішення Конституційного Суду України від 19 жовтня 2009 року № 26-рп/2009).
Судові рішення, які можуть бути оскаржені в касаційному порядку, зазначено в частинах 1 та 2 статті 424 КПК України. Це стосується вироків та ухвал про застосування або відмову у застосуванні примусових заходів медичного чи виховного характеру суду першої інстанції після їх перегляду в апеляційному порядку, судових рішень суду апеляційної інстанції, постановлених щодо зазначених судових рішень суду першої інстанції, а також ухвал суду першої інстанції після їх перегляду в апеляційному порядку та ухвал суду апеляційної інстанції, якщо вони перешкоджають подальшому кримінальному провадженню, крім випадків, передбачених КПК України.
Таким чином, право на доступ до Верховного Суду не є абсолютним і підлягає дозволеним обмеженням, зокрема, щодо кола судових рішень, які можуть бути переглянуті у касаційному порядку. Такі обмеження не шкодять самій суті права доступу до суду, переслідують легітимну мету - ефективний розгляд касаційним судом лише справ відповідного рівня значущості, а також обґрунтовані пропорційністю між застосованими засобами та поставленою метою.
З касаційної скарги вбачається, що засуджений оскаржує ухвалу Дніпровського апеляційного суду від 1 серпня 2022 року про зупинення апеляційного провадження за апеляційними скаргами прокурора та ОСОБА_4 на вирок Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 5 лютого 2021 року та оголошення його в розшук.
Суд звертає увагу, що зупинення судового провадження у справі є тимчасовою перервою у здійсненні провадження судом, що викликана однією із визначених у ст. 335 КПК України обставин, після усунення якої судове провадження продовжується.
Таким чином, оскаржує судове рішення не перешкоджає подальшому кримінальному провадженню. В даному випадку Суд слідує позиції висловленій в постанові- провадження №51-524ск21, а тому ухвала, з якою не погоджується засуджений, не може бути предметом перевірки суду касаційної інстанції.
Крім того слід зауважити, що відповідно до ст.424КПК України заперечення проти ухвали можуть бути включені до касаційної скарги на судове рішення, ухвалене за наслідками апеляційного провадження.
Згідно п. 1 ч. 2 ст. 428 цього Кодексу суд касаційної інстанції постановляє ухвалу про відмову у відкритті касаційного провадження, якщо касаційна скарга подана на судове рішення, яке не підлягає оскарженню в касаційному порядку.
Ураховуючи викладене, колегія суддів дійшла висновку про те, що оскаржувана ухвала апеляційного суду не може бути предметом перегляду суду касаційної інстанції відповідно до ч. 2 ст. 424 КПК України, а тому у відкритті касаційного провадження згідно з п. 1 ч. 2 ст. 428 КПК України необхідно відмовити.
З цих підстав Суд постановив:
Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою засудженого ОСОБА_4 на ухвалу Дніпровського апеляційного суду від 1 серпня 2022 року.
Ухвала оскарженню не підлягає.
Судді:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3