У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

11 травня 2022 року м. Ужгород

Слідчий суддя Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області ОСОБА_1 , за участі секретаря ОСОБА_2 , розглянувши скаргу ОСОБА_3 на постанову старшого дізнавача СД відділу поліції №1 Ужгородського РУП ГУНП в Закарпатській області старшого лейтенанта поліції ОСОБА_4 від 25 червня 2021 року про закриття кримінального провадження №0000834 від 10.07.2019 року, -

В С Т А Н О В И В:
Потерпілий в даному кримінальному провадженні ОСОБА_3 звернувся до слідчого судді з вищевказаною скаргою, в якій просить скасувати постанову старшого дізнавача СД відділу поліції №1 Ужгородського РУП ГУНП в Закарпатській області старшого лейтенанта поліції ОСОБА_4 від 25 червня 2021 року про закриття кримінального провадження №0000834 від 10.07.2019 року.
Скарга мотивована тим, що в провадженні Ужгородського районного управління поліції Головного управління Національної поліції в Закарпатській області знаходилося кримінальне провадження №0000834 від 10 липня 2019 року, за ознаками складу кримінального правопорушення, передбаченого ст.356 КК України
Постановою від 25.06.2021 року Ужгородського районного управління поліції Головного управління Національної поліції в Закарпатській області кримінальне провадження №0000834 від 10 липня 2019 року закрито у зв`язку з відсутністю складу кримінального правопорушення.
Зазначає, що орган досудового розслідування про закриття даного кримінального провадження його не повідомляв, копію постанови на його адресу не надсилав, у зв`язку з чим ОСОБА_3 думав що проводиться досудове розслідування.
Вказує, що як вбачається з оскаржуваної постанови, орган досудового розслідування з посиланням на ч.1 ст.94 КПК України зазначає: дізнавач у суперечливих ситуаціях повинен виходити з положень ч.3 ст.17 КПК України - презумпції невинуватості та забезпечення доведеності вини,положень ч.3 ст 62 Конституції України, норми якої є нормами прямої дії та можуть використовуватись при вирішенні справи по суті - та відповідно до яких усі сумніви щодо доведеності вини тлумачаться на користь такої особи.
По тексту постанови дізнавач посилається на ст. 10 КПК України та зазначає про те, що були відібрані пояснення у гр. ОСОБА_5 , 1960 р.н.
Проте, як наголошує заявник, такий висновок є хибним і якраз свідчить про допущену халатність в процесі досудового розслідування щодо притягнення до кримінальної відповідальності.
ОСОБА_3 зазначає, що при цьому, в постанові не відображено жодного доказу, який би аналізував дізнавач і який би свідчив про відсутність в діях ОСОБА_5 складу кримінального правопорушення за ст.356 КК України.
Заявник вважає, що постанова є невмотивованою, формальною, при винесенні якої не були дотримані вимоги КПК України. Вказує, що органом досудового розслідування не було проведено повного і всебічного розслідування кримінального провадження. Винесена дізнавачем постанова всупереч ч.2 ст.9 КПК України не може відповідати принципу всебічного, повного і неупередженого дослідження обставин кримінального провадження. Дізнавач не провів всіх необхідних слідчий дій, не вжив заходів щодо притягнення винних осіб до відповідальності.
Враховуючи вищенаведене, заявник просить скасувати постанову про закриття кримінального провадження від 25.06.2021 року у кримінальному провадженні № 0000834 від 10 липня 2019 року та направити матеріали кримінального провадження № 0000834 від 10 липня 2019 року для продовження досудового розслідування.
Заявник в судове засідання не з`явився, проте подав до суду заяву, в якій просив розглянути скаргу у його відсутності та задовольнити її.
Дізнавач, рішення якого оскаржується, у судове засідання не з`явився, про час і місце розгляду був завчасно і належним чином повідомлений. Відповідно до приписів ч. 3 ст. 306 КПК України, його неявка не є перешкодою для розгляду скарги.
На підставі ч. 4 ст. 107 КПК України, фіксування за допомогою технічних засобів кримінального провадження не здійснюється.

Дослідивши та оцінивши матеріали поданої скарги та матеріали кримінального провадження, слідчий суддя приходить до наступних висновків.
За змістом ст. 26 КПК України слідчий суддя у кримінальному провадженні вирішує лише ті питання, що винесені на його розгляд сторонами та віднесені до його повноважень КПК, при цьому сторони кримінального провадження є вільними у використанні своїх прав у межах та у спосіб, передбачених КПК.
Так, ч. 1 ст. 303 КПК України передбачено перелік рішень, дій чи бездіяльності слідчого, дізнавача або прокурора, які підлягають оскарженню під час досудового провадження, та ким такі рішення, дії або бездіяльність можуть бути оскаржені. Встановлений даною нормою перелік рішень, дій чи бездіяльності слідчого, дізнавача або прокурора які можуть бути оскаржені на стадії досудового провадження є вичерпним.
Згідно ч. 1 ст. 304 КПК України, скарги на рішення, дії чи бездіяльність слідчого, дізнавача чи прокурора, передбачені частиною першою статті 303 цього Кодексу, можуть бути подані особою протягом десяти днів з моменту прийняття рішення, вчинення дії або бездіяльності. Якщо рішення слідчого, дізнавача чи прокурора оформлюється постановою, строк подання скарги починається з дня отримання особою її копії.
Слідчим суддею встановлено, що в провадженні сектору дізнання ВП №1 Ужгородського РУП ГУНП в Закарпатській області перебувало кримінальне провадження №0000834 від 10.07.2019 року за ст. 356 КК України, відомості про яке було внесене до ЄРДР у відповідності до ст. 214 КПК України за ухвалою слідчого судді Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 01.07.2019, на підставі заяви ОСОБА_3 в особі представника адвоката ОСОБА_6 від 20.06.2019 року.

Постановою старшого дізнавача СД відділу поліції №1 Ужгородського РУП ГУНП в Закарпатській області старшого лейтенанта поліції ОСОБА_4 від 25 червня 2021 року кримінальне провадження №0000834 від 10.07.2019 року за ст. 356 КК України, закрито на підставі п. 2 ч. 1 ст. 284 КПК України у зв`язку з відсутністю складу кримінального правопорушення.

Згідно мотивувальної частини оскаржуваної постанови, дізнавач зазначає, що в ході проведення досудового розслідування гр. ОСОБА_3 , пояснив, що 03.06.2018 року він разом з своєю дружиною гр. ОСОБА_7 та гр. ОСОБА_8 , ОСОБА_9 знаходились в с. Оноківці, напроти центральної зупинки де вони всі окрім дружини випивали спиртні напої та спілкувались. Також там знаходився автомобіль заявника марки «Тойота Корола» яким керувала його дружина, в ході спілкування заявник віддав гр. Пак ОСОБА_10 кошти в сумі 100 доларів США за те що гр. ОСОБА_11 ремонтував інший автомобіль заявника, та передав громадянину ОСОБА_8 ключі від свого автомобіля марки «Тойота Корола» польської реєстрації, 1998 року випуску, сірого кольору, де останній перепакував даний автомобіль в зону огляду камер відеоспостереження та після чого ОСОБА_3 , і ОСОБА_7 , пішли додому. На наступний день заявник прокинувся та вирішив дізнатись у гр. ОСОБА_8 де ключі та автомобіль на, що останній відповів, що його автомобіль забрав гр. ОСОБА_11 , після чого заявник зателефонував гр. ОСОБА_12 та останній повідомив, що автомобіль заявника знаходиться в нього і він його поверне тільки після того як заявник поверне борг гр. ОСОБА_12 в сумі 100 доларів США та 1500 грн. Після чого громадянин ОСОБА_3 звернувся по даному факту до поліції.
Також було відібрано пояснення в гр. ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_1 мешканця АДРЕСА_1 , та гр. ОСОБА_8 ІНФОРМАЦІЯ_2 , мешканця АДРЕСА_2 ., які в своїх пояснення вказали, що 03.06.2018 року вони разом з гр. ОСОБА_3 , гр. розпивали спиртні напої в ABC 0-24, що в с. Оноківці та через певний період в громадянина ОСОБА_3 і ОСОБА_5 , виникла сутичка щодо того що ОСОБА_3 , заборгував гр. ОСОБА_5 кошти в сумі близько 300 доларів США за ремонт автомобіля марки «Ровер», який раніше належав гр. ОСОБА_3 та через деякий час гр. ОСОБА_3 віддав ключі від свого автомобіля марки «Тойота Корола» польської реєстрації, 1998 року випуску, сірого кольору та кошти в сумі 100 доларів США, після цього дані особи продовжили розпивати спиртні напої та через деякий час дружина ОСОБА_3 , громадянка ОСОБА_7 1975 року народження підійшла до вищевказаних осіб та розпочала сварку з іншими по факту того що гр. ОСОБА_11 забрав кошти в її чоловіка після чого вищевказана громадянка викликала наряд поліції по даному факту.
Пунктом 2 ч. 1 ст. 284 КПК України визначено, що кримінальне провадження закривається в разі, якщо встановлена відсутність в діянні складу кримінального правопорушення.
Відповідно до ч.ч.1,2 ст. 84 КПК України доказами в кримінальному провадженні є фактичні дані, отримані у передбаченому цим Кодексом порядку, на підставі яких слідчий, прокурор, слідчий суддя і суд встановлюють наявність чи відсутність фактів та обставин, що мають значення для кримінального провадження та підлягають доказуванню. Процесуальними джерелами доказів є показання, речові докази, документи, висновки експертів.
Згідно положень п. 4 ч. 1 ст. 91 КПК України у кримінальному провадженні підлягають доказуванню, зокрема, обставини, які є підставою закриття кримінального провадження. У відповідності до ч. 2 ст. 91 КПК України доказування полягає у збиранні, перевірці та оцінці доказів з метою встановлення обставин, що мають значення для кримінального провадження.
Частиною 1 статті 92 КПК України закріплено, що обов`язок доказування обставин, передбачених статтею 91 цього Кодексу, за винятком випадків, передбачених частиною другою цієї статті, покладається на слідчого, прокурора та, в установлених цим Кодексом випадках, - на потерпілого.
Відповідно до ч. 2 ст. 93 КПК України сторона обвинувачення здійснює збирання доказів шляхом проведення слідчих (розшукових) дій та негласних слідчих (розшукових) дій, витребування та отримання від органів державної влади, органів місцевого самоврядування, підприємств, установ та організацій, службових та фізичних осіб речей, документів, відомостей, висновків експертів, висновків ревізій та актів перевірок, проведення інших процесуальних дій, передбачених КПК.
Відповідно до положень ч. 2 ст.9 КПК України прокурор, керівник органу досудового розслідування, слідчий зобов`язані всебічно, повно і неупереджено дослідити обставини кримінального провадження, виявити як ті обставини, що викривають, так і ті, що виправдовують підозрюваного, обвинуваченого, а також обставини, що пом`якшують чи обтяжують його покарання, надати їм належну правову оцінку та забезпечити прийняття законних і неупереджених процесуальних рішень.
Згідно ч.1 ст. 94 КПК України слідчий, прокурор, слідчий суддя, суд за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінюють кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення.
Відповідно до ч.1 ст. 95 КПК України показання - це відомості, які надаються в усній або письмовій формі під час допиту підозрюваним, обвинуваченим, свідком, потерпілим, експертом щодо відомих їм обставин у кримінальному провадженні, що мають значення для цього кримінального провадження.
В частині 8 статті 95 КПК України закріплено, що сторони кримінального провадження, потерпілий, представник юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, мають право отримувати від учасників кримінального провадження та інших осіб за їх згодою пояснення, які не є джерелом доказів, крім випадків, передбачених цим Кодексом.
Умови та порядок проведення допиту регламентовані ст. 224 КПК України.
Відповдно до ч.1 ст. 103 КПК України процесуальні дії під час кримінального провадження можуть фіксуватися:
1) у протоколі;
2) на носії інформації, на якому за допомогою технічних засобів зафіксовані процесуальні дії;
3) у журналі судового засідання.
Згідно ч.1 ст. 104 КПК України у випадках, передбачених цим Кодексом, хід і результати проведення процесуальної дії фіксуються у протоколі.
Таким чином, як видно з матеріалів даного кримінального провадження, єдиним доказом, який був отриманий в результаті проведення досудового розслідування та зафіксований в порядку, передбаченому КПК України, є протокол допиту потерпілого ОСОБА_3 від 16.09.2019 року. Пояснення, відібрані в гр. ОСОБА_5 та гр. ОСОБА_8 , на які посилається дізнавач в постанові про закриття кримінального провадження, не є джерелом доказів у відповідності до ч.8 ст. 95 КПК України. Відтак, доказування обставини, які є підставою закриття кримінального провадження, здійснюється тільки на підставі протоколу допиту потерпілого, оскільки жодних інших процесуальних дій в даному кримінальному провадженні проведено не було.
З огляду на вищенаведене слідчий суддя приходить до висновку, що при закритті кримінального провадження дізнавчем не були дотримані положення вимог кримінального процесуального закону щодо всебічності, повноти та неупередженості дослідження всіх обставин, відтак постанова дізнавача від 25.06.2021 року про закриття кримінального провадження №0000834 підлягає скасуванню.
Керуючись ст.ст.84, 92 95, 103, 104, 224, 303,304, 306, 307, 309, 369КПК України слідчий суддя -

П О С Т А Н О В И В:
Скаргу ОСОБА_3 на постанову старшого дізнавача СД відділу поліції №1 Ужгородського РУП ГУНП в Закарпатській області старшого лейтенанта поліції ОСОБА_4 від 25 червня 2021 року про закриття кримінального провадження №0000834 від 10.07.2019 року задовольнити.
Постанову старшого дізнавача СД відділу поліції №1 Ужгородського РУП ГУНП в Закарпатській області старшого лейтенанта поліції ОСОБА_4 від 25 червня 2021 року про закриття кримінального провадження №0000834 від 10.07.2019 року, за ознаками складу кримінального правопорушення, передбаченого ст. 356 КК України скасувати.
Ухвала оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя Ужгородського
міськрайонного суду ОСОБА_1