Номер провадження: 11-сс/813/532/22
Головуючий у першій інстанції ОСОБА_1
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29.03.2022 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд в складі:

головуючий суддя ОСОБА_2 ,

судді: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

за участі: секретаря судового засідання ОСОБА_5 ,

прокурора ОСОБА_6 ,

захисників ОСОБА_7 , ОСОБА_8 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційні скарги захисника ОСОБА_7 та ОСОБА_8 , які діють в інтересах підозрюваного ОСОБА_9 , на ухвалу слідчого судді Київського районного суду м. Одеси від 02 березня 2022 року про продовження строку запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_9 підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України, в рамках кримінального провадження № 0000898, внесеного до ЄРДР 05.08.2020 року,

встановив:

Зміст оскаржуваного судового рішення.
Оскаржуваною ухвалою було задоволено клопотання прокурора відділу Одеської обласної прокуратури ОСОБА_6 про продовження строку запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_9 підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України, в рамках кримінального провадження № 0000898, внесеного до ЄРДР 05.08.2020 року.

Продовжено строк тримання під вартою ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , строком до 18.04.2022 року.

Рішення слідчого судді мотивоване наявністю обґрунтованої підозри за фактом можливого вчинення підозрюваним ОСОБА_9 , інкримінованого кримінального правопорушення, наявністю ризику, передбаченого ч. 1 ст. 177 КПК України, встановленого під час застосування запобіжного заходу відносно підозрюваного, який не зменшився та продовжує існувати, тому є необхідність подальшого тримання під вартою підозрюваного.

Вимоги апеляційної скарги та узагальнені доводи особи, яка її подала.

На вказану ухвалу захисники ОСОБА_7 та ОСОБА_8 , які діють в інтересах підозрюваного ОСОБА_9 , кожен окремо, подали апеляційні скарги, в яких вказує на те, що оскаржена ухвала є необґрунтованою та підлягає скасуванню, зокрема, захисники стверджує, що:

- стороною обвинувачення не доведено наявність ризику переховування підозрюваного від органів досудового розслідування або суду, в свою чергу, саме лише тяжкість покарання не може бути єдиної підставою для продовження найсуворішого запобіжного заходу;

- слідчим суддею нерозглянута можливість застосування більш м`якого запобіжного заходу з урахуванням даних про особу підозрюваного, який має міцні соціальні зв`язки, постійне місце проживання, за яким характеризується позитивно, має низку вад здоров`я та потребує постійного лікування в умовах стаціонару та проведення заздалегідь призначеної операції.

Крім того, звертають увагу суду, що з 24.02.2022 року на території України запроваджено режим воєнного стану, обумовлений військовою агресією Російської Федерації по відношенню до нашої країни, що супроводжується активними бойовими діями на усій території держави, що в свою чергу є реальною загрозою для людського життя. Натомість, перебування підозрюваного під вартою, в зазначених умовах створює реальні ризики для його життя. Також звертають увагу суду, що ОСОБА_9 є молодим чоловіком, який готовий та бажає боронити Україну.

Посилаючись на викладене, захисники просить скасувати оскаржену ухвалу та постановити нову, якою застосувати до підозрюваного запобіжний захід не пов`язаний з тримання під вартою, або визначити розмір застави, як альтернативного запобіжного заходу.

Позиції учасників судового розгляду.
У судовому засіданні захисники підтримали доводи та вимоги поданих апеляційних скарг, просили ухвалу слідчого судді скасувати та постановити нову, якою застосувати до підозрюваного запобіжний захід у вигляді домашнього арешту.

Прокурор заперечував проти задоволення апеляційних скарг сторони захисту.

Заслухавши суддю-доповідача, учасників судового розгляду, дослідивши матеріали провадження та доводи апеляційних скарг, апеляційний суд приходить до таких висновків.

Мотиви апеляційного суду.
Відповідно до ч. 1 ст. 404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Згідно з вимогами ст. 370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.

Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом.
Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до статті 94 цього Кодексу.
Разом з цим оскаржувана ухвала слідчого судді не може бути визнана як законна та обґрунтована з наступних підстав.
З матеріалів провадження вбачається, що прокурор відділу Одеської обласної прокуратури ОСОБА_6 звернувся до слідчого судді Київського районного суду м. Одеси з клопотанням пропродовження строку запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_9 підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України, в рамках кримінального провадження № 0000898, внесеного до ЄРДР 05.08.2020 року, строком до 15.04.2022 року.

Ухвалою слідчого судді Київського районного суду м. Одеси від 02 березня 2022 року вказане клопотання було задоволено повному обсязі та продовжено строк дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_9 до 18.04.2022 року.

Пунктом 18 ст.3 КПК України визначено, що слідчий суддя - суддя суду першої інстанції, до повноважень якого належить здійснення у порядку, передбаченому цим Кодексом, судового контролю за дотриманням прав, свобод та інтересів осіб у кримінальному провадженні, та у випадку, передбаченому статтею 247 цього Кодексу, - голова чи за його визначенням інший суддя відповідного апеляційного суду.
Відповідно до вимог ч.3 ст. 197 КПК України строк тримання під вартою може бути продовжено слідчим суддею в межах строку досудового розслідування в порядку передбаченому цим Кодексом.

Пунктом 4 частиною 3 статтею 219 КПК України передбачено, що досудове розслідування повинно бути закінчене протягом двох місяців з дня повідомлення особі про підозру у вчиненні злочину.

Згідно ч. 5 ст. 219 КПК України строк із дня винесення постанови про зупинення кримінального провадження до винесення постанови про відновлення кримінального провадження, а також строк ознайомлення з матеріалами досудового розслідування сторонами кримінального провадження в порядку, передбаченому статтею 290 цього Кодексу, не включається у строки, передбачені цією статтею.

З доданих до клопотання матеріалів вбачається, що 25.06.2021 року в рамках кримінального провадження № 0000898, внесеного до ЄРДР 05.08.2020 року, складено повідомлення про підозру ОСОБА_9 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України.

Частиною 1 ст. 278 КПК України передбачено, що письмове повідомлення про підозру вручається в день його складення слідчим або прокурором, а у випадку неможливості такого вручення - у спосіб, передбачений цим Кодексом для вручення повідомлень.

У зв`язку з неможливістю вручення вказаного повідомлення про підозру, 02.07.2021 року органом досудового розслідування воно було направлено засобами поштового зв`язку за адресою реєстрації ОСОБА_9 .

Крім того, 06.07.2021 року повідомлення про підозру органом досудового розслідування було здійснено відповідно до вимог ч. 2 ст. 135 КПК України шляхом вручення повідомлення про підозру дідусю підозрюваного, який в присутності свідків відмовився від її отримання.

09.07.2021 року прокурор ОСОБА_10 виніс постанову про зупинення кримінального провадження та оголосив у розшук підозрюваного ОСОБА_9

18.02.2022 року було затримано підозрюваного ОСОБА_9 на підставі ухвали слідчого судді та відновлено кримінальне провадження.

Апеляційним судом встановлено, що після постанови прокурора від 09.07.2021 року про зупинення кримінального провадження залишок строку досудового розслідування становив 1 місяць 22 дні, та після відновлення кримінального провадження 18.02.2022 року, закінчується 08.04.2022 року.

В свою чергу, постановляючи оскаржену ухвалу про продовження строку тримання під вартою у відношенні ОСОБА_9 , слідчий суддя визначив строк дії запобіжного заходу до 18.04.2022 року, тобто поза межами строку досудового розслідування, що вочевидь не узгоджуються з вимогами, визначеними ч.3 ст. 197 КПК України.

Викладені обставини свідчать про те, що оскаржена ухвала слідчого судді не відповідає вимогам статей 197, 370 КПК України, що є істотним порушенням вимог кримінального процесуального закону.
Встановлені апеляційним судом істотні порушення вимог кримінального процесуального закону, у відповідності з положеннями статей 409, 412 КПК України, є підставами для скасування оскарженої ухвали.
Відповідно до положень п.2 ч.3 ст.407 КПК України апеляційний суд, скасувавши ухвалу слідчого судді, постановляє нову ухвалу, якою в даному випадку має бути прийняте рішення стосовно клопотання прокурора про продовження ОСОБА_9 строку запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.
Статтею 199 КПК України передбачено що, клопотання про продовження строку тримання під вартою має право подати прокурор, слідчий за погодженням з прокурором не пізніше ніж за п`ять днів до закінчення дії попередньої ухвали про тримання під вартою.
Клопотання про продовження строку тримання під вартою, крім відомостей, зазначених у ст. 184 цього Кодексу, повинно містити: 1) виклад обставин, які свідчать про те, що заявлений ризик не зменшився або з`явилися нові ризики, які виправдовують тримання особи під вартою; 2) виклад обставин, які перешкоджають завершенню досудового розслідування до закінчення дії попередньої ухвали про тримання під вартою.

Слідчий суддя зобов`язаний розглянути клопотання про продовження строку тримання під вартою до закінчення строку дії попередньої ухвали згідно з правилами, передбаченими для розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу.
У відповідності до ч.5 ст. 199 КПК України слідчий суддя зобов`язаний відмовити у продовженні строку тримання під вартою, якщо прокурор, слідчий не доведе, що обставини, зазначені у частині третій цієї статті, виправдовують подальше тримання підозрюваного, обвинуваченого під вартою.
Тримання під вартою є винятковим видом запобіжного заходом та застосовується лише у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе відвернути ризики, зазначені у ст. 177 КПК України. При розгляді клопотання про обрання або ж продовження застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою обов`язково має бути розглянуто можливість застосування інших (альтернативних) запобіжних заходів (правова позиція, викладена у п. 80рішення ЄСПЛ від 10 лютого 2011 року у справі "Харченко проти України").
Згідно з приписами ст. 177 КПК України, метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: 1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; 2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; 3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; 4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; 5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Ризиком у контексті кримінального провадження є певна ступінь можливості, що особа вдасться до вчинків, які будуть перешкоджати досудовому розслідуванню та судовому розгляду або ж створить загрозу суспільству. При цьому КПК України не вимагає доказів того, що підозрюваний обов`язково (поза всяким сумнівом) здійснюватиме відповідні дії, однак вимагає доказів того, що він має реальну можливість їх здійснити у конкретному кримінальному провадженні в майбутньому.

Європейський суд з прав людини неодноразово підкреслював, що наявність підстав для тримання під вартою має оцінюватись в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин. Тримання особи під вартою завжди може бути виправдано за наявності ознак того, що цього вимагають справжні інтереси суспільства, які, незважаючи на існування презумпції невинуватості, переважають інтереси забезпечення поваги до особистої свободи. При розгляді питання про доцільність тримання особи під вартою судовий орган повинен брати до уваги фактори, які можуть мати відношення до справи: характер (обставини) і тяжкість злочину; обгрунтованість доказів того, що саме ця особа вчинила злочин; покарання, яке, можливо, буде призначено в результаті засудження; характер, минуле, особисті та соціальні обставини життя особи, його зв`язки з суспільством.
Як вбачається з матеріалів кримінального провадження, ОСОБА_9 обґрунтовано підозрюється у вчиненні тяжкого кримінального правопорушення, за який передбачено покарання у виді позбавлення волі до 8 років.

Крім того, слід зазначити, що у розумінні практики Європейського суду з прав людини, тяжкість обвинувачення не є самостійною підставою для утримання особи під вартою, проте таке обвинувачення у сукупності з іншими обставинами збільшують ризик втечі настільки, що його неможливо відвернути, не взявши особу під варту. Так, у справі "Ілійков проти Болгарії" N 33977/96 від 26 липня 2001 року Європейським судом з прав людини зазначено, що суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування.
Посилання прокурора на те, що підозрюваний ОСОБА_9 в рамках вказаного кримінального провадження був оголошений у розшук, оскільки на неодноразові виклики органу досудового розслідування не з`являвся, що в свою чергу свідчить про фактичне переховування останнього, не може бути взято до уваги судом апеляційної інстанції, так як прокурор під час апеляційного розгляду не надав жодних відомостей про те, що підозрюваний ОСОБА_9 належним чином сповіщався про необхідність явки до слідчого.
Натомість, апеляційний суд вважає за необхідне зазначити, що оголошення підозрюваного ОСОБА_9 у розшук само пособі не свідчить про те, що він ухилявся від досудового розслідування, а будь-яких інших доказів, які об`єктивно підтверджували б факт переховування підозрюваного від органу досудового розслідування, апеляційному суду не надано.
Також, під час апеляційного розгляду встановлено, що сторона захисту не заперечує обґрунтованість пред`явленої підозри ОСОБА_9 , який приймає участь у всіх слідчих діях необхідних для встановлення всіх обставин справи, а також останній бажає відшкодовувати завданні збитки потерпілим.
Разом з тим, колегія суддів приймає до уваги дані про особу підозрюваного, який раніше не судимий, має постійне місце реєстрації за яким характеризується позитивно, тому з урахуванням репутації підозрюваного, зазначене у своєї сукупності свідчить про те, що продовження застосування такого виняткового запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою на даний час є необґрунтованим, а застосування більш м`якого запобіжного заходу у вигляді цілодобового домашнього арешту буде достатнім для запобігання наявним ризикам та забезпечення належної процесуальної поведінки підозрюваного ОСОБА_9 .
Згідно положень ч. 1ст. 181 КПК України домашній арешт полягає в забороні підозрюваному залишати житло цілодобово або у певний період доби.
Також слід зазначити про те, що Європейський суд з прав людини у своєму рішенні в справі "Манчіні проти Італії" зазначив, що за наслідками та способами застосування як тримання під вартою, так і домашній арешт прирівнюються до позбавлення волі для цілей статті 5 § 1 (с) Конвенції.
З огляду на вище викладене, апеляційна скарга захисника ОСОБА_7 та ОСОБА_8 , які діють в інтересах підозрюваного ОСОБА_9 , підлягає задоволенню, ухвала слідчого судді - скасуванню з постановленням нової ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді цілодобовий домашній арешт в межах строку досудового розслідування.
Відповідно до п. 1 ч. 3 ст. 202 КПК України обвинуваченого, який був затриманий, негайно доставляється до місця проживання і звільняється з-під варти, якщо згідно з умовами обраного запобіжного заходу йому заборонено залишати житло цілодобово.
Разом з тим, оскільки підозрюваний ОСОБА_9 на час розгляду апеляційної скарги перебуває в ДУ «Одеський слідчий ізолятор», колегія суддів вважає за можливе зобов`язати ОСОБА_9 невідкладно прибути до місця свого проживання.
Керуючись статями 177, 178, 370, 372, 376, 404, 407, 419, 422, 532 КПК України, апеляційний суд,

постановив:

Апеляційні скарги захисника ОСОБА_7 та ОСОБА_8 , які діють в інтересах підозрюваного ОСОБА_9 , - задовольнити.
Ухвалу слідчого судді Київського районного суду м. Олеси від 02 березня 2022 року про продовження строку запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_9 , в рамках кримінального провадження № 0000898, внесеного до ЄРДР 05.08.2020 року, - скасувати.
Постановити нову, якою у задоволені клопотання прокурора відділу Одеської обласної прокуратури ОСОБА_6 про продовження строку запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_9 підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України, в рамках кримінального провадження № 0000898, внесеного до ЄРДР 05.08.2020 року, - відмовити.
Застосувати відносно ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту строком до 08.04.2022 року, із забороною залишати місце проживання за адресою: АДРЕСА_1 .

Покласти на ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , обов`язки, передбачені п.п. 1, 2, 3, 8, 9 ч. 5 ст. 194 КПК України, а саме:
- прибувати до слідчого, прокурора або суду за першим викликом;
- не відлучатись без дозволу слідчого, прокурора або суду з місця проживання, визначеного цією ухвалою;
- здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну;
- носити електронний засіб контролю.
Роз`яснити підозрюваному, що в разі невиконання, покладених на нього обов`язків, до нього може бути застосований більш жорсткий запобіжний захід та накладене грошове стягнення в розмірі від 0,25 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб до 2 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.
Виконання ухвали про застосування запобіжного захід у вигляді цілодобового домашнього арешту покласти на відділення поліції № 2 Білгород-Дністровського районного відділу поліції, а контроль за виконанням ухвали покласти на прокурора відділу Одеської обласної прокуратури ОСОБА_6
Звільнити з під варти ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .
Строк дії ухвали Одеського апеляційного суду становить до 08.04.2022 року.
Копію ухвали в частині звільнення обвинуваченого з під варти, направити до ДУ «Одеський слідчий ізолятор» - для виконання.
Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення, є остаточною та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді Одеського апеляційного суду

ОСОБА_2 ОСОБА_4 ОСОБА_3