Білоцерківський міськрайонний суд Київської області
Справа № 456/1974/20
У Х В А Л А
про продовження строку тримання під вартою

12 квітня 2022 року Білоцерківський міськрайонний суд Київської області в складі:

головуючого - суддя ОСОБА_1

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

захисника ОСОБА_4 ,

в режимі відеоконференції із державної установи «Київський слідчий ізолятор»:

обвинуваченого ОСОБА_5 ,

розглядаючи в м. Біла Церква обвинувальний акт у кримінальному провадженні № 0000756, яке внесене до ЄРДР 15 жовтня 2019 року відносно ОСОБА_5 , за ознаками кримінального правопорушення злочину, передбаченого ч. 1 ст. 14, ч. 3 ст. 27, п. 11 ч. 2 ст. 115 КК України,

У С Т А Н О В И В:

на підставі ч. 3 ст. 331 КПК України, на розгляд сторін кримінального провадження поставлене питання про доцільність подальшого тримання під вартою обвинуваченого, оскільки строк дії попередньої ухвали закінчувався 14 квітня 2022 року.

Відповідно до п. 20-5 Перехідних положень КПК України, його розгляд здійснювався суддею одноособово, без участі суддів ОСОБА_6 та ОСОБА_7 , які не змогли прибути на судове засідання, через існуючі обставини воєнного часу.

Вказане узгоджується із роз`ясненнями Верховного Суду «Щодо окремих питань здійснення кримінального провадження в умовах воєнного стану» від 03 березня 2022 року № 1/0/2-22, згідно із п. 5 яких, у разі неможливості у визначений КПК України строк розглянути клопотання про обрання або продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, його може бути … розглянуто головуючим, а за його відсутності іншим суддею зі складу колегії суддів, якщо справа розглядається колегіально.

В судовому засіданні, суд заслухав позиції прокурора, обвинуваченого та захисника.

Прокурор пропонував продовжити тримання під вартою обвинуваченого, на строк шістдесят днів. Посилався на те, що продовжують існувати ризики, передбачені п. 1, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України. Вважав, що запобігти їм більш м`якими запобіжними заходами, неможливо. Вказане стверджується відомими суду даними про особу обвинуваченого та вагомістю наявних доказів, які свідчать про його причетність до злочину.

Обвинувачений замінити йому запобіжний захід на домашній арешт, адже наміру переховуватися від суду не має.

Захисник підтримала позицію обвинуваченого, посилалася на те, що ризики, передбачені п. 1, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України прокурором не доведені, в такому обсязі, щоб продовжувати тримати останнього під вартою.

Судом установлено, що згідно із обвинувальним актом, ОСОБА_5 обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення - злочину, передбаченого ч. 1 ст. 14 ч. 3 ст. 27 п. 11 ч. 2 ст. 115 КК України.

Відповідно до ухвали Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 14 лютого 2022 року, строк дії застосованого до ОСОБА_5 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою продовжений на шістдесят днів, тобто до 14 квітня 2022 року, включно.

До завершення строку її дії, закінчити судовий розгляд завершити неможливо, оскільки не досліджені усі докази.

Відповідно до ч. 2 ст. 331 КПК України, вирішення питання щодо запобіжного заходу відбувається в порядку, передбаченому главою 18 цього Кодексу.

Згідно із ч. 3 ст. 331 КПК України, за наслідками розгляду питання суд своєю вмотивованою ухвалою скасовує, змінює запобіжний захід у вигляді тримання під вартою або продовжує його дію на строк, що не може перевищувати двох місяців.

Відповідно до ч. 2 ст. 177 КПК України, підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті.

Згідно із ч. 1 ст. 177 КПК України, метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам:

1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду;

2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення;

3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні;

4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином;

5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Відповідно до ч. 3 ст. 199 КПК України, клопотання про продовження строку тримання під вартою, крім відомостей, зазначених у статті 184 цього Кодексу, повинно містити: виклад обставин, які свідчать про те, що заявлений ризик не зменшився або з`явилися нові ризики, які виправдовують тримання особи під вартою; виклад обставин, які перешкоджають завершенню досудового розслідування до закінчення дії попередньої ухвали про тримання під вартою.

Згідно із ч. 5 ст. 199 КПК України, слідчий суддя зобов`язаний відмовити у продовженні строку тримання під вартою, якщо прокурор, слідчий не доведе, що обставини, зазначені у частині третій цієї статті, виправдовують подальше тримання підозрюваного, обвинуваченого під вартою.

Суд зазначає, що при вирішенні питання про продовження строку тримання обвинуваченого під вартою в суді на стадії підготовчого провадження, вирішальним є вирішення питання про наявність ризиків, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України.

Це обумовлюється тим, що на цій стадії суд, не перевіряє обґрунтованість підозри, оскільки остання перестала існувати і на її заміну висунуте обвинувачення. Його обґрунтованість вирішується при ухваленні вироку, що визначено у ст. 368 КПК України.

Згідно із обвинувальним актом, ОСОБА_5 обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення - злочину, передбаченого ч. 1 ст. 14 ч. 3 ст. 27 п. 11 ч. 2 ст. 115 КК України.

Прокурором заявлені ризики, передбачені п. 1, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України.

Суд вважає їх доведеними.

Суд вважає, що з огляду на тяжкість покарання, яке загрожує обвинуваченому та відсутність стримуючих факторів, які заслуговують на довіру у вигляді соціальних зв`язків, існує ризик, передбачений п. 1 ч. 1 ст. 177 КПК України.

Суд зазначає, що зважаючи на насильницький характер злочину у готуванні до якого обвинувачується ОСОБА_5 існує ризик, передбачений п. 3 ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме впливу на потерпілого, з метою зміни ним показів.

В свою чергу, з огляду на те, що факт вбивства на замовлення у готуванні якого обвинувачується ОСОБА_5 не відбувся, перебуваючи на волі він матиме змогу довести свій умисел до кінця та помститися особам, які причетні до його викриття, суд вважає, що ОСОБА_5 може вчиняти нові злочини, тобто наявний ризик передбачений п. 5 ч. 1 ст. 177 КПК України.

Зазначені дані про особу ОСОБА_5 свідчать, що запобігти більш м`якими запобіжними заходами, аніж тримання під вартою, установленим судом ризикам, передбаченим п. 1, 3, 5 ч.1 ст. 177 КПК України неможливо.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 183 КПК України, суд вважає за необхідне не визначати розмір застави.

Отже, керуючись ст. 177, 178, 199, 331, 392 КПК України, суд

П О С Т А Н О В И В :

застосований до ОСОБА_5 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, залишити без змін.

Продовжити строк дії застосованого до ОСОБА_5 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою на шістдесят днів, тобто до 10 червня 2022 року, включно.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку безпосередньо до Київського апеляційного суду, в порядку встановленому законом, протягом п`яти днів з дня її оголошення, обвинуваченим, захисником, прокурором.

Для особи, яка перебуває під вартою, строк подачі апеляційної скарги обчислюється з моменту вручення їй копії судового рішення.

Ухвала підлягає негайному виконанню після її оголошення.

Ухвала набирає законної сили в порядку визначеному ст. 532 КПК України.

Повний текст ухвали проголошений 15 квітня 2022 року о 08:25 год.

Суддя Білоцерківського міськрайонного суду Київської області ОСОБА_1