Коростишівський районний суд Житомирської області
Справа № 935/3428/21
Провадження № 1-кп/935/142/22
У Х В А Л А
Іменем України
16 серпня 2022 року м.Коростишів

Коростишівський районний суд в складі: головуючого судді ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , обвинувачених ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , захисника ОСОБА_6 , захисника ОСОБА_7 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Коростишів Житомирської області, у режимі відеоконференціїї з ДУ "Житомирська установи виконання покарань №8" кримінальне провадженні № 0000326 від 03.12.2021, стосовно ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , які утримуються в ДУ «Житомирська установа виконання покарань №8», у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 187 КК України,
встановив:
У провадженні Коростишівського районного суду Житомирської області перебуває вказане кримінальне провадження.
У судовому засіданні прокурором подано клопотання про продовження строку дії запобіжного заходу у виді тримання під вартою стосовно ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , яке обґрунтовано тим, що ризики, передбачені ст.177 КПК України, продовжують існувати. ОСОБА_4 , ОСОБА_5 можуть переховуватись від суду з метою уникнення від кримінальної відповідальності, враховуючи тяжкість вчиненого ними кримінального правопорушення, яке відноситься до категорії особливо тяжких кримінальних правопорушень та тяжкість покарання, яке їм загрожує у разі визнання їх винуватими у вчиненні кримінального правопорушення, а саме позбавлення волі строком від восьми до п`ятнадцяти років з конфіскацією майна. Вік обвинувачених ОСОБА_4 та ОСОБА_5 , соціальні зв`язки, стан здоров`я, дозволяють останнім переховуватись від суду. Прокурор вважає, що наразі ризики, передбачені п. 1, 2, 3, 4 ч. 1 ст. 177 КПК України, не зменшилися та продовжують існувати, а застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою є забезпеченням виконання ОСОБА_5 та ОСОБА_4 покладених на них процесуальних обов`язків та запобігання спробам переховуватись від органів досудового розслідування, знищити, спотворити або сховати будь-яку з речей чи документів, що мають істотне значення для встановлення обставин, незаконно впливати на свідків у кримінальному провадженні чи вчинити нове кримінальне правопорушення.
Обвинувачений ОСОБА_5 , захисник ОСОБА_6 у судовому засіданні заперечували щодо заявленого прокурором клопотання, захисник вважає, що прокурором не зазначені докази на підтвердження ризиків, обвинувачений має малолітніх дітей, останньому слід обрати запобіжний захід, не пов`язаний з позбавленням волі.
Обвинувачений ОСОБА_4 , захисник ОСОБА_7 у судовому засіданні заперечували щодо заявленого прокурором клопотання, захисник вважає, що клопотання необґрунтоване, обвинувачений одружений, йому необхідно застосувати запобіжний захід у виді домашнього арешту.
Суд, заслухавши думки учасників судового провадження, приходить до висновку, що клопотання прокурора підлягає задоволенню, виходячи з такого.

У частині першій статті 183 КПК України визначено, що тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 КПК України. До цих ризиків належать такі спроби підозрюваного, обвинуваченого: переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому особа підозрюється, обвинувачується.

Відповідно до частини 5 статті 9 КПК України, кримінальне процесуальне законодавство України застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини. Відповідно до практики ЄСПЛ, при розгляді клопотання про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою обов`язково має бути розглянуто можливість застосування інших (альтернативних) запобіжних заходів, передбачених законом (правова позиція, викладена у п.80 рішення ЄСПЛ від 10 лютого 2011 року у справі «Харченко проти України»). Крім того, суд враховує положення ст.5 Конвенції про захист прав та основоположних свобод людини, а також практику Європейського суду з прав людини, згідно з якими обмеження права особи на свободу і особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою. В кожному випадку, як підкреслює Європейський суд з прав людини, суд своїм рішенням повинен забезпечити не тільки права підозрюваного, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів.

Європейський суд з прав людини у справі «Ілійков проти Болгарії» зазначив, що суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування.
ОСОБА_4 та ОСОБА_5 обвинувачуються у вчиненні особливо тяжкого злочину, передбаченого частиною 4 статті 187 КК України, за яке передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк від восьми до п`ятнадцяти років з конфіскацією майна. Існують ризики переховування обвинувачених ОСОБА_4 та ОСОБА_5 від органів досудового розслідування та суду з метою уникнення від кримінальної відповідальності. Крім того, існує велика ймовірність того, що обвинувачені, перебуваючи на волі, зможуть перешкодити встановленню істини у кримінальному провадженні під час судового провадження іншим чином, зокрема, незаконно впливати на потерпілих, свідків, знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин злочину.
Суд враховує і те, що наразі в Україні введено воєнний стан, що також є відповідним ризиком, оскільки в зазначених умовах здійснення контролю за обвинуваченими правоохоронними органами, в разі застосування до них інших більш м`яких запобіжних заходів, в тому числі домашнього арешту є ускладненим.
У зв`язку з вищенаведеним існують ризики, передбачені п. 1 ч. 1 ст. 177 КПК України. Застосування до обвинувачених більш м`якого запобіжного заходу неможливе, зважаючи на вказані ризики, особи обвинувачених та характер злочину, у якому їх обвинувачують. Більш м`який запобіжний захід не здатний запобігти наявним у кримінальному провадженні ризикам, забезпечити належну поведінку обвинувачених та виконання ними своїх процесуальних обов`язків.
Вимогами ст.197 КПК України передбачено, що строк дії ухвали слідчого судді, суду про триманння під вартою або продовження строку тримання під вартою не може перевищувати шістдесяти днів.
На підставі викладеного, керуючись ст.177,178, 315 КПК України, суд,
постановив:
Клопотання прокурора задовольнити.
Продовжити обвинуваченому ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 строк тримання під вартою на шістдесят днів, тобто по 14.10.2022 включно.
Продовжити обвинуваченому ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , строк тримання під вартою на шістдесят днів, тобто по 14.10.2022 включно.
Ухвала може бути оскаржена до Житомирського апеляційного суду через Коростишівський районний суд Житомирської області протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Суддя ОСОБА_1