ДАРНИЦЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД М.КИЄВА
провадження № 1-кп/753/252/22
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
"08" липня 2022 р. Дарницький районний суд м. Києва

в складі головуючого-судді ОСОБА_1 ,

за участю секретаря ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченої ОСОБА_4 ,

розглядаючи у відкритому судовому засіданні залі суду в м. Києві кримінальне провадження по обвинуваченню ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки м. Києва, громадянки України, заміжньої, з вищою освітою, офіційно не працюючої, зареєстрованої та проживаючої за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимої , у вчиненні кримінальних правопорушень, передбаченого за ч. 2 ст. 191, ч. 1 ст. 366 КК України,

ВСТАНОВИВ:
На розгляді суду знаходиться кримінальне провадження по обвинуваченню ОСОБА_4 за ч. 2 ст. 191, ч. 1 ст. 366 КК України.

В судовому засіданні ОСОБА_4 заявила клопотання про звільнення її від кримінальної відповідальності у зв`язку з закінченням строків давності. Так як відповідно до обвинувального акту, дії та обставини, які її інкримінуються мали місце в період з липня 2015 року по квітень 2017 року. Відповідно до вимог ст. 49 КК України и закінчилися строки притягнення до кримінальної відповідальності, передбачені ст. 12 КК України.

Прокурор не заперечував щодо закриття кримінального провадження у зв`язку з закінченням строків давності.

Так, згідно обвинувального акту, ОСОБА_4 , перебуваючи на посаді заступника директора по господарській роботі гімназії «Київська Русь» та будучи службовою особою, в період час з 16.07.2015 по 29.04.2016, перебуваючи в приміщенні гімназії «Київська Русь», що розташована за адресою: м. Київ, вул. Гмирі, 2-В, внесла завідомо неправдиві відомості в офіційні документи відомість на виплату грошей: № 515 за липень 2015 року; № 541 за липень 2015 року; № 569 за серпень 2015 року; № 600 за серпень 2015 року; № 646 за вересень 2015 року; № 687 за вересень 2015 року; № 729 за жовтень 2015 року; № 755 за жовтень 2015 року; № 797 за жовтень 2015 року; № 844 за листопад 2015 року; № 877 за листопад 2015 року; № 931 за грудень 2015 року; № 966 за грудень 2015 року; № 29 за січень 2016 року; № 64 за січень 2016 року; № 97 за лютий 2017 року; № 648 за лютий 2016 року; № 684 за березень 2016 року; № 718 за березень 2016 року; № 750 за березень 2016 року; № 791 за квітень 2016 року; № 822 за квітень 2017 року, про те що прибиральниця технічних приміщень гімназії «Київська Русь» ОСОБА_5 , яка у навчальному закладі фактично не працювала та передбачені посадовими інструкціями обов`язки не виконувала, отримала грошові кошти в розмірі 16 340 (шістнадцять тисяч триста сорок) гривень 59 (п`ятдесят дев`ять) коп., чим вчинила службове підроблення.

Крім того, ОСОБА_4 , будучи службовою особою, з повною матеріальною відповідальністю, перебуваючи на посаді заступника директора по господарській роботі гімназії «Київська Русь», що розташована за адресою: м. Київ, вул. Гмирі, 2-В, умисно, з корисливих мотивів, з метою привласнення чужого майна, шляхом зловживання своїм службовим становищем, згідно відомостей на виплату грошей: № 515 за липень 2015 року; № 541 за липень 2015 року; № 569 за серпень 2015 року; № 600 за серпень 2015 року; № 646 за вересень 2015 року; № 687 за вересень 2015 року; № 729 за жовтень 2015 року; № 755 за жовтень 2015 року; № 797 за жовтень 2015 року; № 844 за листопад 2015 року; № 877 за листопад 2015 року; № 931 за грудень 2015 року; № 966 за грудень 2015 року; № 29 за січень 2016 року; № 64 за січень 2016 року; № 97 за лютий 2017 року; № 648 за лютий 2016 року; № 684 за березень 2016 року; № 718 за березень 2016 року; № 750 за березень 2016 року; № 791 за квітень 2016 року; № 822 за квітень 2017 року; в період часу з 16.07.2015 по 29.04.2016, отримувала заробітну плату за прибиральницю технічних приміщень гімназії «Київська Русь» ОСОБА_5 , яка формально рахувалася на посаді з 01.07.2015 по 20.04.2016, проте у навчальному закладі фактично не працювала та передбачені посадовими інструкціями обов`язки не виконувала, незаконно заволоділа вказаними грошовими коштами на загальну суму 16 340 (шістнадцять тисяч триста сорок) гривень 59 (п`ятдесят дев`ять) коп. та розпорядилася ними на власний розсуд.

Стороною обвинувачення дії обвинуваченої ОСОБА_4 кваліфіковані за ч. 1 ст. 366 та ч.2 ст. 191 КК України.

Вивчивши клопотання та матеріали кримінального провадження, з`ясувавши думку учасників процесу, суд приходить до наступного.

Статтею 1 КПК України передбачено, що порядок кримінального провадження на території України визначається лише кримінальним процесуальним законодавством України. Кримінальне процесуальне законодавство України складається з відповідних положень Конституції України, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, цього Кодексу та інших законів України.

Під час кримінального провадження суд, слідчий суддя, прокурор, керівник органу досудового розслідування, слідчий, інші службові особи органів державної влади зобов`язані неухильно додержуватися вимог Конституції України, цього Кодексу, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, вимог інших актів законодавства (ст.9 КПК).

Відповідно до статті 26 КПК України сторони кримінального провадження є вільними у використанні своїх прав у межах та у спосіб, передбачених цим Кодексом.

Відповідно до статті 5 КК України, закон про кримінальну відповідальність, що скасовує кримінальну протиправність діяння, пом`якшує кримінальну відповідальність або іншим чином поліпшує становище особи, має зворотну дію у часі, тобто поширюється на осіб, які вчинили відповідні діяння до набрання таким законом чинності, у тому числі на осіб, які відбувають покарання або відбули покарання, але мають судимість.

З 01 липня 2020 року змінено санкцію ч.1 ст.366 КК України та ч. 2 ст. 191 КК України (зміни внесені, згідно з законом від 22.11.2018 року).

Згідно із ч.1 ст.366 КК України (у редакції Закону від 22.11.2018 року) складання, видача службовою особою завідомо неправдивих офіційних документів, внесення до офіційних документів завідомо неправдивих відомостей караються штрафом від двох тисяч до чотирьох тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або обмеженням волі на строк до трьох років, з позбавленням права обіймати певні посади чи займатися певною діяльністю на строк до трьох років.

Згідно із ч. 2 ст. 191 КК України ( у редакції від 22.11.2018 року) привласнення, розтрата або заволодіння чужим майном шляхом зловживання службовою особою своїм службовим становищем карається обмеженням волі на строк до п`яти років або позбавленням волі на той самий строк, з позбавленням права обіймати певні посади чи займатися певною діяльністю на строк до трьох років.

Відповідно до ст.12 КК України (у редакції Закону від 22.11.2018 року) кримінальні правопорушення, передбачені ч.1 ст.366 та ч.2 ст. 191 КК України, віднесено до категорії нетяжких злочинів.

Згідно з ч.1 ст.49 КК України (у редакції Закону від 22.11.2018 року), особа звільняється від кримінальної відповідальності, якщо з дня вчинення нею кримінального правопорушення і до дня набрання вироком законної сили минули такі строки:

- три роки - у разі вчинення кримінального проступку, за який передбачено покарання у виді обмеження волі, чи у разі вчинення нетяжкого злочину, за який передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк не більше двох років;

- п`ять років - у разі вчинення нетяжкого злочину, крім випадку, передбаченого у пункті 2 цієї частини.

У той же час, на момент вчинення ОСОБА_4 кримінальних правопорушень ( у період з 16.07.2015 р. по 29.04.2016 року) за ч.1 ст.366 КК України передбачалося покарання за складання, видачу службовою особою завідомо неправдивих офіційних документів, внесення до офіційних документів завідомо неправдивих відомостей, інше підроблення офіційних документів у виді штрафу до двохсот п`ятдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або обмеженням волі на строк до трьох років, з позбавленням права обіймати певні посади чи займатися певною діяльністю на строк до трьох років, а за ч. 2 ст. 191 КК України передбачалося покарання за привласнення, розтрату або заволодіння чужим майном шляхом зловживання службовою особою своїм службовим становищем у виді обмеження волі на строк до п`яти років або позбавлення волі на той самий строк, з позбавленням права обіймати певні посади чи займатися певною діяльністю на строк до трьох років.

Відповідно до ст.12 КК України злочин, передбачений ч.1 ст.366 КК України (на момент вчинення), віднесено до категорії злочинів невеликої тяжкості, а за ч. 2 ст. 191 КК України (на момент вчинення) віднесено до злочинів середньої тяжкості.

З матеріалів кримінального провадження вбачається, що на час вчинення кримінального правопорушення положення ст. 12 КК та ст. 49 КК діяли в редакції Законів № 4025-VI від 15 листопада 2011року.

Згідно з ч.1 ст.49 КК України (Законів № 4025-VI від 15 листопада 2011року), особа звільняється від кримінальної відповідальності, якщо з дня вчинення нею злочину і до дня набрання вироком законної сили минуло три роки - у разі вчинення злочину невеликої тяжкості, за який передбачене покарання у виді обмеження або позбавлення волі; п`ять років у разі вчинення злочину середньої тяжкості.

З урахуванням вимог статті 5 КК України, суд приходить до висновку, що редакція ст.ст. 12, 49, ч.1 ст.366 КК України, що діяла на момент вчинення, інкримінованого ОСОБА_4 кримінального правопорушення, пом`якшує кримінальну відповідальність, поліпшує становище особи, має зворотну дію у часі та поширюється на обвинувачену ОСОБА_4 , яка вчинила кримінальні правопорушення до 01.07.2020 року, зокрема вчинила кримінальні правопорушення у період з 16.07.2015 р. по 29.04.2016 року, тобто, до набрання таким законом чинності.

Відповідно до приписів п. 1 ч. 2 ст. 284, ч. 3 ст. 285, ч. 4 ст. 286, ч. 3 ст. 288 КПК України якщо під час здійснення судового провадження за обвинувальним актом сторона кримінального провадження звертається до суду з клопотанням про звільнення обвинуваченого від кримінальної відповідальності у зв`язку із закінченням строків давності, суд має невідкладно розглянути таке клопотання та, у випадку встановлення передбачених у ст. 49 КК України підстав і відсутності заперечень з боку обвинуваченого, закрити кримінальне провадження, звільнивши особу від кримінальної відповідальності.

При цьому, в постанові від 25 лютого 2021 року в справі № 192/3301/16-к Верховний Суд колегією суддів Першої судової палати Касаційного кримінального суду вказав, що системне тлумачення норм кримінального та процесуального закону свідчить про те, що до особи можуть бути застосовані положення ст. 49 КК України у випадках, передбачених цією статтею та за наявності клопотання про звільнення від кримінальної відповідальності. При цьому таке клопотання подається стороною кримінального провадження, а не виключно підозрюваним, обвинуваченим або засудженим. Разом з тим кримінальний процесуальний кодекс вказує на обов`язковість згоди обвинуваченого на звільнення його саме від кримінальної відповідальності на підставі ст. 49 КК України.

Також, при ухваленні вказаного рішення, суд враховує позицію Верховного Суду колегії суддів Касаційного кримінального суду у постанові від 26 березня 2020 року у справі № 730/67/16-к, в якій вказано, що передбачений законом (ст. 49 КК України) інститут звільнення підозрюваного, обвинуваченого від кримінальної відповідальності не пов`язує таке звільнення із визнанням ними своєї винуватості у вчиненні злочину. Таким чином, невизнання підозрюваним, обвинуваченим вини у вчиненні кримінального правопорушення за наявності їхньої згоди на звільнення від кримінальної відповідальності у передбачених законом випадках за умови роз`яснення їм судом суті підозри чи обвинувачення, підстав звільнення від кримінальної відповідальності та права заперечувати проти закриття кримінального провадження не є правовою підставою для відмови в задоволенні клопотання сторони кримінального провадження про таке звільнення.

Постановою Верховного суду Другої судової палати Касаційного кримінального суду від 24 травня 2021 року у справі № 522/2652/15-к зауважено, що суддя районного суду при постановленні ухвали, відповідно до ст. 372 КПК України, не повинен вирішувати питання про встановлення вини обвинуваченої у вчиненні кримінального правопорушення.

Наведені обставини Верховного суду дотримані судом, тому суд не пов`язує звільнення від кримінальної відповідальності із фактом визнання обвинуваченої своєї винуватості у скоєнні кримінального правопорушення, або ж за фактом його відсутності.

З аналізу законодавства, що регулює питання закриття кримінального провадження та звільнення особи від кримінальної відповідальності у зв`язку із закінченням строків давності, слідує, що строк давності - це передбачений ст. 49 КК певний проміжок часу з дня вчинення кримінального правопорушення, що визначено в обвинувальному акті та встановлено судом, і до дня набрання вироком законної сили, закінчення якого є підставою для звільнення особи, котра вчинила кримінальне правопорушення, від кримінальної відповідальності.

Таким чином, у зв`язку із встановленням підстав, передбачених статтею 49 Кримінального кодексу України, обвинувачена ОСОБА_4 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст.366ь та ч.2 ст. 191 КК України, підлягає звільненню від кримінальної відповідальності, з наведених вище мотивів та підстав.

Цивільний позов не заявлений.

Судові витрати підлягають стягненню з обвинуваченої ОСОБА_4 .

Керуючись ст.ст. 284 - 286, 369-372 КПК України, ст. 49 КК України, суд -

УХВАЛИВ:

Клопотання обвинуваченої ОСОБА_4 - задовольнити.

Звільнити від кримінальної відповідальності ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , за вчинення кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 191, ч. 1 ст. 366 КК України на підставі ст. 49 КК України у зв`язку із закінченням строків давності.

Кримінальне провадження №0009732 від 08.09.2017 року відносно ОСОБА_4 - закрити.

Стягнути з ОСОБА_4 процесуальні витрати на проведення експертиз в сумі 5205 грн. 20 коп. на користь держави.

Ухвала може бути оскаржена до Київського апеляційного суду через Дарницький районний суд м. Києва протягом семи днів з дня її оголошення.

Суддя: