Справа № 464/2895/17
пр.№ 1-кп/464/59/22
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

04.10.2022 Сихівський районний суд м.Львова
в складі: головуючого- судді ОСОБА_1
секретаря судових засідань ОСОБА_2 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Львові кримінальне провадження №00000420 від 23.07.2014 відносно:
ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м.Заліщики Тернопільської області, громадянина України, зареєстрованого за адресою АДРЕСА_1 , фактично проживаючого в АДРЕСА_2 , невійськовозобов`язаного, з середньою освітою, одруженого, має на утриманні двох неповнолітніх дітей, не працюючого,
раніше судимого:
-24.03.2011 Коломийським міськрайонним судом Івано-Франківської області за ч.3 ст.185 КК України із застосуванням ст. 69 КК України до 1 року 7 місяців позбавлення волі;
-02.10.2012 Першотравневим районним судом м.Чернівці за ч.3 ст.185, ч.2 ст.15 ч.3 ст.185 КК України із ст.ст.69, 70 КК України до 1 року 5 місяців позбавлення волі, покарання відбув, -
у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.162 КК України,
за участю:
прокурора Франківської окружної прокуратури м.Львова ОСОБА_4 ,
потерпілого ОСОБА_5 ,
захисника ОСОБА_6 ,
обвинуваченого ОСОБА_3 ,
в с т а н о в и в:
Обвинувачений ОСОБА_3 в ніч на 20 квітня 2014 року, маючи умисел на проникнення в чуже житло, тобто без дозволу законного власника, за відсутності передбачених законом на те підстав, перебуваючи по АДРЕСА_3 , шляхом підбору відповідних відмичок, проник у квартиру АДРЕСА_4 вказаного будинку, яка належить потерпілим ОСОБА_5 та ОСОБА_7 .

В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_3 винуватість в інкримінованому йому кримінальному правопорушенні визнав, пояснив, що дійсно проник у помешкання потерпілих. Щиро розкаявся, просить суворо не карати та врахувати, що не викрадав жодних коштів та речей.
Крім повного визнання обвинуваченим своєї вини, винуватість ОСОБА_3 за ч.1 ст.162 КК України повністю і об`єктивно стверджується наступними зібраними в ході досудового слідства і перевіреними в судовому засіданні доказами, безпосередньо дослідженими судом.
Потерпілий ОСОБА_5 в судовому засіданні показав, що проживає з дружиною в квартирі АДРЕСА_5 . 20 квітня 2014 року повернувся з села до Львова, де виявив, що викрадено 1000 доларів США та юридичні документи підприємства. За наслідками перегляду відеозапису з камери відеоспостереження, яка розташована у приміщенні квартири, побачив перебування у квартирі трьох осіб, які ходять по квартирі та щось шукають серед належних їм речей. Після цього він звернувся до поліції. Зазначив, що немає претензій матеріального характеру до обвинуваченого, гроші йому повернуто обвинуваченим ОСОБА_8 . Цивільний позов не заявив.
Допитаний в судовому засіданні свідок ОСОБА_8 показав, що 20 серпня 2014 року засуджений вироком Сихівського районного суду м.Львова за вчинення крадіжки майна потерпілих ОСОБА_5 та ОСОБА_7 .. Наполягає, що вказаний злочин він вчинив із двома маловідомими йому особами, серед них ОСОБА_3 не було. Вказав, що квартиру потерпілих вибрали навмання, вхідні двері відкрили відмичкою, гроші у помешканні знайшов він та залишив їх собі, не повідомляючи про це іншим учасникам крадіжки. Ствердив, що в подальшому він особисто відшкодував потерпілим завдану шкоду.
На підтвердження встановлених судом обставин свідчать також досліджені судом письмові доказами: протокол огляду місця події від 23.04.2014; протокол огляду речей від 05.05.2014; постанови від 05.05.2014, 18.03.2015 про визнання речовими доказами; висновки експертів.Оцінюючи вищевказані безпосередньо досліджені докази, суд вважає їх належними, допустимими, достовірними, і в сукупності достатніми для належної правової оцінки дій обвинуваченого.

Таким чином, кваліфікація дій ОСОБА_3 за ч.1 ст.162 КК України є правильною, оскільки він вчинив незаконне проникнення до житла особи.

Призначаючи покарання обвинуваченому, суд враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, який законодавцем віднесений до проступку, дані про особу обвинуваченого, який не працює, раніше судимий, не перебуває на обліках в психоневрологічному та наркологічному диспансерах.
Обставинами, що пом`якшують покарання, суд визнає щире каяття.
Обставин, що обтяжують покарання судом не встановлено.
Таким чином, з врахуванням вимог ст. 50 КК України, враховуючи позицію сторони обвинувачення, відношення обвинуваченого до вчиненого, суд приходить до висновку про призначення ОСОБА_3 покарання в межах санкції статті вчиненого ним кримінального правопорушення у виді обмеження волі.

Разом з тим, ч. 5 ст.74 КК України визначено, що особа може бути звільнена від покарання за вироком суду на підставах, передбачених ст. 49 КК України.

Згідно з п. 2 ч. 1 ст. 49 КК України, особа звільняється від кримінальної відповідальності, якщо з дня вчинення нею злочину і до дня набрання вироком законної сили минули строки, визначені цією статтею, зокрема, три роки - у разі вчинення кримінального проступку, за який передбачено покарання у виді обмеження волі, чи у разі вчинення нетяжкого злочину, за який передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк не більше двох років.

Встановлено, що подія кримінального правопорушення мала місце 20 квітня 2014 року, на час судового розгляду минуло більше восьми років, тим самим сплинув трирічний строк притягнення особи до кримінальної відповідальності, перебіг строку давності не переривався та не зупинявся. Отже, наведене дає суду підстави для звільнення обвинуваченого ОСОБА_3 від призначеного покарання у зв`язку із закінченням строків давності.

Запобіжний захід обвинуваченому в межах даного кримінального провадження не обирався. Питання речових доказів вирішити відповідно до ст.100 КПК України.
Відповідно до ч. 2 ст.124 КПК України документально підтверджені витрати на залучення експерта підлягають стягненню з обвинуваченого на користь держави в розмірі 4823,76 гривень.
Керуючись ст.ст.49, 370, 373,374 КПК України, суд,-
у х в а л и в:
ОСОБА_3 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.162 КК України та призначити йому покарання 2 (два) роки обмеження волі.
Звільнити ОСОБА_3 від призначеного покарання за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.162 КК України на підставі п.2 ч.1 ст.49 КК України у зв`язку із закінченням строків давності.

Стягнути з ОСОБА_3 витрати, пов`язані з проведенням експертизи в розмірі 4823,76 гривень.
Речові докази: адаптер до камери, камеру «HIK VISION», які повернуті потерпілому ОСОБА_5 під розписку - залишити у власності потерпілого; навісний замок, який зберігається в камері зберігання речових доказів Сихівського ВП ГУНП у Львівській області, - повернути потерпілому; карту пам`яті «micro SD Transcened 16 GB», компакт-диск CD-R - залишити при матеріалах кримінального провадження.
Вирок може бути оскаржений до Львівського апеляційного суду шляхом подання апеляції через Сихівський районний суд м.Львова протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Вирок суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано.
Відповідно до ч.6 ст.376 КПК України копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору.

Суддя ОСОБА_1