ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-кп/803/2264/22 Справа № 186/88/20 Суддя у 1-й інстанції - ОСОБА_1 Суддя у 2-й інстанції - ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 вересня 2022 року м. Дніпро

Колегія суддів Судової палати з розгляду кримінальних справ Дніпровського апеляційного суду у складі:
головуючого судді ОСОБА_2 ,
суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000566 від 29 листопада 2019 року, за апеляційними скаргами обвинуваченого та прокурора Першотравенської окружної прокуратури ОСОБА_5 на вирок Першотравенського міського суду Дніпропетровської області від 27 жовтня 2021 року, ухвалений щодо
ОСОБА_6 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 , в с.Вишневе, Близнюківського району, Харківської області, громадянина України, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , та зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_2 ,
обвинуваченого у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 342 КК України,
за участю:
секретаря ОСОБА_7 ,
прокурора ОСОБА_8 ,
обвинуваченого ОСОБА_6 ,
захисника ОСОБА_9 , -

В С Т А Н О В И Л А:
Вироком Першотравенського міського суду Дніпропетровської області від 27 жовтня 2021 року ОСОБА_6 визнано винуватим у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 342 КК України та призначено покарання у виді обмеження волі на строк 1 рік. Окрім того, судом вирішено питання про долю речових доказів.
ОСОБА_6 визнано винуватим у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 342 КК України, за таких обставин.
Так, відповідно до наказу начальника ГУ НП в Дніпропетровській області № 352 о/с від 09 грудня 2016 року сержанта поліції ОСОБА_10 переміщено на посаду поліцейського сектору реагування патрульної поліції № 3 Першотравенського відділення поліції Павлоградського відділу поліції ГУ НП в Дніпропетровській області.
Під час проходження служби у Першотравенському ВП Павлоградського ВП ГУНП в Дніпропетровській області ОСОБА_10 керується вимогами національного законодавства, в тому числі Законом України «Про Національну поліцію» та посадовою інструкцією поліцейського сектору реагування патрульної поліції Першотравенського відділення поліції Павлоградського відділу поліції Головного управління поліції в Дніпропетровській області від 25.02.2019 року. Згідно зі ст. 17 п. 2 Закону України «Про Національну поліцію» поліцейський незалежно від посади, яку він займає, місцезнаходження і часу доби в разі звернення до нього будь-якої особи із заявою чи повідомленням про події, що загрожують особистій чи публічній безпеці, або в разі безпосереднього виявлення таких подій зобов`язаний вжити необхідних заходів з метою рятування людей, надання допомоги особам, які її потребують, і повідомити про це найближчий орган поліції.
В період часу з 20 години 00 хвилин 28 листопада 2019 року до 08 години 00 хвилин 29 листопада 2019 року група Першотравенського ВП Павлоградського ВП ГУНП в Дніпропетровській області у складі начальника СРПП № 4 капітана поліції ОСОБА_11 , поліцейського СРПП № 1 лейтенанта поліції ОСОБА_12 та поліцейського СРПП №3 сержанта поліції ОСОБА_10 перебували у наряді на службовому автомобілі Skoda Rapid реєстраційний номер НОМЕР_1 та виконували службові обов`язки з патрулювання і охорони громадського порядку на території міста Першотравенська згідно встановленого графіку. 29 листопада 2019 року приблизно в 00 годин 17 хвилин на перехресті вулиць Ювілейної та Пушкіна міста Першотравенська Дніпропетровської області було помічено автомобіль «Opel Vectra B», реєстраційний номерний знак НОМЕР_2 , яким не були виконані вимоги знаку 2.1 Правил дорожнього руху (дати дорогу). На підставі ст. 35 Закону України «Про Національну поліцію» з використанням гучномовця та маячків синьо-червоного кольору вони почали зупиняти автомобіль «Opel Vectra B», реєстраційний номерний знак НОМЕР_2 під керуванням ОСОБА_6 , але останній, порушуючи вимоги п. 2.4 ПДР України, не виконуючи вимоги про зупинку, грубо порушуючи правила дорожнього руху, почав рухатись із прискоренням від вулиці Ювілейної по вулиці Горького міста Першотравенська Дніпропетровської області.
У той же день приблизно в 00 годин 20 хвилин працівники СРПП Першотравенського ВП Павлоградського ВП ГУНП в Дніпропетровській області з метою виконання обов`язку з охорони громадського порядку наздогнали біля будинку № 26 по вулиці Горького міста Першотравенська автомобіль «Opel Vectra B», реєстраційний номерний знак НОМЕР_2 під керуванням ОСОБА_6 та службовим автомобілем «Skoda Rapid» реєстраційний номер НОМЕР_1 заблокували останньому рух. В цей час у ОСОБА_6 , який перебував у стані алкогольного сп`яніння, виник злочинний умисел на вчинення опору працівникам правоохоронного органу, усвідомлюючи, що рух йому перекритий службовим автомобілем «Skoda Rapid» реєстраційний номер НОМЕР_1 , почав їхати в напрямку службового автомобіля та вчинив з ним зіткнення, спричинивши при цьому механічні ушкодження. У свою чергу поліцейський СРПП № 3 сержант поліції ОСОБА_10 наблизився до водійських дверей автомобіля «Opel Vectra B», р.н.з. НОМЕР_2 , який зупинився на узбіччі проїжджої частини в районі будинку №26 по вулиці Горького м. Першотравенська, на підставі ст.16 Закону України «Про дорожній рух», п.п. 2.1,2.4 «Правил дорожнього руху України», з метою припинення порушення громадського порядку, а саме адміністративних порушень, передбачених ст.ст.122-2, 124 КУпАП, та повідомлення ОСОБА_6 про його адміністративне затримання. Знаходячись біля автомобіля, ОСОБА_10 , розуміючи те, що ОСОБА_6 зникне з місця скоєння правопорушення, почав триматись за відчинені водійські двері автомобіля «Opel Vectra B», реєстраційний номерний знак НОМЕР_2 , задля недопущення його руху.
У цей час, розуміючи, що поліцейський СРПП № 3 сержант поліції ОСОБА_10 є перешкодою для уникнення ним передбаченої законом відповідальності, ОСОБА_6 , продовжуючи свій злочинний умисел, направлений на вчинення опору працівнику правоохоронного органу поліцейському СРПП № 3 сержанту поліції ОСОБА_10 , який виконував свої обов`язки з охорони громадського порядку, почав рух на вказаному автомобілі з динамічним прискоренням назад, надавши суттєве прискорення руху працівнику поліції з подальшим безконтрольним його волочінням на декілька метрів за автомобілем по проїзній частині вулиці Горького, м. Першотравенська. Після зупинки автомобіля ОСОБА_6 , продовжуючи реалізовувати свій злочинний умисел, направлений на вчинення опору працівнику правоохоронного органу сержанту поліції ОСОБА_10 , який виконував свої обов`язки з охорони громадського порядку, з метою уникнення затримання та продовження подальшого руху на автомобілі «Opel Vectra B», реєстраційний номерний знак НОМЕР_2 ненавмисно наніс ОСОБА_10 два удари ліктем лівої руки в обличчя, чим спричинив тілесні ушкодження у вигляді забою м`яких тканин обличчя, підшкірної гематоми верхньої і нижньої губи.

В апеляційній скарзі обвинувачений просить вирок скасувати та визнати його невинуватим у пред`явленому обвинуваченні за ч. 2 ст. 342 КК України та виправдати через недоведеність вчинення ним цього злочину.
Обгрунтовуючи заявлені вимоги, обвинувачений посилається на незаконність рішення суду, через порушенням вимог матеріального і процесуального права. Так, на переконання обвинуваченого, суд в порушення вимог ст. 61 Конституції України та ст. 4 Протоколу № 7 до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, притягнув його до кримінальної відповідальність за ч. 2 ст. 342 КК України, незважаючи на те, що за вчинення інкримінованих йому дій, його вже було притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 4 ст. 122, ст.ст. 122-2, 124 КУпАП, за якими, на час ухвалення вироку, він відбув адміністративні стягнення в повному обсязі. Водночас, обвинувачений вказує і на незрозумілість пред`явленого йому обвинувачення, через наявні в ньому суперечності. Також апелянт зазначає, що покази працівників поліції не узгоджуються з доказами у справі, та на його думку, є такими, що спрямовані на уникнення ними відповідальності за перевищення влади та службових повноважень та мають бути визнані недопустимими доказами. З огляду на викладене, обвинувачений вважає, що вирок підлягає скасуванню з його виправданням.

В апеляційній скарзі прокурор просить вирок скасувати та ухвалити новий, яким призначивши ОСОБА_6 покарання за ч. 2 ст. 342 КК України у виді обмеження волі на строк 2 роки.
Обгрунтовуючи заявлені вимоги, прокурор вказує, що суд, при призначенні покарання обвинуваченому, не в повній мірі врахував ступінь тяжкості вчиненого злочину та його суспільну небезпеку, особу ОСОБА_6 , який не розкаявся у скоєному, вчинив злочин у стані алкогольного сп`яніння, усвідомлено у відношенні працівника правоохоронного органу під час виконання ним своїх службових обов`язків по охороні громадського порядку, внаслідок чого призначив занадто мяке покарання.

Заслухавши суддю-доповідача, думки учасників провадження, перевіривши матеріали провадження та обговоривши доводи апеляційних скарг, колегія суддів дійшла таких висновків.
Згідно з положеннями, закріпленими у ст. 370 КПК України, судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим, що передбачає його ухвалення компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених КПК України, на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до ст. 94 КПК України, а також вмотивованим, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.
Відповідно до вимог ст. 94 КПК України, суд за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінює кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення.
Висновки суду щодо оцінки доказів належить викласти у вироку в точних і категоричних судженнях, які виключали б сумніви з приводу достовірності того чи іншого доказу. Прийняття одних і відхилення інших доказів судом повинно бути мотивовано.
Згідно п. 2 ч. 3 ст. 374 КПК України у мотивувальній частині вироку, у разі визнання особи винуватою зазначаються: формулювання обвинувачення, визнаного судом доведеним, із зазначенням місця, часу, способу вчинення та наслідків кримінального правопорушення, форми вини і мотивів кримінального правопорушення; статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність, що передбачає відповідальність за кримінальне правопорушення, винним у вчиненні якого визнається обвинувачений; докази на підтвердження встановлених судом обставин, а також мотиви неврахування окремих доказів; мотиви зміни обвинувачення, підстави визнання частини обвинувачення необґрунтованою, якщо судом приймалися такі рішення.
Мотивування у вироку висновків щодо кваліфікації злочину полягає у зіставленні ознак установленого судом злочинного діяння та ознак злочину, передбаченого тією чи іншою статтею кримінального закону, його частиною або пунктом, і формулюванні висновку про їх відповідність. За своєю суттю та змістом кваліфікація злочинів є встановленням на підставі доказаного кримінальними процесуальними засобами факту вчинення особою (суб`єктом злочину) конкретного акту поведінки у формі дії чи бездіяльності та його наслідків, точної відповідності ознак вчиненого діяння ознакам складу злочину, передбаченого відповідними кримінально-правовими нормами в статтях КК України. Склад злочину є системою необхідних і достатніх юридичних ознак, відсутність хоча б однієї з яких виключає кримінальну відповідальність особи за відсутності підстави для такої.
На переконання колегії суддів, судом першої інстанції не дотримано належним чином зазначених вимог кримінального процесуального закону при розгляді провадження та ухваленні судового рішення, а тому вирок не може вважатися законним, обґрунтованим і вмотивованим.
Як видно із вироку, суд, дослідивши докази у провадженні та надавши їм оцінку, дійшов висновку про доведеність винуватості ОСОБА_6 у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 345 КК України, за ознаками опору працівникові правоохоронного органу під час виконання ним службових обов`язків.
Разом з цим, відповідно до усталеної судової практики опором у розумінні ст. 342 КК України є активна фізична протидія виконанню поліцейським його законних повноважень. Опір характеризується такими ознаками: він полягає в активних діях; дії винного спрямовані на організм потерпілого, полягають у застосуванні фізичної сили до нього; вони перешкоджають (протидіють) виконанню потерпілим своїх функцій, реалізації повноважень; дії винного вчинені в момент виконання потерпілим покладених на нього обов`язків. Тобто опір - це активна фізична протидія законній діяльності потерпілих.
Суб`єктивна сторона цього злочину характеризується виною у формі прямого умислу. Винний усвідомлює, що чинить опір саме працівникові правоохоронного органу - під час охорони громадського порядку і бажає тим самим перешкодити виконанню ними своїх обов`язків.
Отже, виходячи з наведеного, для визначення наявності в діях обвинуваченої особи складу «опору», сторона обвинувачення має довести як наявність об`єктивної сторони діяння, тобто певного активного фізичного впливу з боку обвинуваченої особи, так і спрямованість її умислу саме на протидію виконанню службових повноважень.
За встановлених судом обставин, ОСОБА_6 29 листопада 2019 року, зокрема продовжуючи свій злочинний умисел, направлений на вчинення опору працівнику правоохоронного органу поліцейському СРПП №3 сержанту поліції ОСОБА_10 , який виконував свої обов`язки з охорони громадського порядку, шляхом вчинення активних дій почав рух на автомобілі з динамічним прискоренням назад, однозначно надавши суттєве прискорення руху працівнику поліції з подальшим безконтрольним його волочінням декілька метрів за автомобілем по проїзній частині вул.Горького в м.Першотравенську та після зупинки автомобіля, продовжуючи реалізовувати свій злочинний умисел, направлений на вчинення опору працівнику правоохоронного органу ненавмисно наніс ОСОБА_10 2 удари ліктем лівої руки в обличчя, чим спричинив тілесні ушкодження у вигляді забою м`яких тканин обличчя, підшкірної гематоми верхньої і нижньої губи.
Отже, суд дійшовши висновку, що ОСОБА_6 чинив опір - працівнику правоохоронного органу (активну фізичну протидію) в результаті якого потерпілий ОСОБА_10 отримав легкі тілесні ушкодження, належним чином не перевірив наявність в діях ОСОБА_6 умислу на вчинення вказаного злочину, внаслідок чого допустив неповноту судового розгляду.
З огляду на викладене, колегія суддів приходить до висновку, що суд першої інстанції не з`ясував всі обставини, які мають істотне значення для прийняття законного та обґрунтованого рішення, внаслідок чого дійшов до передчасного висновку про доведеність винуватості ОСОБА_6 у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 342 КК України.
Згідно п.п. 1, 2, 3 ч. 1 ст. 409 КПК України підставою для скасування або зміни судового рішення при розгляді справи в суді апеляційної інстанції є неповнота судового розгляду; невідповідність висновків суду, викладених у судовому рішенні, фактичним обставинам кримінального провадження та істотні порушення вимог кримінального процесуального закону.
Відповідно до ст. 412 КПК України істотними порушеннями вимог кримінального процесуального закону є такі порушення вимог КПК, які перешкодили чи могли перешкодити суду ухвалити законне та обґрунтоване судове рішення.
З огляду на вищенаведені обставини, судова колегія вважає за необхідне, керуючись ст. 9 КПК України, де вказано, що у випадках, коли положення КПК не регулюють або неоднозначно регулюють питання кримінального провадження, застосовуються загальні засади кримінального провадження, визначені, зокрема п.п. 2, 15 ч. 1 ст. 7 КПК України, а також, враховуючи усунути зазначені недоліки в ході апеляційного перегляду, скасувати вирок та призначити новий розгляд у суді першої інстанції.
При новому розгляді провадження суду необхідно усунути зазначену вище неповноту судового розгляду, невідповідність висновків суду першої інстанції фактичним обставинам кримінального провадження та порушення кримінального процесуального закону, всебічно, повно та об`єктивно дослідити всі обставини провадження, перевірити усі доводи, які викладені в апеляційних скаргах, зокрема й доводи сторони захисту щодо неприпустимості притягнення особи двічі до відповідальності за одні й тіж дії, та прийняти законне і обґрунтоване рішення.
Окрім того, у разі підтвердження об`єму пред`явленого обвинувачення належними та допустимими доказами, призначене обвинуваченому покарання слід вважати таким, що відповідає ступеню тяжкості вчиненого злочину, особі обвинуваченого та не є м`яким.
Керуючись ст.ст. 404, 405, 407, 409, 419 КПК України, колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А:
Апеляційні скарги обвинуваченого ОСОБА_6 та прокурора Першотравенської окружної прокуратури ОСОБА_5 -задовольнити частково.
Вирок Першотравенського міського суду Дніпропетровської області від 27 жовтня 2021 року, ухвалений щодо ОСОБА_6 скасувати та призначити новий розгляд у суді першої інстанції.

Ухвала набирає чинності з моменту її проголошення та оскарженню не підлягає.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4