Справа № 216/3700/22
провадження 1-кп/216/713/22
ВИРОК
іменем України

27 вересня 2022 року місто Кривий Ріг

Центрально-Міський районний суд міста Кривого Рогу Дніпропетровської області

у складі:

головуючого: судді ОСОБА_1

за участі:

секретаря судового засідання ОСОБА_2

прокурора ОСОБА_3

обвинуваченого ОСОБА_4

захисника ОСОБА_5

розглянувши у підготовчому судовому засіданні в залі Центрально-Міського районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області

обвинувальний акт з угодою про визнання винуватості у кримінальному провадженні за № 0000091 від 29.07.2022 за обвинуваченням:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Кривий Ріг Дніпропетровської області, українця, громадянина України, водія 3 відділення 3 стрілецького взводу 2 стрілецької роти стрілецького батальйону в/ч НОМЕР_1 , у військовому званні старшина, який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , в силу ст. 89 КК України раніше не судимого,
у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 405 КК України,

В С Т А Н О В И В:

Наказом т.в.о. командира військової частини НОМЕР_1 №191 від 06.07.2022 старшину ОСОБА_4 призначено на посаду водія 3 стрілецького відділення 3 стрілецького взводу 2 стрілецької роти 1 стрілецького батальйону цієї ж військової частини.
Наказом т.в.о. командира військової частини НОМЕР_1 №61 від 01.03.2022 старшого сержанта ОСОБА_6 призначено на посаду командира такелажного відділення такелажного взводу 2 самохідного артилерійського відділення 3 стрілецького взводу 2 стрілецької роти 1 стрілецького батальйону військової частини НОМЕР_1 .
Відповідно до Указу Президента України від 24 лютого 2022 року №64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні» в Україні введено воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року строком на 30 діб. Указом Президента Українивід17 травня 2022 року №341/2022 «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні» продовжено строк дії воєнного стану в Україні з 05 години 30 хвилин 25 травня 2022 року строком на 90 діб.
Згідно з вимогами ст. 1 Закону України «Про правовий режим воєнного стану» воєнний стан - це особливий правовий режим, що вводиться в Україні або в окремих її місцевостях у разі збройної агресії чи загрози нападу, небезпеки державній незалежності України, її територіальній цілісності та передбачає надання відповідним органам державної влади, військовому командуванню, військовим адміністраціям та органам місцевого самоврядування повноважень, необхідних для відвернення загрози, відсічі збройної агресії та забезпечення національної безпеки, усунення загрози небезпеки державній незалежності України, її територіальній цілісності, а також тимчасове, зумовлене загрозою, обмеження конституційних прав і свобод людини і громадянина та прав і законних інтересів юридичних осіб із зазначенням строку дії цих обмежень.
Відповідно до бойового розпорядження командира 2 стрілецької роти капітана ОСОБА_7 від 05.07.2022 про встановлення ВОП (взводного опорного пункту) «ЦЕРБЕР» та визначення особового складу якому необхідно зайняти рубежі оборони біля АДРЕСА_2 , у групі №2 в складі 13 осіб серед яких перебуває старшина ОСОБА_4 старшим групи № 2 визначено старшого сержанта ОСОБА_6 .
Згідно ст.ст. 29-32 Статуту внутрішньої служби Збройних сил України старший сержант ОСОБА_6 , перебуваючи відповідно до бойового розпорядження від 05.07.2022 старшим групи №2, являється начальником за посадою для старшини ОСОБА_4 , водія 3 стрілецького відділення 3 стрілецького взводу 2 стрілецької роти 1 стрілецького батальйону військової частини НОМЕР_1 .
Зокрема, проходячи військову службу у військовій частині НОМЕР_1 відповідно до вимог ст.ст. 11, 16, 49 Статуту, старшина ОСОБА_4 зобов`язаний: свято і непорушно додержуватися Конституції України та законів України, Військової присяги, віддано служити Українському народові, сумлінно і чесно виконувати військовий обов`язок; бути хоробрим, ініціативним і дисциплінованим; беззастережно виконувати накази командирів (начальників); постійно підвищувати рівень військових професійних знань, вдосконалювати свою виучку і майстерність, знати та виконувати свої обов`язки та додержуватися вимог статутів Збройних Сил України; поважати бойові та військові традиції, допомагати іншим військовослужбовцям, що перебувають у небезпеці, стримувати їх від вчинення протиправних дій, поважати честь і гідність кожної людини; виконувати службові обов`язки, що визначають обсяг виконання завдань, доручених йому за посадою, Військовослужбовці повинні постійно бути зразком високої культури, скромності й витримки, берегти військову честь, захищати свою й поважати гідність інших людей, зобов`язані завжди пам`ятати, що за їх поведінкою судять не лише про них, а й про Збройні Сили України в цілому.
Окрім того, відповідно до ст. 4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України старшина ОСОБА_4 був зобов`язаний: додержуватися Конституції та законів України, Військової присяги, неухильно виконувати вимоги військових статутів, накази командирів; додержуватися визначених військовими статутами правил взаємовідносин між військовослужбовцями, зміцнювати військове товариство; виявляти повагу до командирів і один до одного, бути ввічливими і додержуватися військового етикету; поводитися з гідністю й честю, не допускати самому і стримувати інших від негідних вчинків.
Відповідно до вимог ст. ст. 28, 30 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, ст. 6 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, єдиноначальність є одним із принципів будівництва і керівництва Збройними Силами України і полягає в наділенні командира (начальника) всією повнотою розпорядчої влади стосовно підлеглих, наданні командирові (начальникові) права одноособово приймати рішення та віддавати накази, забезпеченні виконання зазначених рішень (наказів), виходячи із всебічної оцінки обстановки та керуючись вимогами законів і статутів Збройних Сил України. Командир (начальник) має право віддавати підлеглому накази, а підлеглий зобов`язаний їх виконати сумлінно, точно та у встановлений строк. У разі непокори чи опору підлеглого командир зобов`язаний для відновлення порядку вжити всіх передбачених статутами Збройних Сил України заходів примусу аж до притягнення його до кримінальної відповідальності.

Статтями 29, 31 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил також передбачено, що за своїм службовим становищем і військовим званням військовослужбовці можуть бути начальниками або підлеглими стосовно інших військовослужбовців. Начальники, яким військовослужбовці підпорядковані за службою, у тому числі і тимчасово, є прямими начальниками для цих військовослужбовців. Найближчий до підлеглого прямий начальник є безпосереднім начальником.

Проте, старшина ОСОБА_4 , достовірно знаючи свої обов`язки, передбачені зазначеним вище законодавством, яке регламентує порядок виконання військового обов`язку і проходження військової служби, та маючи можливість належно їх виконувати, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер свого діяння, передбачаючи його суспільно небезпечні наслідки і бажаючи їх настання, тобто діючи з прямим умислом, свідомо допустив їх порушення та вчинив військовий злочин проти встановленого порядку проходження військової служби з наступних підстав.
Так, 29 липня 2022 року о 12 год. 30 хв. старшина ОСОБА_4 знаходячись на території бойових позиції біля н. АДРЕСА_2 , де виконуються бойові завдання військовослужбовцями військової частини НОМЕР_1 звернувся до старшого сержанта ОСОБА_6 який займає посаду командира такелажного відділення такелажного взводу 2 самохідного артилерійського відділення 3 стрілецького взводу 2 стрілецької роти 1 стрілецького батальйону цієї ж військової частини, та відповідно до бойового розпорядження від 05.07.2022 є головним групи №2 в підпорядкуванні якого перебуває старшина ОСОБА_4 , тобто є військовим начальником відносно ОСОБА_4 , з метою отримання дозволу на звільнення для вирішення особистих питань.
Надалі, старшина ОСОБА_4 отримавши відмову від командира - старшого сержанта ОСОБА_6 , приблизно о 12 год. 35 хв., достовірно знаючи, що останній є його начальником за службовим становищем, діючи умисно, з мотивів невдоволення прийнятим рішенням начальника, у зв`язку із виконанням ним службових обов`язків та з метою здійснення впливу на прийняте рішення, шляхом залякування вчиненням вбивства, взяв закріплену за ним вогнепальну зброю АКС-74 № НОМЕР_2 , при цьому вдягнувши бронежилет з закріпленим на ньому боєкомплектом, повернувся до місця знаходження старшого сержанта ОСОБА_6 на території бойових позиції біля АДРЕСА_2 та привів зброю у бойову готовність, а саме зняв її з запобіжника та шляхом відведення затвору в крайнє заднє положення дослав патрон до патронника, після чого направив зброю у бік старшого сержанта ОСОБА_6 та висловив в адресу старшого сержанта ОСОБА_6 , в присутності інших військовослужбовців, погрозу вбивством, яка потерпілим була прийнята як реальна.
У подальшому, старший сержант ОСОБА_6 спільно з іншими військовослужбовцями що знаходились поруч застосував фізичну силу з метою відібрання у старшини ОСОБА_4 зброї та унеможливлення пострілів, після чого повідомив керівництво про подію що трапилась.
Дії обвинуваченого ОСОБА_4 кваліфіковані вірно за ч. 4 ст. 405 КК України, як погроза заподіяння тілесних ушкоджень начальникові, у зв`язку з виконанням ним службових обов`язків з військової служби, вчинена в умовах воєнного стану.

13 вересня 2022 року між прокурором Херсонської спеціалізованої прокуратури у військовій та оборонній сфері Південного регіону ОСОБА_3 та обвинуваченим ОСОБА_4 , за участю захисника адвоката ОСОБА_5 укладено угоду про визнання винуватості, у відповідності до вимог у відповідності до вимог ст. 468-470, 472 КПК України.

Крім того, в матеріалах кримінального провадження є заява потерпілого ОСОБА_6 , якою він надає письмову згоду на укладення угоди про визнання винуватості підозрюваним ОСОБА_4 , відповідно до вимог абзацу 5 частини 4 ст. 469 КПК України.

Згідно даної угоди прокурор ОСОБА_3 , підозрюваний ОСОБА_4 та захисник ОСОБА_5 дійшли згоди щодо правової кваліфікації дій підозрюваного за ч. 4 ст. 405 КК України, істотних для даного кримінального провадження обставин, підозрюваний беззастережно визнав свою вину у інкримінованому йому кримінальному правопорушенні (злочині). Також вказаною угодою визначено покарання, яке повинен понести ОСОБА_4 , із застосуванням положення ст.ст. 53, 69 КК України, у виді штрафу в розмірі 5000 (п`ять тисяч) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 85 000 (вісімдесят п`ять тисяч) гривень. В угоді передбачені наслідки укладення та затвердження угоди про визнання винуватості, встановлені статтею 473 КПК України та наслідки її невиконання.

В підготовчому судовому засіданні прокурор, обвинувачений та захисник просять затвердити угоду про визнання винуватості, укладену 13.09.2022 року між прокурором Херсонської спеціалізованої прокуратури у військовій та оборонній сфері Південного регіону ОСОБА_3 , обвинуваченим ОСОБА_4 та захисником ОСОБА_5 .

Крім того, захисник обвинуваченого заявив клопотання про зміну запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно його підзахисного на запобіжний захід у вигляді особистого зобов`язання.

Розглядаючи питання про затвердження угоди про визнання винуватості, суд виходить з наступного.

Відповідно ст. 468 КПК України у кримінальному провадженні може бути укладена угода між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим про визнання винуватості.

Згідно п.1 ч.4 ст. 469 КПК України, угода про визнання винуватості між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим може бути укладена у провадженні щодо кримінальних проступків, нетяжких злочинів, тяжких злочинів.

Судом встановлено, що при визначенні обвинуваченому ОСОБА_4 покарання сторонами враховано: тяжкість вчиненого злочину за ч. 4 ст. 405 КК України, який відповідно до ст.12 КК України відноситься до тяжкого злочину; особу ОСОБА_4 , який безпосередньо брав участь антитерористичній операції, забезпеченні її проведенні і захисті незалежності, суверенітету та територіальної цілісності України, маж посередню службову характеристику, наявність передбачених ст.. 66 КК України обставин, що пом`якшують покарання, а саме: щире каяття, активне сприяння розкриттю злочину, тобто декілька обставин, що істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого злочину. Тому сторони погоджуються на призначення покарання ОСОБА_4 , із застосуванням положення ст.ст. 53, 69 КК України, у виді штрафу в розмірі 5000 (п`ять тисяч) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 85 000 (вісімдесят п`ять тисяч) гривень.

При цьому, судом з`ясовано, що обвинувачений цілком розуміє права, визначені п. 1 ч. 4 ст. 474 КПК України, наслідки укладення та затвердження даної угоди, передбачені ч.2 ст. 473 КПК України, характер обвинувачення, щодо якого обвинувачений беззастережно визнає себе винуватим, вид покарання, а також інші заходи, які будуть застосовані до нього у разі затвердження угоди судом.

Суд переконався, що укладення угоди сторонами є добровільним, тобто не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз або наслідком обіцянок чи дій будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді.

Також судом встановлено, що умови даної угоди відповідають вимогам Кримінального процесуального Кодексу України та Кримінального Кодексу України.

Виходячи з викладеного, суд дійшов висновку про можливість затвердження угоди про визнання винуватості, укладену 13.09.2022 року між прокурором Херсонської спеціалізованої прокуратури у військовій та оборонній сфері Південного регіону ОСОБА_3 , обвинуваченим ОСОБА_4 та захисником ОСОБА_5 і призначення обвинуваченому узгодженої сторонами міри покарання.

Матеріальна шкода потерпілому не завдана, цивільний позов не заявлявся.
Щодо юридичних осіб провадження не здійснювалось. Підстави для застосування заходів кримінально-правового характеру щодо юридичної особи відсутні.

Викривачі у кримінальному провадженні відсутні.

Витрати на залучення експерта відсутні, оскільки експертизи в кримінальному провадженні не проводилися.

Запобіжний захід відносно обвинуваченого ОСОБА_4 у вигляді тримання під вартою змінити.

Керуючись ст. ст. 53, 69, 373, 374, 405 ч. 4, 473-476 КПК України, суд, -

У Х В А Л И В:

Затвердити угоду про визнання винуватості, укладену 13 вересня 2022 року між прокурором Херсонської спеціалізованої прокуратури у військовій та оборонній сфері Південного регіону ОСОБА_3 та обвинуваченим ОСОБА_4 , за участю захисника адвоката ОСОБА_5 , у кримінальному провадженні, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000091 від 29.07.2022 року за обвинуваченням ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 405 КК України.

ОСОБА_4 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 405 КК України, та призначити йому узгоджене сторонами угоди про визнання винуватості від 13 вересня 2022 покарання із застосуванням ст. ст. 53, 69 КК України у виді штрафу в розмірі 5000 (п`ять тисяч) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 85 000 (вісімдесят п`ять тисяч) гривень.

Запобіжний захід відносно обвинуваченого ОСОБА_4 у вигляді тримання під вартою змінити на особисте зобов`язання до набрання вироком законної сили.

Покласти на обвинуваченого ОСОБА_4 наступні зобов`язання: 1) не відлучатися із населеного пункту, в якому він зареєстрований, проживає чи перебуває, без дозволу слідчого, прокурора або суду; 2) повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну свого місця проживання та/або місця роботи.

Звільнити обвинуваченого ОСОБА_4 з-під варти з зали суду негайно.

Контроль за виконанням особистого зобов`язання покласти на прокурора у кримінальному провадженні.

Вирок на підставі угоди між прокурором та обвинуваченим про визнання винуватості може бути оскаржено з підстав, передбачених ч. 4 ст. 394 КПК України, до Дніпровського апеляційного суду шляхом подачі апеляції до Центрально-Міського районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області протягом 30 днів з дня його проголошення.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано, а у разі її подання - вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору.

Суддя ОСОБА_8