Справа № 302/249/18
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06.09.2022 смт. Міжгір`я Закарпатської області

Слідчий суддя Міжгірського районного суду Закарпатської області ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , заявника ОСОБА_3 , розглянувши у відкритому судовому засіданні скаргу ОСОБА_3 на постанову слідчого про закриття кримінального провадження,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_3 звернувся до суду зі скаргою на постанову слідчого СВ ВП №2 Хустського РУП ГУНП в Закарпатській області ОСОБА_4 від 30.12.2021 про закриття кримінального провадження №0000003 за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених частиною 1 статті 172, частиною 2 статті 364, частини 2 статті 382 Кримінального кодексу України (далі КК України).
Вимоги скарги мотивовані тим, що лише 30.08.2022 він отримав зазначену постанову слідчого, яку вважає незаконною та такою, що винесена з порушенням норм Кримінального процесуального кодексу України (далі КПК України) через те, що на момент прийняття рішення про закриття кримінального провадження не були проведені всі необхідні слідчі дії, не допитано всіх можливих свідків, не в повному обсязі виконані вимоги вказівок прокурора та його клопотань як потерпілого по справі, не надано належної оцінки дійсним обставинам вчинених кримінальних правопорушень.
ОСОБА_3 в судовому засіданні підтримав вимоги скарги з підстав у ній наведених.
Слідчий та прокурор в судове засідання, будучи повідомленими про його дату, час та місце не з?явилися, що згідно з частиною 3 статті 306 КПК України, не є перешкодою для розгляду скарги.
Вислухавши пояснення заявника, дослідивши матеріали кримінального провадження №0000003, слідчий суддя приходить до висновку, що скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.
Встановлено, що слідчим відділом ВП №2 Хустського РУП ГУНП в Закарпатській області здійснювалось розслідування кримінального провадження №0000003 за частиною 1 статті 172, частиною 2 статті 364, частини 2 статті 382 КК України за фактом:
- незаконного звільнення працівника з роботи із особистих мотивів;
- зловживання владою або службовим становищем, якщо воно спричинило тяжкі наслідки;
- умисного невиконання рішення суду, що набрало законної сили, вчинене службовою особою.
З постанови про закриття кримінального провадження від 30.12.2021 вбачається, що слідчий вважала наявними підстави для закриття кримінального провадження у зв`язку з відсутністю в діях ОСОБА_5 складу кримінальних правопорушень, передбачених частиною 1 статті 172, частиною 2 статті 364, частини 2 статті 382 КК України.
Надаючи оцінку оскаржуваній постанові на предмет її законності, слідчий суддя враховує, що закриття кримінального провадження є одним із способів його остаточного вирішення, яке відбувається в силу наявності обставин, що виключають кримінальне провадження щодо конкретної особи, а тому прийняття рішення про його закриття можливе лише після всебічного, повного та об`єктивного дослідження всіх обставин кримінального провадження, оцінки доказів, які стосуються цього провадження, у сукупності.
Відповідно до положень частини другої статті 9 КПК України, прокурор, керівник органу досудового розслідування, слідчий зобов`язані всебічно, повно і неупереджено дослідити обставини кримінального провадження, виявити як ті обставини, що викривають, так і ті, що виправдовують підозрюваного, обвинуваченого, а також обставини, що пом`якшують чи обтяжують його покарання, надати їм належну правову оцінку та забезпечити прийняття законних і неупереджених процесуальних рішень.
Досудове розслідування визнається закінченим, якщо немає необхідності у проведенні ще будь-яких слідчих (розшукових) дій, спрямованих на збирання, перевірку та оцінку доказів, коли жодна з версій, які виникли, не залишилась неперевіреною, тобто коли виконані вимоги статті 91 КПК України про встановлення обставин, які підлягають доказуванню у кримінальному провадженні
Доказування полягає у збиранні, перевірці та оцінці доказів з метою встановлення обставин, що мають значення для кримінального провадження (частина 2 статті 91 КПК України).
Відповідно до частини 1 статті 92 КПК України, обов`язок доказування обставин, передбачених статтею 91 КПК України, за винятком випадків, передбачених частиною другою цієї статті, покладається на слідчого, прокурора та, в установлених цим Кодексом випадках, на потерпілого. Обов`язок доказування належності та допустимості доказів, даних щодо розміру процесуальних витрат та обставин, які характеризують обвинуваченого, покладається на сторону, що їх подає (частина 2 статті 92 КПК України).
Збирання доказів регламентовано статтею 93 КПК України, за змістом якої збирання доказів здійснюється сторонами кримінального провадження, потерпілим, представником юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, у порядку, передбаченому цим Кодексом. Сторона обвинувачення здійснює збирання доказів шляхом проведення слідчих (розшукових) дій та негласних слідчих (розшукових) дій, витребування та отримання від органів державної влади, органів місцевого самоврядування, підприємств, установ та організацій, службових та фізичних осіб речей, документів, відомостей, висновків експертів, висновків ревізій та актів перевірок, проведення інших процесуальних дій, передбачених цим Кодексом. Сторона захисту, потерпілий, представник юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, здійснює збирання доказів шляхом витребування та отримання від органів державної влади, органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, службових та фізичних осіб речей, копій документів, відомостей, висновків експертів, висновків ревізій, актів перевірок; ініціювання проведення слідчих (розшукових) дій, негласних слідчих (розшукових) дій та інших процесуальних дій, а також шляхом здійснення інших дій, які здатні забезпечити подання суду належних і допустимих доказів.
Згідно статті 94 КПК України, слідчий, прокурор, слідчий суддя, суд засвоїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінюють кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення. Жоден доказ не має наперед встановленої сили.
Виходячи із положень статті 110 КПК України постанова слідчого, дізнавача про закриття кримінального провадження має бути мотивованою, її зміст повинен відповідати фактичним обставинам, встановленим матеріалами справи, зокрема в ній має бути викладено суть заяви особи, яка звернулась з метою захисту прав та відповіді на усі поставлені нею питання, які виключають провадження у справі і обумовлюють її закриття, що є однією із гарантій забезпечення прав і законних інтересів учасників процесу. Мотивувальна частина постанови про закриття кримінального провадження повинна містити відомості про зміст обставин, які є підставами для прийняття постанови, мотиви такого рішення, їх обґрунтування та посиланням на положення КПК України.
В свою чергу слідчий суддя, на якого Кримінальним процесуальним кодексом України покладено обов`язок здійснювати судовий контроль за дотриманням прав, свобод та інтересів осіб у кримінальному провадженні під час досудового розслідування, зобов`язаний перевірити законність прийнятої слідчим постанови. Зокрема, якщо слідчим закрито кримінальне провадження за відсутністю в діях особи складу кримінального правопорушення, то слідчий суддя має звернути увагу на те, чи містить постанова детальний виклад обставин, за яких заявник вважав, що особою (особами) вчинено кримінальне правопорушення та доводи слідчого на їх спростування.
Приймаючи рішення про закриття кримінального провадження, слідчий послався на пункт 2 частини 1 статті 284 КПК України.
Згідно з пунктом 2 частини 1 статті 284 КПК України кримінальне провадження закривається у разі, якщо встановлена відсутність в діянні складу кримінального правопорушення.
Як визначено частиною 2 статті 8 КПК України, принцип верховенства права у кримінальному провадженні застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини.
Обов`язком органу влади є проведення «ефективного офіційного розслідування», здатного призвести до встановлення фактів справи та, якщо скарги виявляться правдивими, до встановлення та покарання винних осіб (рішення ЄСПЛ у справі «Дєдовський та інші проти росії».
Мінімальні стандарти ефективності, визначені практикою ЄСПЛ, включають в себе вимоги, що розслідування має бути ретельним, незалежним, безстороннім та підконтрольним громадськості, а також, що компетентні органи влади повинні діяти зі зразковою ретельністю і оперативністю (рішення ЄСПЛ у справі «Алексахін проти України»).
Слідчий суддя вважає, що під час проведення перевірки обставин, на які посилався ОСОБА_3 , слідчим відповідно до вимог частини 2 статті 9 КПК України не було у повній мірі всебічно, повно і неупереджено досліджено всі обставини кримінального провадження, які мають істотне значення для даного кримінального провадження, не надано аналіз усім обставинам, а також не проведено достатній обсяг слідчих дій, спрямованих на установлення фактичних обставин події кримінальних правопорушень. Зокрема, не в повній мірі виконані вимоги вказівок прокурора та клопотань потерпілого по справі.
Таким чином, аналіз матеріалів кримінального провадження свідчить про те, що слідчим не були виконані усі можливі слідчі дії, спрямовані на встановлення об`єктивної істини та на повне, всебічне й неупереджене проведення досудового розслідування.
Під час розслідування кримінального провадження слід врахувати доводи, викладені у скарзі, зокрема виконати письмові вказівки процесуальних прокурорів, які були надані начальнику СВ Міжгірського ВП ГУНП в Закарпатській області 18.08.2020 в частині приєднання до матеріалів справи документів сектору охорони здоров`я (за відповідним переліком), акт ревізії фінансово-господарської діяльності Міжгірської ЦРЛ за 2012-2015 роки, додатково допитати ОСОБА_3 з приводу його скарги в генеральну прокуратуру від 08.07.2020 щодо його звільнення, додатково допитати працівників загального відділу РДА, які реєстрували вхідну кореспонденцію, допитати всіх свідків, які могли дати свідчення в даному кримінальному провадженні, вжити заходів для встановлення об`єктивної істини, в повному обсязі провести необхідні слідчі дії, за результатом чого необхідно прийняти законне та обґрунтоване рішення.
Додатково суд зауважує і на що суд звертав увагу при розгляді скарги на постанову слідчого про закриття даного кримінального провадження від 28.09.2016, що відмова того чи іншого свідка, як посадової особи, відповідати на запитання на підставі статті 63 Конституції України з підстав того, що ці показання можуть бути використані проти нього є неприпустимим, оскільки така можлива тільки при умові давання показів щодо себе, а також членів його сім`ї чи близьких родичів, коло яких визначається законом (частина 2 статті 385 КК України).
Відмова ж свідка, як посадової особи, відповідати на запитання без поважних причин під час провадження досудового розслідування, тягне за собою кримінальну відповідальність.
Враховуючи викладене, слідчий суддя вважає, що скарга підлягає задоволенню, а постанова слідчого про закриття кримінального провадження скасуванню.
Керуючись статтями 306, 307 КПК України, слідчий суддя

ПОСТАНОВИВ:

Скаргу ОСОБА_3 на постанову слідчого про закриття кримінального провадження задовольнити.
Скасувати постанову слідчого СВ ВП №2 Хустського РУП ГУНП в Закарпатській області ОСОБА_4 від 30.12.2021 про закриття кримінального провадження №0000003 за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених частиною 1 статті 172, частиною 2 статті 364, частини 2 статті 382 КК України.
Продовжити досудове розслідування у кримінальному провадженні №0000003 від 05.12.2012.
Ухвала оскарженню не підлягає та набирає законної сили з моменту її оголошення.

Слідчий суддя ОСОБА_1