Справа № 627/265/22
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

08.06.2022смт. Краснокутськ

Краснокутський районний суд Харківської області в складі:

головуючого - судді ОСОБА_1 ,

за участю секретаря - ОСОБА_2 ,

прокурора - ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ОСОБА_4 ,

захисника ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в смт Краснокутськ Харківської області кримінальне провадження № 0000166 по обвинуваченню:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Олексіївка Краснокутського району Харківської області, українця, громадянина України, не працюючого, що має середню освіту, не одруженого, на утриманні неповнолітніх дітей не має, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого Краснокутським районним судом Харківської області 16 серпня 2021 року за ч.3 ст.185 КК України до 3 років позбавлення волі, звільненого з іспитовим строком один рік, -

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.296 КК України,

в с т а н о в и в:
ОСОБА_4 15 квітня 2022 року, приблизно о 14-00 годині проходив повз водоймище в с.Олексіївка Богодухівського району Харківської області, розташоване поруч з вулицею Центральною вказаного населеного пункту, де побачив раніше не знайомого йому неповнолітнього ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , який відпочивав та рибалив на березі вказаного водоймища.

ОСОБА_4 , перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, діючи умисно, переслідуючи мету реалізації раптово виниклого злочинного умислу, направленого на вчинення хуліганських дій, грубо порушуючи громадський порядок, виражаючи явну неповагу до суспільства, що супроводжувалось особливою зухвалістю, яка полягала в тому, що він, зневажаючи існуючі у суспільстві загальноприйняті правила поведінки і норми моралі, діючи нахабно та зухвало, показуючи своє зневажливе ставлення до відпочиваючого неповнолітнього ОСОБА_6 , безпідставно розпочав чіплятися до нього, намагався відібрати його удилище, чим заважав ловити рибу та порушив нормальний відпочинок останнього.

В цей час до ОСОБА_4 підійшла мати ОСОБА_6 ОСОБА_7 , яка, намагаючись припинити вищевказані протиправні дії ОСОБА_4 , зробила йому усне зауваження з приводу його поведінки, однак останній не відреагував та, діючи умисно, продовжуючи реалізацію свого злочинного умислу, направленого на вчинення хуліганства, використовуючи малозначний привід, почав кричати та ображати нецензурними лайками ОСОБА_7 .

Вищевказані хуліганські дії ОСОБА_4 тривали близько 5 хвилин, у зв`язку з чим на місце вчинення злочину прибув ОСОБА_8 , який намагався зупинити протиправну поведінку ОСОБА_4 , роблячи йому численні зауваження. Однак, останній, не реагуючи жодним чином на зауваження, з метою залякування присутніх та нанесення тілесних ушкоджень ОСОБА_8 , дістав з правої кишені куртки розкладний ніж та почав ним хаотично розмахувати, в результаті чого наніс ОСОБА_8 один удар по правій руці, чим спричинив йому тілесні ушкодження у вигляді різаної рани 5 пальця правої кисті, яке відповідно до п.2.3.5 Правил судово-медичного визначення ступеню тяжкості тілесних ушкоджень, затверджених наказом МОЗ України від 17 січня 1995 року №6, кваліфікується як легке тілесне ушкодження, що підтверджується висновком експерта №12-14/17-ККт/22 Богодухівського відділення КЗОЗ ХОБСМЕ від 19.04.2022, після чого хуліганські дії ОСОБА_4 , які тривали ще близько 1 хвилини, були припинені ОСОБА_8 .

Допитаний в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 свою вину в скоєному визнав, не заперечував факт конфлікту з потерпілими та заподіяння тілесних ушкоджень ОСОБА_8 та щиро розкаявся у вчиненому та пояснив, що вчинив дане кримінальне правопорушення через перебування в стані алкогольного сп`яніння, запевнив, що в подальшому не допустить зі свого боку подібної поведінки, просив суд суворо не карати. Обставини викладені в обвинувальному акті не оспорює.

Покази ОСОБА_4 є послідовними, логічними, а тому не викликають у суду сумніву щодо правильності розуміння обвинуваченим змісту обставин правопорушення, добровільності та істинності його позиції.

Захисник обвинуваченого ОСОБА_5 підтримав позицію ОСОБА_4 .

Потерпілий ОСОБА_8 в судове засідання не з`явився, в матеріалах справи міститься заява про розгляд кримінального провадження без його участі, претензій матеріального чи морального характеру до обвинуваченого не має, просив суворо не карати.

В судове засідання потерпіла ОСОБА_7 не з`явилася, надала суду заяву про розгляд справи за її відсутності, будь-яких претензій до обвинуваченого не має, при призначенні покарання покладається на розсуд суду.

Враховуючи відсутність заперечень від учасників процесу, а також можливість з`ясувати всі обставини за наявними доказами, суд, на підставі ст.325 КПК України, визнав можливим провести розгляд без потерпілих.

Таким чином, беручи до уваги повне визнання своєї вини обвинуваченим ОСОБА_4 , той факт, що він не оспорює всі фактичні обставини справи і судом встановлено, що він правильно розуміє зміст цих обставин, не наполягає на дослідженні інших доказів у справі, розуміє неможливість в подальшому оскаржувати дані фактичні обставини в апеляційному порядку, у суду немає сумнівів у добровільності та правдивості його позиції, тому відповідно до ч. 3 ст. 349 КПК України, суд, заслухавши думку учасників кримінального провадження, за відсутності заперечень та сумнівів у добровільності їх позицій, визнає недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються.

Враховуючи наведене, суд вважає за можливе розглянути кримінальне провадження в порядку ч. 3 ст. 349 КПК України, обмежившись допитом обвинуваченого, дослідженням письмових доказів в частині відомостей, які характеризують особу обвинуваченого, письмових доказів щодо процесуальних витрат по кримінальному провадженню.

На виконання вимог ч. 3 ст. 349 КПК України учасникам судового провадження роз`яснено про позбавлення права оскаржити визнані обставини в апеляційному порядку.

На підставі викладеного, суд вважає доведеною вину ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.296 КК України, а саме:

- грубе порушення громадського порядку з мотивів явної неповаги до суспільства, що супроводжувалося особливою зухвалістю, із застосуванням заздалегідь застосованого предмету для нанесення тілесних ушкоджень.

Відповідно до класифікації злочинів, передбаченої ст. 12 КК України, кримінальне правопорушення, вчинене ОСОБА_4 , відноситься до категорії тяжких злочинів.

Вивченням особи ОСОБА_4 судом встановлено, що він осудний, раніше судимий 16 серпня 2021 року Краснокутським районним судом Харківської області за ч.3 ст.185 КК України до 3-х років позбавлення волі, звільнений з іспитовим строком один рік, перебуває на обліку в наркологічному кабінеті та психіатричному кабінеті КНП «Краснокутська ЦРЛ» з діагнозом легка розумова відсталість, не одружений, на утриманні неповнолітніх дітей не має, тимчасово не працює, згідно довідки, виданої старостою Олексіївського старостинського окргугу Краснокутської селищної ради за №25-01-13/55 від 15.04.2022 року, зареєстрований за адресою : АДРЕСА_1 , за період проживання зловживав спиртними напоями.

Згідно висновку судово-психіатричного експерта №87 від 02.05.2022 року ОСОБА_4 на теперішній час виявляє ознаки органічного розладу особистості з легкими змінами особистості по органічному типу, легким когнітивним зниженням, може усвідомлювати свої дії та керувати ними. На момент вчинення інкримінованого правопорушення ОСОБА_4 виявляв ознаки вищевказаного захворювання, не виявляв ознак будь-якого тимчасового хворобливого розладу психічної діяльності, перебував у стані простого алкогольного сп`яніння, міг усвідомлювати свої дії та керувати ними. На теперішній час ОСОБА_4 відповідно до свого психічного стану застосування примусових заходів медичного характеру не потребує.

Обставинами, що пом`якшують покарання ОСОБА_4 відповідно до ст. 66 КК України, суд визнає його щире каяття, яке виразилось у повному визнанні своєї вини, правдивій розповіді про обставини скоєного злочину.

Обставиною, що обтяжує покарання ОСОБА_4 , відповідно до ст. 67 КК України, є вчинення злочину в стані алкогольного сп`яніння.

Відповідно до ст. 65 КК України, пункту 1 постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 24.10.2003 року «Про практику призначення судами кримінального покарання», суд, призначаючи покарання, у кожному конкретному випадку має дотримуватись вимог кримінального закону й зобов`язаний враховувати ступінь тяжкості вчиненого злочину, дані про особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

Відповідно до ст.17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» від 23.02.2006 року передбачено, що при розгляді справ суди застосовують Конвенцію та практику Суду як джерело права.

У справі «Бакланов проти Росії» (рішення від 09 червня 2005 року) та в справі «Фрізен проти Росії» (рішення від 24 березня 2005 року) Європейський суд з прав людини зазначив, що «досягнення справедливого балансу між загальними інтересами суспільства та вимогами захисту основоположних прав особи лише тоді стає значимим, якщо встановлено, що під час відповідного втручання було дотримано принципу «законності» і воно не було свавільним». У справі «Ізмайлов проти Росії» (п.38 рішення від 16 жовтня 2008 року) Європейський суд з прав людини вказав, що «для того, щоб втручання вважалося пропорційним, воно має відповідати тяжкості правопорушення і не становити «особистий надмірний тягар для особи».

Відповідно до ст. 65 КК України особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання необхідне й достатнє для виправлення та попередження нових злочинів, а згідно ст. 50 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засудженого, а також запобігання вчиненню нових злочинів як ними самими, так і іншими особами.

Велика Палата Верховного Суду у своїй постанові від 21 серпня 2019 року у справі №682/956/17 вказала про те, що визначені у ст.65 КК України загальні засади призначення покарання наділяють суд правом вибору однієї із форм реалізації кримінальної відповідальності - призначити покарання або звільнити від покарання чи від його відбування, завданням якої є виправлення та попередження нових злочинів. Ця функція за своєю правовою природою є дискреційною, оскільки потребує врахування та оцінки конкретних обставин справи, ступеня тяжкості вчиненого злочину, особи винного, обставин, що впливають на покарання.

На підставі викладеного, керуючись вимогами ст. 65 КК України, поряд з наведеними вище даними про особу обвинуваченого, враховуючи обставини, які пом`якшують покарання (щире каяття), наявність обставин, що обтяжують покарання (вчинення злочину в стані алкогольного сп`яніння), ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, яке відповідно до ст. 12 КК України відноситься до тяжких злочинів, обставини справи, ставлення обвинуваченого до вчиненого, враховуючи заяви потерпілих ОСОБА_8 , ОСОБА_7 про те, що претензій ні морального, ні матеріального характеру до обвинуваченого не мають та при призначенні покарання покладаються на розсуд суду, суд вважає за необхідне призначити ОСОБА_4 покарання у виді позбавлення волі в межах санкції ч. 4 ст. 296 КК України, враховуючи положення ч. 1 ст. 71, ч. 3 т. 78 КК України, та той факт, що ОСОБА_4 скоїв кримінальне правопорушення в період іспитового строку, останній підлягає відбуттю реально.

Враховуючи, що ОСОБА_4 16.08.2021 року був засуджений Краснокутським районним судом Харківської області за ч.3 ст.185 КК України до 3 років позбавлення волі, із звільненням від відбування покарання на підставі ст. 75 КК України з іспитовим строком на 1 рік, скоїв кримінальне правопорушення після ухвалення зазначеного вироку та до повного відбуття відповідного покарання, суд, призначаючи остаточне покарання ОСОБА_4 з огляду на положення ст. 71, ч. 3 ст. 78 КК України, до призначеного ОСОБА_4 за цим вироком покарання частково приєднує невідбуту частину покарання за попереднім вироком від 16.08.2021 року.

На думку суду, призначене покарання відповідає характеру та ступеню тяжкості вчиненого злочину, а також є достатнім для виправлення засудженого та запобігання вчинення ним нових кримінальних правопорушень.

Питання про речові докази суд вирішує у відповідності до вимог ст. 100 КПК України.

Цивільний позов не заявлявся.

Арешт, накладений згідно ухвали слідчого судді від 18.04.2022 року, підлягає скасуванню.

Міру запобіжного заходу відносно ОСОБА_4 у вигляді тримання під вартою до набрання вироком законної сили залишити без змін.

Керуючись ст. 369-371, 373-375 КПК України, суд -

у х в а л и в :
ОСОБА_4 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.296 КК України, та призначити йому покарання за цим законом у виді 3 (трьох) років позбавлення волі.

Відповідно до ст.71 КК України до призначеного ОСОБА_4 покарання за цим вироком частково приєднати невідбуту частину покарання за вироком Краснокутського районного суду Харківської області від 16 серпня 2021 року за ч.3 ст.185 КК України у виді 2 (двох) місяців позбавлення волі та за сукупністю вироків остаточно призначити покарання у виді 3 (трьох) років 2 (двох) місяців позбавлення волі.

Міру запобіжного заходу ОСОБА_4 до вступу вироку в законну силу залишити попередню тримання під вартою в Державній установі «Харківський слідчий ізолятор».

Строк відбування покарання ОСОБА_4 рахувати з моменту його затримання, тобто з 15 квітня 2022 року.

Речові докази:

ніж сірого кольору без маркування загальною довжиною 16 см, довжина леза 7 см, довжина рукоятки 9 см, який знаходиться на зберіганні в камері схову речових доказів СПД №2 Богодухівського РВП ГУНП в Харківській області знищити;

- ДВД диск під назвою «KAKTUZ», на якому міститься відеофайл під назвою 0-02-05- cf151f2da3c166340cd9ffdoc570e4ee858637f4f41238boa7a86fdea9a94d abcbaf15055c07 зберігати в матеріалах кримінального провадження № 0000166;

- флеш-носій micro SD HC 8 GB, на якому 1 відеофайл №00001 - зберігати в матеріалах кримінального провадження № 0000166.

Арешт, накладений згідно ухвали слідчого судді Богодухівського районного суду Харківської області від 18 квітня 2022 року, на ніж сірого кольору без маркувань загальною довжиною 16 см, який зберігається у камері схову речових доказів СПД №2 Богодухівського РВП ГУНП в Харківській області - скасувати.

Вирок суду може бути оскаржений в апеляційному порядку до Полтавського апеляційного суду через Краснокутський районний суд Харківської області шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Вирок суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого КПК України, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги, вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку. Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченому та прокурору. Копія судового рішення не пізніше наступного дня після ухвалення надсилається учаснику судового провадження, який не був присутнім у судовому засіданні.

Суддя ОСОБА_1