Справа № 450/3720/21 Головуючий у 1 інстанції: ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/811/480/22 Доповідач: ОСОБА_2
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 червня 2022 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ
Львівського апеляційного суду в складі:
головуючого-судді ОСОБА_2 ,
суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
при секретарі ОСОБА_5 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Львові справу за апеляційною скаргою заступника керівника Львівської обласної прокуратури ОСОБА_6 на ухвалу Пустомитівського районного суду Львівської області від 17 травня 2022 року відносно ОСОБА_7 ,

з участю прокурора ОСОБА_8 ,

захисника ОСОБА_7 (особи, щодо якої застосовано примусовий захід медичного характеру)

адвоката ОСОБА_9 ,
встановила:
цією ухвалою задоволено клопотання про застосування примусових заходів медичного характеру ОСОБА_7 у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000476 14 липня 2021 року, звільнено останнього від кримінальної відповідальності за вчинення в стані неосудності суспільно-небезпечного діяння, передбаченого ч.3 ст. 186 КК України та застосовано примусові заходи медичного характеру у вигляді госпіталізації до закладу з надання психіатричної допомоги із звичайним наглядом.
Запобіжний захід у вигляді поміщення ОСОБА_7 до закладу з надання психіатричної допомоги Комунального некомерційного підприємства Львівської обласної ради «Львівська обласна клінічна психіатрична лікарня» залишено в силі до набрання законної сили ухвали.
Згідно ухвали суду, ОСОБА_7 , 28 червня 2021 року близько 04:30 год., перебуваючи на пл. Ринок, 26, що у смт. Щирець, Львівського (Пустомитівського) району, Львівської області, де знаходиться магазин «Кав`ярня», маючи умисел на відкрите викрадення чужого майна, з корисливих мотивів, з метою власного збагачення за рахунок злочинної діяльності, діючи умисно, за допомогою завчасно приготовленої фомки, зламав ролокасету, якою облаштоване вікно вищевказаного магазину та розбив скло. В цей час, у приміщенні магазину перебувала продавець ОСОБА_10 , яка бачила незаконні дії ОСОБА_7 , спрямовані на проникнення в приміщення магазину та намагалася їх припинити. ОСОБА_7 на зауваження ОСОБА_10 не реагував, натомість, продовжив свої протиправні дії та відкрито викрав 15 пачок тютюнових виробів, а саме: сигарети марки «Parliament Aqua Blue» і «Parliament Silver Blue», чим спричинив матеріальну шкоду ФОП ОСОБА_11 на суму 971 грн. 40 коп.
В апеляційній скарзі заступник керівника Львівської обласної прокуратури ОСОБА_6 покликається на те, що рішення суду є незаконним і підлягає зміні у зв`язку з неправильним застуванням закону України про кримінальну відповідальність та істотним порушенням вимог кримінального процесуального закону.
Зазначає, що осудність характеризує здатність особи усвідомлювати значення своїх дій (бездіяльності) і керувати ними та є ознакою злочину. Водночас, неосудна особа позбавлена такої здатності внаслідок хронічного психічного захворювання, тимчасового розладу психічної діяльності, недоумства або іншого хворобливого стану психіки. Особа, яка вчинила суспільно небезпечне діяння в стані неосудності, не підлягає кримінальній відповідальності, до неї за рішенням суду можуть бути застосовані примусові заходи медичного характеру.
Наголошує, що згідно з висновком стаціонарної судово-психіатричної експертизи від 25 серпня 2021 року № 110, ОСОБА_7 на даний час страждає і страждав в період інкримінованих йому дій хронічним психічним захворюванням у вигляді органічного шизофреноподібного розладу, та не може і не міг усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними.
Акцентує, що всупереч положенням кримінального та кримінального процесуального законів, в ухвалі суду зазначено, що ОСОБА_7 28 червня 2021 року, з корисливих мотивів, з метою власного збагачення за рахунок злочинної діяльності, діючи умисно, вчинив відкрите викрадення майна.

Також, звертає увагу на неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність, а саме, застосування закону, що не підлягає застосуванню і у зв`язку із звільненням ОСОБА_7 від кримінальної відповідальності за вчинення ним в стані неосудності суспільно небезпечного діяння, передбаченого ч.3 ст. 186 КК України, оскільки звільненню від кримінальної відповідальності підлягає особа, яка вчинила кримінальне правопорушення, а особа, яка вчинила суспільно небезпечне діяння в стані неосудності, взагалі не підлягає кримінальній відповідальності.

Просить змінити ухвалу Пустомитівського районного суду Львівської області від 17 травня 2022 року та виключити з її мотивувальної частини покликання на наявність у ОСОБА_7 умислу, корисливого мотиву і мети, а з резолютивної частини покликання на звільнення ОСОБА_7 від кримінальної відповідальності за вчинення ним в стані неосудності суспільно небезпечного діяння, передбаченого ч.3 ст. 186 КК України.
Крім цього, просить зазначити строк оскарження ухвали суду першої інстанції - тридцять днів з дня її проголошення.
Заслухавши суддю-доповідача, думку прокурора, який підтримав апеляційну скаргу заступника керівника Львівської обласної прокуратури ОСОБА_6 , виступ захисника ОСОБА_7 адвоката ОСОБА_9 , який поклався на думку суду, перевіривши матеріали справи та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що така підлягає до задоволення, виходячи з наступного.

Ст. 505 КПК України передбачено, що обов`язковими обставинами, які підлягають доказуванню у кримінальному проваджені щодо застосування примусових заходів медичного характеру є: час, місце, спосіб вчинення суспільно небезпечного діяння та вчинення цього суспільно небезпечного діяння цією особою, при цьому враховуються і інші обставини (інформація про психічні розлади, поведінка, небезпечність особи, розмір завданої шкоди).
Таким чином, предмет доказування у кримінальному проваджені щодо застосування примусових заходів медичного характеру має низку особливостей, де не ставиться питання про винуватість обвинуваченого у вчиненні злочину, а йдеться про вчинення певною особою суспільно небезпечного діяння.
Як вбачається зі змісту апеляційної скарги прокурора, останній заперечив правильність юридичної оцінки дій ОСОБА_7 за ознаками інкримінованого йому злочину та вказав на неможливість визначення суб`єктивної сторони у діях неосудної особи, крім цього, зазначив про безпідставність звільнення ОСОБА_7 від кримінальної відповідальності.

Так, усвідомлення означає розуміння не лише фактичних обставин вчиненого діяння, які стосуються об`єкта, предмета, об`єктивної сторони складу конкретного злочину, а і його негативного соціального значення у виді суспільної небезпеки.
Передбачення є адекватним розумовим уявленням особи про неминучість чи можливість конкретних результатів своєї дії (бездіяльності). Бажання полягає у прагненні досягти чітко визначеної мети і спрямованості волі на її досягнення.
Таким чином, умисна форма вини передбачає правильне відображення у свідомості суб`єкта як фактичних, так і юридичних ознак злочину, обов`язковою передумовою чого є осудність.
Мотив злочину це усвідомлене особою внутрішнє спонукання, яке викликає намір діяти певним чином. Мету становить конкретно сформульоване уявлення про бажаний наслідок свого діяння та спрямованість на його досягнення в обраний спосіб.
Мета злочину це бажання особи, яка вчиняє суспільно небезпечне діяння, досягти певних шкідливих наслідків.
Мотивованість та цілеспрямованість є ознаками усвідомленої вольової діяльності людини.
Прояв таких ознак є неможливим у разі порушень психічних функцій, за яких особа нездатна усвідомлювати характер і значення своїх діянь та керувати ними.
Колегія суддів вважає, що враховуючи те, що стан неосудності пов`язаний з відсутністю у особи інтелектуальної та вольової ознак і з ним несумісні наявність у свідомості особи чітко сформованих мети й мотиву, як ознак суб`єктивної сторони злочину, тому встановлення будь-якої форми вини (умислу чи необережності) у діях неосудної особи об`єктивно є неможливим. Юридична оцінка суспільно небезпечному діянню в такому випадку повинна надаватись, виходячи з фактичних обставин скоєного та наслідків, що настали.
Разом з тим, колегія суддів звертає увагу на те, що всупереч викладеному, встановивши на підставі висновку стаціонарної судово-психіатричної експертизи від 25 серпня 2021 року № 110, що в період інкримінованих ОСОБА_7 дій, останній, не міг усвідомлювати їх значення та керувати ними, місцевий суд вказав в ухвалі про наявність у його діях умислу та корисливого мотиву з метою збагачення, цим самим, як вірно зазначено в апеляційній скарзі прокурора, допустив неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність і відповідно до ч.1 ст. 412 КПК України істотне порушення вимог кримінального процесуального закону, у зв`язку з чим, ухвала підлягає зміні, а покликання на умисел, мотив та мету вчинення ОСОБА_7 суспільно небезпечного діяння виключенню з мотивувальної частини рішення суду.
Крім цього, відповідно до положень ст. 44 КК України, звільненню від кримінальної відповідальності у випадках, передбачених цим Кодексом, підлягає особа, яка вчинила кримінальне правопорушення.
Виходячи зі змісту вищенаведеної норми, особа, яка вчинила суспільно небезпечне діяння в стані неосудності, взагалі не підлягає кримінальній відповідальності, про що слушно зазначено прокурором в апеляційній скарзі.
Відтак, колегія суддів вважає, що з резолютивної частини оскаржуваної ухвали підлягає виключенню покликання про звільнення ОСОБА_7 від кримінальної відповідальності за вчинення ним в стані неосудності суспільно небезпечного діяння, передбаченого ч.3 ст. 186 КК України.
Також, колегія суддів звертає увагу на помилковість роз`яснення районним судом строку і порядку набрання рішенням суду законної сили та його оскарження, оскільки, згідно п.1 ч.2 ст. 395 КПК України, апеляційна скарга, якщо інше не передбачено цим Кодексом, може бути подана на ухвалу про застосування примусових заходів медичного характеру протягом тридцяти днів з дня її проголошення, а не протягом семи днів, як зазначено в ухвалі суду першої інстанції.
Керуючись ст.ст. 404, 405, 407, 408, 409, 413, 418, 419 КПК України, колегія суддів,

постановила:
апеляційну скаргу заступника керівника Львівської обласної прокуратури ОСОБА_6 задоволити.

Ухвалу Пустомитівського районного суду Львівської області від 17 травня 2022 року відносно ОСОБА_7 змінити.

Виключити з мотивувальної частини ухвали покликання на умисел, мотив і мету вчинення ОСОБА_7 інкримінованого йому суспільно небезпечного діяння, а з резолютивної частини виключити покликання про звільнення ОСОБА_7 від кримінальної відповідальності за вчинення ним в стані неосудності суспільно небезпечного діяння, передбаченого ч.3 ст. 186 КК України.

В решті ухвалу залишити без змін.

Ухвала суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку протягом трьох місяців з дня її проголошення.
Судді:
ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4