Справа № 194/663/22
Номер провадження 1-кс/194/154/22
У Х В А Л А
про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою

20 червня 2022 року слідчий суддя Тернівського міського суду Дніпропетровської області ОСОБА_1 , при секретарі судового засідання ОСОБА_2 , за участю прокурора Павлоградської окружної прокуратури ОСОБА_3 , захисника ОСОБА_4 , законного представника неповнолітньої підозрюваної ОСОБА_5 , педагога ОСОБА_6 , розглянув у відкритому судовому засіданні клопотання слідчого СВ ВП№1 ПРВП ГУНП в Дніпропетровській області ОСОБА_7 , погоджене прокурором Павлоградської окружної прокуратури ОСОБА_3 , про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно:
неповнолітньої ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки м. Лисичанськ Луганської області, громадянки України, з неповною середньою освітою, не працюючої, зареєстрованої за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючої за адресою: АДРЕСА_2 , яка виховується в не повній сім`ї, не навчається, раніше не судимої,
у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.15, ч.1 ст.115 КК України, та додані до клопотання матеріали, -

В С Т А Н О В И В:

Слідчий СВ ВП№1 ПРВП ГУ НП в Дніпропетровській області ОСОБА_7 звернувся до суду з клопотанням, погодженим з прокурором Павлоградської окружної прокуратури ОСОБА_3 , про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою неповнолітній підозрюваній ОСОБА_8 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.15, ч.1 ст.115 КК України.
Своє клопотання мотивує тим, що неповнолітня ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , 18.06.2022 року знаходячись за місцем свого тимчасового мешкання за адресою: АДРЕСА_2 , на ґрунті раптово виниклих особистих неприязних відносин до ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , яка також тимчасово мешкає за вказаною адресою, діючи за раптово виниклим злочинним умислом, спрямованим на умисне протиправне заподіяння смерті ОСОБА_9 , з метою доведення свого злочинного умислу до кінця, неповнолітня ОСОБА_8 взяла з підвіконня спальної кімнати розкладний ніж, для спричинення ним тілесних ушкоджень ОСОБА_9 . Цього ж дня, тобто 18.06.2022 року приблизно о 02:00 год., неповнолітня ОСОБА_8 , знаходячись у приміщенні гаражу, прибудованого до буд. АДРЕСА_2 , маючи при собі вищевказаний розкладний ніж, реалізуючи свій злочинний умисел, спрямований на умисне протиправне заподіяння смерті ОСОБА_9 , тримаючи в своїй правій руці вказаний ніж умисно нанесла ОСОБА_9 , не менш ніж чотири удари ножем в область шиї спереду та не менш ніж два удари у волосисту частину голови. ОСОБА_9 , розуміючи протиправний характер умисних злочинний дій ОСОБА_8 , а також те, що остання спричинила їй ножові поранення, діючи з мотивів рятування свого життя стала тікати від ОСОБА_8 та кликати про допомогу своїх знайомих неповнолітню ОСОБА_10 та ОСОБА_11 , які знаходились на вулиці біля будинку. Після чого ОСОБА_10 та ОСОБА_11 зайшли до будинку, а ОСОБА_8 втекла з місця вчинення кримінального правопорушення з ножем, яким спричинила тілесні ушкодження.

Внаслідок умисних злочинних дій неповнолітньої ОСОБА_8 у потерпілої ОСОБА_9 утворились тілесні ушкодження у вигляді не проникаючого колото-різаного поранення грудної клітини, колото-різаного поранення голови, колото-різаного поранення підщелепної області з пошкодженням слинної залози.
Таким чином, неповнолітня ОСОБА_8 , виконала усі дії, які вважала необхідними для доведення вбивства ОСОБА_9 , до кінця, але злочин не був закінчений з причин, що не залежали від її волі, не вчинила усіх дій, які вважала необхідними для доведення злочину до кінця, чим скоїла не закінчений замах на вбивство, тобто умисне протиправне заподіяння смерті ОСОБА_9 .

18.06.2022 року ОСОБА_8 була затримана в порядку ст.208 КПК України.

19.06.2022 року ОСОБА_8 було повідомлено про підозру у вчинені нею кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.15, ч.1 ст.115 КК України.
Відповідно до вимог п. 4 ч. 1 ст. 184 КПК України під час досудового слідства встановлено наявність ризиків, передбачених у п.п. 1, 2, 3, 5 ч.1 ст. 177 КПК України і в обґрунтування застосування запобіжного заходу щодо ОСОБА_8 покладається необхідність запобігання спробам переховуватися від органів досудового розслідування та суду, знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення, незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні, та/або продовжити вчиняти нові кримінальні правопорушення, тому слідчий просить застосувати ОСОБА_8 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на 60 діб.
Прокурор в судовому засіданні підтримав клопотання слідчого щодо обрання у відношенні підозрюваної запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, посилаючись на обставини, викладені в клопотанні. Просив обрати запобіжний захід підозрюваній ОСОБА_8 у вигляді тримання під вартою строком 60 днів без визначення застави.
Неповнолітня підозрювана ОСОБА_8 відмовилась давати показання користуючись ст. 63 Конституції України, щодо клопотання прокурора заперечувала, просила застосувати нічний домашній арешт за місцем проживання її матері.
Захисник щодо клопотання прокурора заперечував, просив застосувати запобіжний захід у вигляді нічного домашнього арешту, оскільки підозрювана є неповнолітньою та раніше не судимою.
Законний представник неповнолітньої підозрюваної ОСОБА_5 , пояснила що дійсно вона мешкала окремо разом зі своєю донькою ОСОБА_8 , оскільки остання поїхала обирати собі навчальний заклад, просила обрати запобіжний захід у вигляді нічного домашнього арешту за адресою її проживання в с. Іванопілля Донецькій області.
Вислухавши неповнолітню підозрювану, прокурора, захисника, законного представника підозрюваної, дослідивши доводи клопотання та надані письмові докази, приходжу до наступного висновку.
Матеріали досудового розслідування внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань 18.06.2022 року за №0000188 за ч.3 ст.15 ч.1 ст.115 КК України.
18.06.2022 року о 16-00 год. неповнолітню підозрювану ОСОБА_8 затримано в порядку ст. 208 КПК України.
19.06.2022 року неповнолітній підозрюваній ОСОБА_8 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.15, ч.1 ст.115 КК України.
Наявність обґрунтованої підозри у вчинені ОСОБА_8 інкримінованого кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.15 ч.1 ст.115 КК України підтверджується зібраними у кримінальному провадженні доказами: протоколом огляду місця події від 18.06.2022 року; протоколом допиту свідків від 18.06.2022 року ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , неповнолітньої ОСОБА_10 ; протоколом допиту потерпілої ОСОБА_9 від 18.06.2022 року; протоколом проведення слідчого експерименту від 18.06.2022 року.
Питання доведеності вини підозрюваної у скоєнні інкримінованого їй кримінального правопорушення і правильності кваліфікації її дій, слідчим суддею під час розгляду зазначеного клопотання не вирішувалося, оскільки є предметом дослідження досудового розслідування і судового розгляду справи по суті.
Відповідно до практики Європейського Суду з прав людини вагомою підставою для вирішення питання про необхідність попереднього ув`язнення особи є ризик перешкоджання встановленню істини у справі та переховування цієї особи від правосуддя. При цьому зазначено, що небезпека перешкоджання встановленню істини у справі та переховування особи від правосуддя може вимірюватися суворістю можливого покарання в сукупності з наявністю даних про матеріальний, соціальний стан особи, її зв`язками з державою, у якій його переслідують та міжнародними контактами. Суд своїм рішенням повинен забезпечити не тільки права підозрюваного, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів.
Крім того, слідчий суддя приймає до уваги практику ЄСПЛ, зокрема, що тяжкість обвинувачення не є самостійною підставою для утримання особи під вартою, проте таке обвинувачення у сукупності з іншими обставинами збільшує ризик втечі настільки, що його неможливо відвернути, не взявши особу під варту.
У розумінні положень, що наведені у чисельних рішеннях Європейського Суду з прав людини («Нечипорук, Йонкало проти України» №42310/04 від 21 квітня 2011 року, «Фокс, Кемпбелл і Хартлі проти Сполученого Королівства» №№12244/86,12245/86, 12383/86 від 30 серпня 1990 року, «Мюррей проти Сполученого Королівства» №14310/88 від 28 жовтня 1994 року та ін.), термін «обґрунтована підозра» означає, що існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення. Мета затримання полягає в сприянні розслідуванню злочину через підтвердження або спростування підозр, які стали підставою для затримання. «Для того, щоб арешт по обґрунтованій підозрі був виправданий у відповідності з статтею 5 & 1(c), поліція не зобов`язана мати докази, достатні для пред`явлення обвинувачення, ні в момент арешту, ні під час перебування заявника під вартою. Також не обов`язково, щоб затриманій особі були, по кінцевому рахунку, пред`явлені обвинувачення, або щоб ця особа була піддана суду. Метою попереднього тримання під вартою є подальше розслідування кримінальної справи, яке повинно підтвердити або розвіяти підозру, яка є підставою для затримання» (справа «Чеботарь проти Молдови» № 35615/06 від 13 листопада 2007 року).
Матеріали кримінального провадження, на які послався слідчий у клопотанні, дають підстави вважати підозру неповнолітній підозрюваній ОСОБА_8 у вчиненні кримінального правопорушення обґрунтованою. Такий висновок узгоджується із правовими позиціями, наведеними у рішеннях ЄСПЛ: у справі «Феррарі-Браво проти Італії» №9627/81 від 14 березня 1984 року, де суд зазначив, що «питання про те, що арешт або тримання під вартою до суду є виправданими тільки тоді, коли доведено факт вчинення та характер інкримінованих правопорушень, ставити не можна, оскільки це є завданням попереднього розслідування, сприяти якому має й тримання під вартою»; у справі «Мюррей проти Сполученого Королівства» №14310/88 від 23 жовтня 1994 року де суд зазначив «факти, які є причиною виникнення підозри не повинні бути такими ж переконливими, як ті, що є необхідними для обґрунтування вироку чи й просто висунення обвинувачення, черга якого надходить на наступній стадії процесу кримінального розслідування»; у справі «Ілійков проти Болгарії» № 33977/96 від 26 липня 2001 року, де суд зазначив «суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування або повторного вчинення злочинів».
Крім того, суд не ігнорує аргументи, які наводяться захисником, що підозрювана є неповнолітньою, раніше не судима, проте в даному конкретному випадку, суд оцінюючи вищевказані обставини, приймає до уваги практику ЄСПЛ, зокрема, що тяжкість обвинувачення не є самостійною підставою для утримання особи під вартою, проте таке обвинувачення у сукупності з іншими обставинами збільшує ризик втечі настільки, що його неможливо відвернути, не взявши особу під варту, у зв`язку з чим, клопотання підозрюваної та захисника щодо обрання підозрюваній запобіжного заходу у виді домашнього арешту задоволенню не підлягає.
Так, зважаючи на суспільний інтерес, який, з урахуванням презумпції невинуватості, виправдовує відступ від принципу поваги до особистої свободи, визначеного Конвенцією про захист прав людини та основоположних свобод, що відповідає правовим позиціям, викладеним в п. 35 рішення ЄСПЛ «Летельє проти Франції», суд вважає обґрунтованим клопотання слідчого про необхідність обрання щодо підозрюваної виняткового виду запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.
Таким чином, враховуючи вимоги ст.ст. 177, 178, 183 КПК України та те, що ОСОБА_8 підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.15 ч.1 ст.115 КК України, який у відповідності зі ст. 12 КК України відноситься до категорії особливо тяжких злочинів, який вчинено з застосуванням насильства, за який передбачено покарання виключно у виді позбавлення волі, обставин пред`явленого відповідно до підозри кримінального правопорушення, та те, що захворювань, які б перешкоджали їй перебувати в місцях попереднього ув`язнення не має, знає свідків та потерпілу, оскільки мешкає у одному будинку разом з потерпілою, не має постійного місця проживання, та не має стійких соціальних зв`язків в м. Тернівка, які б могли її утримувати за місцем проживання, та які в певній мірі мають місце, однак самі по собі не є підставою для застосування більш м`якого запобіжного заходу, таким чином менш суворий запобіжний захід, ніж тримання під вартою, не зможе запобігти ризикам, передбаченим п.п. 1, 2, 3 ч.1 ст.177 КПК України.
При визначені можливості застосування до неповнолітньої підозрюваної запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, суд у відповідності із вимогами ст. 492 КПК України приходить до висновку, що жоден з більш м`яких запобіжних заходів, на переконання суду, в даному разі не здатен в повній мірі нівелювати визначені вище передбачені ст. 177 КПК України ризики, а саме не зможе утримати підозрювану від переховування від слідства та суду, впливу, у тому числі з застосуванням погроз або насильства на потерпілу та свідків, а також від знищення чи схову речей, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення. При цьому слідчий суддя, враховує те, що підозрювана є неповнолітньою, раніше не судима, однак мешкала в м. Тернівка разом з потерпілою ОСОБА_9 , без нагляду дорослих матері ОСОБА_5 , та яка одразу після подій, які сталися, втекла та викинула предмет кримінального правопорушення.
Згідно ч. 3 ст. 183 КПК України, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою зобов`язаний визначити розмір застави, достатньої для забезпечення виконання підозрюваним обов`язків, передбачених цим Кодексом, крім випадків, передбачених ч. 4 цієї статті. Суд вважає, що з урахуванням п.5 ч.4 ст. 183 КПК України, а також обставин кримінального правопорушення, майнового та сімейного стану неповнолітньої підозрюваної, встановленими під час судового засідання ризиками, обґрунтованою підозрою застосування насильства під час вчинення кримінального правопорушення, застава встановленню не підлягає.
Таким чином, з урахуванням наведеного, враховуючи КПК України, тяжкість інкримінованого кримінального правопорушення, з метою забезпечення належної процесуальної поведінки неповнолітньої підозрюваної, слідчий суддя вважає доцільним обрати відносно ОСОБА_8 запобіжний захід у виді тримання під вартою строком до 60 днів в межах строку досудового розслідування.
Керуючись ст. 29 Конституції України, ст. ст. 32, 131, 132, 176, ч. 1 ст. 177, 178, 183- 184, 193-194, 196-197, 369, 372 КПК України, -

У Х В А Л И В:
В задоволенні клопотання неповнолітньої підозрюваної ОСОБА_8 , законного представника неповнолітньої підозрюваної ОСОБА_5 та захисника ОСОБА_4 про обрання запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту - відмовити.
Клопотання слідчого СВ ВП№1 Павлоградського РВП ГУНП в Дніпропетровській області ОСОБА_7 , погоджене прокурором Павлоградської окружної прокуратури ОСОБА_3 , про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою у відношенні ОСОБА_8 - задовольнити частково.
Застосувати відносно неповнолітної підозрюваної ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком до 23-59 годин 15 серпня 2022 року.
Ухвала слідчого судді діє до 23-59 годині 15 серпня 2022 року та підлягає негайному виконанню після її оголошення.
Ухвала може бути оскаржена до Дніпровського апеляційного суду протягом п`яти днів з моменту її оголошення, а особою, що утримується під вартою - протягом того ж строку з моменту вручення копії ухвали.
Слідчий суддя ОСОБА_1