Провадження №11-сс/801/647/2022
Головуючий у суді 1-ї інстанції: ОСОБА_1
ВІННИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
01 листопада 2022 року м. Вінниця

Вінницький апеляційний суд у складі:
головуючого ОСОБА_2
суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
розглянув у відкритому судовому засіданні в м. Вінниці справу за апеляціями ОСОБА_5 та адвоката ОСОБА_6 в інтересах ОСОБА_5 на ухвалу Вінницького міського суду Вінницької області від 14.09.2022, якою відмовлено в задоволенні клопотання ОСОБА_5 , в порядку ст. 117 КПК України, про поновлення строку на апеляційне оскарження постанови Ленінського районного суду м. Вінниці від 02.06.2004,
встановив:

20.05.2022 ОСОБА_5 звернувся до Вінницького міського суду Вінницької області з клопотанням про поновлення строку на апеляційне оскарження постанови Ленінського районного суду м. Вінниці від 02.06.2004, якою продовжено строк затримання підозрюваному ОСОБА_5 .
Оскаржуваною ухвалою ОСОБА_5 відмовлено в задоволенні вказаного клопотання з підстав не доведення заявником поважності пропуску строку на оскарження судового рішення та неможливості його оскарження в апеляційному порядку.
В апеляції ОСОБА_5 порушується питання про скасування ухвали суду від 14.09.2022. Апелянт вказує, що суд прийняв рішення щодо неіснуючої постанови Ленінського районного суду м. Вінниці від 02.06.2004. Вважає, що висновки суду не відповідають фактичним обставинам справи.
Адвокат ОСОБА_6 в своїй апеляції просить скасувати ухвалу суду першої інстанції та постановити свою ухвалу, якою клопотання ОСОБА_5 задовольнити повністю. Вважає судове рішення протиправним. Переконаний в триваючому порушенні прав його підзахисного ОСОБА_5 щодо незаконного позбавлення волі та протиправного утримання останнього представниками правоохоронних органів, порушення його права на захист.
Заслухавши доповідача, перевіривши матеріали справи та обговоривши доводи апеляцій, колегія суддів визнала апеляції такими, що не підлягають задоволенню з наступних підстав.
У відповідності із ч. 4 ст. 353 КПК України, за результатами розгляду клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження суд виносить ухвалу, постанову, якою відновляє пропущений строк або відмовляє у його відновленні і визнає апеляцію такою, що не підлягає розгляду.
Доводи апелянтів про незаконність судового рішення не знайшли свого підтвердження під час апеляційного перегляду справи.
ОСОБА_5 в своїй апеляції вказує, що постанова Ленінського районного суду м. Вінниці від 02.06.2004 не існує, а тому необхідно скасувати ухвалу Вінницького міського суду від 14.09.2022 з цієї підстави.
Дійсно згідно архіву Вінницького міського суду Вінницької області, утвореного на базі, зокрема і Ленінського районного суду м. Вінниці, який ліквідовано Указом Президента України від 05.07.2012 № 437/2012 «Про ліквідацію та утворення місцевих загальних судів», постанова Ленінського районного суду м. Вінниці від 02.06.2004 про продовження строку затримання ОСОБА_5 до десяти діб в архівних справах судових рішень не зберігається.
Враховуючи, що з часу прийняття вказаної постанови пройшов тривалий проміжок часу, закінчення терміну зберігання документа не свідчить про незаконність прийнятого в даному провадженні судового рішення.
Також є безпідставними доводи адвоката ОСОБА_6 щодо триваючого порушення прав ОСОБА_5 у зв`язку з незаконним, на його думку, затриманням правоохоронними органами.
В даному провадженні розглядається питання поважності пропуску строку на оскарження постанови суду, а не апеляція на постанову про продовження строку затримання.
Апелянтами не наведено жодної поважної причини пропуску строку на оскарження постанови суду, не зазначено, які саме суд першої інстанції допустив порушення кримінально-процесуального закону, постановляючи оскаржуване рішення.
Оскарження судового рішення, про яке було відомо ОСОБА_5 на час його постановлення, зі спливом значного проміжку часу, понад вісімнадцять років, свідчить лише про недобросовісне використання апелянтом своїх процесуальних прав.
Поряд із цим, ККС ВС у постанові від 09.04.2019 року у справі № 306/1602/16-к зауважив, що процесуальний закон забезпечує дотримання прав осіб, а не використання їх для зловживання. При цьому в ухвалі від 18.09.2018 року у справі № 1-9/11 суд виходить із позиції, що законодавець чітко передбачив правила поведінки сторін у кримінальній справі на подання доказів, участь в їх дослідженні та доведенні їх переконливості, виступ у судових дебатах, оскарження процесуальних рішень суду, тобто учасники судового процесу мають діяти відповідно до загальних положень судового розгляду, а не зловживати своїми правами.
Колегія суддів вважає, що строк на подачу апеляцій на постанову від 02.06.2004 ОСОБА_5 пропустив без поважних причин, а тому суд першої інстанції обґрунтовано відмовив йому у поновленні строку на апеляційне оскарження.
Крім того ні апелянт ні її захисник, в суді апеляційної інстанції, так і не змогли навести переконливих доводів, щодо відсутності можливості оскаржити постанову в строки передбачені законом.
Виходячи з викладеного, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про відсутність підстав для задоволення клопотання про поновлення строку на подачу апеляції на постанову про продовження строку затримання.
Керуючись ст.ст. 365, 366 КПК України (1960 року), апеляційний суд

ухвалив:

Апеляції ОСОБА_5 та адвоката ОСОБА_6 в інтересах ОСОБА_5 залишити без задоволення.
Ухвалу Вінницького міського суду Вінницької області від 14.09.2022, якою відмовлено в задоволенні клопотання ОСОБА_5 , в порядку ст. 117 КПК України, про поновлення строку на апеляційне оскарження постанови Ленінського районного суду м. Вінниці від 02.06.2004, залишити без змін.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4