№ 1-кп/756/61/22
У Х В А Л А
іменем України

14 квітня 2022 року Оболонський районний суд м. Києва

у складі: головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участю: секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

захисника ОСОБА_4 ,

обвинуваченого ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві кримінальне провадження стосовно

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с.Шешори Косівського району Івано-Франківської області, громадянина України, одруженого, маючого на утриманні трьох малолітніх дітей, працюючого, раніше не судимого, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,
який обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 372 КК України,

в с т а н о в и в:

як указано в обвинувальному акті, ОСОБА_6 , будучи призначеним 16 січня 2012 року наказом начальника Управління Служби безпеки України в Харківській області №41-ос на посаду начальника слідчого відділу Управління Служби безпеки України в Харківській області, відповідно до статті 22 КПК України 1960 року - був зобов`язаний вжити всіх передбачених законом заходів для всебічного, повного і об`єктивного дослідження обставин справи, виявити як ті обставини, що викривають, так і ті, що виправдують обвинуваченого, а також обставини, що пом`якшують і обтяжують його відповідальність, статті 67 КПК України 1960 року - оцінювати докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом, статті 113 КПК України 1960 року, - негайно приступити до провадження слідства в порушеній ним чи переданій йому справі, статті 114 КПК України 1960 року - при провадженні досудового слідства про спрямування слідства і про провадження слідчих дій приймати всі рішення самостійно, за винятком випадків, коли законом передбачено одержання згоди від суду (судді) або прокурора, і несе повну відповідальність за їх законне і своєчасне проведення, по розслідуваних ним справах вправі давати органам дізнання доручення і вказівки про провадження розшукових та слідчих дій і вимагати від органів дізнання допомоги при провадженні окремих слідчих дій, які є обов`язковими, постанови, винесені відповідно до закону в кримінальній справі, яка перебуває в його провадженні, є обов`язковими для виконання всіма підприємствами, установами і організаціями, посадовими особами і громадянами, ст. 114-1 КПК України 1960 року - зобов`язаний здійснювати контроль за своєчасністю дій слідчих по розкриттю злочинів і запобіганню їм, вживає заходів до найбільш повного, всебічного і об`єктивного провадження досудового слідства в кримінальних справах, має право перевіряти кримінальні справи, давати вказівки слідчому про провадження досудового слідства, про притягнення як обвинуваченого, про кваліфікацію злочину та обсяг обвинувачення, про направлення справи, про провадження окремих слідчих дій, передавати справу від одного слідчого іншому, доручати розслідування справи декільком слідчим, а також брати участь у провадженні досудового слідства та особисто провадити досудове слідство, користуючись при цьому повноваженнями слідчого та основних функціональних обов`язків керівного та особового складу слідчого відділу Управлінця Служби безпеки України в Харківській області, - уповноважений здійснювати керівництво слідчим процесом у відділі, планувати, координувати та контролювати заходи службової діяльності, організовувати і забезпечувати розслідування відділом кримінальних справ про злочини, віднесені до підслідності слідчих органів Служби безпеки України.
Згідно зі статті 62 Конституції України обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях.
Відповідно до статті 2 КПК України 1960 року - завданнями кримінального судочинства є охорона прав та законних інтересів фізичних і юридичних осіб, які беруть в ньому участь, а також швидке і повне розкриття злочинів, викриття винних та забезпечення правильного застосування Закону з тим, щоб кожний, хто вчинив злочин, був притягнутий до відповідальності і жоден невинний не був покараний, статті 5 КПК України 1960 року - ніхто не може бути притягнутий як обвинувачений інакше ніж на підставах і в порядку, встановлених законом, статті 64 КПК України 1960 року - при провадженні досудового слідства, дізнання і розгляді кримінальної справи в суді підлягають доказуванню; подія злочину (час, місце, спосіб та інші обставини вчинення злочину); винність обвинуваченого у вчиненні злочину і мотиви злочину; обставини, що впливають на ступінь тяжкості злочину, а також обставини, що характеризують особу обвинуваченого, пом`якшують та обтяжують покарання; характер і розмір шкоди, завданої злочином, статті 68 КПК України 1960 року - як свідок може бути викликана кожна особа, про яку є дані, що їй відомі обставини, які відносяться до справи, та допитана про обставини, які підлягають встановленню по даній справі, у тому числі про факти, що характеризують особу обвинуваченого або підозрюваного, та його взаємовідносини з ними, при цьому не можуть бути доказами дані, повідомлені свідком, джерело яких невідоме та якщо показання свідка базуються на повідомленнях інших осіб, то ці особи повинні бути також допитані, статті 131 КПК України 1960 року - коли є досить доказів, які вказують на вчинення злочину певною особою, слідчий виносить мотивовану постанову про притягнення цієї особи як обвинуваченого.
Санкція частини 5 статті 191 КК України передбачає покарання у вигляді позбавленням волі на строк від семи до дванадцяти років з позбавленням права обіймати певні посади чи займатися певною діяльністю на строк до трьох років та з конфіскацією майна.
Санкція частини 2 статті 366 КК України передбачає покарання у вигляді позбавленням волі на строк від двох до п`яти років з позбавленням права обіймати певні посади чи займатися певною діяльністю на строк до трьох років, зі штрафом від двохсот п`ятдесяти до семисот п`ятдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.
Санкція частини 3 статті 212 КК України передбачає покарання у виді штрафу від п`ятнадцяти тисяч до двадцяти п`яти тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян з позбавленням права обіймати певні посади чи займатися певною діяльністю на строк до трьох років з конфіскацією майна.
Відповідно до статті 12 КК України злочин, передбачений частиною 5 статті 191 КК України відноситься до особливо тяжких злочинів, злочин, передбачений частиною 3 статті 212 КК України - до тяжких злочинів, а злочин, передбачений частиною 2 статті 366 КК України - до злочинів середньої тяжкості.
23 вересня 2011 року ОСОБА_5 доручено проведення досудового слідства у кримінальній справі № 660, яка 16 січня 2012 року, після надходження до слідчого відділу Управління Служби безпеки України в Харківській області, зареєстрована під № 2310 щодо ОСОБА_7 за ознаками злочинів, передбачених ч. 3 ст. 212, 80-1, ст. 19, ст. 80-1 КК України 1960 року, ч. 3 ст. 27, ч. 5 ст. 191, ч. 3 ст. 27, ч. 2 ст. 15, ч. 5 ст. 191, ч. 3 ст. 27, ч. 3 ст. 212, ч. 3 ст. 27 ст. 212 КК України.
17 січня 2012 року відповідно до статті 113 КПК України 1960 року начальник слідчого відділу Управління Служби безпеки України в Харківській області ОСОБА_5 прийняв до свого провадження кримінальну справу №2310 щодо ОСОБА_7 за ознаками злочинів, передбачених ч. 3 ст. 212, 80-1, ст. 19, ст. 80-1 КК України 1960 року, ч. 3 ст. 27, ч. 5 ст. 191, ч. 3 ст. 27, ч. 2 ст. 15, ч. 5 ст. 191, ч. 3 ст. 27, ч. 3 ст. 212, ч. 3 ст. 27 ст. 212 КК України, та приступив до проведення досудового слідства в ній.
20 січня 2012 року начальник слідчого відділу Управління Служби безпеки України в Харківській області ОСОБА_5 , перебуваючи в Управлінні Служби безпеки України в Харківській області, що знаходиться за адресою: місто Харків, вулиця Мироносицька, 2, порушуючи вимоги статті 62 Конституції України, статті 2, 5, 22, 64, 67, 68, 131 КПК України 1960 року, умисно не вживаючи у кримінальній справі №2310 всіх передбачених законом заходів для всебічного, повного і об`єктивного дослідження обставин справи, виявити як ті обставини, що викривають, так і ті, що виправдують обвинуваченого, прийняв рішення - виніс постанову про притягнення ОСОБА_7 , як обвинуваченого у вчиненні злочинів, передбачених ч. 3 ст. 27, ч. 5 ст. 191 КК України - організація заволодіння чужим майном шляхом зловживання службовою особою своїм службовим становищем, за попередньою змовою групою осіб, в особливо великих розмірах, ч. 3 ст. 27, ч. 2 ст. 15, ч. 5 ст. 191 КК України - організація закінченого замаху на заволодіння чужим майном шляхом зловживання службовою особою своїм службовим становищем, за попередньою змовою групою осіб, в особливо великих розмірах, ч. 3 ст. 27, ч. 3 ст. 212 КК України - організація умисного ухилення від сплати податків, що входять в систему оподаткування, введених у встановленому законом порядку, вчиненого службовою особою підприємства, незалежно від форм власності, за попередньою змовою групою осіб, в особливо великих розмірах, ч. 3 ст. 212 КК України - умисного ухилення від сплати податків, що входять в систему оподаткування, введених у встановленому законом порядку, вчиненого особою, яка зобов`язана їх сплачувати, що призвело до фактичного ненадходження до бюджетів коштів в особливо великих розмірах, ч. 3 ст. 27, ч. 2 ст. 366 КК України - організація службового підроблення, тобто внесення до офіційних документів завідомо неправдивих відомостей, складання та видачі завідомо неправдивих офіційних документів, що спричинило тяжкі наслідки, при цьому достовірно знаючи про відсутність у даній кримінальній справі доказів для притягнення ОСОБА_7 до кримінальної відповідальності за вчинення злочинів, передбачених ч. 3 ст. 27, ч. 5 ст. 191, ч. 3 ст. 27, ч. 2 ст. 15, ч. 5 ст. 191, ч. 3 ст. 27, ч. 2 ст. 366, ч. 3 ст. 27, ч. 3 ст. 212 КК України, та фактичних даних, які підтверджували, що ОСОБА_7 з 1 січня 1997 року являлася службового особою, організувала заволодіння бюджетними коштами, замах на заволодіння бюджетними коштами, умисне ухилення від сплати податків, що входять в систему оподаткування, службове підроблення, що спричинило тяжкі наслідки шляхом розроблення та впровадження злочинного плану на заволодіння бюджетними коштами, визначення конкретної ролі кожному з виконавців для досягнення єдиного злочинного умислу та надання вказівок ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 та ОСОБА_11 .
Цього ж дня, продовжуючи свої злочинні дії, ОСОБА_5 , достовірно знаючи про відсутність у кримінальній справі № 2310 доказів, які підтверджували вчинення ОСОБА_7 злочинів, передбачених ч. 3 ст. 27, ч. 5 ст. 191, ч. 3 ст. 27, ч. 2 ст. 15, ч. 5 ст. 191, ч. 3 ст. 27, ч. 2 ст. 366, ч. 3 ст. 27, ч. 3 ст. 212 КК України та фактичних даних щодо організації ОСОБА_7 заволодіння бюджетними коштами, замаху на заволодіння бюджетними коштами, умисного ухилення від сплати податків та службового підроблення, прибув до Качанівської виправної колонії № 54 Харківської області, що знаходиться за адресою: м. Харків, провулок Вишневий, будинок 16, де в проміжок часу з 12 години 30 хвилин до 13 години в приміщенні дільниці слідчого ізолятора у присутності слідчого групи слідчих підполковника юстиції ОСОБА_12 та захисника ОСОБА_13 пред`явив ОСОБА_7 обвинувачення у вчиненні злочинів, передбачених ч. 3 ст. 27, ч. 5 ст. 191, ч. 3 ст. 27, ч. 2 ст. 15, ч. 5 ст. 191, ч. 3 ст. 27, ч. 2 ст. 366, ч. 3 ст. 27, ч. 3 ст. 212 КК України у кримінальній справі № 2310 та вручив копію відповідної постанови, тим самим притягнув завідомо невинного до кримінальної відповідальності, поєднане з обвинуваченням у вчиненні тяжкого та особливо тяжкого злочину.
Згідно з пред`явленим обвинуваченням, начальник слідчого відділу Управління Служби безпеки України в Харківській області ОСОБА_5 , у постанові про притягнення ОСОБА_7 як обвинуваченого від 20.01.2012, як об`єктивну сторону вчинених ОСОБА_7 злочинів вказав про те, що вона з 1 січня 1997 року, після обрання її народним депутатом України, всупереч наказу №1-К про звільнення, фактично продовжувала виконувати обов`язки президента промислово-фінансової компанії з іноземними інвестиціями «Єдині енергетичні системи України» (далі - ПФК «ЄЕСУ»), що полягало в підписанні нею в цьому статусі документів товариства та здійснення керівництва його господарською діяльністю, будучи організатором злочинів, діючи на виконання попередньо розробленого плану, надавала вказівки службовим особам з числа керівників очолюваного та контрольованого нею ПФК «ЄЕСУ», а саме ОСОБА_8 , який з 6 грудня 1995 року по 24 вересня 1998 року обіймав посаду генерального директора указаного товариства, ОСОБА_11 , яка у період з 9 грудня 1996 року до 2001 року обіймала посаду головного бухгалтера, ОСОБА_9 , який з 22 січня по 2 лютого 1996 року обіймав посаду заступника генерального директора, а з 2 лютого 1996 року по 15 січня 1999 року посаду першого заступника генерального директора та з 15 січня 1999 року по 20 березня 2000 року посаду голови правління ПФК «ЄЕСУ», а також ОСОБА_10 , яка з 25 листопада 1995 року по 8 грудня 1996 року обіймала посаду головного бухгалтера та з 8 грудня 1996 року по 8 вересня 1999 року головного бухгалтера відділу зовнішньоекономічних розрахунків ПФК «ЄЕСУ», про внесення ними у період з січня по жовтень 1997 року до графи «10» у декларації з податку на добавлену вартість завідомо неправдивих відомостей щодо суми податку на добавлену вартість, що підлягають відшкодуванню з держанного бюджету на користь ПФК «ЄЕСУ», та подальшому їх подану до податкових органів.
При цьому, з метою реалізації свого злочинного наміру, направленого на штучне створення доказів обвинувачення, а саме неправильне тлумачення фактів та подій, ОСОБА_5 у постанові від 20.01.2012 умисно вказав, що ОСОБА_7 є службовою особою за відсутності доказів у кримінальній справі №2310 щодо наявності у останньої під час перебування на посаді президента ПФК «ЄЕСУ» організаційно - розпорядчих або адміністративно - господарських функцій, у тому числі повноважень щодо надання вказівок службовим особам ПФК «ЄЕСУ» на формування та подачу до податкових органів від указаного товариства декларацій з податку на добавлену вартість та фактичне продовження виконання останньою вказаних функцій після обрання її народним депутатом України.
Продовжуючи свої злочинні дії, направлені на штучне створення доказів, а саме неправильне тлумачення фактів і подій та іншу фальсифікацію доказів, ОСОБА_5 , усвідомлюючи очевидність того, що притягує до кримінальної відповідальності завідомо невинного, достовірно знаючи про відсутність в матеріалах кримінальної справи № 2310 протоколів допиту службових осіб ПФК «ЄЕСУ», а саме ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 та ОСОБА_11 , яким, згідно обвинувачення від 20.01.2012, ОСОБА_7 надавала вказівки про внесення завідомо неправдивих відомостей про суми податку на добавлену вартість, що підлягають відшкодуванню з державного бюджету на користь ПФК «ЄЕСУ» до декларацій з податку на добавлену вартість та подальшу подачу їх до податкових органів, та інших доказів підтверджуючих факт організації ОСОБА_7 заволодіння бюджетними коштами, замаху на заволодіння бюджетними коштами, умисного ухилення від сплати податків, що входять в систему оподаткування, службового підроблення, які мають істотне значення у кримінальній справі для всебічного, повного та об`єктивного дослідження обставин справи, та обставин, що викривають чи виправдують обвинуваченого, та, як наслідок, відсутність в діях ОСОБА_7 складу інкримінованих їй злочинів, передбачених ч. 3 ст. 27, ч. 5 ст. 191, ч. 3 ст. 27, ч. 2 ст. 15, ч. 5 ст. 191; ч. 3 ст. 27, ч. 3 ст. 212 КК України, а також те, що ОСОБА_7 не являлася службовою особою ПФК «ЄЕСУ» з 1 січня 1997 року, умисно, для досягнення своєї мети, направленої на притягнення завідомо невинної особи до кримінальної відповідальності, не вжив заходів щодо виклику та допиту як свідків ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 та ОСОБА_11 , та у подальшому відмовив у задоволені клопотань ОСОБА_7 та її захисників від 22 та 26 березня 2012 року щодо допиту ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 постановами від 27 та 28 березня 2012 року, та не включив вказаних осіб в обвинувальний висновок до списку свідків, що підлягають виклику у судове засідання.
Такі дії ОСОБА_5 орган досудового розслідування кваліфікував за ч. 2 ст. 372 КК України як притягнення завідомо невинного до кримінальної відповідальності слідчим, поєднане з обвинувачення у вчиненні тяжкого та особливо тяжкого злочину, поєднане зі штучним створенням доказів обвинувачення та іншою фальсифікацією.

У судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_5 та захисник ОСОБА_4 заявили клопотання у якому просять звільнити обвинуваченого від кримінальної відповідальності у зв`язку із закінченням строків давності на підставі ст. 49 КК України. При цьому, як зазначено у клопотанні, незважаючи на невизнання обвинуваченим ОСОБА_5 своєї винуватості, з часу вчинення інкримінованого йому кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 372 КК України, минуло десять років, що є безумовною підставою для звільнення особи від кримінальної відповідальності та закриття провадження.

Разом з тим, представник потерпілої адвокат ОСОБА_14 подав до суду заяву про розгляд справи у його відсутність, проти закриття кримінального провадження стосовно ОСОБА_5 не заперечує.
Вислухавши думку прокурора про підтримання зазначеного клопотання, а також зважаючи на позицію адвоката ОСОБА_14 , суд дійшов наступного висновку.

Згідно з ч. 1 ст. 286 КПК України звільнення від кримінальної відповідальності за вчинення кримінального правопорушення здійснюється судом.

Відповідно до ч. 4 ст. 286 КПК України, якщо під час здійснення судового провадження щодо провадження, яке надійшло до суду з обвинувальним актом, сторона кримінального провадження звернеться до суду з клопотанням про звільнення від кримінальної відповідальності обвинуваченого, суд має невідкладно розглянути таке клопотання.

Ураховуючи зазначені вимоги закону, суд вважає, що клопотання про звільнення обвинуваченого від кримінальної відповідальності підлягає негайному розгляду.

Окрім того, відповідно до п. 1 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами України законодавства про звільнення особи від кримінальної відповідальності» №12 від 23 грудня 2005 року, звільнення особи від кримінальної відповідальності із закриттям провадження у справі можливе на будь-яких стадіях судового розгляду справи за умови вчинення особою суспільно-небезпечного діяння, яке містить склад злочину, передбачений Особливою частиною Кримінального кодексу України, та за наявності визначених законом матеріально-правих підстав звільнення особи від кримінальної відповідальності.

Під час розгляду клопотання судом встановлено, що ОСОБА_5 обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 372 КК України, санкція якого передбачає покарання у виді позбавлення волі на строк від 5 до 10 років.

Відповідно до ст. 12 та п. 4 ч. 1 ст. 49 КК України особа звільняється від кримінальної відповідальності, якщо з дня вчинення нею тяжкого злочину, за яке передбачено основне покарання у виді позбавлення волі на строк не більше десяти років, і до дня набрання вироком законної сили минуло десять років.

Беручи до уваги те, що ОСОБА_5 обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 372 КК України, перебіг давності не зупинявся та не переривався, а на даний час з моменту вчинення інкримінованого обвинуваченому правопорушення минуло більше десяти років, суд вважає за необхідне звільнити ОСОБА_5 від кримінальної відповідальності у зв`язку з закінченням строків давності на підставі ст. 49 КК України.

На підставі викладеного, керуючись ст. 286, 372, 376 КПК України, ст. 49 КК України, суд

п о с т а н о в и в:

Клопотання про звільнення ОСОБА_5 від кримінальної відповідальності у зв`язку із закінченням строків давності задовольнити.
Звільнити ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 від кримінальної відповідальності, передбаченої ч. 2 ст. 372 КК України, у зв`язку із закінченням строків давності притягнення до кримінальної відповідальності на підставі ст. 49 КК України, а кримінальне провадження стосовного нього закрити.
Ухвала може бути оскаржена до Київського апеляційного суду через Оболонський районний суд м. Києва протягом семи днів з дня її оголошення.

Ухвала набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги ухвала, якщо її не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Суддя ОСОБА_1