ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-кп/803/2334/22 Справа № 629/5315/21 Суддя у 1-й інстанції - ОСОБА_1 Суддя у 2-й інстанції - ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

31 серпня 2022 року м. Дніпро

Дніпровський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду кримінальних справ:

головуючого-судді ОСОБА_2 ,
суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4
за участю секретаря ОСОБА_5
захисника ОСОБА_6
обвинуваченого ОСОБА_7

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу прокурора Лозівської окружної прокуратури Харківської області на ухвалу Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 11 липня 2022 року про повернення обвинувального акту в кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000179 відносно ОСОБА_7 , за ч. 3 ст. 286-1 КК України, -

ВСТАНОВИВ:

Встановлені судом першої інстанції фактичні обставини.
Ухвалою Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 11 липня 2022 року обвинувальний акт в кримінальному провадженні №0000179 відносно ОСОБА_7 , за ч. 3 ст. 286-1 КК України було повернуто прокурору.
Підставою для повернення обвинувального акту прокурору стала його невідповідність вимогам ст. 291 КПК України. Зокрема, суд першої інстанції дійшов висновку про те, що в порушення ст. ст. 3, 110, 242 КПК України обвинувальний акт не містить визначення ступеню тяжкості тілесних ушкоджень потерпілої ОСОБА_8 , згідно відповідного висновку судово-медичного експерта та посилання на нього, що суперечить п. 5 ч. 2 ст. 291 КПК України і є підставою для його повернення прокурору.
Вимоги апеляційної скарги та узагальнені доводи особи, яка її подала.
Прокурор в своїй апеляційній скарзі просить ухвалу Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 11 липня 2022 року про повернення обвинувального акту відносно ОСОБА_7 , за ч. 3 ст. 286-1 КК України скасувати та призначити новий розгляд в суді першої інстанції, мотивуючи такі вимоги тим, що оскаржувана ухвала є незаконною та необґрунтованою.
Зокрема, прокурор вважає, що при складанні, затвердженні та підписанні обвинувального акту було повністю дотримано вимог ст. 291 КПК України і висновки місцевого суду про те, що відсутність в обвинувальному акті визначення ступеню тяжкості тілесних ушкоджень потерпілої є підставою для повернення даного процесуального документу прокурору не базуються на вимогах закону, є передчасними і ступінь тяжкості тілесних ушкоджень потерпілої є обставиною, яка повинна з`ясовуватись безпосередньо під час судового провадження судом та встановлення обставин кримінального правопорушення, а не на стадії підготовчого судового засідання, як це було зроблено судом першої інстанції.
Позиції учасників судового провадження.
Захисник обвинуваченого та обвинувачений в судовому засіданні проти задоволення апеляційної скарги прокурора заперечували, посилались на її безпідставність та необґрунтованість, просили залишити ухвалу суду першої інстанції без змін.
Мотиви суду.
Заслухавши доповідь судді доповідача, думку та пояснення прокурора, заслухавши учасників судового провадження, перевіривши матеріали справи в межах поданої апеляційної скарги прокурора, обговоривши її доводи, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга прокурора підлягає задоволенню, з огляду на наступне.
Відповідно до ч. 4 ст. 110 КПК України, обвинувальний акт є процесуальним рішенням, яким прокурор висуває обвинувачення у вчиненні кримінального правопорушення і яким завершується досудове розслідування.
Відповідно до п. 3 ч. 3 ст. 314 КПК України, в підготовчому судовому засіданні суд має право прийняти рішення про повернення обвинувального акту, клопотання про застосування примусових заходів медичного виховного характеру прокурору, якщо вони не відповідають вимогам Кодексу. Отже, повернення обвинувального акта прокурору передбачає не формальну невідповідність такого акту вимогам закону, а наявність в ньому і таких недоліків, які перешкоджають суду призначити судовий розгляд.
Відповідно до вимог ч. ч. 2, 3 ст. 291 КПК України обвинувальний акт повинен містити наступні відомості: найменування кримінального провадження та його номер; анкетні відомості кожного обвинуваченого (прізвище, ім`я, по батькові, дата та місце народження, місце проживання, громадянство); анкетні відомості кожного потерпілого (прізвище, ім`я, по батькові, дата та місце народження, місце проживання, громадянство); прізвище, ім`я, по батькові займана посада слідчого, прокурора; виклад фактичних обставин кримінального правопорушення, які прокурор вважає встановленими, правову кваліфікацію кримінального правопорушення з посиланням на положення закону і статті (частину статті) закону України про кримінальну відповідальність та формулювання обвинувачення; обставини, які обтяжують чи пом`якшують покарання; шкоди, завданої кримінальним правопорушенням; розмір витрат на залучення експерта (у разі проведення експертизи під час досудового розслідування); та місце його складення та затвердження.
Обвинувальний акт підписується слідчим та прокурором, який його затвердив, або лише прокурором, якщо він склав самостійно.
Тобто, після отримання обвинувального акту суд зобов`язаний перевірити його на відповідність вимогам ст. 291 КПК України, з`ясувати достатність фактичних і юридичних підстав для прийняття одного з рішень, передбачених ч. 3 ст. 314 КПК України, та вирішити питання, пов`язані з підготовкою кримінального провадження до судового розгляду. Завданням підготовчого провадження є процесуальне та організаційне забезпечення проведення судового розгляду.
Згідно з п. 13 ч. 1 ст. 3 КПК України, обвинувачення - це твердження про вчинення певною особою діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність, висунуте в порядку, встановленому КПК України.
Для формулювання обвинувачення необхідно встановити всі елементи складу кримінального правопорушення (суб`єкт, об`єкт, суб`єктивна та об`єктивна сторона) та викласти зазначене у відповідному процесуальному документі.
Статтею 91 КПК України передбачено, що у кримінальному провадженні підлягають доказуванню: подія кримінального правопорушення (час, місце, спосіб та інші обставини вчинення кримінального правопорушення); винуватість обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, форма вини, мотив і мета вчинення кримінального правопорушення; вид і розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, а також розмір процесуальних витрат; обставини, які впливають на ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, характеризують особу обвинуваченого, обтяжують чи пом`якшують покарання, які виключають кримінальну відповідальність або є підставою закриття кримінального провадження; обставини, що є підставою для звільнення від кримінальної відповідальності або покарання.
Нормами ч. 1 ст. 337 КПК України передбачено, що судовий розгляд проводиться лише стосовно особи, якій висунуте обвинувачення і лише в межах висунутого обвинувачення відповідно до обвинувального акту.
Колегія суддів приходить до висновку, що вищевказаних норм закону сторона обвинувачення при складенні обвинувального акту відносно ОСОБА_7 за ч. 3 ст. 286-1 КК України дотрималась в повному обсязі, в процесуальному документі вказано всі відомості, відповідно до положень ст. 291 КПК України, і підстав для його повернення в суду першої інстанції не було.
Так, підставою для повернення обвинувального акту прокурора стало те, що, на думку суду першої інстанції, обвинувальний акт містить формулювання обвинувачення, яке є неконкретним. Зокрема, повертаючи обвинувальний акт в кримінальному провадженні №0000179, суд виходив із того, що суд першої інстанції виходив із того, що він, в порушення вимог ст. ст. 3, 110, 242 КПК України, не містить посилання на визначення ступеню тяжкості тілесних ушкоджень потерпілої ОСОБА_8 , згідно відповідного висновку судово-медичного експерта та посилання на нього, що суперечить п. 5 ч. 2 ст. 291 КПК України і є підставою для його повернення прокурору. Однак, колегія суддів не погоджується із такими висновками і вважає, що суд першої інстанції вийшов за межі своїх повноважень, передбаченим кримінальним процесуальним законодавством України на стадії підготовчого судового засідання. Тобто, суд фактично надав оцінку доведеності обвинувачення, сформульованому в обвинувальному акті прокурором, що має досліджуватись і встановлюватись судом під час безпосередньо здійснення судового провадження, а не на стадії підготовчого судового засідання.
Таким чином, колегія суддів приходить до висновку, що суд першої інстанції, вийшовши за межі своїх повноважень на стадії підготовчого судового засідання, надав фактичну оцінку доведеності обвинувачення, що не ґрунтується на вимогах кримінального процесуального законодавства, не є підставою для повернення обвинувального акту в розумінні положень ст. ст. 291, 314 КПК України, а тому ухвала Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 11 липня 2022 року про повернення обвинувального акту відносно ОСОБА_7 , за ч. 3 ст. 286-1 КК України підлягає скасуванню із призначенням нового розгляду в суді першої інстанції.
Тож, на підставі викладеного та керуючись положеннями ст. ст. 404, 407, 409, 419 КПК України, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу прокурора Лозівської окружної прокуратури Харківської області задовольнити.
Ухвалу Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 11 липня 2022 року про повернення обвинувального акту відносно ОСОБА_7 , за ч. 3 ст. 286-1 КК України скасувати та призначити новий розгляд в суді першої інстанції.
Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню не підлягає.

Судді Дніпровського
апеляційного суду:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4