Рівненський апеляційний суд
_______________________________________________________
У Х В А Л А
Іменем України

20 вересня 2022 року м. Рівне

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Рівненського апеляційного суду у складі :
ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
з участю:
прокурора ОСОБА_4 ,
потерпілої ОСОБА_5 ,
захисника-адвоката ОСОБА_6 ,
секретаря судового засідання ОСОБА_7 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження №0000214 за апеляційною скаргою захисника обвинуваченого ОСОБА_8 адвоката ОСОБА_6 на вирок Кузнецовського міського суду Рівненської області від 30 березня 2022 року стосовно
ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки м.Кузнецовськ Рівненської області, громадянки України, учениці Вараського ліцею №1, раніше судимої Кузнецовським міським судом Рівненської області за ч.ч.1, 3 ст.185 КК України на три роки позбавлення волі, звільнену від відбування покарання з іспитовим строком один рік, проживаючої за адресою: АДРЕСА_1 ,
ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженця м.Ейлат Ізраїль, громадянина України, раніше не судимого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_2 , фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 ,
обвинувачених у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.185 КК України,
в с т а н о в и л а :

Вказаним вироком ОСОБА_8 визнано винним та засуджено за ч.2 ст.185 Кримінального кодексу України (далі - КК) на один рік позбавлення волі та на підставі ст.75 цього Кодексу звільнено від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком один рік та покладенням на нього обов`язків, передбачених ч.1 ст.76 КК.
Цим же вироком ОСОБА_9 визнано винною та засуджено за ч.2 ст.185 КК на один рік позбавлення волі та на підставі ч.ч.1, 4 ст.70 цього Кодексу, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, призначеним вироком Кузнецовського міського суду Рівненської області від 23.12.2021, призначено остаточне покарання три роки позбавлення волі. На підставі ст.ст.75, 104 КК звільнено від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком один рік та покладенням обов`язків, передбачених ч.1 ст.76 цього Кодексу.
Судом вирішено цивільний позов у даному кримінальному провадженні, а також долю речових доказів.

Згідно цього вирок, ОСОБА_8 попередньо домовившись із ОСОБА_9 на таємне викрадення чужого майна, перебуваючи в м. Вараш Рівненської області, в період часу з 15 год. 14 хв. 30.05.2021 до 12 год. 00 хв. 23.07.2021, діючи умисно, спільно, з метою реалізації свого злочинного корисливого умислу, отримавши вільний доступ до належного ОСОБА_5 кредитного банківського рахунку Акціонерного товариства «Акцент-банк» № НОМЕР_1 , всупереч волі держателя рахунку, за попередньою змовою в складі групи осіб, шляхом перерахунку грошових коштів з рахунку потерпілої на власні карткові рахунки заволоділи її коштами на загальну суму 111 438,00 грн, а саме:
- в період часу з 21 год. 43 хв. 03.06.2021 до 12 год. 00 хв. 23.07.2021 провели 34 операцій перерахунку грошових коштів у загальній сумі 44 340 грн. 00 коп. на належний ОСОБА_8 банківський рахунок № НОМЕР_2 ;
- в період часу з 15 год. 14 хв. 30.05.2021 до 11 год. 55 хв. 23.07.2021 провели 61 операцію перерахунку грошових коштів у загальній сумі 49 298 грн. 00 коп. на належний ОСОБА_9 банківський рахунок № НОМЕР_3 ;
- в період часу з 19 год. 00 хв 17.06.2021 до 20 год. 29 хв. 05.07.2021 провели 6 операції перерахунку грошових коштів у загальній сумі 17 800 грн. 00 коп. на належний ОСОБА_8 банківський рахунок № НОМЕР_4 .
Викраденими коштами ОСОБА_8 та ОСОБА_9 розпорядились спільно, витративши на власні потреби.

В апеляційній скарзі захисник ОСОБА_6 просить вказаний вирок змінити в частині вирішення цивільного позову про стягнення з обвинуваченого ОСОБА_8 на користь потерпілої 4/5 частки завданої шкоди та прийняти рішення щодо солідарного стягнення з обвинувачених.
На обґрунтування заявлених вимог апелянт зазначив, що місцевий суд прийшов необґрунтованого висновку щодо стягнення з ОСОБА_8 на користь потерпілої 4/5 частки завданої шкоди. На його переконання, при вирішенні питання про стягнення матеріальної шкоди, після встановлення фактичних обставин у справі за обвинуваченням двох осіб за ч.2 ст.185 КК з кваліфікуючою ознакою попередньої змови групи осіб, участь кожного з них є однаковою, а тому суду слід застосовувати положення про солідарне стягнення завданої шкоди.

Заслухавши суддю-доповідача, міркування захисника обвинуваченого ОСОБА_8 - адвоката ОСОБА_6 на підтримання апеляційної скарги, думку потерпілої ОСОБА_5 щодо залишення вироку без змін, міркування прокурора ОСОБА_4 щодо законності оскаржуваного вироку, перевіривши матеріали провадження та доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить таких висновків.

Висновок суду про доведеність винуватості ОСОБА_8 та ОСОБА_9 у вчинені кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.185 КК, за викладених у вироку обставин, є вірним, відповідає фактичним обставинам даного провадження і підтверджений наявними у справі доказами, що в апеляційній скарзі не оспорюється.

За приписом ч.1 ст.404 Кримінального процесуального кодексу України (далі КПК) суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.
Частина 3 цієї статті передбачає, що за клопотанням учасників судового провадження суд апеляційної інстанції зобов`язаний повторно дослідити обставини, встановлені під час кримінального провадження, за умови, що вони досліджені судом першої інстанції не повністю або з порушеннями, та може дослідити докази, які не досліджувалися судом першої інстанції, виключно якщо про дослідження таких доказів учасники судового провадження заявляли клопотання під час розгляду в суді першої інстанції або якщо вони стали відомі після ухвалення судового рішення, що оскаржується.

Разом з тим, захисник ОСОБА_6 , ставлячи вимогу про солідарне стягнення шкоди за цивільним позовом потерпілої, не заявляв клопотання про повторне дослідження доказів, з покликанням на підстави, передбачені ч.3 ст.404 КПК, для такого дослідження.
Відповідно до змісту кримінального процесуального закону, суд апеляційної інстанції покликаний не стільки самостійно встановити обставини кримінального провадження, скільки перевірити й оцінити правильність їхнього встановлення судом першої інстанції, точність та відповідність застосування ним норм матеріального й процесуального закону, справедливість призначеного заходу кримінально-правового впливу, а також безпомилковість вирішення інших питань, що підлягають з`ясуванню при ухваленні судового рішення.
Отже, відсутність клопотання про дослідження доказів не зумовлює обов`язку апеляційного суду повторно досліджувати обставини, встановлені під час кримінального провадження, та передумов для здійснення судом свого права дослідити нові докази за наявності умов, передбачених ч.3 ст.404 КПК.
Таким чином, колегія суддів, будучи позбавленою підстав, передбачених законом, для повторного дослідження доказів у даному кримінальному провадженні, не може надати іншу оцінку доказам, встановленим місцевим судом, без їх безпосереднього дослідження.

Статтею 370 КПК визначено, що судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до статті 94 цього Кодексу. Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.
Як передбачено ч.1 ст.129 КПК суд, ухвалюючи обвинувальний вирок, залежно від доведеності підстав та розміру цивільного позову задовольняє його повністю або частково чи відмовляє в ньому.
При цьому, за визначенням частини 5 ст.128 КПК, цивільний позов у кримінальному провадженні розглядається судом за правилами, встановленими цим Кодексом. Якщо процесуальні відносини, що виникли у зв`язку з цивільним позовом, цим Кодексом не врегульовані, до них застосовуються норми Цивільного процесуального кодексу України за умови, що вони не суперечать засадам кримінального судочинства.
Загальними вимогами цивільного процесуального права визначено обов`язковість встановлення судом під час вирішення спору обставин, що мають значення для справи, а також оцінки всіх доказів, з яких суд виходив при вирішенні позову.
Вирішуючи цивільний позов потерпілої, місцевий суд в повній мірі дотримався перелічених вимог закону.
Так, визначаючи розмір відшкодування матеріальної шкоди, яку слід стягнути з обвинуваченого ОСОБА_8 , місцевий суд належним чином врахував встановлені обставини даного кримінального правопорушення. Зокрема, суд взяв до уваги, що із загальної суми викрадених у потерпілої коштів, ОСОБА_8 близько 50 тисяч грн. програв у «Паріматч», придбав собі ноутбук вартість близько 16 тисяч грн., а також два мобільних телефони марки «Сансунг» та «Айфон». Крім того, в ході судового розгляду місцевим судом було встановлено, що більшу частину готівкових коштів, які були зняті обвинуваченими з банкоматів, ОСОБА_8 залишав у себе.
Під час апеляційного розгляду захисником ОСОБА_8 вказані обставини спростовані не були.
Так, статтею 1190 ЦК України передбачено, що особи, спільними діями або бездіяльністю яких було завдано шкоди, несуть солідарну відповідальність перед потерпілим. За заявою потерпілого суд може визначити відповідальність осіб, які спільно завдали шкоди, у частці відповідно до ступеня їхньої вини.
Зважаючи на те, що потерпіла ОСОБА_9 подавала свою апеляційну скаргу саме до обвинуваченого ОСОБА_8 , а також враховуючи ту обставину, що більшу частину з викрадених коштів ОСОБА_8 витрачав на власні потреби, то колегія суддів вважає, що рішення місцевого суду щодо стягнення з обвинуваченого на користь потерпілої 97 150,40 грн. на відшкодування матеріальної шкоди, відповідає як матеріалам кримінального провадження, так і чинному законодавству.
З огляду на викладене, колегія суддів приходить висновку, що вирок місцевого суду є законним, обґрунтованим та вмотивованим, а тому відсутні підстави для його зміни та задоволення апеляційних вимог сторони захисту.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.404, 407, 418, 419 КПК України, колегія суддів,

у х в а л и л а :

Вирок Кузнецовського міського суду Рівненської області від 30 березня 2022 року стосовно ОСОБА_8 , ОСОБА_9 залишити без змін, а апеляційну скаргу захисника обвинуваченого ОСОБА_8 адвоката ОСОБА_10 без задоволення.
Ухвала може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Касаційного кримінального суду Верховного Суду протягом трьох місяців з дня її проголошення.

С у д д і :

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3