Справа184/2207/21
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 червня 2022 р. Марганецький міський суд Дніпропетровської області в складі:

головуючого- судді ОСОБА_1

секретар ОСОБА_2

з участю прокурора ОСОБА_3

обвинуваченого - ОСОБА_4

захисника адвоката ОСОБА_5

представника потерпілої - ОСОБА_6

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Марганець, в режимі відеоконференції, кримінальне провадження, по обвинуваченню:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Шолохове, Нікопольського району, громадянина України, освіта вища, неодруженого, непрацюючого, маючого на утриманні малолітню дитину, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , раніше несудимого,

у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч.1 ст. 125 КК України,

В С Т А Н О В И В :

20.11.2020 року близько 08 годині 40 хвилин, ОСОБА_4 знаходився за місцем мешкання, у квартирі АДРЕСА_3 разом зі співмешканкою ОСОБА_7 де в ході сварки, на грунті раптово виниклих неприязних відносин у ОСОБА_4 виник злочинний намір, спрямований на спричинення тілесних ушкоджень ОСОБА_7 .
В той же день та час, ОСОБА_4 , реалізуючи свій намір, перебуваючи у гостьовій кімнаті вказаної квартири, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи суспільно небезпечні наслідки і бажаючи їх настання, умисно наніс один удар долонею правої руки в область голови ОСОБА_7 , чим спричинив останній фізичний біль; після цього схопив ОСОБА_7 за волосся, таким чином обмежуючи дії потерпілої до опору і умисно наніс не менше двох ударів долонею правої руки в область обличчя ОСОБА_7 ; продовжуючи реалізовувати свій злочинний намір, ОСОБА_8 схопив потерпілу ОСОБА_7 за обличчя пальцями правої руки та з силою здавив їх. Вказаними умисними діями ОСОБА_8 спричинив ОСОБА_7 тілесні ушкодження у вигляді синців нижніх повік обох очей, садна нижньої повіки лівого ока, садна слизової нижньої губи, які відноситься до категорії легких тілесних ушкоджень (згідно пункту 2.3.5 Правил судово- медичного визначення ступеня тяжкості тілесних ушкоджень).
ОСОБА_4 винним себе в пред`явленому йому обвинуваченні не визнав. В судовому засіданні пояснив, що того дня, точної дати він не пам`ятає, вони з ОСОБА_7 приїхали від друзів та він ліг спати. До нього в кімнату зайшла ОСОБА_7 почала просити в нього зарядний пристрій, у них виник конфлікт, під час якого вона намагалася його вдарити. Він схопив її руку, тримав хвилин десять, після чого вийшов з кімнати, одягнувся та пішов з квартири. Синців у не ї на обличчі не було, коли ОСОБА_9 викликала поліцію, він присутній не був. Тілесні ушкодження ОСОБА_9 він не завдавав, лише відштовхнув її. Кондрашова його не цікавить, однак у них є спільна дитина, через що виникають сварки, так як ОСОБА_9 забороняє йому бачитися з дитиною. Тілесних ушкоджень він їй не завдавав, просить суд виправдати його, у задоволенні позовних вимог відмовити у повному обсязі.

Провівши судовий розгляд справи, дослідивши усі докази, надані сторонами кримінального провадження, суд приходить до переконання про наявність в діях обвинуваченого складу кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.125 КК України, вина у вчиненні яких підтверджується наступними доказами.

Потерпіла ОСОБА_7 в судовому засіданні підтвердила, що з ОСОБА_4 проживали разом по АДРЕСА_2 . 18 листопада 2020 року приїхав товариш її співмешканця та запросив їх у гості. Вони залишили дитину у її матері, а самі поїхали до друга. Там були приблизно дві години, потім забрали дитину, та вона з дитиною поїхала додому, а ОСОБА_4 повернувся до товариша продовжувати святкувати. Коли вночі приїхав додому, то почав вибивати двері. Наступного ранку, коли він прокинувся, почав їй погрожувати, штовхав її, ображав за те, що вона зіпсувала йому вечір. Потім вдарив її головою об стіну, вона викликала поліцію. ОСОБА_4 злякався та втік. Приїхали працівники поліції, які були товаришами ОСОБА_4 , прийняли від неї заяву та поїхали. О 20-00 год. ОСОБА_10 прийшов додому дуже п`яний, але не агресивний та пішов у іншу кімнату. Наступного дня, тобто 20 листопада 2020 року, він зайшов до неї в кімнату взяти зарядний пристрій до телефону, та в них знову почалась сварка. Рижиков ударив її по обличчю, вона поїхала на СМЕ, однак у неї не було коштів та в цей день вона не провела експертизу. Вона звернулася до лікаря травматолога, який зафіксував тілесні ушкодження у медичній документації. ОСОБА_10 поїхав на роботу вахтовим методом, повернувся перед новим роком. Вона побачила у нього в телефоні переписку з іншою жінкою, знову відбулася сварка, під час якої він в черговий раз побив її. 23 січня 2021 року ОСОБА_10 знову її побив, та вона вирішила від нього з`їхати. Коли вони виїжджали знову трапилась перепалка, вона викликала поліцію, прихав наряд, у складі якого був товариш ОСОБА_10 . Побої також були зафіксовані у медичній документації. Рижикову винесено припис, заборонено до неї наближатися, однак він продовжував шукати з нею зустрічі та погрожував. 19 лютого 2021 року вона написала заяву до поліції. На суворому покаранні наполягає, цивільний позов підтримує, просить задовольнити його у повному обсязі.

Свідок ОСОБА_11 в судовому засіданні підтвердив, що він являється працівником поліції, 19 листопада 2020 року надійшло повідомлення зі «102» про вчинення домашнього насильства. Прибувши на місце вони відібрали у заявниці заяву, але опитати правопорушника не вдалося бо його не було вдома. Заява Кондрашової була передана до поліції, подальша її доля йому не відома. Іншого разу, він також у складі екіпажу виїжджав за викликом матері ОСОБА_9 , в той день коли вони перевозили речі. ОСОБА_10 був запрошений до службового автомобіля для відібрання пояснень.

Свідок ОСОБА_12 в судовому засіданні підтвердив, що він є працівником поліції, виїжджав на місце за викликом на адресу потерпілої ОСОБА_9 . Прибувши на місце, двері їм відчинила ОСОБА_9 , повідомила, що її побив чоловік, його вдома не було. У ОСОБА_9 були явні ознаки тілесних ушкоджень на обличчі. Його напарник роз`яснив ОСОБА_9 як саме потрібно зафіксувати побої, потім від неї була відібрана заява та вони поїхали.

Свідок ОСОБА_13 в судовому засіданні підтвердила, що вона являється матір`ю потерпілої ОСОБА_9 . Про те, що між донькою та її співмешканцем відбувалися такі сварки їй раніше не було відомо. Але у вересні місяці їй зателефонувала донька та повідомила, що ОСОБА_14 її б`є. Вона приїхала до них додому, він почав себе вигороджувати, після розмови з нею, ОСОБА_14 попросив пробачення, на цьому все закінчилося. В листопаді місяці вони завели до неї дитину, попросили з нею посидіти, самі поїхали в гості до друзів. Увечері ОСОБА_15 забирала дитину, синців у неї не було. Наступного дня донька повідомила їй, що ОСОБА_14 її знову побив. Вона показала фото з синцем. 20 числа вона викликала поліцію, вона також була там присутня, ОСОБА_14 поводив себе по хамському. Того дня вони пішли до експерта щоб зафіксувати синці, але експертизу не зробили тому, що у них не було коштів з собою, вони зафіксували побої у медичних документах. Вона пропонувала донці пожити в неї, однак та відмовилася, оскільки ОСОБА_14 виїхав на тривалий час на роботу. Коли він повернувся із заробіток, сварки між ними продовжувались та донька вирішила від нього піти. Коли вони вивозили речі, ОСОБА_14 влаштував сварку, почав її ображати, хотів її побити та вона знову викликала поліцію. Деякий час потому ОСОБА_14 продовжував висловлювати погрози на їх адресу.

Свідок ОСОБА_16 в судовому засіданні підтвердила, що її син прийшов з армії та запросив у гості Рижикова з ОСОБА_9 . Вони відпочивали, все було добре. Наступного дня ОСОБА_9 приходила до них за зарядним пристроєм. Синців на ОСОБА_9 вона не бачила. Про те, що ОСОБА_10 побив ОСОБА_9 їй повідомив її син, майже місяць потому.

Свідок ОСОБА_17 в судовому засіданні пояснила, що вона є матір`ю ОСОБА_4 , того дня, а саме 20.11.2020 року, ОСОБА_18 була у них в гостях, ніяких тілесних ушкоджень в неї не було. Кондрашова ніколи не скаржилася їй на сина. У них є спільна дитина, ОСОБА_9 чинить перешкоди у спілкуванні з дитиною.

Свідок ОСОБА_19 в судовому засіданні пояснив, що приблизно 19.11.2020 року, точної дати вже не пам`ятає, він разом з ОСОБА_9 та ОСОБА_10 перебували у гостях в їх спільного знайомого. Того дня ОСОБА_9 поводила себе неадекватно, але синців на обличчі в неї не було, на його думку, ОСОБА_9 сама завдала собі тілесних ушкоджень. Після їх зустрічі він не бачив ОСОБА_9 протягом місяця.

Свідок ОСОБА_20 в судовому засіданні підтвердив, що він на час вчинення злочину був працівником ВП №2 Нікопольського РУП ГУНП в Дніпропетровській області. Саме він приймав письмову заяву про вчинення кримінального правопорушення від потерпілої ОСОБА_9 , яка повідомила про обставини нанесення їй тілесних ушкоджень та просила притягнути ОСОБА_10 до кримінальної відповідальності. Під час прийняття заяви було складено протокол та передано матеріали начальнику слідства для прийняття рішення. Після огляду ксерокопії заяви зазначив, що текст заяви дійсно має виправлення, хто саме зробив виправлення не пам`ятає, можливо і він сам. Однак ОСОБА_9 повністю ознайомилася з текстом у протоколі, погодилася з ним та зауважень у неї не виникло, вона його підписала.

Вина обвинуваченого ОСОБА_4 у вчиненні інкримінованого йому кримінального проступку підтверджується дослідженими в ході судового розгляду письмовими доказами, оголошеними у судовому засіданні, а саме:

Протоколом прийняття заяви про вчинене кримінальне правопорушення від 25 лютого 2021 року, згідно якого, було прийнято заяву від потерпілої ОСОБА_7 , в якій вона повідомила, що 20.11.2020 року, приблизно о 10-00 год. її співмешканець ОСОБА_4 , перебуваючи за адресою АДРЕСА_4 , на грунті побутової сварки спричинив їй тілесні ушкодження, просить притягти його до кримінальної відповідальності.

(а.с.117)

Актом судово-медичного обстеження №97 від 18 лютого 2021 року, відповідно до якого, по даним медичних документів у ОСОБА_7 виявлені тілесні ушкодження у вигляді - синців нижніх повік обох очей, синців нижніх повік обох очей, садна нижньої повіки лівого ока, садна слизової нижньої губи, синця правого передпліччя, синця лівої гомілки. Дані тілесні ушкодження відносяться до категорії ЛЕГКИХ тілесних ушкоджень (згідно пункту 2.3.5 Правил судово-медичного визначення ступеня тяжкості тілесних ушкоджень). Виявлені тілесні ушкодження утворилися від дії тупих твердих предметів, або від ударів об такі предмети.

(а.с.120)

Висновком експерта №134 від 11 березня 2021 року, відповідно до якого, по даним медичних документів у ОСОБА_7 виявлені тілесні ушкодження у вигляді - синців нижніх повік обох очей, садна нижньої повіки лівого ока, садна слизової нижньої губи, синця правого передпліччя, синця лівої гомілки. Дані тілесні ушкодження відносяться до категорії ЛЕГКИХ тілесних ушкоджень (згідно пункту 2.3.5 Правил судово-медичного визначення ступеня тяжкості тілесних ушкоджень). Виявлені тілесні ушкодження утворилися від дії тупих твердих предметів, або від ударів об такі предмети. Давність спричинення тілесних ушкоджень може відповідати строку, вказаному у постанові слідчого.

(а.с.121)

Протоколом проведення слідчого експерименту від 10 березня 2021 року, відповідно до якого, потерпіла ОСОБА_7 за участю понятих, пояснила механізм нанесення їй тілесних ушкоджень ОСОБА_4 , фототаблицею до нього.

(а.с.122-125)

Висновком експерта (додатковим) №152 від 16 березня 2021 року, відповідно до якого, механізм утворення виявлених у ОСОБА_7 тілесних ушкодженнь у вигляді - синців нижніх повік обох очей, садна нижньої повіки лівого ока, садна слизової нижньої губи не суперечить механізму, вказаному у протоколі слідчого експерименту за участю самої ОСОБА_7 від 10.03.2021р.

Механізм виявлених у ОСОБА_7 тілесних ушкоджень у вигляді - синця правого передпліччя, синця лівої гомілки у протоколі слідчого експерименту за участю самої ОСОБА_7 від 10.03.2021р., не вказаний.

(а.с.126)

Публікацією з соціальної мережі від 19 листопада 2020 року, на якій зображена потерпіла ОСОБА_7 без тілесних ушкоджень на обличчі.

(а.с.127)

Фотознімком з телефону, виготовленого 20 листопада 2020 року, на якому зображена потерпіла ОСОБА_7 з явно вираженими тілесними ушкодженнями на обличчі.

(а.с.128)

Протоколом огляду предмету від 22 травня 2022 року, відповідно якого, предметом огляду є мобільний телефон марки Apple 7 phone SE, котрий добровільно для огляду надала ОСОБА_7 , в якому наявні відеоматеріал з зображенням ОСОБА_4 18 листопада 2020 року та 19 листопада 2020 року.

( а.с.131-132)

Повідомленням про підозру у вчиненні кримінального правопорушення від 20 жовтня 2021 року, відповідно до якого дізнавач повідомив ОСОБА_4 про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 125 КК України.

(а.с.141-143)

Оцінивши усі зібрані докази, відповідно до ст. 94 КПК України, з точки зору їх належності та допустимості, а сукупність доказів з точки зору достатності та взаємозв`язку, суд приходить до висновку про доведеність винуватості ОСОБА_4 у вчиненні ним кримінального проступку, передбаченого ч.1 ст.125 КК України, оскільки ці докази доповнюють один одного та у своїй сукупності разом з іншими доказами є достатніми для висновку про доведеність обвинувачення.

Невизнання вини обвинуваченим ОСОБА_4 суд вважає способом захисту, намаганням ухилитися від покарання або пом`якшити його, так як вина його у скоєнні кримінального проступку повністю підтверджується дослідженими вище доказами.

До показань свідків ОСОБА_17 та ОСОБА_19 суд ставиться критично, оскільки ОСОБА_17 знаходиться в родинних відносинах з обвинуваченим ОСОБА_4 , а саме являється його матір`ю, з ОСОБА_19 обвинувачений перебуває в дружніх стосунках, дані показання які забезпечують алібі обвинуваченому ОСОБА_4 , суд вважає даними їх з почуття помилкового товариства, що також спростовуються сукупністю вище викладених доказів, тому дані показання суд не може розцінювати як об`єктивні і незацікавлені.

Вина обвинуваченого ОСОБА_4 у скоєнні ним кримінального правопорушення в судовому засіданні доказана повністю.

Оцінюючи зібрані по справі докази в їх сукупності, суд приходить до висновку, що дії обвинуваченого ОСОБА_4 правильно кваліфіковані по ч. 1 ст. 125 КК України умисне легке тілесне ушкодження.
Обставини, які пом`якшують покарання, передбачені ст.66 КК України, судом не встановлено.

Обставини, які обтяжують покарання, передбачені ст.67 КК України, є вчинення злочину щодо особи, з якою винний перебуває (перебував) у сімейних або близьких відносинах.

Призначаючи покарання ОСОБА_4 , суд враховує, що він скоїв кримінальний проступок особу, яка посередньо характеризується за місцем проживання, має на утриманні малолітню дитину, на обліку у лікарів нарколога та психіатра не перебуває, не працює, потерпіла наполягає на суворому покаранні, і вважає за можливе призначити йому покарання у виді громадських робіт, що буде необхідним і достатнім для виправлення обвинуваченого та попередження нових злочинів.

На підставі ч.1 ст.128 КПК України особа, якій кримінальним правопорушенням або іншим суспільно-небезпечним діянням завдано майнової та/або моральної шкоди, має право під час кримінального провадження до початку судового розгляду пред`явити цивільний позов до підозрюваного, обвинуваченого або до фізичної чи юридичної особи, яка за законом несе цивільну відповідальність за шкоду, завдану діяннями підозрюваного, обвинуваченого або неосудної особи, яка вчинила суспільно-небезпечне діяння.

Частина 1 та п.1 ч.2 ст.22 ЦК України передбачають, що особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування; збитками є: втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила, або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки).

Стаття 23 ЦК України встановлює відшкодування моральної шкоди:

1. Особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав.

2. Моральна шкода полягає:

1) у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я;

2) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів;

3) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна;

4) у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи.

3. Моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб.

Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.

4. Моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов`язана з розміром цього відшкодування.

5. Моральна шкода відшкодовується одноразово, якщо інше не встановлено договором або законом.

У відповідність ч.1 ст.1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

На підставі ч.1 ст.1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовуються особою, яка її завдала, за наявності її вини.

Частиною 1 статті 1177 ЦК України передбачено, що шкода, завдана фізичній особі, яка потерпіла від кримінального правопорушення, відшкодовується відповідно до Закону.

Пунктом 2 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику розгляду судами цивільних справ про відшкодування шкоди» №6 від 27 березня 1992 року роз`яснено, що розглядаючи позови про відшкодування шкоди, суди повинні мати на увазі, що шкода, заподіяна особі та майну громадянина, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її заподіяла, за умови, що дії останнього були неправомірними, між ними та шкодою є безпосередній причинний зв`язок та є вина зазначеної особи.

Частина 3 статті 12 ЦПК України передбачає, що кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Цивільний позов, заявлений потерпілою ОСОБА_7 про стягнення з ОСОБА_4 збитків на проведення судово-медичної експертизи в сумі 354 гривні 30 копійок задоволенню не підлягає, оскільки належних доказів понесених потерпілою витрат суду не надано.

Цивільний позов, заявлений потерпілою ОСОБА_7 про стягнення з ОСОБА_4 моральної шкоди в сумі 50 000 гривень слід задовільнити частково.

Обговорюючи розмір відшкодування потерпілій моральної шкоди, суд враховує характер і обсяг її фізичних, душевних, психічних страждань, і наслідки, завдяки яким вона отримала зміни стану здоров`я, що призвело до змін її життєвих зв`язків. При цьому, суд враховує, що у відповідність п.9 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 4 від 31 березня 1995 року «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо ) та з урахуванням інших обставин. Суд вважає, виходячи з принципів розумності, виваженості та справедливості, що у відшкодування моральної шкоди потерпілій необхідно стягнути з ОСОБА_4 на користь потерпілої в рахунок відшкодування моральної шкоди 10 000 гривень, в задоволенні решти позовних вимог слід відмовити.

Заходи забезпечення кримінального провадження не обиралися.

Речові докази у кримінальному провадженні відсутні.

Процесуальні витрати у справі відсутні.

Керуючись ст.ст. 368, 370, 373, 374 КПК України, - суд

У Х В А Л И В :

ОСОБА_4 визнати винним у вчиненні кримінального проступку, передбаченого, ч.1 ст. 125 КК України, і призначити покарання у виді громадських робіт на строк 100 (сто) годин.

Цивільний позов, заявлений ОСОБА_7 про стягнення з ОСОБА_4 моральної шкоди в сумі 50 000 гривень та матеріальної шкоди в сумі 354 гривні 30 копійок - задовільнити частково.

Стягнути з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_7 завдану кримінальним правопорушенням моральну шкоду в сумі 10 000 (десять тисяч) гривень.

В задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Вирок суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого Кримінальним процесуальним кодексом України, якщо таку скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції після його проголошення.

На вирок може бути подана скарга до Дніпровського апеляційного суду через Марганецький міський суд протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Копію вироку негайно після його проголошення вручити учасникам процесу.

Суддя: ОСОБА_1