Київський районний суд м. Полтави
Справа № 552/5428/22
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

09.09.2022 року м.Полтава

Київський районний суд м. Полтави в складі:

головуючого - ОСОБА_1 ,

прокурора - ОСОБА_2 ,

захисника - ОСОБА_3 ,

обвинуваченого - ОСОБА_4 ,

секретар - ОСОБА_5 ,

розглянувши у підготовчому відкритому судовому засіданні в м. Полтаві в режимі відео конференції кримінальне провадження, внесене в Єдиний реєстр досудових розслідувань за № 0000518 від 26.07.2022 року по обвинуваченню:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Бровари Київської області, громадянина України, не судимого, проходить військову службу по контракту на посаді стрільця помічника гранатометника 3 механізованого відділення 1 механізованого взводу 5 механізованої роти 2 механізованого батальйону військової частини НОМЕР_1 , звання «старший солдат», зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_2

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 407 КК України, суд, -

В С Т А Н О В И В:

Відповідно до наказу т.в.о. командира військової частини НОМЕР_1 №19 від 24.01.2022 старшого солдата запасу ОСОБА_4 , зарахованого наказом командира військової частини НОМЕР_1 (по особовому складу) від 24.01.2020 №16-РС для проходження військової служби за контрактом на 3 (три ) роки, призначеного на посаду старшого вогнеметника вогнеметного взводу роти радіаційного, хімічного, біологічного захисту, який прибув з ІНФОРМАЦІЯ_2 , зараховано до списків особового складу військової частини та на всі види забезпечення.

Відповідно до вимог ст.ст. 17, 65 Конституції України, ст. ст. 1, 2 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», положень Військової присяги, ст. ст. 11, 16, 127, 128 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, ст. ст. 1-4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України ОСОБА_4 під час проходження військової служби повинен свято та непорушно дотримуватись Конституції України і законів України, Військової присяги, віддано служити Українському народові, сумлінно і чесно виконувати військовий обов`язок, вивчати військову справу, зразково виконувати свої службові обов`язки та бути готовим до виконання завдань, пов`язаних із захистом Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, забезпечувати недоторканність державного кордону та охорону суверенних прав України, не допускати негідних вчинків та стримувати від них інших, про все, що сталося з ним і стосується виконання службових обов`язків, та про зроблені йому зауваження зобов`язаний доповідати безпосередньому начальникові. Крім цього, згідно вищевказаних положень нормативно-правових актів, захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України є конституційним обов`язком громадян України.
Відповідно до статей 129, 130, 199, 216 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, необхідність забезпечення у військовій частині постійної бойової готовності, проведення занять з бойової підготовки, підтримання внутрішнього порядку, військової дисципліни та виконання службових обов`язків, зобов`язують військовослужбовців у службовий час постійно знаходитись в розташуванні військової частини або місці служби і не залишати їх без дозволу командира (начальника).
Відповідно до п.п. 1, 3 ч. 3 ст. 24 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» військовослужбовці вважаються такими, що виконують обов`язки військової служби на території військової частини або в іншому місці роботи (занять) протягом робочого (навчального) часу, включаючи перерви, встановлені розпорядком (розкладом занять), чи поза військовою частиною, якщо перебування там відповідає обов`язкам військовослужбовця або його було направлено туди за наказом відповідного командира (начальника).
Згідно з вимогами ст. 216 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України виїзд військовослужбовців, що проходять військову службу за контрактом, за межі гарнізону здійснюється з дозволу командира військової частини.
Указом Президента України №64/2022 від 24.02.2022 «Про введення воєнного стану в Україні», який затверджено Верховною радою України, у зв`язку із військовою агресією російської федерації проти України, на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України, відповідно до пункту 20 частини першої статті 106 Конституції України, Закону України «Про правовий режим воєнного стану» в Україні введено воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року строком на 30 діб.
Указом Президента України №133/2022 «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні» продовжено строк дії воєнного стану в Україні з 05 години 30 хвилин 26 березня 2022 року строком на 30 діб.
Указом Президента України №259/2022 «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні» продовжено строк дії воєнного стану в Україні з 05 години 30 хвилин 25 квітня 2022 року строком на 30 діб.
Указом Президента України від 17.05.2022 № 341/2022 «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні», затвердженим Законом України «Про затвердження Указу Президента України «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні» від 22.05.2022 № 2263-ІХ, продовжено строк дії воєнного стану в Україні з 25 травня 2022 строком на 90 діб.

Однак, ОСОБА_4 під час проходження військової служби у червні 2022 року вирішив стати на злочинний шлях, та діючи умисно, в умовах воєнного стану, без дозволу командування та поважних причин тимчасово, незаконно ухилитися від проходження військової служби та провести час на власний розсуд.
Реалізуючи свій злочинний умисел, ОСОБА_4 в порушення вищевказаних нормативно-правових актів, діючи з прямим умислом, а саме усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх суспільно-небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, з метою тимчасово ухилитися від військової служби та з мотивів небажання переносити труднощі військової служби, через особисту недисциплінованість та несумлінне ставлення до виконання своїх службових обов`язків, без відповідних дозволів командирів та начальників, за відсутності законних підстав та поважних причин 22.06.2022 приблизно о 10.00 годин самовільно залишив місце проходження військової служби, а саме пункт тимчасової дислокації роти РХБ захисту військової частини НОМЕР_1 в Харківській області

Доводячи свій злочинний умисел до кінця ОСОБА_4 в період з 22.06.2022 по 09.07.2022, в умовах воєнного стану, незаконно перебував поза межами місця несення служби пункт тимчасової дислокації роти РХБ захисту військової частини НОМЕР_1 в Харківській області та проводив час на власний розсуд, не пов`язуючи його з виконанням обов`язків військової служби та без поважних причин.
За час відсутності на службі ОСОБА_4 обов`язки з військової служби за посадою не виконував, в медичні установи не звертався, правоохоронні органи, органи державної влади або органи місцевого самоврядування про свою належність до військової служби, про вчинене ним ухилення від військової служби та про його причини не повідомляв, вільний час проводить на власний розсуд до 09.07.2022.
Дії ОСОБА_4 кваліфіковано за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 407 КК України, тобто самовільне залишення військової частини без поважних причин, вчинене в умовах воєнного стану, вчинене особою, зазначеною в частині другій статті 407 КК України, тобто військовослужбовцем (крім строкової служби).
19 серпня2022 року Прокурор Чугуївського відділу Харківської спеціалізованої прокуратури у військовій та оборонній сфері об`єднаних сил ОСОБА_6 та обвинуваченим ОСОБА_4 , у присутності адвоката ОСОБА_3 (свідоцтво №1261 від 13.07.2012) уклали угоду про визнання винуватості.

Згідно з угодою про визнання винуватості підозрюваний ОСОБА_4 беззастережно визнає свою винуватість у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 407 КК України.

Сторонами узгоджено, що при затвердженні угоди ОСОБА_4 буде призначене покарання за ч. 5 ст. 407 КК України із застосуванням положень ст.. 69 КК України у виді штрафу в розмірі 3000 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян в сумі 51 000 грн..
Розглядаючи питання про затвердження угоди суд виходить з наступного.
У судовому засіданні учасники судового засідання прохали суд затвердити вищевказану угоду про визнання винуватості.
Відповідно до ст. 468 КПК України у кримінальному провадженні може бути укладена угода між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим про визнання винуватості.
Згідно з ч. 4 ст. 469 КПК України угода про визнання винуватості між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим може бути укладена у провадженні щодо кримінальних проступків, злочинів невеликої чи середньої тяжкості, тяжких злочинів, внаслідок яких шкода завдана лише державним чи суспільним інтересам.
Злочин, у вчиненні якого обвинувачений визнав себе винуватим віднесений до тяжких, потерпілих в даному кримінальному провадженні немає, а отже угода відповідає вимогам закону.
Судом встановлено, що ОСОБА_4 розуміє положення ч. ч. 4, 5 ст. 474 КПК України.
Судом встановлено, що укладення угоди сторонами є добровільним, тобто не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз або наслідком обіцянок чи дії будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді.
Судом встановлено, що умови угоди не суперечать вимогами Кримінального процесуального Кодексу та Кримінального Кодексу України, інтересам суспільства, а кримінальне провадження свідчить про наявність фактичних підстав для визнання винуватості.
Обвинувачений ОСОБА_4 погоджується на призначення узгодженого покарання.
Виходячи з викладеного суд дійшов висновку про наявність підстав для затвердження угоди про визнання винуватості між прокурором та обвинуваченим.
Керуючись ст.ст. 373, 374, 475 КПК України суд, -

У Х В А Л И В :

Угоду від 19.08.2022 року по кримінальному провадженню, якевнесене в Єдиний реєстр досудових розслідувань за № 0000518 від 26.07.2022 року, про визнання винуватості, укладену між прокурором Чугуївського відділу Харківської спеціалізованої прокуратури у військовій та оборонній сфері ОСОБА_7 та обвинуваченим ОСОБА_4 , в присутності захисника ОСОБА_3 - затвердити.
Визнати ОСОБА_4 винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 407 КК України та призначити йому узгоджене сторонами покарання із застосуванням положень ст. 69 КК України у виді штрафу в розмірі 3000 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян в сумі 51 000 грн.
Вирок може бути оскаржений, з підстав, передбачених статтею 394 КПК України до Полтавського апеляційного суду через Київський районний суд м. Полтави протягом 30 днів з дня його проголошення.
Вирок суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано.
Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору.

Головуючий ОСОБА_1