Справа № 521/9167/22
Номер провадження:1-кп/521/1326/22
УХВАЛА

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

ВСТУПНА ЧАСТИНА

04 серпня 2022 року Малиновський районний суд міста Одеси у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

при секретарі ОСОБА_2

за участю прокурора ОСОБА_3

обвинуваченої ОСОБА_4

розглянувши у відкритому cудовому засіданні в залі суду в місті Одесі кримінальне провадження внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань 01 лютого 2022 року за номером 0000191, відносно: ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки Помічна, Добровеличківського району, Кіровоградської області, громадянки України, з вищою освітою, працюючої юристом ТОВ «МД-Контраст», зареєстрованої: АДРЕСА_1 , проживаючої: АДРЕСА_2 , раніше не судимої у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України, -

МОТИВУВАЛЬНА ЧАСТИНА

Встановлені судом обставини із посиланням на докази.

За обвинувальним актом ОСОБА_4 31 січня 2022 року, приблизно о 20 годині 22 хвилини, допустила порушення вимог п. п. 2.3.(б), 16.2 та 18.2 Правил дорожнього руху України, затверджених постановою Кабінету Міністрів України № 1306 від 10 жовтня 2001 року, а саме: п. 2.3 «Для забезпечення безпеки дорожнього руху водій зобов`язаний: б) бути уважним, стежити за дорожньою обстановкою, відповідно реагувати на її зміну, стежити за правильністю розміщення та кріплення вантажу, технічним станом транспортного засобу і не відволікатися від керування цим засобом у дорозі»; п. 16.2. «На регульованих і нерегульованих перехрестях водій, повертаючи праворуч або ліворуч, повинен дати дорогу пішоходам, які переходять проїзну частину, на яку він повертає, а також велосипедистам, які рухаються прямо в попутному напрямку.» п.18.2 «На регульованих пішохідних переходах і перехрестях при сигналі світлофора чи регулювальника, що дозволяє рух транспортним засобам, водій повинен дати дорогу пішоходам, які закінчують перехід проїзної частини відповідного напрямну руху і для яких може бути створена перешкода чи небезпека.»

Порушення виразились в тому, що 31 січня 2022 року приблизно о 20 годині 22 хвилині, водій ОСОБА_4 , керуючи технічно справним автомобілем марки «Nissan Micra», державний реєстраційний номер НОМЕР_1 , здійснюючи рух по проїзній частині вулиці Василя Стуса, зі сторони вулиці Дальницька у напрямку вулиці Мельницька в місті Одесі, на регульованому перехресті з вулицею Мельницька, за кермом транспортного засобу уважною не була, діючи необережно, проявивши злочинну недбалість, в ході здійснення руху не переконалася, що це буде безпечним і не створить перешкод або небезпеки іншим учасникам руху, заздалегідь не вибравши такий швидкісний режим руху, який би забезпечив контроль над дорожньою обстановкою, у тому числі й прогнозування можливої появи на пішохідному переході пішоходів щоб мати можливість запобігти на них наїзд, повертаючи праворуч на регульований пішохідний перехід, при сигналі світлофора, що дозволяв рух транспортним засобам, не надала дорогу пішоходу ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , яка переходила проїзну частину, на яку ОСОБА_4 повертала, продовжила рух, внаслідок чого здійснила наїзд на ОСОБА_5 .

В результаті дорожньо-транспортної пригоди ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , отримала тілесне ушкодження у вигляді закритого перелому крила правої клубової кістки зі зміщенням уламків, яке за критерієм тривалого розладу здоров`я строком понад 21 день, згідно п.п.2.2.2 «Правил судово-медичного визначення ступеня тяжкості тілесних ушкоджень» (затверджених Наказом № 6 МОЗ України від 17 січня 1995 року) відноситься до категорії тілесних ушкоджень середньої тяжкості.

Органом досудового слідства дії ОСОБА_4 кваліфіковані за ч. 1 ст. 286 КК України, за ознаками: порушення правил безпеки дорожнього руху, особою, яка керує транспортним засобом що спричинило потерпілому середньої тяжкості тілесне ушкодження.
Позиції сторін кримінального провадження
03 серпня 2022 року до Малиновського районного суду м. Одеси через канцелярію надійшло клопотання обвинуваченої ОСОБА_4 про звільнення від кримінальної відповідальності за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.286 КК України, у зв`язку з дійовим каяттям та закриття кримінального провадження.
У клопотанні обвинувачена ОСОБА_4 вказує на те, що вона щиро кається в цьому діянні, активно сприяла розкриттю кримінального правопорушення та повністю визнає свою вину у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.286 КК України.
Також зазначає, що під час досудового розслідування вона повністю відшкодувала завдані нею збитки, що підтверджується квитанцією з банку №НВ8А-В19С-РТ76-32Р7 від 06 лютого 2022 року та розпискою від ОСОБА_5 від 17 лютого 2022 року, остання не має до неї ні матеріальних, ні моральних претензій, тому вона і відмовилась бути потерпілою у даному кримінальному провадженні.
12 липня 2022 року до Малиновського районного суду м. Одеси на електронний адрес суду надійшла заява ОСОБА_5 в якій остання зазначає, що в неї до ОСОБА_4 нема жодних матеріальних та моральних претензій. ОСОБА_4 повністю відшкодувала заподіяну їй шкоду, тому вона не заперечує щодо закриття кримінального провадження.
У судовому засіданні обвинувачена ОСОБА_4 винною себе у вчиненні кримінального правопорушення визнала повністю, щиро розкаялась, просила суд задовольнити її клопотання, звільнивши від кримінальної відповідальності у зв`язку із дійовим каяттям. Зазначила, що ОСОБА_5 претензій матеріального та морального характеру до неї немає, оскільки збитки були нею відшкодовані під час досудового розслідування у повному обсязі, про що свідчить копія квитанції та розписка ОСОБА_5 .
Прокурор в судовому засіданні підтримав клопотання обвинуваченої ОСОБА_4 про звільнення від кримінальної відповідальності за ч.1 ст.286 КК України у зв`язку з дійовим каяттям, на підставі ст.45 КК України, посилаючись на те, що наявні підстави та умови для звільнення обвинуваченої від кримінальної відповідальності та закриття кримінального провадження, оскільки кримінальне правопорушення, яке інкримінується обвинуваченій згідно ст.12 КК України, відноситься до нетяжких необережних злочинів, вчинене вперше, обвинувачена щиро покаялась, активно сприяла розкриттю злочину, і повністю відшкодувала завдані нею збитки.
Сторонам були роз`яснені правові наслідки звільнення від кримінальної відповідальності за нереабілітуючими підставами, на що обвинувачена надала згоду на закриття кримінального провадження з цієї підстави.
Мотиви, з яких суд виходив при постановлені ухвали, положення закону яким керувався суд.
Суд, розглянувши клопотання, вивчивши матеріали провадження, вислухавши думку прокурора та обвинуваченої, вважає, що клопотання підлягає до задоволення, а кримінальне провадження підлягає закриттю із звільненням обвинуваченої ОСОБА_4 від кримінальної відповідальності, з наступних підстав.

У відповідності до ч. 1 ст. 285 КПК України особа звільняється від кримінальної відповідальності у випадках, передбачених законом України про кримінальну відповідальність.

Вимогами статті 45 КК України, передбачено, що особа, яка вперше вчинила кримінальний проступок або необережний нетяжкий злочин, крім корупційних кримінальних правопорушень або кримінальних правопорушень, пов`язаних з корупцією, порушень правил безпеки дорожнього руху або експлуатації транспорту особами, які керували транспортними засобами у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебували під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, звільняється від кримінальної відповідальності, якщо вона після вчинення кримінального правопорушення щиро покаялася, активно сприяла розкриттю кримінального правопорушення і повністю відшкодувала завдані нею збитки або усунула заподіяну шкоду.
Відповідно до ч. 4 ст. 286 КПК України якщо під час здійснення судового провадження щодо провадження, яке надійшло до суду з обвинувальним актом, сторона кримінального провадження звернеться до суду з клопотанням про звільнення від кримінальної відповідальності обвинуваченого, суд має невідкладно розглянути таке клопотання.

За змістом ст. ст. 44, 45, 46 КК України за наявності підстав, передбачених ст.45 КК України, звільнення особи від кримінальної відповідальності є обов`язковим, якщо тільки вона сама проти цього не заперечує.

Згідно роз`яснень, які містяться в п.3 Постанови Пленуму Верховного Суду України №12 від 23 грудня 2005 року «Про практику застосування судами України законодавства про звільнення особи від кримінальної відповідальності», за наявності підстав, передбачених у ст.45 КК України, звільнення особи від кримінальної відповідальності є обов`язковим. Дійове каяття полягає в тому, що після вчинення злочину особа щиро покаялась, активно сприяла його розкриттю та повністю відшкодувала завдані збитки або усунула заподіяну шкоду. Відсутність хоча б однієї із зазначених складових дійового каяття виключає звільнення особи від кримінальної відповідальності за ст.45 КК України. Виняток можуть становити лише випадки вчинення злочину чи замаху на нього, внаслідок яких не заподіяно шкоду або не завдано збитки.
В п. 2 згаданої Постанові зазначається, що при вирішенні питання про звільнення особи від кримінальної відповідальності суд (суддя) під час попереднього, судового, апеляційного або касаційного розгляду справи повинен переконатися, що діяння, яке поставлено особі за провину, дійсно мало місце, що воно містить склад злочину і особа винна в його вчиненні, а також що умови та підстави її звільнення від кримінальної відповідальності передбачені КК. Тільки після цього можна постановити (ухвалити) у визначеному КПК порядку відповідне судове рішення.
Судом встановлено, що обвинувачена ОСОБА_4 правильно розуміє і не оспорює формулювання та характер пред`явленого їй обвинувачення, правову кваліфікацію своїх дій за ч.1 ст.286 КК України, відсутні будь-які сумніви у добровільності такої її позиції, а відтак діяння, які поставлені обвинуваченій у провину, дійсно мали місце, вчинені нею, і отримали правильну кримінально-правову оцінку та визнані самою обвинуваченою.
Крім того судом встановлено, що обвинувачена цілком розуміє свої права, визначені ч.3 ст.285 КПК України, підстави звільнення від кримінальної відповідальності за ст.45 КК України, а також наслідки закриття провадження з цих підстав.
Відповідно до ст. 12 КК України , кримінальне правопорушення, яке інкримінується обвинуваченій ОСОБА_4 за ч.1 ст. 286 КК України належить до категорії нетяжких злочинів.

Також в судовому засіданні встановлено, що обвинувачена ОСОБА_4 раніше до кримінальної та адміністративної відповідальності не притягувалась, кримінальне правопорушення вчинила вперше, після вчинення злочину щиро покаялась, активно сприяла його розкриттю, обтяжуючі обставини як вчинення кримінального правопорушення у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння відсутні, надала згоду на її звільнення від кримінальної відповідальності, повністю відшкодувала збитки завдані внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, про що свідчить заява ОСОБА_5 про відсутність матеріальних та моральних претензій. Крім того, суд бере до уваги і ту обставину, що ОСОБА_5 під час досудового розслідування відмовилась подавати заяву про визнання її потерпілою, оскільки претензій матеріального та морального характеру, остання до ОСОБА_4 не має.

Відповідно до п.1 ч.2 ст.284 КПК України кримінальне провадження закривається судом у зв`язку із звільненням особи від кримінальної відповідальності

Згідно з ч. 3 ст. 288 КПК України суд своєю ухвалою закриває кримінальне провадження та звільняє обвинуваченого від кримінальної відповідальності у випадку встановлення підстав, передбачених законом України про кримінальну відповідальність.

Суд приходить до висновку про обґрунтованість клопотання і вважає, що обвинувачена ОСОБА_4 , підлягає звільненню від кримінальної відповідальності за ч.1 ст. 286 КК України відповідно до вимог ст. 45 КК України у зв`язку з дійовим каяттям, а кримінальне провадження відносно неї слід закрити на підставі п. 1 ч. 2 ст. 284 КПК України.

Мотиви ухвалення інших рішень щодо питань, які вирішуються судом при постановлені ухвали, та положення закону, яким керувався суд.
Під час досудового розслідування відносно ОСОБА_4 запобіжний захід не обирався.

Питання щодо арешту майна вирішити в порядку ч. 4 ст. 174 КПК, відповідно до якої суд одночасно з ухваленням судового рішення, яким закінчується судовий розгляд вирішує питання про скасування арешту майна.

Долю речових доказів вирішити відповідно до вимог ст. 100 КПК України.

Частиною 1 ст. 126 КПК України визначено, що суд вирішує питання щодо процесуальних витрат у вироку суду або ухвалою.

У своєму висновку від 17 червня 2020 року у справі №598/1781/17 ВП ВС дійшла висновку, що кримінальний процесуальний закон не обмежує можливість вирішення питання розподілу процесуальних витрат виключно обвинувальним вироком. Суд повинен вирішити питання про розподіл процесуальних витрат у будь-якому рішенні, яким завершується розгляд кримінального провадження по суті. Очевидно, що звільняючи особу від кримінальної відповідальності, суд або суддя має вирішити питання про скасування чи зміну запобіжного заходу, речові докази, розподіл процесуальних витрат тощо. Таким чином, ВП ВС вважає, що це питання може бути вирішене й ухвалою суду.
За таких обставин, оскільки кримінальне провадження закривається з нереабілітуючих підстав процесуальні витрати понесені органом досудового розслідування, з метою проведення експертиз слід покласти на обвинувачену ОСОБА_4 .
Цивільний позов у кримінальному провадженні не заявлений.
Керується вимогами ст. 45 КК України, ст. ст. 284, 288, 350, 372 КПК України, -

РЕЗОЛЮТИВНА ЧАСТИНА

Висновки суду:
Клопотання про звільнення обвинуваченої ОСОБА_4 від кримінальної відповідальності у зв`язку із її дійовим каяттям та закриття кримінального провадження задовольнити.

ОСОБА_4 звільнити від кримінальної відповідальності, обвинуваченої у вчиненні злочину, передбаченого ч.1 ст. 286 КК України, у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань 01 лютого 2022 року за номером 0000191, у зв`язку з дійовим каяттям, на підставі ст. 45 КК України.

Кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань 01 лютого 2022 року за номером 0000191, закрити, у зв`язку зі звільненням ОСОБА_4 від кримінальної відповідальності, за вчинення злочину передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України.

Скасувати арешт майна, який накладений ухвалою слідчого судді Малиновського районного суду міста Одеси 03 лютого 2022 року на автомобіль марки «Nissan Micra» реєстраційний номер НОМЕР_1 , бежевого кольору, 2005 року випуску, номер кузова: НОМЕР_2 , належить ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 . Скасувати заборону накладену ухвалою слідчого судді у вигляді заборони розпорядження та користування.

Речові докази по кримінальному провадженню: автомобіль марки «Nissan Micra» реєстраційний номер НОМЕР_1 , бежевого кольору, 2005 року випуску, номер кузова: НОМЕР_2 , належить ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 залишити у власника. Оскільки вказане майно під час досудового розслідування передано на відповідальне зберігання ОСОБА_4 , суд приймає рішення про залишення вказаного майна у останньої, як у власниці; DVD RW CPDR47G-CSMWP03 1239 L307, на якому наявні відеозаписи обставин ДТП від 31 січня 2022 року за адресою: АДРЕСА_3 зберігати при матеріалах кримінального провадження.

Стягнути із ОСОБА_4 , на користь держави процесуальні витрати на залучення експертів в загальній сумі 9473 гривні 28 копійки.

Набрання ухвалою законної сили та її оскарження.
Ухвала суду підлягає негайному виконанню після її оголошення.
Ухвала суду першої інстанції, набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого КПК, якщо таку скаргу не було подано.
Ухвала суду про закриття кримінального провадження та звільнення особи від кримінальної відповідальності, може бути оскаржена, через суд, який ухвалив судове рішення, протягом семи днів з дня її оголошення.

Суддя ОСОБА_1