Дата документу 05.07.2022 Справа № 310/5692/21
ЗАПОРІЗЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Єдиний унікальний №310/5692/21 Головуючий в 1 інст. ОСОБА_1
Провадження №11-кп/807/866/22 Доповідач в 2 інст. ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 липня 2022 року місто Запоріжжя
Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Запорізького апеляційного суду в складі:
головуючого ОСОБА_2 ,
суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
при секретарі ОСОБА_5 ,
розглянула в апеляційному порядку у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження щодо
ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця міста Василівка Запорізької області, громадянина України, одруженого, який має неповну загально-середню освіту, не працює, на утриманні малолітніх дітей не має, зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , та проживає за адресою: АДРЕСА_2 , раніше судимого:
- 18 червня 2018 року Бердянським міськрайонним судом Запорізької області за ч.3 ст.185 КК України до позбавлення волі на строк 3 роки. На підставі ст.75 КК України звільнений від відбування покарання з іспитовим строком 2 роки;
- 24 квітня 2019 року Бердянським міськрайонним судом Запорізької області за ч.2 ст.185, ч.3 ст.185 КК України до позбавлення волі на строк 3 роки. На підставі ч.1 ст.71 КК України частково приєднано покарання за вироком Бердянського міськрайонного суду від 18 червня 2018 року до відбуття покарання у виді позбавлення волі на строк 3 роки 1 місяць. Звільнений 24 грудня 2020 року умовно-достроково, невідбутий строк 10 місяців 10 днів,
обвинуваченого у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.ч.2,3 ст. 185 КК України,

за участю прокурора ОСОБА_7 ,
обвинуваченого ОСОБА_6 - в режимі відеоконференції з приміщенням ДУ «Запорізький слідчий ізолятор».

Обвинувачений ОСОБА_6 звернувся до суду апеляційної інстанції з апеляційною скаргою на вирок Бердянського міськрайонного суду Запорізької області від 15 вересня 2021 року, яким ОСОБА_6 визнано винуватим у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст. 185 КК України, ч.3 ст.185 КК України, та призначено йому покарання:
- за ч.2 ст.185 КК України у виді позбавлення волі на строк 2 (два) роки;
- за ч.3 ст.185 КК України у виді позбавлення волі на строк 3 (три) роки.
На підставі ч.1 ст.70 КК України за сукупністю кримінальних правопорушень, шляхом часткового складання призначених покарань, визначено остаточне покарання у виді позбавлення волі на строк 4 (чотири) роки.
Згідно з ч.1 ст.71 КК України, до покарання, призначеного за цим вироком приєднати частково невідбуту частину покарання за вироком Бердянського міськрайонного суду Запорізької області від 24 квітня 2019 року, остаточно призначено покарання у виді позбавлення волі на строк 4 (чотири) роки 6 (шість) місяців.
Строк відбування покарання постановлено рахувати з моменту затримання ОСОБА_6 - з 10 червня 2021 року.
Запобіжний захід ОСОБА_6 у виді тримання під вартою залишити без змін до набрання вироком законної сили. Вирок в цій частині підлягає негайному виконанню.
Стягнуто з ОСОБА_6 на користь держави процесуальні витрати, пов`язані із залученням експертів в сумі 2 574 гривень 30 копійок.
Вирішена доля речових доказів.

В апеляційній скарзі обвинувачений просить призначити йому покарання із застосуванням положень ст.69 КК України.
В обґрунтування своєї апеляційної скарги зазначає, що свою вину він визнав повністю, щиро розкаюється у скоєному. Звертає увагу на відсутність претензій до нього зі сторони потерпілих.

Згідно з вироком суду, ОСОБА_6 , будучи раніше судимим за вчинення умисних корисливих злочинів, судимість за які не знята і не погашена у встановленому законом порядку, на шлях виправлення не став, відповідних висновків для себе не зробив та знову вчинив ряд умисних корисливих злочинів за таких обставин.
Так, 01 червня 2021 року приблизно о 08 годині 00 хвилин, ОСОБА_6 , знаходячись за колишнім місцем проживання за адресою: АДРЕСА_2 , за допомогою ключів, які знайшов на місці, відкрив замок господарської споруди сараю, де діючи умисно, з корисливих мотивів, з метою таємного викрадення чужого майна, скориставшись тим, що за його злочинними діями ніхто не спостерігає, шляхом вільного доступу, таємно, повторно, викрав зварювальний апарат «Уралсталь ММА-320IGBT», вартість якого згідно з висновком експерта №СЕ-19/108-21/6945-ТВ від 08 червня 2021 року станом на 01 червня 2021 року становить 1 041 гривень 34 копійки, чим завдав потерпілому ОСОБА_8 майнову шкоду на вказану вище суму.
Крім того, 04 червня 2021 року приблизно о 20 годині 30 хвилин, ОСОБА_6 , знаходячись поряд із домоволодінням, розташованим за адресою: АДРЕСА_3 , діючи умисно, з корисливих мотивів, з метою таємного викрадення чужого майна, скориставшись тим, що за його злочинними діями ніхто не спостерігає, через незамкнені ворота проник на вказану територію, а в подальшому - знайшовши на території вказаного домоволодіння ключі від житлового будинку, відчинив замок вхідних дверей будинку та проник до нього, звідки таємно, повторно, викрав ноутбук «LenovoТhinkPad T430», разом із зарядним пристроєм, вартість якого згідно з висновком експерта №СЕ-19/108-21/6948-ТВ від 09 червня 2021 року станом на 04 червня 2021 року становить 5 099 гривень 34 копійки, комп`ютерну мишку «A4tech ОР-620D», вартість якої згідно з висновком експерта №СЕ-19/108-21/6948-ТВ від 09 червня 2021 року станом на 04 червня 2021 року становить 26 гривень 67 копійки, та планшетний комп`ютер «Lenovo ТВ-Х103F», вартість якого згідно з висновком експерта №СЕ-19/108-21/6951-ТВ від 10 червня 2021 року станом на 04 червня 2021 року становить 1 565 гривень 00 копійок.
Після цього, ОСОБА_6 розпорядився викраденим майном на власний розсуд, чим завдав потерпілій ОСОБА_9 майнову шкоду на загальну суму 6 691 гривень 01 копійку.
Крім того, 08 червня 2021 року приблизно о 20 годині 00 хвилин, ОСОБА_6 , знаходячись за колишнім місцем проживання за адресою: АДРЕСА_2 , у ОСОБА_6 виник умисел на таємне викрадення належного потерпілій ОСОБА_10 майна.
Реалізуючи свій злочинний намір, ОСОБА_6 , діючи умисно, з корисливих мотивів, з метою таємного викрадення чужого майна, скориставшись тим, що за його злочинними діями ніхто не спостерігає, шляхом вільного доступу, з приміщення літньої кухні на території вказаного домоволодіння таємно повторно викрав належний потерпілій ОСОБА_10 мобільний телефон «Lenovo К33а48», ІМЕІ(1): НОМЕР_1 ІМЕІ(2): НОМЕР_2 , який згідно з висновком експерта № СЕ-19/108-21/7237-ТВ від 14 травня 2021 року станом на 08 червня 2021 року становить 1 370 гривень 00 копійок.
Після цього ОСОБА_6 розпорядився викраденим майном на власний розсуд, чим завдав потерпілій ОСОБА_10 майнову шкоду на загальну суму 1 370 гривень 00 копійок.

Заслухавши доповідь судді; обвинуваченого, який підтримав апеляційну скаргу та просив її задовольнити; прокурора, яка заперечувала проти задоволення апеляційної скарги; перевіривши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи, викладені в апеляційній скарзі, колегія суддів вважає, що остання задоволенню не підлягає, з таких підстав.

Згідно з вимогами ст.370 КПК України, судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.
Законним є рішення, ухвалене судом згідно з нормами матеріального права, з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом.
Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до статті 94 цього Кодексу, тобто кожний доказ повинен бути оціненим з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення. Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.
Чинне кримінальне процесуальне законодавство зобов`язує суд дослідити усі докази у провадженні (які відповідають вимогам ст.84 КПК України) та надати цим доказам відповідну оцінку у вироку, за винятком процесуальної процедури, передбаченої ч.3 ст.349 КПК України.
На думку колегії суддів, суд першої інстанції цих вимог закону дотримався при розгляді цього провадження і дійшов обґрунтованого висновку про доведеність вини ОСОБА_6 у вчинені вищевказаного кримінального правопорушення при викладених у вироку обставинах, правильно встановив фактичні обставини кримінального провадження і правильно кваліфікував дії обвинуваченого.
Відповідно до вимог ч.1 ст.404 КПК України, суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.
Висновки суду щодо доведеності вини ОСОБА_6 у вчиненні кримінального правопорушення при обставинах, зазначених у вироку, та правильність кваліфікації його дій за ч.2 ст.185 та ч.3 ст.185 КК України ніким з учасників провадження не оспорюються, у зв`язку з чим, з огляду на положення ч.1 ст.404 КПК України, колегією суддів вирок суду в цій частині не переглядається.
Перевіряючи доводи апеляційної скарги обвинуваченого ОСОБА_6 щодо обґрунтованості призначеного йому покарання, колегія суддів виходить з такого.
Відповідно до вимог ст.65 КК України, особі, яка вчинила злочин, має бути призначено покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження вчинення нею нових злочинів. При призначенні покарання суд має врахувати ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.
Покарання має відповідати принципам справедливості, співмірності й індивідуалізації.
З матеріалів кримінального провадження убачається, що, призначаючи обвинуваченому ОСОБА_6 покарання, суд першої інстанції з достатньою повнотою врахував ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, фактичні обставини кримінального провадження, дані про особу обвинуваченого, який раніше притягався до кримінальної відповідальності за корисливі злочини, що свідчить про його схильність до злочинної діяльності та небажання стати на шлях виправлення, раніше він судимий, скоїв злочини у період умовно-дострокового звільнення від відбуття покарання, офіційно не працевлаштований, на обліку у лікаря-нарколога та у лікаря-психіатра не перебуває, за місцем проживання характеризується задовільно, його відношення до скоєного та поведінку після скоєного.
Обставинами, що пом`якшують покарання, судом встановлено активне сприяння розкриттю злочину.
Обставин, що обтяжують покарання, судом не встановлено.
З врахуванням всіх обставин провадження та відомостей про особу обвинуваченого, суд дійшов обґрунтованого висновку про необхідність призначення останньому покарання у виді позбавлення волі в межах санкції статтей обвинувачення.
Обставини, на які посилається обвинувачений в апеляційній скарзі, фактично були враховані судом першої інстанції при призначенні покарання.
При цьому суд правильно застосував положення ч.1 ст.70 - призначивши покарання за сукупністю злочинів, та ст.71 КК України, частково приєднавши до призначеного покарання невідбуту частину покарання за вироком Бердянського міськрайонного суду Запорізької області від 24 квітня 2019 року.
З урахуванням всіх обставин кримінального провадження; ступеню тяжкості та фактичних обставин вчинених кримінальних правопорушень; особи обвинуваченого, який раніше судимий, вчинив нові умисні корисливі кримінальні правопорушення в період умовно-дострокового звільнення, колегія суддів не вбачає підстав для пом`якшення призначеного покарання, в т.ч. і для застосування ст.69 КК України.
Суд першої інстанції дотримався вимог ст.65 КК України, призначене обвинуваченому покарання буде необхідним і достатнім для виправлення ОСОБА_6 і попередження вчинення ним нових кримінальних правопорушень та буде сприяти досягненню мети, визначеної у ст.50 КК України.
З огляду на фактичні обставини провадження і відомості про особу обвинуваченого призначене обвинуваченому ОСОБА_6 покарання неможна вважати надто суворим.
Порушень кримінального процесуального закону, які тягнуть скасування вироку суду першої інстанції, при апеляційному розгляді не встановлено.
Керуючись ст.ст.404-405, 407, 418-419 КПК України, колегія суддів
УХВАЛИЛА:
апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_6 залишити без задоволення.
Вирок Бердянського міськрайонного суду Запорізької області від 15 вересня 2021 року, яким ОСОБА_6 визнано винуватим у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.185, ч.3 ст.185 КК України, залишити без змін.
Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена безпосередньо до Верховного Суду протягом трьох місяців з дня її оголошення, а засудженим, який тримається під вартою, - в той самий строк з дня вручення йому копії даної ухвали.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4