У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
02.08.2022 Справа №607/9804/22
провадження № 1-кс/607/3065/2022

Слідчий суддя Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області ОСОБА_1 , при секретарі судового засідання ОСОБА_2 , за участі: прокурора ОСОБА_3 , захисника - адвоката ОСОБА_4 , підозрюваного ОСОБА_5 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у м. Тернопіль клопотання старшого слідчого СВ Тернопільського РУП ГУНП в Тернопільській області ОСОБА_6 , погоджене прокурором Тернопільської окружної прокуратури ОСОБА_3 , в рамках кримінального провадження, відомості про яке 31 липня 2022 року внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0001088 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 187 КК України, про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою щодо:
ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який народися в м. Ужгород Закарпатської області, громадянин України, проживає в АДРЕСА_1 , не працює, раніше судимий,
яка підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 187 КК України,
встановила:

слідчий, за погодженням з прокурором, звернувся до слідчого судді із вказаним клопотанням, у якому просить застосувати щодо підозрюваного ОСОБА_5 запобіжний захід у виді тримання під вартою терміном на 60 діб, без визначення розміру застави.
В обґрунтування клопотання слідчий зазначає, що слідчим відділом Тернопільського РУП ГУНП в Тернопільській області здійснюється досудове розслідування в кримінальному провадженні № 0001088 від 31 липня 2022 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 187 КК України.

31 липня 2022 року ОСОБА_5 затримано в порядку ст. 208 К ПК України, як підозрюваного у вчиненні злочину, передбаченого ч. 4 ст. 187 КК України.

01 серпня 2022 року в межах кримінального провадження № 0001088 від 31 липня 2022 року ОСОБА_5 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення,передбаченого ч. 4 ст. 187 КК України, а саме розбої, тобто нападі з метою заволодіння чужим майном, поєднаному із насильством, небезпечним для здоров`я особи, яка зазнала нападу, вчиненому в умовах воєнного стану.

24 лютого 2022 року Верховною Радою України прийнято Закон України «Про затвердження Указу Президента України «Про введення воєнного стану в Україні»» № 2102-ІХ, яким затверджено Указ Президента України № 64/2022 від 24 лютого 2022 року «Про введення воєнного стану в Україні», відповідно до якого в Україні введено воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року строком на 30 діб.

В подальшому, 15 березня 2022 року Верховною Радою України прийнято Закон України «Про затвердження Указу Президента України «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні», відповідно до якого продовжено строк дії воєнного стану в Україні з 05 години 30 хвилин 26 березня 2022 року строком на 30 діб.

Крім цього, 21 квітня 2022 року Верховна Рада України прийняла Закон України «Про затвердження Указу Президента України «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні», відповідно до якого строк дії воєнного стану в Україні продовжується з 05 години 30 хвилин 25 квітня 2022 року строком на 30 діб.

Надалі, Верховною Радою України 22 травня 2022 року прийнято Закон України «Про затвердження Указу Президента України «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні» № 2263-ІХ , яким затверджено Указ Президента України № 341/2022 від 17 травня 2022 року «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні», відповідно до якого в Україні продовжено воєнний стан з 05 години 30 хвилин 25 травня 2022 року строком на 90 діб.

Досудовим розслідуванням встановлено, що 30 липня 2022 року близько 22:30 год. у ОСОБА_5 , який перебував на зупинці громадського транспорту «Залізничний вокзал», поблизу супермаркету «Сім 23», що по вул. Богдана Хмельницького, 20, у м. Тернополі, виник злочинний умисел, спрямований на здійснення нападу з метою заволодіння чужим майном, поєднаним із застосуванням насильства, небезпечного для здоров`я особи.

Реалізуючи свій злочинний умисел 30 липня 2022 року близько 22:30 год., ОСОБА_5 , який перебував на зупинці громадського транспорту «Залізничний вокзал», поблизу супермаркету «Сім 23», що по вул. Богдана Хмельницького, 20, у м. Тернополі, усвідомлюючи суспільно - небезпечний характер та наслідки свого діяння, бажаючи його настання, переслідуючи корисливий мотив особистого збагачення, направлений на заволодіння чужим майном, здійснив напад на раніше не знайомого йому ОСОБА_7 . З цією метою, бажаючи подавати волю потерпілого до можливого опору, ОСОБА_5 , швидко наблизившись до ОСОБА_7 , який в момент нападу сидів на лавці вказаної вище зупинки громадського транспорту, наніс три удари правою рукою в ділянку обличчя, тим самим застосувавши насильство, яке є небезпечним для здоров`я потерпілого, в результаті якого в останнього із лівої брови та перенісся почала текти кров.

Продовжуючи реалізовувати свій протиправний умисел, ОСОБА_5 шляхом ривку з кишені шортів потерпілого, відкрито викрав мобільний телефон торговельної марки «Хіаоmі» марки «Redmi Note Pro 9» та з місця скоєння кримінального правопорушення намагався втекти, але у цей час ОСОБА_7 , вчиняючи опір незаконним діям щодо вилучення його майна, наздогнав та зупинив ОСОБА_5 на вул. Чорновола в м. Тернополі, однак, з метою подолати опір потерпілого задля безперешкодного заволодіння його майном ОСОБА_5 , застосовуючи насильство, небезпечне для здоров`я потерпілого, несподівано наніс йому один удар кулаком правої руки в ділянку лівої брови, що призвело до її розсічення.

Після цього, ОСОБА_5 з викраденим майном місце скоєння злочину покинув, розпорядившись ним на власний розсуд, чим спричинив потерпілому ОСОБА_7 матеріальну шкоду в розмірі 9 000 грн.

Слідчий зазначає, що підставою для застосування щодо підозрюваного ОСОБА_5 запобіжного заходу у виді тримання під вартою є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ним кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 187 КК України, а також наявність ризиків, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України.
Метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним ОСОБА_5 покладених на нього процесуальних обов`язків, передбачених КПК України, а також запобігання спробам: переховуватись від органів досудового розслідування та/або суду; незаконно впливати на свідків та потерпілого у кримінальному провадженні, вчиняти інші кримінальні правопорушення.
Інший запобіжний захід, ніж тримання під вартою, не зможе забезпечити належну поведінку підозрюваного, запобігти вказаним ризикам, відповідає характеру та тяжкості діяння, яке йому інкримінується.

Прокурор в судовому засіданні клопотання слідчого підтримав та просить задовольнити з підстав, наведених в клопотанні.
У судовому засіданні захисник з приводу застосування до підозрюваного запобіжного заходу у виді тримання під вартою заперечив, клопочучи про застосування більш м`якого запобіжного заходу, а саме домашнього арешту цілодобово із застосуванням електронного засобу контролю, посилаючись на те, що ОСОБА_5 має постійне місце проживання та у нього на утриманні перебуває семеро неповнолітніх дітей. Крім того, ризик впливу на свідків та потерпілого слідчим та прокурором не доведено, з огляду на той факт, що останні допитані та попередженні про кримінальну відповідальність.
Підозрюваний у судовому засіданні підтримав захисника.

Заслухавши пояснення, дослідивши матеріали клопотання, слідчий суддя дійшла до такого висновку:
відповідно до ч. 1 ст. 194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: 1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; 2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; 3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Згідно матеріалів клопотання, слідчою групою в складі слідчих СВ Тернопільського РУП ГУНП в Тернопільській області, зокрема старшим слідчим ОСОБА_6 , за процесуального керівництва групи прокурорів, в яку входить також прокурор Тернопільської окружної прокуратури ОСОБА_3 , здійснюється досудове розслідування в кримінальному провадженні №0001088 від 31 липня 2022 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 187 КК України.

В межах цього кримінального провадження 31 липня 2022 року о 17 год. 50 хв. на підставі п. 2 ч. 1 ст. 208 КПК України було затримано ОСОБА_5 , та 01 серпня 2022 року о 17 год. 26 хв. йому повідомлено про підозру у вчиненні злочину, передбаченого ч. 4 ст. 187 КК України, - розбої, тобто нападі з метою заволодіння чужим майном, поєднаному із насильством, небезпечним для здоров`я особи, яка зазнала нападу, вчиненому в умовах воєнного стану.

На думку слідчого судді, вказана підозра є обґрунтованою, що підтверджується зібраними у кримінальному провадженні доказами, долученими до клопотання, а саме даними, що містяться у: заяві ОСОБА_7 про вчинення кримінального правопорушення від 31 липня 2022 року; протоколі його допиту як потерпілого від 31 липня 2022 року; протоколі пред`явлення особи для впізнання від 31 липня 2022 року; протоколі допиту свідка ОСОБА_8 від 31 липня 2022 року; протоколі допиту свідка ОСОБА_9 від 01 серпня 2022 року; протоколі допиту свідка ОСОБА_10 від 31 липня 2022 року; протоколі затримання ОСОБА_5 від 31 липня 2021 року.

Зробивши висновок про обґрунтованість підозри, слідчий суддя зважає на позицію Європейського суду з прав людини, відображену у п. 175 рішення від 21 квітня 2011 року у справі «Нечипорук і Йонкало проти України», відповідно до якої термін «обґрунтована підозра» означає, що існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення».
При цьому, слідчий суддя, звертає увагу на те, що на даному етапі кримінального провадження слідчий суддя не вправі вирішувати ті питання, які повинен вирішувати суд під час розгляду кримінального провадження по суті, зокрема оцінювати докази з точки зору їх допустимості та достатності для визнання особи винуватою, чи невинуватою у вчиненні кримінального правопорушення. Слідчий суддя на підставі розумної оцінки сукупності отриманих доказів повинен визначити лише, чи є причетність особи до вчинення кримінального правопорушення вірогідною та достатньою для застосування щодо неї запобіжного заходу, що і зроблено у даній судовій справі.
При вирішенні питання про застосування до підозрюваного запобіжного заходу, окрім наявної обґрунтованої підозри, за результатами розгляду клопотання слідчий суддя вважає, що матеріалами клопотання та прокурором у судовому засіданні доведено наявність обставин, які дають достатні підстави стверджувати про наявність наступних ризиків, на які вказує в клопотанні слідчий та які передбачені п.п. 1, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме те, що ОСОБА_5 може: переховуватись від органів досудового розслідування та суду; незаконно впливати на свідків та потерпілого у цьому кримінальному провадженні, вчинити інші кримінальні правопорушення.
Зокрема, ризиком того, що підозрюваний може переховуватись від органів досудового розслідування та суду є те, що у випадку визнання його винуватим згідно підозри, йому загрожує покарання виключно у виді позбавлення волі на строк від восьми до п`ятнадцяти років з конфіскацією майна, що може бути мотивом та підставою для підозрюваного переховуватися від суду. Таке твердження узгоджується з позицією Європейського суду з прав людини, висловленою у справі «Ілійков проти Болгарії» (рішення від 26.07.2001 року), де Суд зазначив, що суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування. Відтак слідчий суддя погоджується з доводами сторони обвинувачення, що такий ризик має місце у даному випадку та підозрюваний, усвідомлюючи тяжкість злочину, у вчиненні якого його підозрюють, вид і розмір покарання, з метою уникнення відповідальності може переховуватись від органів досудового розслідування та суду.
При цьому, на переконання слідчого судді, в ОСОБА_5 , незважаючи на наявність постійного місця проживання, відсутні міцні соціальні зв`язки. На користь цього висновку свідчить те, що він неодружений, не має місця роботи, утриманців. Доводи підозрюваного та захисника про те, що ОСОБА_5 має дружину та на його утриманні перебуває семеро дітей, двоє з яких хворіють, нічим не підтверджуються, тому до уваги не беруться.
Ризиком того, що підозрюваний може незаконно впливати на свідків та потерпілого у цьому кримінальному провадженні є те, що перебуваючи на волі, знаючи місце проживання свідків та потерпілого, може незаконно здійснювати на них тиск та погрози, з метою дачі особами неправдивих показань, або відмови від добровільно наданих показань. Крім того, згідно КПК України (ч. 2 ст. 23, ч. 4 ст. 95 КПК України) показання свідків мають значення лише ті, які надані безпосередньо суду, або слідчому судді згідно із ст. 225 КПК України, а отже до цього моменту можуть бути змінені під протиправним впливом підозрюваного.
Про існування ризику вчинення підозрюваним іншого кримінального правопорушення свідчить те, що він не працює та не має постійного джерела доходів, згідно даних вимоги про судимість № 8175 від 01 серпня 2022 року ОСОБА_5 23 січня 2015 року та 23 січня 2017 року (звільнений 05 квітня 2019 року) був засуджений за вчинення злочинів проти власності (ч. 3 ст. 185 КК України). Вказане дає з великою долею ймовірності припускати про можливе вчинення підозрюваним іншого кримінального правопорушення.

Щодо підозрюваного встановлено такі відомості: він уродженець м. Ужгород Закарпатської області, громадянин України, проживає в АДРЕСА_1 , не одружений, не працює, раніше судимий, не одружений та утриманців не має.

Оцінюючи відповідно до ст. 178 КПК України наведені обставини, зокрема: вагомість наявних у кримінальному провадженні доказів про вчинення підозрюваним кримінального правопоршення; тяжкість покарання, яке загрожує йому у разі визнання винуватим у кримінальному правопорушенні згідно повідомленої підозри; доведені ризики та зазначені вище дані про його особу, слідчий суддя вважає, що на даний час жоден із більш м`яких запобіжних заходів, окрім тримання під вартою, не зможе запобігти доведеним ризикам.
Даних про неможливість перебування ОСОБА_5 під вартою слідчому судді не надано, відповідно таких не встановлено.
Слідчий суддя, керуючись вимогами ч. 4 ст. 183 КПК України, вважає не визначати підозрюваному розмір застави, оскільки він підозрюється у вчиненні злочину, вчиненого із застосуванням насильства (п. 1 цієї частини статті).
З наведеного, клопотання слідчого підлягає до задоволення шляхом застосуванням до підозрюваного ОСОБА_5 запобіжного заходу у виді тримання під вартою на строк шістдесят днів, про який просять слідчий та прокурор, який обчислюється з моменту його затримання 31 липня 2022 року.
Таким чином, підстав для задоволення клопотання сторони захисника про застосування щодо підозрюваного запобіжного заходу у виді домашнього арешту немає, у звя`зку з чим у ньому слід відмовити.
Керуючись ст.ст. 177, 178, 183, 193, 194, 196, 197, 205, 309 КПК України, слідчий суддя,

постановила:

клопотання слідчого задовольнити.
У задоволенні клопотання захисника про застосування щодо підозрюваного запобіжного заходу у виді домашнього арешту відмовити.
Застосувати до ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у виді тримання під вартою на строк шістдесят днів, без визначення застави.
Ухвала щодо застосування запобіжного заходу підлягає негайному виконанню після її оголошення.
Контроль за виконанням ухвали покласти на старшого слідчого СВ Тернопільського РУП ГУНП в Тернопільській області ОСОБА_6 .
Датою закінчення дії ухвали вважати 2359 год. 28 вересня 2022 року.
Копію ухвали вручити підозрюваному негайно після її оголошення.
Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Тернопільського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її проголошення.
Слідчий суддя ОСОБА_1