Справа № 450/1015/21 Головуючий у 1 інстанції: ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/811/82/22 Доповідач: ОСОБА_2
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
31 березня 2022 року м. Львів

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Львівського апеляційного суду в складі:
Головуючого - судді ОСОБА_2
суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4
за участю секретаря судового засідання ОСОБА_5
розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали кримінального провадження за апеляційною скаргою захисника обвинуваченого ОСОБА_6 адвоката ОСОБА_7 на вирок Пустомитівського районного суду Львівської області від 03.12.2021 р. щодо ОСОБА_6 ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Чишки Пустомитівського району Львівської області, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , обвинуваченого за ч. 1 ст. 286 КК України,

з участю прокурора ОСОБА_8
захисника адвоката ОСОБА_7
ВСТАНОВИЛА:
оскарженим вироком ОСОБА_6 визнано винуватим у пред`явленому обвинуваченню за ч. 1 по ст.286 КК України та призначено йому покарання у вигляді 1 (одного) року обмеження волі з позбавленням права керувати всіма видами транспорту на 2 (два) роки. Відповідно до ст.75 КК України ОСОБА_6 від відбування основного покарання звільнено з випробуванням строком на 1 (один) рік. Зобов`язано засудженого ОСОБА_6 відповідно до ст.76 КК України, періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації, повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи, не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації, попросити публічно пробачення у потерпілої. Початок відбуття покарання ОСОБА_6 ухвалено рахувати з моменту оголошення вироку.

Стягнуто з ОСОБА_6 в користь ОСОБА_9 , який діє в інтересах своєї неповнолітньої доньки ОСОБА_10 30000 (тридцять тисяч) грн. компенсації за спричинену моральну шкоду.

Вирішено питання з речовими доказами та судовими витратами.

Згідно з вироком суду, ОСОБА_6 , 24 листопада 2020 близько 17 год. 15 хв., керуючи автомобілем марки «NISSAN» модель «Х-TRAIL», д.р.н НОМЕР_1 , рухаючись ним по вулиці Глинянський Тракт, в с. Підбірці Пустомитівського району Львівської області, на нерегульованому пішохідному переході порушив вимоги Правил дорожнього руху, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України №1306 від 10.10.2001,а саме: Розділу 1 пунктів 1.5 (дії або бездіяльність учасників дорожнього руху та інших осіб не повинні створювати небезпеку чи перешкоду для руху, загрожувати життю або здоров`ю громадян, завдавати матеріальних збитків, 1.10 (в частині значення термінів «безпечна швидкість», за якої водій має змогу безпечно керувати транспортним засобом та контролювати його рух у конкретних дорожніх умовах) та «дорожні умови»; (сукупність факторркщо характеризують (з урахуванням пори року, періоду доби, атмосферних явищ, освітлеітрсті дороги) видимість у напрямку руху, стан поверхні проїзної частини (чистота, рівність, шорсткість, зчеплення), а також її ширину, величину похилів на спусках і підйомах, віражів і заокруглень, наявність тротуарів або узбіч, засобів організації дорожнього руху та їх стан; Розділу 2 пункту 2.3 (підпункт «б» (бути уважним, стежити за дорожчою обстановкою, відповідно реагувати на її зміну, стежити за правильністю розміщення та кріплення вантажу, технічним станом транспортного засобу і не відволікатися від керування цим засобом у дорозі) та підпункт «д» (не створювати своїми діями загрози безпеці дорожнього руху); Розділу 18 пункту 18.1 (водій транспортного засобу, що наближається до нерегульованого пішохідного переходу, на якому перебувають пішоходи, повинен зменшити швидкість, а в разі потреби зупинитися, щоб дати дорогу пішоходам, для яких може бути створена перешкода чи небезпека), що виразились в тому, що він керуючи вищевказаним автомобілем, рухаючись в межах населеного пункту зі швидкістю близько 50 км./год., був не уважним та не стежив за дорожньою обстановкою, відповідно не відреагував на її зміну, своїми діями створив загрозу безпеці дорожнього руху, не своєчасно виявив пішохода ОСОБА_10 , хоча, за умови дотримання Правил дорожнього руху, мав таку можливість виявити та уникнути наїзду, яка безупинно рухалась через проїзну частину дороги зліва на право по дорожній розмітці 1.14.1 ПДР «зебра» (позначає нерегульований пішохідний перехід), до подальшої траєкторії руху його автомобіля, у темпі спокійного кроку, своєчасно, без причин технічного характеру, не зменшив швидкості та не зупинив керований ним автомобіль, що і призвело до подальшого наїзду на цього пішохода.

В результаті порушення Правил дорожнього руху водієм ОСОБА_6 , пішохід ОСОБА_10 отримала тілесні ушкодження у виді закритого перелому правої плечової кістки в верхній третині зі зміщенням, на зовнішній та задній поверхні правого ліктьового суглобу 3 рубці (внаслідок перенесеного оперативного втручання), що відносяться до тілесних ушкоджень середнього ступеня тяжкості по ознаці тривалого розладу здоров`я.

Таким своїми діями, ОСОБА_6 вчинив порушення правил безпеки дорожнього руху, що спричинило потерпілому середньої тяжкості тілесне ушкодження, тобто у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України.

Не погоджуючись із даним вироком суду, захисник подав апеляційну скаргу, у якій просить вирок Пустомитівського районного суду Львівської області від 03.12.2021 р. змінити в частині призначення покарання. Призначити ОСОБА_6 покарання за ч. 1 ст. 286 КК України, у вигляді штрафу з врахуванням положень ст. 69 КК України.

В решті вирок залишити без зміни.

В обґрунтування своїх апеляційних вимог покликається на те, що, в частині щодо призначення покарання ОСОБА_6 у вигляді 1 (одного) року обмеження волі з позбавленням права керувати всіма видами транспорту на 2 (два) роки не погоджується, оскільки воно є надто суворим та таким, що не відповідає принципам достатності покарання для виправлення винного за наступними обставинами:

суд не врахував, що ОСОБА_6 щиро розкаявся у скоєному правопорушенні;

визнав свою вину;

від покарання уникнути не намагався;

слідству по справі сприяв у повному обсязі;

показання на досудовому слідстві та у судових засіданнях надавав правдиві.

Вважає, що показання потерпілої, яка нічого не бачила і нічого не пам`ятає, її сестри ОСОБА_11 , як свідка, гр. ОСОБА_12 як свідка є суперечливими та такими, що не відповідають дійсності.

З урахуванням усіх вищевказаних характеристик та обставин суд мав можливість та законні підстави призначити ОСОБА_6 менш суворе покарання, а саме у вигляді штрафу із застосуванням ст. 69 КК України.

Суд першої інстанції мав врахувати позицію сторони потерпілої, які заперечували проти доводів обвинувачення про призначення зазначеного додаткового покарання у вигляді позбавлення права керування транспортними засобами. Окрім того, засуджений ОСОБА_6 не має права на керування ТЗ, оскільки дія посвідчення водія в нього закінчилась 27.09.2021р., відтак, немає підстав для призначення додаткового покарання.

Обвинувачений ОСОБА_6 у судове засідання апеляційного суду не з`явився, про час і місце слухання справи повідомлений належним чином. Згідно довід ки в/ч № НОМЕР_2 від 19.03.2022 року призваний на військову службу у зв`язку із мобілізацією з 14.03.2022 р.

Європейський суд з права людини в рішенні від 7 липня 1989 року у справі «Юніон Аліментаріа проти Іспанії» зазначив, що заявник зобов`язаний демонструвати готовність брати участь на всіх етапах розгляду, що стосуються безпосередньо його, утримуватися від використання прийомів, які пов`язані із зволіканням у розгляді справи, а також максимально використовувати всі засоби внутрішнього законодавства для прискорення процедури слухання.

Відповідно до ч. 4 ст. 405 КПК України, неприбуття сторін або інших учасників кримінального провадження не перешкоджає проведенню розгляду, якщо такі особи були належним чином повідомлені про дату, час і місце апеляційного розгляду та не повідомили про поважні причини свого неприбуття.

Відтак, колегія суддів вважає за можливе розглянути справу у відсутності обвинуваченого ОСОБА_6 .

Заслухавши доповідь головуючого, думку захисника обвинуваченого, який підтримав подану апеляційну скаргу, прокурора, що висловився про законність та обґрунтованість вироку суду першої інстанції, дослідивши матеріали кримінального провадження, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає до задоволення, виходячи із наступного.

Відповідно до ст. 370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. При цьому, законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до статті 94 цього Кодексу. Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.

Колегія суддів вважає, що дані вимоги закону судом першої інстанції при ухваленні оскаржуваного вироку щодо ОСОБА_6 не дотримані в частині призначеного покарання.

У відповідності до ч. 1 ст. 404 КПК України, суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Висновок суду про доведеність вини ОСОБА_6 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України, за наведених у вироку суду обставин, та правильність кваліфікації його дій є вірним та доводиться належними та допустими доказами у справі, до яких у сторони захисту під час досудового слідства не було жодних зауважень, які детально описані та дослідженні судом першої інстанції в оскарженому вироку. Дані докази узгоджуються між собою та зібрані у відповідності до вимог кримінального процесуального законодавства, і не потребують повторного дослідження.

Щодо призначеного судом покарання ОСОБА_6 , то слід зазначити наступне.

Відповідно до вимог ст.65 КК України суд призначає покарання враховуючи ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставин, що пом`якшують та обтяжують покарання. Окрім того, призначене особі покарання має бути необхідним і достатнім для її виправлення та попередження нових злочинів.

У відповідності до позиції, висловленої у постанові Верховного суду від 17 жовтня 2019 року у справі № № 205/7091/16-к (№ 51 - 1532 км 19), поняття судової дискреції (судового розсуду) у кримінальному судочинстві охоплює повноваження суду (права та обов`язки), надані йому державою, обирати між альтернативами, кожна з яких є законною, та інтелектуально-вольову владну діяльність суду з вирішення у визначених законом випадках спірних правових питань, виходячи із цілей та принципів права, загальних засад судочинства, конкретних обставин справи, даних про особу винного, справедливості й достатності обраного покарання тощо.

Дискреційні повноваження суду визнаються і Європейським судом з прав людини (зокрема справа «Довженко проти України»), який у своїх рішеннях зазначає лише про необхідність визначення законності, обсягу, способів і меж застосування свободи оцінювання представниками судових органів, виходячи із відповідності таких повноважень суду принципу верховенства права. Це забезпечується, зокрема, відповідним обґрунтуванням обраного рішення в процесуальному документі суду, тощо.

Відповідно до статті 69 КК України, за наявності кількох обставин, що пом`якшують покарання та істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого злочину, з урахуванням даних про особу винного суд, умотивувавши своє рішення, може, крім випадків засудження за корупційний злочин, призначити основне покарання, нижче від найнижчої межі, встановленої в санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини цього Кодексу, або перейти до іншого, більш м`якого виду основного покарання, не зазначеного в санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини цього Кодексу за цей злочин.

Як вбачається із матеріалів справи, обвинувачений ОСОБА_6 щиро розкаявся у вчиненому, активно сприяв розкриттю злочину, що істотно знижує ступінь тяжкості вчиненого злочину. Окрім цього, ОСОБА_6 призваний на військову службу, що підтверджується довідкою військової частини, відсутні обставини, які б обтяжували вину обвинуваченого ОСОБА_6 .

На переконання колегії суддів, за таких обставин до обвинуваченого ОСОБА_6 можливо застосувати положення ст.69 КК України, пом`якшивши покарання, призначене судом першої інстанції, до штрафу в розмірі 17 000 грн. ( 1000 неоподаткованих мінімумів доходів громадян) без позбавлення права керування транспортними засобами.

Таке покарання буде необхідне і достатнє для виправлення та запобігання вчинення обвинуваченим ОСОБА_6 нових злочинів у даний час.

Таким чином, апеляційна скарга захисника ОСОБА_7 підлягає задоволенню, а оскаржений вирок щодо ОСОБА_6 зміні в частині призначення покарання із застосуванням положень ст. 69 КК України.

Керуючись ст.ст. 404, 405,407, 408, 419, 422 КПК України, колегія суддів

ПОСТАНОВИЛА:
апеляційну скаргу захисника обвинуваченого ОСОБА_6 адвоката ОСОБА_7 задоволити.
Вирок Пустомитівського районного суду Львівської області від 03.12.2021 р. щодо ОСОБА_6 , обвинуваченого за ч. 1 ст. 286 КК України, змінити.
Пом`якшити ОСОБА_6 покарання за ч. 1 ст. 286 КК України із застосуванням ст. 69 КК України та вважати засудженим до покарання у виді штрафу в розмірі 17 000 грн. ( 1000 неоподаткованих мінімумів доходів громадян) без позбавлення права керування транспортними засобами.
У решті вирок залишити без змін.
Касаційна скарга на судове рішення може бути подана до Касаційного кримінального суду у складі Верховного Суду протягом трьох місяців з дня його проголошення.
Судді:
ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4