Номер провадження 1-кп/521/91/22
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 вересня 2022 року м. Одеса
Малиновським районним судом м. Одеси у складі:
головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участю секретаря ОСОБА_2 ,
прокурора ОСОБА_3 ,
обвинуваченого ОСОБА_4 ,
захисника ОСОБА_5 ,
потерпілої ОСОБА_6 ,
представника потерпілої ОСОБА_7 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження, внесене до ЄРДР за № 0001135 від 13.08.2021 за обвинуваченням:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Одеси, українця, громадянина України, не одруженого, раніше не судимого, не працюючого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючого раніше не судимого,

у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України,

ВСТАНОВИВ:
ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , 13.08.2021, о 12:51 годині, ОСОБА_4 , керуючи технічк справним мопедом «Aima Big Bull AM1200DT-13-A», рухався на горизонтальні ділянці сухого чистого дорожнього покриття першої смуги руху (за фактичної організації двостороннього руху, та трьох смуг для руху в кожному напрямку вул. Святослава Ріхтера в м. Одесі, із сторони площі Деревянко, у напрямку вул. Спартаківська, із швидкістю 40 км/годину, в світлий час доби, за умов необмеженої видимості.

Наближуючись до перехрестя вул. Святослава Ріхтера із вул. Спартаківською, водій мопеда ОСОБА_4 грубо порушив вимоги п.п. 2.3. «б» «Правил дорожнього руху України», затверджених Постановою Кабінет Міністрів України № 1306 від 10.10.2001: п. 2.3. «Для забезпечення безпеки дорожнього руху водій зобов`язаний: б) бути уважним, стежити за дорожньою обстановкою, відповідні реагувати на її зміну, стежити за правильністю розміщення та кріпленні вантажу, технічним станом транспортного засобу і не відволікатися ви керування цим засобом у дорозі»; проявив злочинну самовпевненість, тобто передбачаючи можливість настання суспільно-небезпечних наслідків, легковажно розраховував на їх відвернення, був не уважним, не стежив за дорожньою обстановкою, відповідно не реагував на її зміну, заходів, що виключають виникнення і розвиток аварійної ситуації не вжив, був заздалегідь проінформований про кількість смуг, та дозволені напрямки руху по кожній із них дорожнім знаком 5.16 Правил, відповідно до якого: дорожній знак 5.16 «Показує кількість смуг на перехресті і дозволені напрямки руху по кожній з них» (дозволяє поворот праворуч із першої смуги руху), проте, виїхавши на перехрестя по першій смузі руху, проігнорувавши вимоги зазначеного дорожнього знаку, продовжив рух на перехресті прямо, в результаті чого допустив зіткнення із автопоїздом у складі сідлового тягача «DAF XF 95.430» реєстраційний номер НОМЕР_1 , та напівпричепа «GOFA 50» реєстраційний номер НОМЕР_2 , під керуванням ОСОБА_8 , що здійснював на перехресті маневр повороту праворуч, із другою смуги рухи, із дотриманням вимог Правил.

У результаті дорожньо-транспортної події пасажир мопеду ОСОБА_9 , 1984 року народження, отримав тілесні ушкодження у вигляді: а)закритої травми грудної клітки: саден грудної клітки, повних, поперечних переломів 4,5-го правих ребер по середній пахвовій лінії, повних поперечних переломів 6-10-го ребер по лопатковій лінії, повний, поперечних переломів 3-7-го лівих ребер по передній пахвовій лінії, повних, поперечних переломів 5-9-го лівих ребер по задній пахвовій лінії, осколкових переломів 1-10 ребер між лопатковою і колохребцевою лініями, розривів пристінкової плеври в проекції переломів 4,5-го правих ребер по середній пахвовій лінії, 6-10-го правих ребер по лопатковій лінії, 5-9 лівих ребер по задній пахвовій лінії і 1-10-го лівих ребер між лопатковою і коло хребцевою лініями, крововиливів під пристінкову плевру проекції вищевказаних переломів ребер та анатомічних ліній, забоїв легенів, розривів легенів, крововиливів у плевральні порожнини; б) закритої травми живота і таза: садна живота і таза, повного розриву правого крижово-клубового зчленування з крововиливом у навколишні м`які тканини, розривів печінки, лівої нирки, часткового розмічення селезінки, крововиливу у черевну порожнину; в) садна лобової ділянки зліва, саден верхніх та нижніх кінцівок, від яких наступила смерть у лікувальній установі. Смерть ОСОБА_9 перебуває у прямому причинному зв`язку з отриманою поєднаною травмою грудної клітки, живота і тазу у вигляді двобічних переломів ребер з розривами пристінкової плеври, розриву правого крижово-клубового зчленування, розривів легенів, печінки, лівої нирки, та часткового розмічення селезінки, крововиливів у плевральні та черевну порожнини. Безпосередньою причиною смерті являвся шок.

Допущенні водієм ОСОБА_4 порушення вимог п.п. 2.3. б) та вимог дорожнього знаку 5.16 «Правил дорожнього руху» України, знаходяться в прямому причинно-наслідковому зв`язку з виникненням дорожньо-транспортної пригоди та настанням суспільно-небезпечних наслідків у вигляді загибелі потерпілого ОСОБА_9 .

Допитаний в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 вину в інкримінованому йому кримінальному правопорушенні, передбаченому ч. 2 ст. 286 КК України визнав повністю та не оспорював фактичні обставини, місця, час та наслідків, що настали, про які зазначено в обвинувальному акті. Пояснив, що їхав зі швидкістю 40 км/год, водійських прав на керування транспортним засобом не мав, оскільки на його думку для цього виду транспорту права не вимагались. Вказав, що це для нього є великою втратою, та що сплатив матері загиблого 4 тисячі гривень ( в суммі). Щиро розкаявся у вчиненому.

Окрім повного визнання своєї вини, вина обвинуваченого ОСОБА_4 , в інкримінованому йому кримінальному правопорушенні повністю доказана і підтверджується зібраними в порядку ст. ст. 84-86, 91-93 КПК України доказами, дослідження яких відповідно до ст. 349 ч. 3 КПК України за згодою учасників кримінального провадження судом визнано недоцільним щодо тих обставин, які ніким не оскаржуються і обмежено допитом обвинуваченого та дослідженням обставин, які впливають на ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, характеризують особу обвинуваченого та обтяжують чи пом`якшують покарання. Також предметом дослідження, судом доцільним було визначено дослідження цивільних позовів по справі, матеріалів, які підтверджують наявність судових витрат та речових доказів.

При цьому судом з`ясовано правильність розуміння обвинуваченим та учасниками обставин щодо недоцільності дослідження доказів, добровільність їх позиції, та роз`яснено положення ч. 3 ст. 349 КПК України.

З урахуванням викладеного, суд вважає доведеним вчинення ОСОБА_4 кримінального правопорушення за вказаних вище обставин, а його дії кваліфікує за ч. 2 ст. 286 КК, як: порушення правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, що спричинило смерть потерпілому .

У відповідності до вимог ст.ст. 50, 65 КК України, при призначенні покарання обвинуваченому, суд враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, який відповідно до вимог ст. 12 КК України, відноситься до категорії тяжкого, дані про особу обвинуваченого та обставини справи, що пом`якшують та обтяжують покарання.

Обставин, що обтяжують покарання обвинуваченого ОСОБА_4 згідно ст. 67 КК України, не встановлено.

До обставин, що пом`якшують покарання обвинуваченого ОСОБА_4 згідно ст. 66 КК України, є щире каяття.

Обвинувачений раніше не судимий, вперше притягується до кримінальної відповідальності, на обліку у лікаря психіатра та нарколога не перебуває, не одружений та має на утриманні матір-інваліда, позитивно характеризується за місцем проживання, вчинив тяжкий злочин у сфері безпеки дорожнього руху, однак вину визнав повністю та щиро розкаявся у вчиненому.

Водночас, суд не бере до уваги долучену захисником під час судового розгляду характеристику з місця роботи обвинуваченого ОСОБА_4 , оскільки вона складена не належним чином ( написана «від руки» невідомими особами, завірена печаткою адвоката). Окрім того, суду взагалі не надано будь-яких документів, що обвинувачений дійсно працює у вказаній службі доставки.

З урахуванням зазначеним вище обставин, суд вважає, що покарання обвинуваченому ОСОБА_4 необхідно призначити в вигляді позбавлення волі на строк, в межах санкції, передбаченої ч.2 ст. 286 КК України, без позбавлення права керування транспортним засобом (оскільки останній не має такого права), та саме таке покарання буде достатнім та необхідним для виправлення особи та попередження нових кримінальних правопорушень.

При призначені покарання, судом не встановлено підстав, для застосування положень ст.69 та ст.75 КК України.

Потерпілою ОСОБА_6 до обвинуваченого ОСОБА_4 заявлено цивільний позов, відповідно до якого вона просить стягнути з обвинуваченого на її користь моральну шкоду у розмірі 150 000 ( сто п`ятдесят тисяч) гривень.

Позовні вимоги ОСОБА_6 обґрунтовує тим, що 13.08.2021 року загинув її рідний брат ОСОБА_9 .. Загибеллю рідного брата ОСОБА_6 було завдано непоправної моральної шкоди, факт того, що у неї немає рідної людини спричиняє їй страждань, що непоправно впливає на її життя та емоційний стан. Вказує, данна подія та її наслідки зруйнувала нормальні життєві зв`язки.

Обвинувачений ОСОБА_4 даний цивільний позов визнав частково у розмірі 75 000 (сімдесят п`ять тисяч) гривень.

При вирішені питання обґрунтованості заявленого цивільного позову, суд враховує наступне.

Цивільний позов у кримінальному провадженні розглядається судом за правилами, встановленими КПК України. Якщо процесуальні правовідносини, що виникли у зв`язку з цивільним позовом, цим Кодексом не врегульовані, до них застосовуються норми ЦПК України за умови, що вони не суперечать засадам кримінального судочинства.

Відповідно до ч. 1 ст. 128 КПК України особа, якій кримінальним правопорушенням або іншим суспільно небезпечним діянням завдано майнової та/або моральної шкоди, має право під час кримінального провадження до початку судового розгляду пред`явити цивільний позов до підозрюваного, обвинуваченого або до фізичної чи юридичної особи, яка за законом несе цивільну відповідальність за шкоду, завдану діяннями підозрюваного, обвинуваченого або неосудної особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння.

За приписами ч. 1 ст. 129 КПК України, ухвалюючи обвинувальний вирок, суд залежно від доведеності підстав і розміру позову задовольняє цивільний позов повністю або частково чи відмовляє в ньому.

Згідно роз`яснень, які містяться в п. 23 постанови Пленуму Верховного Суду України від 23.12.2005 року №14 «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті» потерпілий, якому внаслідок учинення транспортного злочину заподіяно моральну, фізичну чи майнову шкоду, вправі пред`явити цивільний позов про її відшкодування, який має бути розглянутий разом із кримінальною справою.

Відповідно до п. 6 постанови Пленуму вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 4 від 01.03.2013 р. «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки» особою, яка зобов`язана відшкодувати шкоду, завдану джерелом підвищеної небезпеки, є фізична або юридична особа, що на відповідній правовій підставі володіє транспортним засобом.

Так, з копій свідоцтва про народження та копії свідоцтва про укладення шлюбу потерпілої ОСОБА_6 вбачається, що останні були рідними братом та сестрою.

Визначаючи розмір відшкодування моральної шкоди, суд, з огляду на фактичні обставини справи, характер, глибину моральних страждань та переживань потерпілої ОСОБА_6 , внаслідок смерті ОСОБА_9 як її брата, тяжкість вимушених змін у життєвих стосунках, необхідного часу та зусиль, направлених для їх відновлення, керуючись вимогами розумності, виваженості та справедливості, визнає необхідним задовольнити її позов повністю та стягнути з обвинуваченого на користь потерпілої ОСОБА_6 , в якості відшкодування моральної шкоди, суму в розмірі 150 000 (сто п`ятдесят тисяч) гривень

Визначений судом розмір відшкодування не перевищує відповідних засад розумності, виваженості та справедливості, визначених згідно п.9 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року №4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди».

Відтак, зазначений вище розмір задоволених позовних вимог, на думку суду, відповідає засадам розумності, виваженості та справедливості, а також не порушує баланс між правами обвинуваченого, з одного боку, та інтересами потерпілої, - з іншого.

Відповідно до положень ч. 2 ст. 124 КПК України із обвинуваченого ОСОБА_4 на користь держави необхідно стягнути процесуальні витрати - документально підтверджені витрати на залучення експертів:

-686 гривень 44 копійок за проведення експертизи, в Одеському НДІ судових експертиз Міністерства юстиції України, висновок експерта № 21-4866;

-686 гривень 44 копійок за проведення експертизи, в Одеському НДІ судових експертиз Міністерства юстиції України, висновок експерта № 21-4865;

-1029 гривень 66 копійок за проведення експертизи, в Одеському НДІ судових експертиз Міністерства юстиції України, висновок експерта № 21-4867;

-1372 гривні 88 копійок за проведення експертизи, в Одеському НДІ судових експертиз Міністерства юстиції України, висновок експерта № 21-4918;

Процесуальні витрати за проведення вказаних експертиз, в сумі 3775 гривень 42 копійки, підлягають стягненню із обвинуваченого ОСОБА_4 , на користь держави.

Питання речових доказів суд вирішує у відповідності до ст. 100 КПК України.

Запобіжний захід відносно обвинуваченого не обирався.

Керуючись ст.ст. 128-129, 370, 373-374 КПК України,суд

У Х В А Л И В :
ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнати винним у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України, призначивши покарання у виді позбавлення волі строком на 4 (чотири) роки ,без позбавлення права керувати транспортними засобами.

Запобіжний захід засудженому ОСОБА_4 до набрання вироком законної сили, не обирати.

Строк відбування покарання рахувати з моменту набрання вироком законної сили.
Цивільний позов потерпілої ОСОБА_6 задовольнити повністю і стягнути на її користь із обвинуваченого ОСОБА_4 компенсацію моральної шкоди в сумі 150 000 (сто п`ятдесят тисяч) грн..

Стягнути обвинуваченого ОСОБА_4 на користь держави витрати на залучення експертів в сумі 3775 (три тисячі сімсот сімдесят п`ять) гривень 42 копійка.

Арешт, накладений ухвалою слідчого судді Київського районного суду м. Одеси від 28.08.2021 року скасувати.

Речові докази по справі:

компакт-диск із відеозаписом ДТП зберігати при матеріалах кримінального провадження № 0001135;

-сідловий тягач «DAF XF 95.430» реєстраційний номер НОМЕР_1 , і електроскутер «BOSH» - повернути власникам.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку для подачі апеляційної скарги, яка може бути подана до Одеського апеляційного суду через суд першої інстанції протягом 30 днів з дня його проголошення.

Обмеження права оскарження даного вироку визначені ч. 3 ст. 349 КПК України.

Суддя ОСОБА_1