Справа № 594/483/22
Провадження №1-кп/594/69/2022
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
15 червня 2022 року

Борщівський районний суд Тернопільської області
в складі головуючого ОСОБА_1

з участю секретаря ОСОБА_2

прокурора ОСОБА_3

представника Тернопільського

обласного центру зайнятості ОСОБА_4

обвинуваченого ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Борщеві кримінальне провадження №0000154, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань 02 листопада 2021 року про обвинувачення:

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та жителя АДРЕСА_1 , громадянина України, освіта середня-спеціальна, не працюючого, розлученого, на утриманні одна неповнолітня дитина, раніше не судимого,

у вчиненні у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч.1 ст.190 КК України,
ВСТАНОВИВ :
ОСОБА_5 обвинувачується в тому, що 02.04.2012 маючи статус безробітного, будучи належним чином ознайомлений з обов`язком своєчасного повідомляти центр зайнятості про зміни обставини, передбачених ч.1 ст.45 ЗУ «Про зайнятість населення», в тому числі про тимчасове працевлаштування або працевлаштування за договором, всупереч даного обов`язку, в порушення ст.ст. 44,45 ЗУ «Про зайнятість населення», ч.2 ст.36 ЗУ «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття», п. 20.1 «Про затвердження Порядку реєстрації, перереєстрації та ведення обліку громадян, які шукають роботу, і безробітних», затвердженого постановою Кабінету міністрів України від 14.02.2007 року №219, діючи умисно, переслідуючи корисливі мотиви, уклав з ТОВ «КВАДРАТ ІНДАСТРІЗ» (), цивільно-правовий договір, згідно якого працював монтажником з 02.04.2012 по 31.05.2012, за що отримав винагороду в сумі 3311,12 грн., про що Борщівський центр зайнятості не повідомив, внаслідок чого в період з 02 квітня по 10 жовтня 2012 року незаконного отримав допомогу по безробіттю в розмірі 3153 грн. 44 коп., спричинивши тим самим Фонду загальнообов`язкового державного соціального страхування України на випадок безробіття, в особі Борщівського районного центру зайнятості, матеріальну шкоду на вказану суму.

Досудовим розслідуванням дії ОСОБА_5 , що виразилися у заволодінні грошовими коштами шляхом обману, кваліфіковано за ч. 1 ст. 190 КК України.
В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_5 подав клопотання, в якому просить суд закрити кримінальне провадження щодо нього на підставі ст.49 КК України, так як злочин вчинений ним відноситься до злочинів невеликої тяжкості та з моменту вчинення ним кримінального правопорушення пройшло три роки.

Прокурор не заперечує щодо задоволення клопотання та вважає, що кримінальне провадження слід закрити за строками давності.

Представник потерпілого вважає, що клопотання підлягає до задоволення.

Заслухавши думку осіб, що приймають участь у справі, дослідивши матеріали справи, суд вважає за необхідне закрити кримінальне провадження та звільнити від кримінальної відповідальності ОСОБА_5 на підставі ст.49 КК України.
Відповідно до ч.1 ст.285 КПК України, особа звільняється від кримінальної відповідальності у випадках, передбачених законом України про кримінальну відповідальність.
Крім того, ст.44 КК України передбачено, що особа, яка вчинила кримінальне правопорушення, звільняється від кримінальної відповідальності у випадках, передбачених цим Кодексом.
Положеннями ст.49 КК визначено строки давності з огляду на тяжкість вчиненого кримінального правопорушення, після закінчення яких особа звільняється від кримінальної відповідальності; підстави такого звільнення від кримінальної відповідальності; обчислення перебігу строків давності, його відновлення, зупинення та переривання.
Строк давності - це передбачений ст.49 КК України певний проміжок часу з дня вчинення кримінального правопорушення і до дня набрання вироком законної сили, закінчення якого є підставою звільнення особи, яка вчинила кримінальне правопорушення, від кримінальної відповідальності.
ОСОБА_5 обвинувачується у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.190 КК України, яке відповідно до ст.12 КК України є кримінальним проступком, за вчинення якого, в редакції ч.1 ст.190 КК України станом на час вчинення у 10.10.2012 року, передбачене максимальне покарання у виді обмеження волі на строк до трьох років.
Згідно з п.2 ч.1 ст.49 КК України особа звільняється від кримінальної відповідальності, якщо з дня вчинення нею кримінального правопорушення і до дня набрання вироком законної сили минуло три роки - у разі вчинення кримінального проступку, за який передбачено покарання у виді обмеження волі, чи у разі вчинення нетяжкого злочину, за який передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк не більше двох років.
Матеріально-правовими підставами звільнення від кримінальної відповідальності у зв`язку із закінченням строків давності є: закінчення встановлених ч.1 ст.49 КК України строків та відсутність обставин, що порушують їх перебіг (частини 2 - 4 ст.49 КК України).
Початком перебігу строку давності є день, коли кримінальне правопорушення було вчинене. Згідно обвинувального акта, кримінальне правопорушення вчинене ОСОБА_5 10.10.2012.
Закінченням перебігу строку давності є день набрання вироком законної сили. Підставою звільнення особи від кримінальної відповідальності за ст.49 КК України є лише таке закінчення відповідного строку давності, який сплив до дня набрання законної сили обвинувальним вироком суду щодо особи, яка вчинила кримінальне правопорушення певної тяжкості. Таким чином, строк давності спливає і під час досудового розслідування, і під час судового провадження, і після проголошення обвинувального вироку суду. Будь-які процесуальні дії протягом цих строків не припиняють їх перебіг. Якщо строк давності сплив до дня набрання законної сили обвинувальним вироком суду, то особа підлягає звільненню від кримінальної відповідальності незалежно від того, на якій стадії перебуває кримінальне провадження щодо цієї особи.
З огляду на наведене, на час судового розгляду у даному кримінальному провадженні і розгляду клопотання обвинуваченого закінчився трирічний строк давності, передбачений п.2 ч.1 ст.49 КК України, щодо інкримінованого ОСОБА_5 кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.190 КК України.
Згідно з ч.2 ст.49 КК України перебіг давності зупиняється, якщо особа, що вчинила кримінальне правопорушення, ухилилася від досудового розслідування або суду. У цих випадках перебіг давності відновлюється з дня з`явлення особи із зізнанням або її затримання, а з часу вчинення кримінального проступку - п`ять років. У цьому разі особа звільняється від кримінальної відповідальності, якщо з часу вчинення кримінального правопорушення минуло п`ятнадцять років.
Відповідно до ч.3 ст.49 КК України перебіг давності переривається, якщо до закінчення зазначених у частинах першій та другій цієї статті строків особа вчинила новий злочин, за винятком нетяжкого злочину, за який передбачено покарання у вигляді позбавлення волі на строк не більше двох років.
Судом не встановлено обставин і не отримано об`єктивних доказів на підтвердження підстав для зупинення або переривання строків давності, передбачених ч. 2, 3 ст.49 КК України.
Згідно п.1 ч.2 ст.284 КПК України кримінальне провадження закривається судом у зв`язку зі звільненням особи від кримінальної відповідальності. Закриття кримінального провадження з цієї підстави не допускається, якщо обвинувачений проти цього заперечує (ч.8 ст.284 КПК України).
В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_5 дав свою згоду на звільнення його від кримінальної відповідальності у зв`язку із закінченням строків давності і закриття кримінального провадження відносно нього з цих підстав.
Відповідно до ч.3 ст.288 КПК України суд своєю ухвалою закриває кримінальне провадження та звільняє підозрюваного, обвинуваченого від кримінальної відповідальності у випадку встановлення підстав, передбачених законом України про кримінальну відповідальність.
Враховуючи наведене, перевіривши законність заявленого клопотання та отримавши згоду на таке звільнення обвинуваченого, з огляду на те, що кримінальне правопорушення, за яким обвинувачується ОСОБА_5 , є кримінальним проступком, за який передбачене покарання у виді обмеження волі, та з моменту скоєння такого минуло більше трьох років, перебіг давності притягнення до кримінальної відповідальності, в розумінні ст.49 КК України, не зупинявся і не переривався, суд дійшов переконання, що клопотання обвинуваченого про звільнення його від кримінальної відповідальності слід задовольнити і звільнити обвинуваченого від кримінальної відповідальності на підставі ч.1 ст.49 КК України, закривши відносно нього кримінальне провадження.
Речові докази та процесуальні витрати відсутні, запобіжні заходи відносно обвинуваченого не застосовувались, цивільний позов не заявлявся.
Керуючись ст.284,288,369-372КПК України,ст.49 КК України, суд
ПОСТАНОВИВ:
Клопотання задовольнити.

Звільнити ОСОБА_5 від кримінальної відповідальності за вчинення ним кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.190 КК України на підставі ч.1 ст.49 КК України у зв`язку із закінченням строків давності.
Кримінальне провадження №0000154, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань 02 листопада 2021 року за обвинуваченням ОСОБА_5 у скоєнні кримінального проступку, передбаченого ч.1 ст.190 КК України - закрити.
Ухвала може бути оскаржена до Тернопільського апеляційного суду через Борщівський районний суд Тернопільської області протягом семи днів з дня її оголошення.

Головуючий