Номер провадження: 11-сс/813/542/22
Головуючий у першій інстанції ОСОБА_1
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18.03.2022 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд у складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

за участю: секретаря с/з ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні заяви суддів Одеського апеляційного суду ОСОБА_2 та ОСОБА_4 про самовідвід від розгляду апеляційної скарги ОСОБА_6 на ухвалу на ухвалу слідчого судді Приморського районного суду м.Одеси від 27 січня 2021 року, -

ВСТАНОВИВ:

Автоматизованою системою документообігу Одеського апеляційного суду в провадження судді-доповідача ОСОБА_2 , суддів ОСОБА_3 та ОСОБА_4 була розподілена апеляційна скарга ОСОБА_6 на ухвалу слідчого судді Приморського районного суду м.Одеси від 27 січня 2021 року, якою було відмовлено у задоволенні скарги ОСОБА_6 на бездіяльність відповідальних осіб Одеської обласної прокуратури, яка полягає у невнесенні відомостей до Єдиного реєстру досудових розслідувань за заявою ОСОБА_6 про вчинення кримінального правопорушення суддями Одеського апеляційного суду ОСОБА_7 , ОСОБА_2 та ОСОБА_4 .

Судді ОСОБА_2 та ОСОБА_4 подали заяви про самовідвід від розгляду апеляційної скарги ОСОБА_6 .

Свою заяву обґрунтували тим, що ОСОБА_6 у скарзі на бездіяльність посадових осіб Одеської обласної прокуратури ставить питання про внесення до ЄРДР відомостей про кримінальне правопорушення вчинене, на його думку, безпосередньо суддями ОСОБА_2 та ОСОБА_4 , а також суддею Одеського апеляційного суду у відставці ОСОБА_7 , з якою зазначені судді тривалий час працювали в одній судовій палаті та колегіях.

Перевіривши доводи заяв про самовідвід суддів ОСОБА_2 та ОСОБА_4 апеляційний суд дійшов висновку про таке.

Відповідно до ст.15 Кодексу суддівської етики, неупереджений розгляд справ є основним обов`язком судді.

Статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі - Конвенція) передбачено, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

Положення Конвенції щодо права особи на справедливий суд знайшли відображення у ст.21 КПК, згідно з якою кожному гарантується право на справедливий розгляд та вирішення справи в розумні строки незалежним і неупередженим судом, створеним на підставі закону.

Відповідно до усталеної практики Європейського суду з прав людини, безсторонність (неупередженість) суду в сенсі пункту 1 статті 6 Конвенції має визначатися згідно з (i) суб`єктивним критерієм, врахувавши особисті переконання та поведінку конкретного судді, тобто чи мав суддя особисту упередженість або чи був він об`єктивним у цій справі, та (ii) об`єктивним критерієм, іншими словами, шляхом встановлення того, чи забезпечував сам суд та, серед інших аспектів, його склад, достатні гарантії для того, щоб виключити будь-який обґрунтований сумнів у його безсторонності (рішення у справах: «Фей проти Австрії», «Ветштайн проти Швейцарії»).

Проте, між суб`єктивною та об`єктивною безсторонністю не існує беззаперечного розмежування, оскільки поведінка судді не тільки може викликати об`єктивні побоювання щодо його безсторонності з точки зору стороннього спостерігача (об`єктивний критерій), а також може бути пов`язана з питанням його або її особистих переконань (суб`єктивний критерій) (рішення у справі «Кіпріану проти Кіпру»).

У деяких випадках, коли докази для спростування презумпції суб`єктивної безсторонності судді отримати складно, додаткову гарантію надасть вимога об`єктивної безсторонності (рішення у справі «Пуллар проти Сполученого Королівства»). У цьому відношенні навіть вигляд має певну важливість - іншими словами, «має не лише здійснюватися правосуддя - ще має бути видно, що воно здійснюється». Адже йдеться про довіру, яку в демократичному суспільстві суди повинні вселяти у громадськість (рішення у справі «Де Куббер проти Бельгії»).

Європейський суд з прав людини зазначає у рішеннях «Делкурт проти Бельгії», «Пєрсак проти Бельгії» і «Де Куббер проти Бельгії», що будь-який суддя, стосовно неупередженості якого є обґрунтований сумнів, повинен заявити самовідвід.

Статтею 75 КПК України визначений виключний перелік обставин, що виключає участь судді в кримінальному провадженні.

Пунктом 4) ч.1 вказаної норми права регламентовано, що суддя не може брати участь у кримінальному провадженні за наявності інших обставин, які викликають сумнів у його неупередженості.

Апеляційним судом встановлено, що заявник ОСОБА_6 оскаржує ухвалу слідчого судді, якою відмовлено в задоволенні його скарги на бездіяльність посадових осіб Одеської обласної прокуратури, щодо невнесення відомостей про кримінальне правопорушення до ЄРДР безпосередньо відносно суддів ОСОБА_2 та ОСОБА_4 , а також відносно судді Одеського апеляційного суду у відставці ОСОБА_7 яка входила до складу судової колегії з розгляду кримінальних справ і з якою судді ОСОБА_2 та ОСОБА_4 на протязі тривалих років приймали участь у судових засіданнях апеляційного суду.

Апеляційний суд вважає, що викладені обставини можуть викликати обґрунтовані сумніви у учасників судового процесу в неупередженості та об`єктивності суддів ОСОБА_2 та ОСОБА_4 під час розгляду апеляційної скарги ОСОБА_6 .

Відповідно до ч.1 ст.80 КПК України за наявності підстав, передбачених статтями 75-79 цього Кодексу, слідчий суддя, суддя, присяжний, прокурор, слідчий, захисник, представник, експерт, спеціаліст, перекладач, секретар судового засідання зобов`язані заявити самовідвід.

Враховуючи викладене, з метою виключення сумнівів у стороннього спостерігача в об`єктивності та неупередженості суддів ОСОБА_2 та ОСОБА_4 під час розгляду апеляційної скарги ОСОБА_6 на ухвалу слідчого судді Приморського районного суду м.Одеси від 27 січня 2021 року, апеляційний суд дійшов висновку про наявність підстав для задоволення заяв вказаних суддів про самовідвід.

Згідно з абз.5 підпункту 2.3.25 пункту 2.3 «Положення про автоматизовану систему документообігу суду» затвердженого рішенням Ради суддів України від 26 листопада 2010 року №30 у разі задоволення відводу або самовідводу заміна судді здійснюється автоматизованою системою на підставі рішення про відвід (самовідвід) у порядку, зазначеному в підпункті 2.3.23 пункту 2.3 цього Положення.

За таких обставин апеляційний суд вважає за необхідне передати матеріали провадження 11-сс/813/542/22 до апарату Одеського апеляційного для здійснення повторного автоматизованого розподілу в порядку ст.35 КПК України.

Керуючись статтями 75, 80, 81, 82, 376, 419 КПК України, апеляційний суд, -

УХВАЛИВ:

Задовольнити заяви суддів ОСОБА_2 та ОСОБА_4 про самовідвід.

Відвести суддів Одеського апеляційного суду ОСОБА_2 та ОСОБА_4 від розгляду апеляційної скарги ОСОБА_6 на ухвалу слідчого судді Приморського районного суду м.Одеси від 27 січня 2021 року, якою було відмовлено у задоволенні скарги ОСОБА_6 на бездіяльність відповідальних осіб Одеської обласної прокуратури, яка полягає у невнесенні відомостей до Єдиного реєстру досудових розслідувань за заявою ОСОБА_6 про вчинення кримінального правопорушення суддями Одеського апеляційного суду ОСОБА_7 , ОСОБА_2 та ОСОБА_4 .

Матеріали провадження №11-сс/813/542/22 передати до апарату Одеського апеляційного суду для здійснення повторного автоматизованого розподілу в порядку ст.35 КПК України.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення і оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді Одеського апеляційного суду:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4