Справа № 524/2489/22
Провадження № 1-кп/524/369/22
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 червня 2022 року Автозаводський районний суд м. Кременчука в складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

при секретарі ОСОБА_2

з участю прокурора ОСОБА_3

захисника адвоката ОСОБА_4

обвинуваченого ОСОБА_5

розглянувши у підготовчому судовому засіданні в м. Кременчуці кримінальне провадження №0000447 по обвинуваченню ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Салікамськ Пермської області, РФ, громадянина України, росіянина, освіта вища, не працюючого, одруженого, на утриманні має неповнолітню дитину, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст. 358 КК України, -

В С Т А Н О В И В :

В квітні 2018 року точної дати і часу органами досудового розслідування не встановлено, ОСОБА_5 , знайшов у мережі Інтернет оголошення про надання платних послуг із оформлення посвідчень водія. В цей час, останній, розуміючи та маючи умисел направлений на порушення встановленого законом порядку посвідчення та використання офіційних документів, порядку документального підтвердження фактів, що мають юридичне значення, будучи обізнаним, що посвідчення водія на право керування транспортним засобом видається особі, яка пройшла медичний огляд у порядку, встановленому МОЗ, а також підготовку або перепідготовку відповідно до встановлених планів і програм та склала теоретичний і практичний іспити в сервісному центрі МВС, що є офіційним документом, всупереч вимог Положення про порядок видачі посвідчень водія та допуску громадян до керування транспортним засобом, затвердженого постановою КМУ від 08.05.1993 року №340, вирішив замовити таке посвідчення на своє ім`я з метою його подальшого використання при керуванні транспортним засобом, за для чого звернувся до невстановленої особи, яка надавала послуги по виготовленню та продажу посвідчень водія, узгодивши під час цього оплату вартості підробленого посвідчення у розмірі 1000 грн. та передав свої анкетні дані, для внесення їх до посвідчення водія а також надіслав за допомогою сайту «OLX» фотокартку із власним зображенням.

Після цього, невстановлена досудовим розслідуванням особа, перебуваючи у невстановленому місці, у невстановлений досудовим розслідуванням час, внесла неправдиві відомості до бланку посвідчення водія серії НОМЕР_1 на пластиковій основі з вихідними типографськими даними «Держзнак. ПК «Україна». Зам. 0-3768. 2000», який згідно висновку експерта № СЕ-19/117-22/4157-ДД від 27.04.2022 року не відповідає аналогічним бланкам документів, які знаходяться в офіційному обігу.

В подальшому (точного часу в ході досудового розслідування встановити не представилося можливим), ОСОБА_5 перебуваючи у смт. Власівка Кіровоградської області, отримав підроблене посвідчення водія.

Реалізуючи свій злочинний умисел, спрямований на використання завідомо підробленого документа, усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер своїх дій, передбачаючи суспільно-небезпечні наслідки і бажаючи їх настання, достовірно знаючи, що отриманий ним документ, а саме посвідчення водія серії НОМЕР_1 від 15.02.2002, видане ДАІ МВС УМВС в м. Світловодські Кіровоградської області на його ім`я, є підробленим і як наслідок його використання може обґрунтовано надавати право керувати транспортними засобами, ОСОБА_5 , 19.04.2022 близько 17 години, перебуваючи за кермом автомобіля «Део Ланос», з державними номерними знаками НОМЕР_2 , за адресою: м. Кременчук, вул. Богдана Хмельницького, на блок посту поблизу будинку 3, був зупинений працівниками патрульної поліції та під час перевірки документів надав для огляду співробітникам поліції завідомо підроблений документ, а саме посвідчення водія, серії НОМЕР_1 від 15.02.2002, видане ДАІ МВС УМВС в м. Світловодські Кіровоградської області на його ім`я, тим самим використав завідомо підроблений документ.

Дії ОСОБА_5 кваліфіковані за ч.4 ст.358 КК України як використання завідомо підробленого документу.

29.04.2022 року між прокурором ОСОБА_3 і обвинуваченим ОСОБА_5 укладена угода про визнання винуватості. Згідно з угодою ОСОБА_5 беззаперечно визнав себе винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст. 358 КК України.

Сторонами узгоджено, що при затвердженні угоди ОСОБА_5 буде призначене покарання за ч.4 ст.358 КК України у виді штрафу у розмірі 50 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

В угоді зазначені наслідки укладення та затвердження угоди про визнання винуватості, передбачені ст. 473 КПК України, наслідки невиконання угоди, встановленні ст. 476 КПК України.

Прокурор ОСОБА_3 у судовому засіданні зазначив, що при укладенні угоди про визнання винуватості були враховані обставини, передбачені ст. 470 КПК України, дотримані вимоги процесуального та матеріального права, просив суд затвердити угоду про визнання винуватості та призначити обвинуваченому узгоджене сторонами покарання.

Захисник ОСОБА_4 також вважав можливим затвердити угоду про визнання винуватості, зазначивши, що при укладенні угоди були дотримані правила та вимоги, передбачені кримінальним процесуальним законодавством України та КК України, при цьому обвинуваченим вищезазначена угода була укладена з прокурором добровільно, без застосування насильства, примусу, погроз і в його присутності.

В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_5 винним себе у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст. 358 КК України визнав повністю, вказавши, що час, місце та спосіб скоєння ним кримінального правопорушення, описаних в обвинувальному акті, викладені вірно, вказані обставини відповідають подіям, що відбувалися в дійсності, і він їх у повному обсязі підтверджує. Укладаючи відповідну угоду про визнання винуватості, він цілком розумів надані йому законом права, а також розяснені судом наслідки укладення та затвердження вказаної угоди, визначені ст. 473 КПК України, і щодо відмови від здійснення прав, передбачених ст. 474 ч. 4 п. 1 КПК України, в тому числі, і наслідки невиконання вказаної угоди, визначені у ст. 476 КПК України. Крім того обвинувачений вказав, що вищезазначена угода про визнання винуватості укладена ним з прокурором добровільно без застосування будь-якого насильства, примусу та погроз.

Заслухавши доводи сторін кримінального провадження, дослідивши матеріали кримінального провадження, перевіривши умови укладання угоди про визнання винуватості, відповідність угоди за змістом вимогам процесуального законодавства, суд приходить до наступних висновків.

Відповідно до ст. 468 КПК України у кримінальному провадженні може бути укладена угода між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим про визнання винуватості.

Згідно з ч. 4 ст. 469 КПК України угода про визнання винуватості між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим може бути укладена у провадженні щодо кримінальних проступків, нетяжких злочинів, тяжких злочинів, внаслідок яких шкода завдана лише державним чи суспільним інтересам. Укладення угоди про визнання винуватості у кримінальному провадженні щодо уповноваженої особи юридичної особи, яка вчинила кримінальне правопорушення, у зв`язку з яким здійснюється провадження щодо юридичної особи, а також у кримінальному провадженні щодо кримінальних правопорушень, внаслідок яких шкода завдана державним чи суспільним інтересам або правам та інтересам окремих осіб, у яких беруть участь потерпілий або потерпілі, не допускається, крім випадків надання всіма потерпілими письмової згоди прокурору на укладення ними угоди.

Судом встановлено, що обвинувачений ОСОБА_5 обґрунтовано обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст. 358 КК України, який згідно ст. 12 КК України, є кримінальним проступком.

При цьому судом встановлено, що обвинувачений ОСОБА_5 цілком розуміє положення ч.ч.4, 5 ст. 474 КПК України.

Суд переконався, що укладення угоди сторонами є добровільним, тобто не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз або наслідком обіцянок чи дії будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді.

Також судом встановлено, що умови угоди не суперечать вимогами Кримінального процесуального Кодексу та Кримінального Кодексу України, інтересам суспільства, а кримінальне провадження свідчить про наявність фактичних підстав для визнання винуватості.

Обвинувачений ОСОБА_5 погоджується на призначення узгодженого покарання.

Виходячи з викладеного суд дійшов висновку про наявність підстав для затвердження угоди про визнання винуватості між прокурором та ОСОБА_5 .

Долю речових докаів суд вирішує на підставі ст. 100 КПК України.

Процесуальні витрати розподіляються відповідно до вимог ст. 124 КПК України.

Цивільний позов не пред`являвся.

Керуючись ст. ст.314, 373, 374, 468, 469, 472, 474 КПК України, суд, -

У Х В А Л И В :

Затвердити угоду про визнання винуватості між обвинуваченим ОСОБА_5 та прокурором ОСОБА_3 , укладену 29.04.2022 року.

ОСОБА_5 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.358 КК України, та призначити узгоджене сторонами покарання у виді штрафу у розмірі п`ятдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 850 (вісімсот п`ятдесят) грн.

Процесуальні витрати пов`язані із залученням експертів на суму 1201,34 грн. стягнути з ОСОБА_5 на користь держави.

Речові докази: посвідчення водія серії НОМЕР_1 знищити.

Вирок може бути оскаржений, з підстав, передбачених статтею 394 КПК України до Полтавського апеляційного суду через Автозаводський районний суд м. Кременчука протягом 30 днів з дня його проголошення.
Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку суду. Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору.

Суддя ОСОБА_6