Справа №173/720/22
Провадження №1-кс/173/103/2022
У Х В А Л А
іменем України

07 червня 2022 р. Верхньодніпровський районний суд Дніпропетровської області

Слідчий суддя Верхньодніпровського районного суду Дніпропетровської області ОСОБА_1 , при секретареві ОСОБА_2 ,
прокурора ОСОБА_3
слідчого ОСОБА_4
власника майна ОСОБА_5
розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Верхньодніпровську клопотання слідчого СВ ВП № 3 Кам`янського РУП ГУ НП в Дніпропетровській області ОСОБА_4 , погоджене з прокурором Жовтоводської окружної прокуратури про арешт майна за матеріалами досудового розслідування внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000149 від 03.06.2022 року за ознаками вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України,-
В С Т А Н О В И В :
06 червня 2022 року до суду надійшло клопотання слідчого СВ ВП № 3 Кам`янського РУП ГУ НП в Дніпропетровській області ОСОБА_4 , погоджене з прокурором Жовтоводської окружної прокуратури про арешт майна за матеріалами досудового розслідування внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000149 від 03.06.2022 року за ознаками вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України.
В обґрунтування поданого клопотання слідчий посилається на наступне: Невідомі особи в період із 02.06.2022 року по 03.06.2022 року знаходячись у АДРЕСА_1 , через пройму у загородженні, проникла на територію комплексу тракторної бригади, яка належить гр-ну ОСОБА_6 , звідки таємно викрали близько 600 л. дизельного палива, чим завдала ОСОБА_6 матеріального збитку на загальну суму більш 10000гривень.
03.06.2022 відомості про кримінальне правопорушення були внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 000149 за ознаками кримінального право порушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України.
03.06.2022 року гр. ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , добровільно видав працівникам поліції за межами свого подвір`я розташованого за адресою: АДРЕСА_2 , чотирнадцять пластикових каністр, кожна об`ємом 20 літрів в яких знаходиться рідина із запахом дизельного палива.
На даний час вилучений у ході огляду місця події чотирнадцять пластикових каністр, кожна об`ємом 20 літрів в яких знаходиться рідина схожа за запахом на дизельне паливо, є тимчасово вилученим майном.
04.06.2022 слідчим було винесено постанову про визнання чотирнадцяти каністр із паливом у вигляді дизельного палива у якості речових доказів по кримінальному провадженню.
Згідно наданих гр.-ном ОСОБА_5 пояснень, від 04.06.2022 встановлено, що він є мешканцем с. Водяне, та приблизно із листопада по теперішній час 2022 року він поступово скуповував дизельне паливо по 40-50 л. для власного використання. Скуповував дизельне паливо від місцевих жителів с. Водяне. З приводу крадіжки дизельного палива з території тракторної бригади гр.-на ОСОБА_7 за адресою: АДРЕСА_1 , йому нічого не відомо, так як в ніч з 22.00 год. 02.06.2022 року по 08.00 год. 03.06.2022 року він перебував у себе вдома та нікуди не виходив. У себе вдома він зберігав приблизно 300 л. дизельного палива в пластикових каністрах, якими він планував розрахуватись за обробку огороду.
Необхідність накладення арешту із забороною розпорядження та користування зазначеного майна слідчий обґрунтовує необхідністю його визнання та збереження як речового доказу по даному кримінальному провадженню, так як незастосування цих заходів може призвести до його зникнення або втрати та перешкоджатиме встановленню істини внаслідок того, що вказане майно може бути відчужено.

Прокурор та слідчий в судовому засіданні підтримали клопотання про арешт майна та просили його задовольнити.

Власник майна ОСОБА_5 проти задоволення клопотання про арешт майна заперечував, пояснив, що він дійсно віддав на прохання працівників поліції 14 каністр, але дане дизельне паливо не є краденим, він протягом 7 місяців скупляв його для власних потреб у різних людей.

Вивчивши клопотання та докази, якими обґрунтовується клопотання, заслухавши учасників розгляду справи, слідчий суддя приходить до наступних висновків.
Слідчий суддя встановив, що 03.06.2022 року внесені відомості до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000149 за ознаками скоєння злочину, передбаченого ч.4 ст. 185 КК України, що підтверджується витягом з ЄРДР.
Згідно зі ст. 131 КПК України заходи забезпечення кримінального провадження застосовуються з метою досягнення дієвості цього провадження. Одним із заходів забезпечення кримінального провадження є арешт майна.

Відповідно до ч. 1 ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна.

Відповідно до ч. 3 ст. 170 КПК України, пунктів 1,2,5, 6, ч. 2 ст. 173 КПК України у випадку, передбаченому пунктом 1 статті 2 цієї статі (170), арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у ст. 98 цього Кодексу.

Відповідно до ст.. 98 КПК України речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Крім того, на підставі вимог ч.5 ст.9 КПК України, слідчий суддя враховує, що виходячи з положень Першого протоколу та протоколів № 2, 4, 7 та 11 до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, дотримання принципу верховенства права є однією з підвалин демократичного суспільства.

Також, у ст.1 Першого протоколу до Конвенції зазначено, що кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.

Як у справі «Бакланов проти Росії» (рішення від 9 червня 2005 р.), так і в справі «Фрізен проти Росії» (рішення від 24 березня 2005 р.) ЄСПЛ зазначив, що досягнення справедливого балансу між загальними інтересами суспільства та вимогами захисту основоположних прав особи лише тоді стає значимим, якщо встановлено, що під час відповідного втручання було дотримано принципу «законності» і воно не було свавільним, тобто для того, щоб втручання вважалося пропорційним, воно має відповідати тяжкості правопорушення і не становити «особистий і надмірний тягар для особи (справа «Ізмайлов проти Росії», п. 38 рішення від 16 жовтня 2008 р.).

Під час розгляду питання про застосування заходів забезпечення кримінального провадження сторони кримінального провадження повинні подати слідчому судді або суду докази обставин, на які вони посилаються ч.5 ст.132 КПК України.

При вирішенні питання про арешт майна враховується наступне:

1)Правова підстава арешту майна;

2)Можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому п. 1 ч. 2 ст. 170 КПК України);

3)Розумність та співмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження;

4)Наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб.

Відповідно до ч. 2 ст. 170 КПК України -Арешт майна допускається з метою забезпечення:

1) збереження речових доказів;

2) спеціальної конфіскації;

3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи;

4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

Частина 1 ст.173 КПК України, передбачає, що слідчий суддя, суд відмовляють у задоволенні клопотання про арешт майна, якщо особа, що його подала, не доведе необхідність такого арешту, а також наявність ризиків, передбачених абзацом другим частини першої статті 170 цього Кодексу.

Відповідно до ч. 2 ст. 171 КПК України - У клопотанні слідчого, прокурора про арешт майна повинно бути зазначено:

1) підстави і мету відповідно до положень статті 170 цього Кодексу та відповідне обґрунтування необхідності арешту майна;

2) перелік і види майна, що належить арештувати;

3) документи, які підтверджують право власності на майно, що належить арештувати, або конкретні факти і докази, що свідчать про володіння, користування чи розпорядження підозрюваним, обвинуваченим, засудженим, третіми особами таким майном;

4) розмір шкоди, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою, у разі подання клопотання відповідно до частини шостої статті 170 цього Кодексу.

В ході дослідження клопотання слідчий суддя приходить до висновку, що слідчим та прокурором не доведено мету накладення арешту. Так, зокрема, орган досудового розслідування у розумінні ст.132 КПК України не надав достатніх і належних доказів, що речовина, яка знаходиться в даних пластикових каністрах є об`єктом вчиненого кримінального правопорушення, слідчий лише посилається в клопотанні та даючи пояснення в судовому засіданні на те, що саме великий об"єм дизильного палива вказує опосередковано на те, що дане дизельне паливо могло бути викрадене. Інших доказів, які б підтверджували, що рідина, яка знаходиться в 14 пластикових каністрах була викрадена за заявою потерпілого ОСОБА_6 , слідчому судді не надано.
Крім того, в своєму клопотанні про арешт пластикових каністр слідчий в абзаці, де обґрунтовує необхідність накладення арешту замість пластикових каністр посилається на забезпечення збереження «вилученого автомобіля», який взагалі не є об`єктом, щодо якого подано вказане клопотання.

Таким чином, на підставі викладеного, з урахуванням мотивів клопотання слідчого про арешт майна та доданих до клопотання документів, слідчий суддя враховує розумність та співрозмірність обмеження права власності та приходить до висновку, що слідчим не доведено необхідність такого арешту, а тому дане клопотання не підлягає задоволенню.

керуючись ст. ст. 131, 132, 170, 172-173 КПК України, слідчий суддя

УХВАЛИВ:
У задоволенні клопотання слідчого СВ ВП № 3 Кам`янського РУП ГУ НП в Дніпропетровській області ОСОБА_4 , погоджене з прокурором Жовтоводської окружної прокуратури про арешт майна за матеріалами досудового розслідування внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000149 від 03.06.2022 року за ознаками вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України відмовити.
Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Дніпровського апеляційного суду протягом 5 днів з моменту її проголошення.

Слідчий суддя ОСОБА_1