Справа № 438/599/20 Головуючий у 1 інстанції: ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/811/1071/21 Доповідач: ОСОБА_2
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
30 травня 2022 року м. Львів
Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Львівського апеляційного суду в складі:
Головуючого - судді ОСОБА_2
суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4
секретаря судового засідання ОСОБА_5
розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали кримінального провадження за апеляційною скаргою потерпілого ОСОБА_6 на вирок Бориславського міського суду Львівської області від 12 жовтня 2021 року щодо ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Борислав Львівської області, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , обвинуваченого за ч. 1 ст. 122 КК України,

за участю прокурора ОСОБА_8
потерпілого ОСОБА_6
ВСТАНОВИЛА:
оскарженим вироком ОСОБА_9 визнано винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.122 КК України, та призначено йому покарання за ч.1 ст.122 КК України у виді позбавлення волі на строк 2 (два) роки.

На підставі ст. 75 КК України ОСОБА_7 звільнено від відбування даного покарання з випробуванням, якщо він протягом 2 (двох) років іспитового строку не вчинить нового злочину і виконає покладені на нього обов`язки.

На підставі ст. 76 КК України зобов`язано ОСОБА_7 періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.

Цивільний позов ОСОБА_6 про відшкодування матеріальної (майнової) шкоди в розмірі 32818 гривень 65 копійок, моральної шкоди в розмірі 200 000 гривень та 13 000 гривень судових витрат задовілено частково, стягнуто з ОСОБА_7 на користь ОСОБА_6 завдану майнову шкоду у розмірі 17 545 (сімнадцять тисяч п`ятсот сорок п`ять) гривень 65 копійок та моральну шкоду у розмірі 10000 (десять тисяч) гривень.

У решті позовних вимог відмовлено.

За вироком суду, Обвинувачений ОСОБА_7 близько 03 години 00 хвилин 14 жовтня 2019 року, перебуваючи поблизу зупинки громадського транспорту, що неподалік стоматологічної поліклініки АДРЕСА_2 , де на ґрунті раптово виниклого конфлікту умисно наніс один удар кулаком правої руки в ділянку щелепи потерпілого ОСОБА_6 зліва, заподіявши при цьому тілесні ушкодження останньому у вигляді відкритого перелому нижньої щелепи в ділянці кута зліва зі зміщенням уламків та синця в цій же ділянці, які згідно з висновком судово-медичного експерта належать до середнього ступеня тяжкості, як такі, що викликали тривалий розлад здоров`я.

Не погоджуючись із даним вироком суду, потерпілий подав на нього апеляційну скаргу, у якій просить вирок Бориславського міського суду Львівської області від 12.10.2021 змінити та стягнути з ОСОБА_7 на користь потерпілого 32 818.65 (тридцять дві тисячі вісімсот вісімнадцять) гривень відшкодування матеріальної (майнової) шкоди, 200 000 (двісті тисяч) гривень відшкодування моральної шкоди та 13 000 (тринадцять тисяч) гривень судових витрат.

В обґрунтування своїх апеляційних вимог потерпілий зазначає, що не оспорюючи висновків суду першої інстанції щодо встановлених фактичних обставин кримінального провадження, доведеності вини обвинуваченого та правильності кваліфікації його дій, вважає, що вирок суду необхідно змінити в частині частково задоволеного позову, оскільки такі висновки є необґрунтованими, судом допущено істотне порушення норм кримінального процесуального закону при прийнятті рішення в частині задоволення цивільного позову.

Вважає, що суд першої інстанції з`ясувавши обставини, мав всі підстави для повного задоволення цивільного позову в частині відшкодування відповідачем ОСОБА_7 моральної шкоди, з урахуванням тяжкості страждань потерпілого, наслідків від тілесних ушкоджень, судової практики, тому таке рішення є несправедливим, необ`єктивним та упередженим.

Під час спричинення тілесних ушкоджень ОСОБА_7 , був знищений смартфон потерпілого ОСОБА_10 вартістю 7848 грн. В позовній заяві потерпілий зазначив, що з урахуванням вартості запасних частин до смартфона та його ремонт, економічно ремонтувати недоцільно. Однак, суд неправомірно зазначив у вироку, що потерпілий має довести належними доказами факт завдання шкоди за участю відповідача, розмір завданої шкоди, а також факт того, що відповідач є заподіювачем шкоди (знищеня телефону).

Також, внаслідок спричинених тілесних ушкоджень ОСОБА_7 змушений був піти в академічну відпустку на рік, обсяг знань не отримав, гроші навчальним закладом не були повернуті. В підтвердження факту оплати надав квитанцію до прибуткового касового ордеру №54767 від 03.09.2019. За наявності зазначених обґрунтувань, суд мав всі підстави для задоволення цивільного позову в цій частині стягнення шкоди з відповідача.

Щодо витрат на правову допомогу, то потерпілий також не погоджується із рішенням суду першої інстанції в цій частині. З опису виконаних робіт від 30.03.2020 вбачається, що адвокатом ОСОБА_11 при здійсненні представництва потерпілого було виконано перелік роботи по здійсненню захисту в довірителя на загальну суму 13800 грн., а відповідно до квитанції №0.0..1 24.06.2020, потерпілим було сплачено суму 13000 грн. у неповному обсязі, а сума в 13 000 грн. підлягає стягненню з обвинуваченого.

Обвинувачений та його захисник у судове засідання повторно не з`явились. Обвинувачений про причини неявки не повідомив та не подав клопотання про відкладення справи. Захисник обвинуваченого адвокат ОСОБА_12 подав суду клопотання про відкладення розгляду справи вже вдруге через те, що перебуває на стаціонарній реабілітації у ГО «реабілітаційний комплекс «Агапе Україна», однак жодних підтверджуючих документів про це не представив.

ЄСПЛ неодноразово висловлював позицію, згідно з якою відкладення розгляду справи має бути з об`єктивних причин і не суперечити дотриманню розгляду справи у розумні строки. Так, у рішенні у справі «Цихановський проти України» (Tsykhanovsky v. Ukraine) ЄСПЛ зазначив, що саме національні суди мають створювати умови для того, щоб судове провадження було швидким та ефективним. Зокрема, національні суди мають вирішувати, чи відкласти судове засідання за клопотанням сторін, а також чи вживати якісь дії щодо сторін, чия поведінка спричинила невиправдані затримки у провадженні. Аналогічну позицію висловлено у рішеннях ЄСПЛ «Смірнова проти України» (Smirnov v. Ukraine, Application N 36655/02), «Карнаушенко проти України»(Karnaushenko v. Ukraine, Application N 23853/02).

Статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод визначено, що кожна особа має право на справедливий суд.

Практика Європейського суду з прав людини визначає, що сторона, яка задіяна в ході судового розгляду справи, зобов`язана з розумним інтервалом часу сама цікавитися провадженням у її справі, добросовісно користуватися належними їй процесуальними правами та неухильно виконувати процесуальні обов`язки.

Європейський суд з права людини в рішенні від 7 липня 1989 року у справі «Юніон Аліментаріа проти Іспанії» зазначив, що заявник зобов`язаний демонструвати готовність брати участь на всіх етапах розгляду, що стосуються безпосередньо його, утримуватися від використання прийомів, які пов`язані із зволіканням у розгляді справи, а також максимально використовувати всі засоби внутрішнього законодавства для прискорення процедури слухання.

Відтак, виходячи з вище наведеного, колегія суддів вважає за можливе розглянути справу за відсутності обвинуваченого ОСОБА_7 та його захисника, оскільки повторна неявка обвинуваченого та його захисника в судові засідання є зловживанням правами учасника процесу та намаганням уникнути відповідальності за вчинене обвинуваченим ОСОБА_7 , а тому не буде порушенням його прав, а сприятиме досягненню основних принципів національного та європейського законодавства права особи на справедливий суд.

Заслухавши доповідь головуючого, думку потерпілого, який підтримав апеляційну скаргу, прокурора що висловився на розсуд суду у вирішенні апеляційних вимог, дослідивши матеріали справи, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга потерпілого підлягає до задоволення частково, виходячи із наступного.

Відповідно до ст. 370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. При цьому, законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до статті 94 цього Кодексу. Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.

Колегія суддів вважає, що дані вимоги закону судом першої інстанції при ухваленні оскаржуваного вироку щодо ОСОБА_7 в частині цивільного позову не дотримані.

Висновок суду про доведеність вини ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 122 КК України, за наведених у вироку суду обставин, та правильність кваліфікації його дій є вірним та доводиться належними та допустими доказами у справі, до яких у сторони захисту під час досудового слідства не було жодних зауважень, які детально описані та дослідженні судом першої інстанції в оскарженому вироку, які сторонами кримінального провадження не оспорюються. Дані докази узгоджуються між собою та зібрані у відповідності до вимог кримінального процесуального законодавства, і не потребують повторного дослідження.

Щодо вирішення цивільного позову у справі, то слід зазначити наступне.

Згідно ч.2 ст. 127 КПК України, шкода, завдана кримінальним правопорушенням або іншим суспільно небезпечним діянням, може бути стягнута судовим рішенням за результатами розгляду цивільного позову в кримінальному провадженні.

Згідно ч.1 ст. 129 КПК України, ухвалюючи обвинувальний вирок, постановляючи ухвалу про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру, суд залежно від доведеності підстав і розміру позову задовольняє цивільний позов повністю або частково чи відмовляє в ньому.

Згідно із положеннями ч. 1 ст. 1167 ЦК України, моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини.

У відповідності до ст. 23 ЦК України, особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна; у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи.

Якщо інше не встановлено законом, моральна шкода відшкодовується грошовими коштами, іншим майном або в інший спосіб.

Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.

Моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов`язана з розміром цього відшкодування.

Моральна шкода відшкодовується одноразово, якщо інше не встановлено договором або законом.

Так, потерпілий ОСОБА_6 заявив цивільний позов про відшкодування матеріальної шкоди за знищений смартфон - 7848 гривень, вартість комп`ютерної томографії з банківськими послугами - 1005 гривень, вартість пластини з банківською комісією - 15 251 гривень, вартість придбаних медичних препаратів 1289 гривень 65 копійок, вартість за навчання 7425 гривень, а загалом - 32 818 гривень 65 копійок.

Розмір завданої моральної шкоди потерпілий оцінив в 200 000 гривень, а також позивач просив стягнути з відповідача ОСОБА_7 13 000 гривень судових витрат, сплачених ним на рахунок адвокатського об`єднання «Галицькі партнери».

Як встановлено апеляційним судом, судом першої інстанції не мотивовано у вироку, з яких критеріїв суд виходив, задовольняючи вимоги потерплого про моральне відшкодування саме на 10 000 грн., а лишень формально зазначив про засади виваженості, розумності та справедливості при визначенні розміру морального відшкодування.

Згідно з п. 3 ч. 1 ст. 91 КПК вид і розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, розмір процесуальних витрат, належить до обставин, які підлягають доказуванню у кримінальному провадженні.

Відмовляючи у відшкодуванні витрат на правову допомогу , суд першої інстанції послався лише на те, що у договорі про надання правової допомоги між потерпілим ОСОБА_6 та адвокатом ОСОБА_11 не визначено вартість послуг, термін їх оплати. Однак судом першої інстанції не встановлено, чи виконано загалом умови укладеного договору, чи послуги адвокатом ОСОБА_11 надано і у якому обсязі і чи такі роботи були оплачені клієнтом ОСОБА_6 .

Згідно ст. 409 КПК України підставою для скасування або зміни судового рішення судом апеляційної інстанції є неповнота судового розгляду, невідповідність висновків суду, викладених у судовому рішенні, фактичним обставинам кримінального провадження; істотне порушення вимог кримінального процесуального закону.

Відповідно до ч. 1 ст. 412 КПК України, істотними порушеннями вимог кримінального процесуального закону є такі порушення вимог цього Кодексу, які перешкодили чи могли перешкодити суду ухвалити законне та обґрунтоване судове рішення.

Отже, під час розгляду справи судом першої інстанції допущено порушення вимог кримінального процесуального закону, яке є істотним, що унеможливило прийняття законного і обґрунтованого рішення у справі, і що у свою чергу у відповідності до вимог ст. 415 КПК України є підставою для скасування такого рішення та призначення нового розгляду у суді першої інстанції.

Враховуючи наведене, колегія суддів вважає вирок суду першої інстанції необґрунтованим і таким, що підлягає скасуванню в частині вирішення питання цивільного позову потерпілого із призначенням нового розгляду в суді першої інстанції. За таких обставин подана апеляційна скарга потерпілого підлягає задоволенню частково, а вирок скасуванню з направленням справи на новий судовий розгляд у суд першої інстанції в частині вирішення цивільного позову.

При новому судовому розгляді слід врахувати викладене вище та перевірити належним чином усі доводи, наведені в апеляційній скарзі потерпілого ОСОБА_6 , дослідити належним чином усі докази у справі, що стосуються питання вирішення цивільного позову. В подальшому необхідним буде співставити ці доводи із наявними у кримінальному провадженні доказами, яким дати належну юридичну оцінку з огляду на їх допустимість і достатність, та відповідно до вимог ст. 370 КПК України ухвалити законне та обґрунтоване рішення.

Керуючись ст.ст. 405,407, 409,412, 415, 419 КПК України, колегія суддів

ПОСТАНОВИЛА:
апеляційну скаргу потерпілого ОСОБА_6 задоволити частково. Вирок Бориславського міського суду Львівської області від 12 жовтня 2021 року щодо ОСОБА_7 , обвинуваченого за ч. 1 ст. 122 КК України скасувати в частині вирішення цивільного позову та призначити новий розгляд у суді першої інстанції.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_13 ОСОБА_14 ОСОБА_4