ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
Справа № 495/604/21

Номер провадження 1-кп/495/369/2022

25 жовтня 2022 рокум. Білгород-Дністровський

Білгород-Дністровський міськрайонний суд Одеської області у складі:

головуючої одноособово судді ОСОБА_1

за участю секретаря - ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду м. Білгород-Дністровський кримінальне провадження внесене в ЄРДР № 0001705 від 08 грудня 2020 року відносно:

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця міста Одеса ,українця, громадянина України , розлученого, не маючого на утриманні неповнолітніх дітей ,з середньою освітою, не працюючого раніше судимого :

-18 січня 1999 року Іллічівським міськрайонним судом Одеської області за ч.2 ст. 296 КК України до 2-х років позбавлення волі,

-31 липня 2001 року Іллічівським міським судом Одеської області за ч.3 ст. 140 КК України до 5 років позбавлення волі,

-20 травня 2008 року Білгород- Дністровським міськрайонним судом Одеської області за ч.1 ст. 199 КК України до 1 року позбавлення волі

-12 квітня 2013 року Білгород-Дністровським міськрайонним судом Одеської області за ч.2 ч.3 ст.185 КК України до 3- хроків позбавлення волі звільнився 21 березня 2016 року з Одеської ІК №14 на підставі ухвали Малиновського районного суду Одеської області умовно-достроково на 2 місяці 3 дні ,який зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1

обвинуваченого у скоєні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 121 КК України

сторони кримінального провадження:

прокурор Білгород-Дністровської окружної прокуратури Одеської області ОСОБА_4

обвинувачений ОСОБА_3

захисник ОСОБА_5 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_3

потерпіла ОСОБА_6

ВСТАНОВИВ:

Обвинувачений ОСОБА_3 вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч.2 ст. 121 КК України, при наступних обставинах:

07 грудня 2020 року приблизно в 21 годин 00 хвилин,більш точний час в ході досудового розслідування встановити не надалось можливим,обвинувачений ОСОБА_3 перебуваючи в житловому будинку АДРЕСА_1 ,де між обвинуваченим ОСОБА_3 та потерпілим ОСОБА_7 під час вживання спиртних напоїв виникла сварка, на грунті раптово виниклих неприязних стосунків,в ході якої обвинувачений ОСОБА_8 реалізуючи свій злочинний намір,з метою нанесення потерпілому ОСОБА_7 тяжких тілесних ушкоджень,наніс не менше 8 ударів кулаком своєї правої руки в область голови та грудної клитини потерпілого ОСОБА_7 , а саме: не менше 4 ударів в область голови та не менше 4 ударів в область тулубу, заподіяв потерпілому поєднану травму голови,тулуба,яка включає тілесні ушкодження: закрита черепно-мозкова травма з синцями в області обличчя,крововиливами в м*яких покривах кісток скреплення черепа,внутрішньо-черепними крововиливами під тверду мозкову оболонку,під павутинну оболонку півкуль головного мозку ,з ділянкою забою кори головного мозку в скроневій долі лівої півкулі,закриті прямі переломи 5 (п*ятого),6 (шостого),7 (сьомого), 8 (восьмого ), 9(дев*ятого ),10 (десятого)лівих ребер відповідно лівій боковій поверхні грудної клитини,з грубими розривами легневої плеври в місцях переломів,які відносяться до тяжких тілесних ушкоджень,як небезпечних для життя в момент заподіяння , після чого обидва залишилися ночувати за данною адресою,при цьому потерпілий ОСОБА_7 почав висловлювати скарги на біль в області тулубу та ребер.

Наступного дня, 08 грудня 2020 року,приблизно в 10 годин 00 хвилин,більш точний час в ході досудового розслідування встановити не надалось можливим,обвинуваченим ОСОБА_3 був виявлений труп потерпілого ОСОБА_7 без ознак життя,який був доставлений в КУ " Білгород-Дністровське бюро судово медичної експеризи Одеської області "для встановлення причин смерті,яка наступила від дії тупих твердих предметів та знаходиться в прямому причинному зв*язку з поєднаною травмою голови та тулубу потерпілого ОСОБА_7 яку обвинувачений ОСОБА_3 умисно наніс потерпілому при обставинах,вказаних вище.

Суд, з`ясувавши думку сторін кримінального провадження, роз`яснив вимоги ч. 3 ст. 349 Кримінального процесуального кодексу України і наслідки обмеження обсягу доказів, визнає недоцільним дослідження інших доказів, крім допиту обвинуваченого ОСОБА_3 відносно фактичних обставин кримінального правопорушення, оскільки вони ніким не оспорюються, та дослідженням доказів, які характеризують особистість обвинуваченого.

Обвинувачений ОСОБА_3 погодився з тим, щоб судовий розгляд обмежився його допитом, та дослідженням доказів, які характеризують особистість обвинуваченого. Йому було роз`яснено, що в даному випадку він позбавляється права оспорювати в апеляційному порядку фактичні обставини кримінального правопорушення.

Не оспорюючи фактичні обставини кримінального правопорушення у судовому засіданні, обвинувачений ОСОБА_3 свою провину у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 121 КК України визнав повністю та пояснив суду,що дійсно,07 грудня 2020 року він разом із своїм знайомим ОСОБА_7 розпивали спиртні напої за адресою: АДРЕСА_1 . Під час розпиття спиртних напоїв між ними виникла на грунті неприязних стосунків сварка під час якої він наніс потерпілому кілька ударів кулаком в область голови та грудної клитини,після чого потерпілий став скаржитися на біль в області грудної клитини. Оскільки вони були в стані алкогольного сп*яніння, він на скарги не звернув уваги, вони легли спати, а коли він прокинувся, то побачив потерпілого без ознак життя. В скоєному щиро розкаявся.

Дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення обвинуваченого, суд дійшов висновку про винуватість обвинуваченого ОСОБА_3 у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 121 КК України. Висновок суду підтверджується, зокрема, поясненнями обвинуваченого, який надав точні пояснення щодо того, як, коли та за яких обставин він вчинив злочини. Суд бере до уваги, що пояснення обвинуваченого не суперечать іншим об`єктивним доказам по справі та дозволяють достовірно встановити обставини скоєння злочину обвинуваченим.

Оцінюючи докази у сукупності, суд визнає винним обвинуваченого ОСОБА_3 у інкримінованому йому кримінального правопорушення та кваліфікує його дії за ч.2 ст. 121 КК України ,тобто спричинення умисного тяжкого тілесного ушкодження,що спричинило смерть потерпілого.

Відповідно до ст. 66 КК України до обставин, які пом`якшують покарання обвинуваченому ОСОБА_3 суд відносить щире каяття , активне сприяння розкриттю кримінального правопорушення.

Стосовно призначення обвинуваченому ОСОБА_3 покарання суд приходить до наступного:

Відповідно до ч. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод від 04.11.1950 року ратифікованої законом України від 07.07.1997 №475/97-ВР - кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

Суд уважає, що підстави застосування статей 69, 69-1 КК України при призначенні покарання - відсутні.

Призначаючи обвинуваченому ОСОБА_3 покарання суд ураховує, що покарання, як захід державного реагування на осіб, котрі вчинили кримінальне правопорушення, є головною і найбільш поширеною формою реалізації кримінальної відповідальності, роль і значення якого багато в чому залежать від обґрунтованості його призначення і реалізації. Застосування покарання є одним із завершальних етапів кримінальної відповідальності, на якому суд вирішує питання, визначені ч. 1 ст. 368 КПК, та яке виступає правовим критерієм, показником негативної оцінки як самого правопорушення, так і особи, котра його вчинила. Покарання завжди має особистий, індивідуалізований характер, а його призначення і виконання можливе тільки щодо особи, визнаної винною у вчиненні кримінального правопорушення. При цьому призначення необхідного і достатнього покарання певною мірою забезпечує відчуття справедливості як у потерпілого, так і суспільства.

За змістом статей 50, 65 КК, особі, яка скоїла кримінальне правопорушення, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для виправлення та попередження скоєння нових кримінальних правопорушень. Це покарання має відповідати принципам законності, обґрунтованості, справедливості, співмірності та індивідуалізації, що є системою найбільш істотних правил і критеріїв, які визначають порядок та межі діяльності суду під час обрання покарання. Суд повинен ураховувати ступінь тяжкості кримінального правопорушення, конкретні обставини його скоєння, форму вини, наслідки цього діяння, дані про особу, обставини, що впливають на покарання, ставлення особи до своїх дій, інші особливості справи, які мають значення для забезпечення відповідності покарання характеру та тяжкості кримінального правопорушення.

Покарання завжди призначається як відповідний захід примусу держави за вчинене кримінальне правопорушення, виконує виправну функцію і водночас запобігає вчиненню нових кримінальних правопорушень як самим засудженим, так і іншими особами. Оптимальним орієнтиром такої діяльності є визначення покарання в тому обсязі, який був би достатнім для досягнення найближчої мети покарання - виправлення засудженого

Оскільки в судовому засіданні було встановлено обґрунтованість висунутого проти обвинуваченого ОСОБА_3 кримінального обвинувачення, суд вважає необхідним призначити йому покарання.

При призначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_3 суд враховує суспільну небезпеку та характер вчиненого ним кримінального правопорушення, тяжкість скоєного, а також дані які характеризують особу обвинуваченого, який за місцем проживання характеризується посередньо , не одружений, не має на утриманні неповнолітніх дітей, не працює ,його вік та стан здоров`я , те що він раніше судимий, вчинив кримінальне правопорушення,яке згідно зі ст. 12 КК України відноситься до категорії тяжких злочинів його каяття у скоєному.

Враховуючи те, що обвинувачений є судимою особою, має постійне місце мешкання, посередньо характеризується, а також тяжкість вчиненого кримінального правопорушення та його ставлення до скоєного, а саме те, що він розкаявся у скоєному та сприяв розкриттю злочину,потерпілий не наполягає на суворому покаранні обвинуваченого, суд приходить до переконання про можливість призначення обвинуваченому покарання у вигляді позбавлення волі у межах санкції статті,за якою кваліфіковані його дїі .

Судові витрати по справі відсутні. Цивільний позов по кримінальному провадженню не заявлений.

Речові докази-мобільний телефон " Самсунг",пакет ЕХР 0203621,фрагмент штукатурки з речовиною бурого колору,упаковані в конверт№1,фрагмент деревини з вхідних дверей з речовиною бурого кольору упаковані в конверт №2,наволочка з плямами речовини бурого кольору упакована в конверт№ 3,які згідно постанови слідчого Білгород-Дністровського РВП ГУНП в Одеській області від 08 грудня 2020 року визнані речовими доказами по кримінальному провадженні та здани на зберігання до камери зберігання речових доказів Білгород-Дністровського РВП ГУНП в Одеській області, чоловічу футболку бежевого кольору з речовиною бурого кольору,упаковану до паперового конверту,термобілизну чорного кольору,упаковану в пареровий конверт,чоловічу рубашку в клітину з плямами бурого кольору,упаковану в паперовий конвер,комбінезон чоловічий темно-синього кольору з плямами бурого кольру,упаковий в картонну коробку, які згідно постанови слідчого Білгород-Дністровського РВП ГУНП в Одеській області від 09 та 17 грудня 2020 року визнані речовими доказами по кримінальному провадженні та здани на зберігання до камери зберігання речових доказів Білгород-Дністровського РВП ГУНП в Одеській області, змиви з правої та лівої руки на марлевий тампон обвинуваченого Божева,контрольний зразок марлевого тампону,зрізи нігтьових полотен правої та лівої руки обвинуваченого ОСОБА_3 , які згідно постанови слідчого Білгород-Дністровського РВП ГУНП в Одеській області від 09 грудня 2020 року визнані речовими доказами по кримінальному провадженні та здани на зберігання до камери зберігання речових доказів Білгород-Дністровського РВП ГУНП в Одеській області-слід знищити.

Міру запобіжного заходу обвинуваченому ОСОБА_3 до набуття вироком законної чинності слід залишити тримання під вартою в Державній установі "Ізмаїльський слідчий ізолятор".

Керуючись ст. ст. 100, 349, 368, 370, 373, 374, 376, 392-395 Кримінального процесуального кодексу України, суд, -

УХВАЛИВ:

ОСОБА_3 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 121 КК України та призначити йому покарання у вигляді 7 років позбавлення волі.

Міру покарання засудженому ОСОБА_3 рахувати з
08 грудня 2020 року.

Міру запобіжного заходу засудженому ОСОБА_3 до набуття вироком законної чинності слід залишити тримання під вартою в Державній установі "Ізмаїльський слідчий ізолятор".

Речові докази по справі, а саме: мобільний телефон " Самсунг",пакет ЕХР 0203621,фрагмент штукатурки з речовиною бурого колору,упаковані в конверт№1,фрагмент деревини з вхідних дверей з речовиною бурого кольору упаковані в конверт №2,наволочка з плямами речовини бурого кольору упакована в конверт№ 3,які згідно постанови слідчого Білгород-Дністровського РВП ГУНП в Одеській області від 08 грудня 2020 року визнані речовими доказами по кримінальному провадженні та здани на зберігання до камери зберігання речових доказів Білгород-Дністровського РВП ГУНП в Одеській області, чоловічу футболку бежевого кольору з речовиною бурого кольору,упаковану до паперового конверту,термобілизну чорного кольору,упаковану в пареровий конверт,чоловічу рубашку в клітину з плямами бурого кольору,упаковану в паперовий конвер,комбінезон чоловічий темно-синього кольору з плямами бурого кольру,упаковий в картонну коробку, які згідно постанови слідчого Білгород-Дністровського РВП ГУНП в Одеській області від 09 та 17 грудня 2020 року визнані речовими доказами по кримінальному провадженні та здани на зберігання до камери зберігання речових доказів Білгород-Дністровського РВП ГУНП в Одеській області, змиви з правої та лівої руки на марлевий тампон обвинуваченого Божева,контрольний зразок марлевого тампону,зрізи нігтьових полотен правої та лівої руки обвинуваченого ОСОБА_3 , які згідно постанови слідчого Білгород-Дністровського РВП ГУНП в Одеській області від 09 грудня 2020 року визнані речовими доказами по кримінальному провадженні та здани на зберігання до камери зберігання речових доказів Білгород-Дністровського РВП ГУНП в Одеській області- знищити.

Вирок може бути оскаржений до Одеського апеляційного суду протягом 30 днів з моменту його проголошення, через Білгород-Дністровський міськрайонний суд Одеської області.

Вирок суду у відповідності з вимогами ст. 394 ч. 2 КПК України не може бути оскаржений в апеляційному порядку з підстав заперечення обставин, які ніким не оспорювалися під час судового розгляду і дослідження яких було визнано судом недоцільним відповідно до частини 3 ст. 349 КПК України.

Копію вироку негайно видати засудженому та прокурору.

Суддя : ОСОБА_1