ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-сс/803/1088/22 Справа № 803/70/22 Суддя у 1-й інстанції - ОСОБА_1 Суддя у 2-й інстанції - ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 липня 2022 року м. Дніпро

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Дніпровського апеляційного суду у складі:

Судді доповідача ОСОБА_2

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4

розглянув у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу захисника ОСОБА_5 в інтересах підозрюваного ОСОБА_6 на ухвалу слідчого судді Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 07 липня 2022 року у кримінальному провадженні № 0000321 про продовження строку тримання під вартою з визначенням розміру застави щодо:
ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Чорна Чемеровецького району Хмельницької області, громадянина України, не одруженого, не судимого, військовослужбовця військової частини НОМЕР_1 , солдата, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,
підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 402 КК України,

за участю:

секретаря судового засідання ОСОБА_7

прокурора ОСОБА_8

захисника ОСОБА_5
в режимі відеоконференції:

підозрюваного ОСОБА_6

В С Т А Н О В И Л А:

За ухвалою слідчого судді Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 07 липня 2022 року продовжено ОСОБА_6 запобіжний захід тримання під вартою до 06 серпня 2022 року із визначенням застави у виді 80 розмірів прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що складає 198 480 гривень.
Слідчий суддя встановив, що ОСОБА_6 підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 402 КК України, який відповідно до ст. 12 КК України віднесений до категорії тяжкого кримінального правопорушення, а також те, що продовжують існувати ризики, передбачені п. 1, п. 5 ч. 1 ст. 177 КПК України.
В апеляції:
- адвокат ОСОБА_5 просить ухвалу слідчого судді скасувати та постановити нову, якою обрати щодо підозрюваного ОСОБА_6 запобіжний захід у вигляді домашнього арешту.
В обґрунтування апеляційних вимог захисник посилається на те, що ОСОБА_6 має міцні соціальні зв`язки, був волонтером, позитивно характеризується за місцем проживання та роботи.
Також захисник посилається на те, що прокурором не доведено застосування саме такого запобіжного заходу, з огляду на відсутність заявлених прокурором ризиків.
Зазначає, що підозрюваний тримається в неналежних умовах, оскільки він є військовослужбовцем, проте з невідомих причин знаходиться в ДУ Дніпровська УВП № 4, що не неприпустимим.
Окрім цього вказує на те, що слідчий суддя, під час визначення розміру застави, не врахував майновий стан підозрюваного,та визначив завідомо непомірний розмір застави.
Заслухавши підозрюваного та його захисника, які просили задовольнити апеляційну скаргу, а також вислухавши думку прокурора, який заперечував проти задоволення апеляційної скарги захисника, перевіривши матеріали та обговоривши доводи скарги, колегія суддів дійшла наступного висновку.
Відповідно до ст. 370 КПК України, судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до статті 94 цього Кодексу. Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.
За вимогами ч. 1, п. 4 ч. 2 ст. 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених частиною п`ятою статті 176 цього Кодексу. Запобіжний захід у вигляді тримання під вартою не може бути застосований, окрім як до раніше не судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад п`ять років.
Статтею 199 КПК України передбачено порядок продовження строку тримання під вартою, а з частини третьої даної норми слідує, що звертаючись з клопотанням про продовження строків тримання під вартою, прокурор, слідчий за погодженням з прокурором має викласти, зокрема обставини, які свідчать про те, що заявлені ризики не зменшилися або з`явилися нові ризики, які виправдовують продовження тримання особи під вартою.
Зазначені вимоги кримінального процесуального закону на момент розгляду клопотання слідчого судом першої інстанції дотримані.
При вирішенні питання про продовження строку тримання під вартою стосовно підозрюваного ОСОБА_6 , слідчий суддя належним чином дослідив обставини, з якими закон пов`язує можливість продовження строку тримання під вартою, та обґрунтовано дійшов висновку про існування обставин, які виправдовують подальше перебування підозрюваного під вартою.
Визначені слідчим суддею при обранні запобіжного заходу ризики доведені та продовжують існувати. Так, ОСОБА_6 обґрунтовано підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч. 4 ст. 402 КК України, який відповідно до ст. 12 КК України віднесений до категорії тяжкого кримінального правопорушення, за який передбачено покарання у вигляді позбавлення волі на строк до десяти років, а тому, зважаючи на тяжкість покарання, яке йому загрожує у разі доведення його винуватості, на даний час продовжують існувати ризики переховування останнього від органів досудового розслідування або суду та вчинення іншого кримінального правопорушення.
Отже, продовження існування зазначених вище обставин у їх сукупності, виправдовують подальше перебування підозрюваного ОСОБА_6 під вартою, що відповідає та є співрозмірним тяжкості і характеру діяння, яке інкримінується останньому, та більш м`які запобіжні заходи, як на це вказує захисник, не забезпечать належної процесуальної його поведінки, а тому продовження строку запобіжного заходу у виді тримання під вартою є найбільш прийнятним за наявних умов.
Оцінюючи вищевказані обставини, апеляційний суд також приймає до уваги практику ЄСПЛ, зокрема, тяжкість обвинувачення не є самостійною підставою для утримання особи під вартою, проте таке обвинувачення у сукупності з іншими обставинами збільшує ризик втечі настільки, що його неможливо відвернути, не взявши особу під варту. У справі «Ілійков проти Болгарії» №33977/96 від 26 липня 2001 року ЄСПЛ зазначив, що «суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування або повторного вчинення злочинів».
Даний висновок також не суперечить практиці Європейського Суду з прав людини, який неодноразово підкреслював, що наявність підстав для тримання особи під вартою має оцінюватись в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин. Тримання особи під вартою завжди може бути виправдано, за наявності ознак того, що цього вимагають справжні інтереси суспільства, які, незважаючи на існування презумпції невинуватості, переважають інтереси забезпечення поваги до особистої свободи.
Щодо посилання в апеляційній скарзі на наявність у підозрюваного ОСОБА_6 міцних соціальних зв`язків, позитивної характеристики за місцем роботи та проживання, зайняття волонтерською діяльністю хоча і мають місце, проте не є достатнім важелем для зменшення встановлених ст. 177 КПК України ризиків, крім того, ці обставини існували і на момент вчинення злочинів, проте жодним чином не виступили стримуючим фактором в поведінці підозрюваного.
Посилання захисника на неприпустимість того, що підозрюваний в теперішній час тримається в неналежних умовах, оскільки він є військовослужбовцем, проте знаходиться в ДУ Дніпровська УВП № 4 разом з російськими загарбниками, не є прийнятними, оскільки відповідно до ч. 1 ст. 4 Закону України Про попереднє ув`язнення, установами для тримання осіб, щодо яких як запобіжний захід обрано тримання під вартою або до яких застосовано тимчасовий чи екстрадиційний арешт, є слідчі ізолятори Державної кримінально-виконавчої служби України, гауптвахти Військової служби правопорядку у Збройних Силах України. В окремих випадках, що визначаються потребою в проведенні слідчих дій, ці особи можуть перебувати в ізоляторах тимчасового тримання.
Крім того, посилання захисника на неналежні умови у установі попереднього ув`язнення, не підтверджуються матеріалами справи, і даних, які б свідчили, що дані умови як наслідок застосування є насильством до підозрюваного, які б давали підстави для реагування в порядку ст. 206 КПК України, колегією суддів у даному кримінальному провадженні не встановлено.
Зауваження захисника щодо застосування непомірної застави підозрюваному у вигляді 80 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що складає 198 480 гривень, також є безпідставним, з огляду на наявність обґрунтованої підозри, вищевказаних ризиків, тяжкості інкримінованого злочину, майнового та сімейного стану підозрюваного ОСОБА_6 , в тому числі отримання ним постійного, систематичного доходу під час проходження служби в Збройних Силах України, з огляду на військову загрозу державі Україна з боку Російської Федерації, та те, що існує суспільний інтерес, який полягає у необхідності захисту високих стандартів охорони прав і інтересів суспільства, колегія суддів вважає, що визначена застава у розмірі 80 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що становить 198 480 гривень, на цьому етапі досудового розслідування, буде достатньою мірою гарантувати виконання підозрюваним, покладених на нього обов`язків та запобіганню спробам вчинити дії, передбачені ч. 1 ст. 177 КПК України.
Підстав вважати вказаний розмір застави завідомо непомірним для підозрюваного, колегія суддів не вбачає, виходячи з практики Європейського суду з прав людини, відповідно до якої, розмір застави повинен визначатися тим ступенем довіри, при якому перспектива втратити заставу, буде достатнім стримуючим засобом, щоб відбити у особи, щодо якої застосовано заставу, бажання перешкоджати встановленню істини у провадженні.
Посилання захисника на роздруківки із платежами, в даному випадку не можуть бути взяті до уваги, оскільки вони не є належним джерелом, яке відображає реальне грошове забезпечення підозрюваного ОСОБА_6 .
Іншій доводи захисника щодо необґрунтованості підозри ОСОБА_6 , фактично зводяться до оцінки доказів та вирішення питань доведеності чи недоведеності вини підозрюваного в інкримінованому злочині, які вирішуються судом першої інстанції при ухваленні вироку, і на даному етапі кримінального провадження ці питання не розглядаються.
Таким чином, порушень вимог кримінального процесуального законодавства, які б слугували підставами для скасування ухвали слідчого судді не встановлено, ухвала про продовження строку тримання під вартою підозрюваного ОСОБА_6 відповідає вимогам ст. ст. 177, 178, 194, 199 КПК України, є законною, обґрунтованою, вмотивованою та такою, що не підлягає скасуванню, а тому, апеляційну скаргу захисника слід залишити без задоволення.
Керуючись ст. ст. 405, 407, 422 КПК, колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу адвоката ОСОБА_5 , - залишити без задоволення.
Ухвалу слідчого судді Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 07 липня 2022 року у кримінальному провадженні № 0000321 про продовження строку тримання під вартою з визначенням розміру застави щодо ОСОБА_6 , підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 402 КК України, - залишити без змін.
Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та касаційному оскарженню не підлягає.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4