Справа № 748/1917/21 Головуючий у І інстанції ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/4823/74/22
Категорія - Доповідач ОСОБА_2
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

01 червня 2022 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Чернігівського апеляційного суду в складі:

Головуючого-суддіОСОБА_2

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4

секретаря судового засідання ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у місті Чернігові, кримінальне провадження, внесене до ЄРДР за №0001458 від 01.06.2021 року, за апеляційною прокурора на вирок Чернігівського районного суду Чернігівської області від 21 вересня 2021 року відносно

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Чернігова, громадянина України, фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше неодноразово судимого,

обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.185 КК України,

за участю учасників кримінального провадження:

прокурора ОСОБА_7

обвинуваченого ОСОБА_6 .

Зміст оскарженого судового рішення і встановлені судом першої інстанцій обставини

Вироком Чернігівського районного суду Чернігівської області від 21 вересня 2021 року ОСОБА_6 визнано винуватим за ч.2 ст.185 КК України та призначено покарання із застосуванням ч.1 ст.69 КК України у виді штрафу в розмірі 60 (шістдесяти) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 1020 грн.

Процесуальні витрати за проведення судових експертиз в сумі 514 грн. 83 коп. стягнуто з обвинуваченого на користь держави.

Питання про речові докази вирішено в порядку ст. 100 КПК України.

За вироком суду визнано доведеним, що ОСОБА_6 , 01 червня 2021 року близько 13 години 30 хвилин, з метою особистого збагачення, з корисливих мотивів, маючи умисел на таємне викрадення чужого майна, діючи повторно, шляхом вільного доступу, з приміщення коридору будинку АДРЕСА_2 , таємно викрав мобільний телефон марки «Huawei» модель «Рsmart 2019», у корпусі чорного кольору, вартістю 2416,00 грн, який належить потерпілій ОСОБА_8 , чим спричинив останній матеріальну шкоду на вказану суму.

Вимоги і узагальнені доводи апеляційної скарги

В апеляційній скарзі прокурор, не оспорюючи фактичних обставин справи, кваліфікацію дій, доведеність вини обвинуваченого, просив вирок стосовно ОСОБА_6 скасувати та ухвалити новий, яким призначити покарання за ч.2 ст.185 КК України у виді позбавлення волі на строк 1 рік. В решті даний вирок залишити без змін.

В обґрунтування своїх вимог вказав, що призначене судом покарання не відповідає ступеню тяжкості вчиненого кримінального правопорушення та особі обвинуваченого. Зазначив, що застосування судом ст.69 КК України є невмотивованим. Відшкодування шкоди відбулося завдяки поверненню викраденого, у зв`язку з чим у потерпілої і відсутні претензії. Визнання вини є складовою частиною пом`якшуючої покарання обставини щирого каяття та не може двічі враховуватися на користь обвинуваченого. Наявність інвалідності, а також тяжких захворювань не перешкоджало обвинуваченому періодично вчиняти корисливі злочини.

Крім того, судом в повному обсязі не враховано, що ОСОБА_6 притягувався до адміністративної відповідальності, перебуває на обліку у лікаря-нарколога з приводу наркотичної залежності, раніше неодноразово притягувався до кримінальної відповідальності за різного роду умисні кримінальні правопорушення, і застосування до нього за двома попередніми вироками покарань у виді штрафу та арешту, не призвело до того, що ОСОБА_6 став на шлях виправлення та знову вчинив умисний корисливий злочин.

Також судом у вироку не вказано чому не береться до уваги висновок досудової доповіді органу пробації про неможливість виправлення ОСОБА_6 за умови призначення покарання, не пов`язаного з ізоляцією від суспільства.

Позиції учасників судового провадження

Прокурор у судовому засіданні підтримав апеляційну скаргу у повному обсязі.

Обвинувачений ОСОБА_6 у судовому засіданні заперечував доводам апеляційної скарги прокурора, просив вирок суду залишити без змін.

Встановлені судом апеляційної інстанції обставини та мотиви, з яких суд виходив при ухваленні рішення

Відповідно до ст.404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Висновок суду про доведеність винуватості ОСОБА_6 у вчиненні зазначеного у вироку діянні за обставин, встановлених судом, відповідає фактичним обставинам кримінального провадження, його дії вірно кваліфіковані судом за ч. 2 ст. 185 КК України, та в апеляційній скарзі не оспорюється, а тому вирок суду в цій частині в апеляційному порядку не переглядається.

Прокурор порушує питання про недотримання судом визначених законом вимог, що стосуються призначення покарання обвинуваченому і пов`язані із суддівським розсудом (дискреційними повноваженнями).

Відповідно до вимог ст.65 КК України суд призначає покарання, враховуючи ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу винного та обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання. Особі яка вчинила кримінальне правопорушення, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових кримінальних правопорушень. А згідно з ч.2 ст.50 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених.

Крім того, відповідно до роз`яснень, що містяться у п.3 постанови Пленуму Верховного суду України від 24.10.2003 № 7 «Про практику призначення судами кримінального покарання» досліджуючи дані про особу підсудного, суд повинен з`ясувати його вік, стан здоров`я, поведінку до вчинення злочину як у побуті так і за місцем роботи чи навчання, його минуле (зокрема, наявність не знятих чи не погашених судимостей, адміністративних стягнень), склад сім`ї (наявність на утриманні дітей та осіб похилого віку), його матеріальний стан, тощо.

Згідно ст. 69 КК України, за наявності кількох обставин, що пом`якшують покарання та істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, з урахуванням особи винного суд, умотивувавши своє рішення, може призначити основне покарання, нижче від найнижчої межі, встановленої в санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини цього Кодексу, або перейти до іншого, більш м`якого виду основного покарання, не зазначеного в санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини цього Кодексу за це кримінальне правопорушення, що є правом, а не обов`язком суду.

Поняття судової дискреції (судовий розсуд) у кримінальному судочинстві охоплює повноваження суду (права та обов`язки), надані йому державою, обирати між альтернативами, кожна з яких є законною, та інтелектуально-вольову владну діяльність суду з вирішення у визначених законом випадках спірних правових питань, виходячи з цілей та принципів права, загальних засад судочинства, конкретних обставин справи, даних про особу винного, справедливості й достатності обраного покарання тощо.

Вирішуючи питання про міру покарання обвинуваченому, суд першої інстанції в повній мірі дотримався вище вказаних вимог закону та в достатній мірі врахував ступінь тяжкості вчиненого злочину, незначну вартість викраденого майна, дані про особу обвинуваченого, пом`якшуючі та обтяжуючі його покарання обставини.

Так, злочин, передбачений ч. 2 ст. 185 КК України, згідно зі ст. 12 КК України, є нетяжким.

Як убачається з матеріалів кримінального провадження, ОСОБА_6 має постійне місце проживання, є інвалідом 3-ї групи, отримує пенсію, перебуває на обліку у лікаря-нарколога з приводу наркотичної залежності, на обліку у лікаря психіатра не перебуває, згідно медичних документів має тяжкі захворювання з рекомендацією перебування під наглядом лікувального закладу.

По даному кримінальному провадженню обвинувачений в повному обсязі визнав свою вину, щиро кається, активно сприяв розкриттю злочину та добровільно відшкодував завдану шкоду, що є обставинами, які пом`якшують покарання. Обставиною, що обтяжує покарання, визнано рецидив злочинів.

Доводи прокурора про безпідставне визнання обставинами, що пом`якшують покарання добровільне відшкодування шкоди та визнання вини є необґрунтованими, так як такі підтверджуються матеріалами кримінального провадження.

Згідно даних досудової доповіді Чернігівського районного відділу філії ДУ «Центр пробації» в Чернігівській області, за місцем проживання обвинувачений характеризується посередньо, проживає разом зі співмешканкою за рахунок виплат по інвалідності, обробляє огород, допомагає односельчанам, за що отримує платню. При спілкуванні з мешканцями села з`ясовано, що вони нічого поганого сказати про нього не можуть, за характером він спокійний, врівноважений, в конфлікти не вступає, агресію до оточуючих не проявляє, з сусідами проживає мирно, якщо звернуться за допомогою допомагає їм у веденні домашнього господарства, з особами антисоціальної поведінки не спілкується, періодично зловживає алкогольними напоями.

Згідно заяви потерпілої ОСОБА_8 претензій матеріального характеру вона до обвинуваченого не має.

Апеляційним судом встановлено, що з моменту вчинення обвинуваченим даного злочину, минув рік, протягом цього часу він приймає міри по запобіганню противоправної діяльності та веде законослухняний спосіб життя, що свідчить про його стійкі соціальні зв`язки. Крім того, обвинуваченим ОСОБА_6 виконано покарання у виді штрафу, яке призначене оскаржуваним вироком.

За наявності вищезазначеного, зважаючи на обставини встановлені в суді 1 та підтверджені в суді апеляційної інстанції, врахувавши конкретні обставини вчиненого злочину, враховуючи принцип індивідуалізації покарання, відношення до скоєного, кількість епізодів злочинної діяльності, вартість викраденого майна, колегія суддів вважає можливим виправлення та перевиховання обвинуваченого без ізоляції від суспільства, із застосуванням ст. 69 КК України, у виді штрафу, що і визначив суд 1 інстанції. Призначене покарання є необхідним і достатнім для його виправлення та попередження нових злочинів. Своє рішення щодо виду та розміру покарання суд належно мотивував, воно відповідає вимогам закону щодо мети покарання. Колегія суддів погоджується з таким рішенням і не вбачає підстав для застосування більш суворого покарання.

Що стосується доводів апеляційної скарги прокурора про те, що, обвинувачений ОСОБА_6 раніше притягувався до кримінальної та адміністративної відповідальності, а також не врахування висновків, які містяться в досудовій доповіді, то це саме по собі, відповідно до закону не є перешкодою для застосування положень ст. 69 КК України, та не є вирішальними при призначенні покарання. Крім того, висновки органу пробації були враховані судом 1 інстанції.

За таких обставин, апеляційна скарга прокурора задоволенню не підлягає.

Керуючись ст.ст. 404, 405, 419 Кримінального процесуального кодексу України, колегія суддів,-

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу прокурора залишити без задоволення, а вирок Чернігівського районного суду Чернігівської області від 21 вересня 2021 року відносно ОСОБА_6 без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржений до касаційної інстанції протягом трьох місяців з дня її проголошення.

СУДДІ:

ОСОБА_3 ОСОБА_2 ОСОБА_4