Справа №479/1155/20
Провадження №1-кп/479/12/22
В И Р О К
і м е н е м У к р а ї н и
01 червня 2022 року смтКриве Озеро

Кривоозерський районний суд Миколаївської області

у складі: головуючого - судді ОСОБА_1 ;
за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в смтКриве Озеро, обвинувальний акт у кримінальному провадженні, внесеному в ЄРДР 10 жовтня 2020 року за №0000051 за обвинуваченням ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки с.Сабатинівка Ульянівського району Кіровоградської області, місце проживання зареєстроване за адресою: АДРЕСА_1 , фактично проживає за адресою: АДРЕСА_2 , громадянки України, не заміжньої, не працюючої, має на утриманні малолітню дитину 2019 року народження, раніше не судимої,
- у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.125 КК України

учасники судового засідання:
прокурор ОСОБА_4 ,

потерпіла ОСОБА_5 ;

законний представник потерпілої ОСОБА_6 ,

обвинувачена ОСОБА_3 ,

в с т а н о в и в:
10 жовтня 2020 року, близько 00.00 год., під час перебування обвинуваченої ОСОБА_3 та неповнолітньої потерпілої ОСОБА_5 в приміщенні житлового будинку, розташованого за адресою: АДРЕСА_1 , між ними, на ґрунті виниклих раніше неприязних відносин, виникла сварка, в ході якої у обвинуваченої ОСОБА_3 виник злочинний умисел, направлений на нанесення тілесних ушкоджень потерпілій ОСОБА_5 ..
Реалізуючи свій злочинний умисел, направлений на спричинення неповнолітній потерпілій ОСОБА_5 тілесних ушкоджень, та, бажаючи їх настання, усвідомлюючи протиправність своїх дій, ОСОБА_3 схопила потерпілу за волосся та умисно коліном нанесла їй два удари в область обличчя і не менше трьох ударів кулаком в область обличчя, чим спричинила потерпілій ОСОБА_5 тілесні ушкодження у вигляді синців обличчя, крововиливу слизової оболонки верхньої губи, які відносяться до категорії легких тілесних ушкоджень.
Будучи допитаною у судовому засіданні обвинувачена ОСОБА_3 свою вину в інкримінованому їй кримінальному проступку першочергово визнала частково, пояснивши, що дійсно 10 жовтня 2020 року відбувся конфлікт в домоволодінні, що розташований АДРЕСА_3 , з потерпілою ОСОБА_7 , при цьому умисел щодо спричинення їй тілесних ушкоджень виник раптово. Також обвинувачена пояснювала, що в ході бійки нанесла лише три удари кулаком в область обличчя потерпілої, при цьому удари коліном ноги не наносила. В судовому засіданні 01 червня 2022 року обвинувачена зазначила, що вину визнає повністю, щиро кається у вчиненому.
Потерпіла ОСОБА_7 в суді підтвердила, що в ході конфлікут між нею та обвинуваченою, остання нанесла їй два удари коліном ноги в область обличчя, три удари кулаком правої руки в область обличчя, в результаті чого вона отримала тілесні ушкодження у вигляді синців обличчя, крововиливу верхньої губи. Пояснювала, що тривалий час після подій 10 жовтня 2020 року перебувала у важкому моральному стані, оскільки свідками бійки між нею та обвинуваченою були її друзі.

Крім пояснень обвинуваченої, потерпілої, вина ОСОБА_3 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.125 КК України, підтверджується іншими доказами, дослідженими у судовому засіданні:

- витягом з кримінального провадження №0000051, відповідно до якого 10 жовтня 2020 року до ЄРДР внесенні відомості за ч.1 ст.125 КК України за фактом нанесеня тілесних ушкоджень у вигляді синців ОСОБА_3 потерпілій ОСОБА_7 (а.с.63);

- заявою законного представника потерпілої ОСОБА_5 - ОСОБА_6 , згідно якої остання просить притягнути до відповідальності ОСОБА_3 , яка 10 жовтня 2020 року нанесла тілесні ушкодження її неповнолітній дочці (а.с.64);

- показаннями законного представника потерпілої - ОСОБА_6 , допитаної судом у якості свідка, яка пояснила, що 10 жовтня 2020 року її неповнолітня дочка ОСОБА_5 повідомила про те, що її побила ОСОБА_3 .. У дочки були численні синці, розбита губа, з якої сильно йшла кров. За даним фактом відразу викликала поліцію.

- висновком експерта №554 від 12 жовтня 2020 року за результатами проведення судово-медичної експертизи, відповідно до якого у ОСОБА_7 виявлено синці обличчя, крововилив слизової оболонки верхньої губи, дані тілесні ушкодження могли утворитися в строк вказаний в постанові слідчого від дії тупого(их) твердовго(их) предмету(тів) і відносяться до категорії легких тілесних ушкоджень (а.с.65-66);

- поясненнями свідків ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , які в суді підтвердили, що 10 жовтня 2020 року перебували АДРЕСА_3 , разом з обвинуваченою і потерпілою. Раптово між ОСОБА_3 та ОСОБА_5 виникла словесна перепалка, після чого вони вийшли на вулицю, де ОСОБА_3 схватила потерпілу за коси та нанесла їй два удари коліном ноги в область обличчя, три удари кулаком правої руки в область обличчя.

Оцінивши зібрані у справі докази, суд вважає, що вина ОСОБА_3 в інкримінованому їй кримінальному правопорушенні знайшла своє підтвердження в ході судового розгляду. Показання свідків логічні та узгоджені між собою, тоді як першочергові пояснення ОСОБА_3 не знайшли свого підтвердження в ході судового розгляду, суперечать іншим показам та фактичним обставинам справи.

Першочергові доводи обвинуваченої про те, що вона не наносила потерпілій удари коліном ноги неспроможні, оскільки спростовуються наведеними доказами, зокрема показаннями ОСОБА_5 , які узгоджуються з показаннями свідків та висновком експерта судово-медичної експертизи щодо кількості виявлених у потерпілого тілесних ушкоджень та механізму їх нанесення.

Таким чином, аналіз усіх даних, покладених в обґрунтування обвинувального акту, в сукупності з дослідженими в суді доказами, дозволяє суду прийти до висновку про те, що вони є належними, допустимими та достовірними, які є достатніми та взаємопов`язаними для постановлення обвинувального вироку.

Суд, оцінивши зібрані по справі докази, знаходить доведеною винність обвинуваченої у вчиненні інкримінованого їй кримінального правопорушення та кваліфікує дії ОСОБА_3 за ч.1 ст.125 КК України як умисне спричинення легкого тілесного ушкодження.
Призначаючи покарання обвинуваченій ОСОБА_3 , суд враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу винної та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

Згідно положень ч.2 ст.12 КК України вчинене обвинуваченою ОСОБА_3 кримінальне правопорушення, класифікується як проступок.
Вивченням особи обвинуваченої встановлено, що на час вчинення кримінального правопорушення мала вік 22 роки, за місцем проживання характеризується посередньо, незаміжня, маюча на утримані малолітню дитину, непрацевлаштована, на обліку у лікарів нарколога та психіатра не знаходиться, раніше не судима.

Обставин, що пом"якшують та обтяжують покарання щодо обвинуваченої, не встановлено.

Приймаючи до уваги наведене, призначаючи міру покарання необхідну та достатню для виправлення обвинуваченої ОСОБА_3 та попередження вчинення нею нових кримінальних правопорушень, враховуючи думку учасників судового провадження, суд вважає можливим призначити їй покарання в межах санкції ч.1 ст.125 КК України у виді штрафу.

Вирішуючи цивільний позов законного представника потерпілої в частині відшкодування моральної шкоди, суд звертає увагу на наступне.

Підставами виникнення цивільних прав та обов`язків є, зокрема завдання моральної шкоди іншій особі (п.3 ч.2 ст.11 ЦК України).

Способом захисту цивільних прав та інтересів може бути відшкодування моральної (немайнової) шкоди (п.9 ч.2 ст.16 ЦК України).

Моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості (ч.3 ст.23 ЦК України).

Відповідно до положень ч.1 ст.1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті.

Пунктами 9, 10 Постанови Пленуму Верховного Суду України №6 від 27 березня 1992 року "Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди" (зі змінами та доповненнями), розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо) та з урахуванням інших обставин. Зокрема, враховуються стан здоров`я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих стосунках, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану тощо. При цьому суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості. При заподіянні особі моральної шкоди обов`язок по її відшкодуванню покладається на винних осіб незалежно від того, чи була заподіяна потерпілому майнова шкода та чи відшкодована вона.

Крім того, визначаючи розмір відшкодування, суд має керуватися принципами рівності, поміркованості, розумності, справедливості. Розмір відшкодування моральної шкоди має бути не більш, а ніж достатнім для розумного задоволення потреб потерпілої особи і не повинен призводити до її збагачення.

Розмір моральної шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин.

Вказана правова позиція відображена в Постанові Касаційного цивільного суду Верховного Суду від 11 жовтня 2019 року по справі №757/53996/17 (провадження № 61-6127св19).

Вирішуючи питання щодо завданої моральної шкоди, суд виходить з того, що позивачу ОСОБА_5 внаслідок кримінального правопорушення вчиненого ОСОБА_12 були заподіяні тілесні ушкодження, вона зазнала фізичного болю, перенеслас фізичні та душевні страждання, тобто їй була заподіяна моральна шкода. При визначенні розміру грошового відшкодування моральної шкоди суд виходить з характеру вчиненого обвинуваченою правопорушення, характеру завданої шкоди, поведінки самої обвинуваченої, глибини перенесених потерпілою фізичних та душевних страждань, а також з вимог розумності та справедливості, в зв"язку з чим суд вважає, що позовні вимоги потерпілої в частині відшкодування моральної шкоди підлягають до задоволення частково, а з ОСОБА_3 необхідно стягнути на користь потерпілої 5000 грн., що відповідатиме вимогам розумності та справедливості й не може вважатися явно завищеною чи надмірною.

Вирішуючи питання щодо стягнення витрат за надання правничої допомоги, суд приходить до наступного. Положеннями ч.1 ст.124 КПК України встановлено, що у разі ухвалення обвинувального вироку суд стягує з обвинуваченого на користь потерпілого всі здійснені ним документально підтверджені процесуальні витрати.

До таких витрат відповідно до п. 1 ч.1 ст.118 цього Кодексу належать витрати на правову допомогу.

Положеннями ст.59 Конституції України закріплено, що кожен має право на професійну правничу допомогу. Кожен є вільним у виборі захисника своїх прав.

Правовою підставою відшкодування витрат на правову допомогу є договір, укладений між потерпілим та адвокатом-представником, а також документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження).

Згідно положень п.4 ч.1 ст.1 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність" договір про надання правової допомоги - домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору.

Щодо понесених потерпілою витрат на правову допомогу, суд, керуючись принципами справедливості та верховенства права, виходячи з критерію реальності адвокатських витрат, виходячи з обставин кримінальної справи, дійшов висновку, що витрати на професійну правову допомогу, надані адвокатом в суді, не підлягають до задоволення, оскільки не підтверджені належними доказами, окрім як квитанціями, підготовленими і виданими адвокатом ОСОБА_13 (а.с.47, а.с.76), які не містять всіх реквізитів, які підтверджують сплату потерпілою витрат на правову допомогу в сумі 5 500 грн..

Керуючись ст.ст.368, 370, 374 КПК України, суд -
у х в а л и в :
ОСОБА_3 визнати винною у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.125 КК України, та призначити покарання у виді штрафу в розмірі п"ятдесяти неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що складає 850 грн.

Цивільний позов законного представника неповнолітньої потерпілої ОСОБА_5 - ОСОБА_6 про стягнення з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_5 моральної шкоди та судових витрат на оплату професійної правничої допомоги - задовольнити частково.
Стягнути з ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на користь ОСОБА_5 , 2003 року народження, моральну шкоду в сумі 5 000 грн..
В задоволенні решти позовних вимог - відмовити.
На вирок учасниками судового провадження можуть бути подані апеляційні скарги до Миколаївського апеляційного суду через Кривоозерський районний суд Миколаївської області протягом тридцяти днів з моменту його проголошення.

СУДДЯ: