Провадження 1-кп/521/1470/22
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
13 жовтня 2022 року м. Одеса
Малиновський районний суд м. Одеси у складі:
головуючого судді - ОСОБА_1 ,
з секретарем - ОСОБА_2 ,
за участю:
прокурора - ОСОБА_3 ,
обвинуваченого (в режимі відеоконференції) - ОСОБА_4 ,
захисника обвинуваченого адвоката ОСОБА_5 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Одесі в режимі відеоконференції (дистанційного судового засідання) кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000557 від 16.08.2022 року відносно:
ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Олешів, Тлумацького району, Івано-Франківської області, громадянина України, з середньо-спеціальною освітою, неодруженого та непрацездатних осіб на утриманні не маючого, працюючого двірником ЖКС № 4 «Портофранківський», без реєстраційного обліку на території України, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , не судимого в силу ст. 89 КК України,
обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 15 ч. 4 ст. 185 КК України, суд -
В С Т А Н О В И В:
Відповідно до Указу Президента України № 64/2022 від 24.02.2022 року, затвердженого Законом України «Про затвердження Указу Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» №2102-ХІ від 24.02.2022 року, з 24 лютого 2022 року з 05 години 30 хвилин введено воєнний стан та всій території України строком на 30 діб.
Указом Президента України №133/2022 від 14.03.2022 року, затвердженого Законом України «Про затвердження Указу Президента України «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні» № 2119-ІХ від 15.03.2022 року, продовжено строк дії воєнного стану в Україні з 05 години 30 хвилин 26 березня 2022 року строком на 30 діб.
Указом Президента України № 259/2022 від 18.04.2022 року, затвердженого Законом України «Про затвердження Указу Президента України «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні» № 2212-ІХ від 21.04.2022 року, продовжено строк дії воєнного стану в Україні з 05 години 30 хвилин 25 квітня 2022 року строком на 30 діб.
Указом Президента України № 341/2022 від 17.05.2022 року, затвердженого Законом України «Про затвердження Указу Президента України «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні» № 2263-ІХ від 22.05.2022 року», продовжено строк дії воєнного стану в Україні з 05 години 30 хвилин 25 травня 2022 року строком на 90 діб.
Так, 15.08.2022 року, приблизно о 10 годині 39 хвилин, більш точний час не встановлено, ОСОБА_4 , перебуваючи за адресою: м. Одеса, провулок Високий, 13 визначив предметом свого злочинного посягання розподільчі мідні кабелі зв`язку, що знаходились у колодязі кабельної каналізації, які належать регіональній філії «Одеська залізниця» АТ «Українська залізниця» ().
ОСОБА_4 , реалізуючи свій злочинний умисел, спрямований на таємне викрадення чужого майна, в умовах запровадженого на всій території України воєнного стану, діючи таємно, з корисливих мотивів, з метою особистого збагачення, підійшов до відкритого колодязя кабельної каналізації по провулку Високий, 13 в м. Одесі, шляхом вільного доступу, спустившись до колодязю підземної каналізації, впевнившись в тому, що за ним ніхто не спостерігає та його дії залишаться непоміченими для оточуючих, діючи умисно, протиправно, за допомогою заздалегідь підготовленого знаряддя для вчинення кримінального правопорушення, а саме предметів схожих на ніж та металевих ножиць - перерізав у двох місцях кабель зв`язку «ТПП 100х2?0,4» довжиною 9 (дев`ять) метрів, вартістю 285 (двісті вісімдесят п`ять) гривень 00 (нуль) копійок за 1 (один) метр, загальною вартістю 2 565 (дві тисячі п`ятсот шістдесят п`ять) гривень 00 (нуль) копійок, який належить регіональній філії «Одеська залізниця» АТ «Українська залізниця».
Таким чином, ОСОБА_4 виконав усі дії, які вважав необхідними для доведення кримінального правопорушення до кінця, однак злочин не закінчив з причин, які не залежали від його волі, оскільки під час спроби покинути місце вчинення кримінального правопорушення, був виявлений безпосередньо біля колодязя кабельної каналізації працівниками Регіональної філії Одеська залізниця АТ «Укрзалізниця». Отже, ОСОБА_4 , своїми діями мав намір спричинити Регіональної філії Одеська залізниця АТ «Укрзалізниця» майнову шкоду на загальну суму 2 565 (дві тисячі п`ятсот шістдесят п`ять) гривень 00 (нуль) копійок.
Допитаний під час дистанційного судового засідання (в режимі відеоконференції) обвинувачений ОСОБА_4 свою провину в інкримінованому йому кримінальному правопорушенні, передбаченому ч. 2 ст. 15 ч. 4 ст. 185 КК України, визнав повністю, та пояснив, що дійсно в період введеного в Україні воєнного стану, зранку 15.08.2022 року, близько 11-00 години, він проходив по провулку Високий, в м. Одесі, побачив відкритий каналізаційний люк та здійснив усі необхідні дії на викрадення кабелю зв`язку, проте злочин не закінчив, оскільки був зупинений на місці вчинення кримінального правопорушення працівниками АТ «Укрзалізниці». Вартість та кількість викраденого майна не оскаржує. Цивільний позов визнає в повному обсязі. Свої дії пояснює тим, що мав намір здати кабель в пункт прийому металобрухту, а отримані гроші витратити на придбання продуктів харчування. Увчиненому щиро кається, має бажання виправити наслідки вчиненого, просить суворо не карати.

Представник потерпілого регіональної філії «Одеська залізниця» АТ «Українська залізниця» ОСОБА_6 в судовому засіданні участі не приймала, однак надала до канцелярії суду заяву про розгляд кримінального провадження за обвинуваченням ОСОБА_4 без її участі, покарання просить визначити на розсуд суду, а заявлений цивільний позов на загальну суму 4629,80 (чотири тисячі шістсот двадцять дев`ять) гривень 80 (вісімдесят) копійокпідтримує повністю та просить його задовольнити.

Відповідно до ч. 3 ст. 349 КПК України суд має право, якщо проти цього не заперечують учасники судового провадження, визнати недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються.

Крім того, такий порядок судового розгляду повністю узгоджується з вимогами п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод та практики Європейського Суду з прав людини щодо їх застосування, згідно яких суд повинен забезпечити належну реалізацію права на справедливий суд під час розгляду кримінальних проваджень шляхом спрощеного і скороченого розгляду.

Отже, за згодою учасників судового провадження, які не оспорюють фактичні обставини кримінального провадження, кваліфікацію кримінального правопорушення, судом встановлено, що вони правильно розуміють зміст його обставин, відсутні сумніви в добровільності їх позиції, суд, у порядку ч. 3 ст. 349 КПК України, визнав недоцільним дослідження доказів щодо обставин, які ніким не оспорюються, і обмежився допитом обвинуваченого, а також дослідженням документів кримінального провадження, що характеризують особу обвинуваченого та документів, що стосуються заявленого цивільного позову.

При цьому судом з`ясовано правильність розуміння учасниками кримінального провадження обставин щодо недоцільності дослідження доказів, добровільність їх позицій, та роз`яснено вимоги ч. 3 ст. 349 КПК України, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку.

Під час допиту обвинувачений ОСОБА_4 підтвердив, що саме він вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 15 ч. 4 ст. 185 КК України за викладених в обвинувальному акті обставин. Показання обвинуваченого ОСОБА_4 є послідовними, логічними, а тому не викликають у суду сумніву щодо правильності розуміння обвинуваченим змісту обставин кримінального правопорушення, добровільності та істинності його позиції.

За таких обставин, суд вважає доведеним пред`явлене ОСОБА_4 обвинувачення і кваліфікує його дії за ч. 2 ст. 15 ч. 4 ст.185 КК України як закінчений замах на таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинене в умовах воєнного стану.

Відповідно до ст. 66 КК України, обставинами, які пом`якшують покарання обвинуваченому ОСОБА_4 , суд визнає щире каяття, активне сприяння розкриттю кримінального правопорушення.
Відповідно до ст. 67 КК України, обставин, які обтяжують покарання обвинуваченому ОСОБА_4 , судом не встановлено.
При визначені виду та міри покарання обвинуваченому, суд враховує: ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, яке відповідно до ст. 12 КК України є тяжким злочином; особу ОСОБА_4 ; те, що особа осудна, на обліку лікарів психіатра/нарколога не перебуває, не має місця реєстрації та постійного місця проживання, в силу ст. 89 КК України є не судимою; непрацездатних осіб на утриманні не має; беззаперечне визнання своєї вину у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення на досудовому слідстві та в судовому засіданні; відсутність тяжких наслідків від вчиненого кримінального правопорушення; відношення ОСОБА_4 до вчиненого, поведінка якого запевнила суд в його готовності до виправлення та готовності нести відповідальність за вчинене; відсутність обставин, що обтяжують покарання та наявність декілька обставин, що пом`якшують покарання.
Враховуючи викладене, приймаючи до уваги, що покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення, а також запобігання вчиненню нових (інших) кримінальних правопорушень, враховуючи зазначені відомості про особу обвинуваченого ОСОБА_4 суд вважає, що виправлення обвинуваченого не може бути досягнуто без ізоляції від суспільства. Поряд з цим, суд погоджується з думкою прокурора, що сукупність декількох обставин, які пом`якшують покарання ОСОБА_4 , дають підстави до застосування щодо нього положень ст. 69 КК України та призначення ОСОБА_4 іншого, більш м`якого виду покарання, не зазначеного в санкції ч. 4 ст. 185 КК України, а саме у виді арешту.
При цьому, суд при призначенні покарання ОСОБА_4 у виді арешту бере до уваги те, що матеріали кримінального провадження не містять обмежень, передбачених ч. 3 ст. 60 КК України, щодо призначення такого виду покарання.
Таке покарання, на переконання суду, є справедливим і достатнім для виправлення ОСОБА_4 та відповідатиме гуманності, справедливості та його меті повернутись, після відбуття покарання, до нормального життя, соціалізуватися, знайти постійну роботу та мати стабільне джерело доходу. Призначене покарання, на думку суду, не потягне за собою порушення засад виваженості, що включає наявність розумного балансу між охоронюваними інтересами суспільства та правами особи, яка притягується до кримінальної відповідальності.
Щодо заявленого представником потерпілого регіональної філії «Одеська залізниця» АТ «Українська залізниця» цивільного позову, суд приходить до наступного.
Згідно положень ч. 5 ст. 128 КПК України, цивільний позов у кримінальному провадженні розглядається судом за правилами, встановленими КПК України.

Відповідно ч.1 ст. 129 КПК України передбачено, що ухвалюючи обвинувальний вирок, суд залежно від доведеності підстав і розміру позову задовольняє цивільний позов повністю або частково чи відмовляє у ньому.

Відповідно до п. 13 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 3 від 31.03.1989 року «Про практику застосування судами України законодавства про відшкодування матеріальної шкоди, заподіяної злочином, і стягнення безпідставно нажитого майна» зі змінами, щодо обов`язку відшкодувати матеріальну шкоду, суд має виходити з установленого правила про те, що шкода, заподіяна злочином, підлягає відшкодуванню в повному обсязі... При цьому не підлягає зменшенню розмір шкоди, якщо вона заподіяна злочинними діями, вчиненими з корисливою метою.

Відповідно до положень ч. 1 ст. 1166 та ч. 1 ст. 1167 ЦК України, особа, якій кримінальним правопорушенням або іншим суспільно небезпечним діянням завдано майнової та/або моральної шкоди, має право під час кримінального провадження до початку судового розгляду подати цивільний позов до підозрюваного, обвинуваченого або до фізичної чи юридичної особи, яка за законом несе цивільну відповідальність за шкоду, завдану діяннями підозрюваного, обвинуваченого або неосудної особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння.

Цивільний позов представника потерпілого регіональної філії «Одеська залізниця» АТ «Українська залізниця» про стягнення з ОСОБА_4 матеріального збитку у розмірі 4629 (чотири тисячі шістсот двадцять дев`ять) гривень 80 (вісімдесят) копійок подано до початку судового розгляду.

Судом встановлено, що за обвинувальним актом шкода завдана регіональній філії «Одеська залізниця» АТ «Українська залізниця» заподіяна обвинуваченим ОСОБА_4 , внаслідок вчинення ним кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 15 ч. 4 ст. 185 КК України становить 2 565 (дві тисячі п`ятсот шістдесят п`ять) гривень 00 (нуль) копійок.

Обґрунтовуючи розмір позовних вимог у сумі 4629 (чотири тисячі шістсот двадцять дев`ять) гривень 80 (вісімдесят) копійок представник потерпілого адвокат ОСОБА_6 , посилається на те, що вчинений ОСОБА_4 злочин призвів до порушення нормальної роботи транспорту та зв`язку. Працівниками виробничого підрозділу «Одеська дистанція сигналізації та зв`язку» регіональної філії «Одеська залізниця» AТ «Укрзалізниця» було замінено пошкоджений кабель зв`язку, так вартість кабелю типу ТПП 100х2: 9 метрів (285,00 гривень за метр = 2 565.00 гривень), вартість витратних матеріалів на відновлення 1 435,97 гривень, відновлювальні роботи 628.83 гривень, відповідно до калькуляції (копію додано).

Відповідно до Огляду судової практики Касаційного кримінального суду у складі Верховного Суду щодо вирішення цивільного позову у кримінальному провадженні вбачається, що сума відшкодування за цивільним позовом у кримінальному провадженні не обов`язково має збігатися з розміром завданої злочином шкоди, вказаним в обвинуваченні, яке суд визнав доведеним. Заподіяна кримінальним правопорушенням шкода як обставина, що впливає на його кваліфікацію та вирішення інших питань, пов`язаних із притягненням особи до кримінальної відповідальності, та відшкодування збитків як спосіб захисту порушеного цивільного права і компенсаційний механізм мають неоднакову юридичну природу, відрізняються за критеріями визначення і правовими наслідками.

Так, розмір відшкодування збитків є предметом позовних вимог у межах заявленого цивільного позову, доводиться цивільним позивачем (потерпілим) самостійно за правилами цивільного судочинства з дотриманням приписів ч. 5 ст. 128 КПК і не охоплюється межами обвинувачення, яке висувається прокурором в обвинувальному акті або постанові про зміну обвинувачення в суді і обов`язок доказування якого покладається на державного обвинувача (правова позиція Верховного Суду, викладена в постанові від 4 червня 2019 року у справі № 135/112/17, провадження № 51-6765км18)

Відповідно до ч. 2 ст. 22 ЦК України, до складу реальних збитків як одного з елементів майнової шкоди входять втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які вона зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права.

При цьому, згідно зі ст. 1192 ЦК України, з урахуванням обставин справи суд за вибором потерпілого може зобов`язати особу, яка завдала шкоди майну, відшкодувати її в натурі (передати річ того ж роду і такої ж якості, полагодити пошкоджену річ тощо) або відшкодувати завдані збитки у повному обсязі. Розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі.

З матеріалів кримінального провадження вбачається, що потерпілою особою - цивільним позивачем заявлено цивільний позов про стягнення з обвинуваченого ОСОБА_4 у повному обсязі збитків, які складалися з вартості матеріалів, виробів та конструкцій, заробітної плати працівникам, які займались відновлювальними роботами.

На підтвердження своїх позовних вимог, цивільний позивач надав суду локальні та зведені кошториси, в яких наводив відповідні розрахунки, при цьому учасниками судового провадження в порядку ч. 3 ст. 358 КПК клопотань про виключення цих документів із числа доказів або призначення відповідної експертизи не заявлялось.

Отже, враховуючи обставини кримінального провадження, позицію обвинуваченого (який повністю визнав позовні вимоги), положення ст. 22 ЦК України, суд приходить до висновку, що цивільний позов представника потерпілого регіональної філії «Одеська залізниця» АТ «Українська залізниця» - адвоката ОСОБА_6 про стягнення з ОСОБА_4 матеріального збитку у розмірі 4 629 (чотири тисячі шістсот двадцять дев`ять) гривень 80 (вісімдесят) копійок підлягає задоволенню в повному обсязі.

Судові витрати по кримінальному провадженню відсутні.
Арешт, накладений ухвалою слідчого судді Малиновського районного суду м. Одеси від 17.08.2022 року (справа № 521/11749/22, 1-кс/521/2817/22) скасувати.
Питання про речові докази вирішуються судом відповідно до вимог ст. 100 КПК України.
Враховуючи особу обвинуваченого, встановивши можливість вчинення ним дій, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України, приймаючи до уваги призначене покарання, суд вважає, що з метою забезпечення належної процесуальної поведінки обвинуваченого та гарантії виконання вироку, суд вважає за необхідне до набрання вироком суду законної сили обраний щодо ОСОБА_4 запобіжний захід у виді тримання під вартою залишити без змін.
Відповідно до положень ч. 5 ст. 72 КК України, суд вважає за необхідне зарахувати ОСОБА_4 у строк призначеного покарання у виді арешту, строк його попереднього ув`язнення (знаходження під вартою під час досудового розслідування та судового провадження у даному кримінальному провадженні), а саме період з 17.08.2022 року до дня набрання вироком суду законної сили, з розрахунку один день попереднього ув`язнення відповідає одному дню арешту.
Керуючись ст. ст. 349, 368-371, 373, 374 КПК України, суд
У Х В А Л И В :
Визнати винним ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 15 ч. 4 ст. 185 КК України та призначити йому покарання, із застосуванням положень ст. 69 КК України, у виді арешту строком на 4 (чотири) місяці.
Строк відбуття покарання у виді арешту обчислювати з дня набрання вироком суду законної сили.
Обраний відносно ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у виді тримання під вартою до набрання вироком суду законної сили залишити без змін.
Відповідно до ч. 5 ст. 72 КК України, зарахувати ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у строк призначеного покарання у виді арешту, строк його попереднього ув`язнення, а саме період з 17.08.2022 року до дня набрання вироком суду законної сили, з розрахунку один день попереднього ув`язнення відповідає одному дню арешту.
Цивільний позов представника потерпілого регіональної філії «Одеська залізниця» АТ «Українська залізниця» - адвоката ОСОБА_6 задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 на користь АТ «Українська залізниця» в особі регіональної філії «Одеська залізниця» () завдану матеріальну шкоду у розмірі 4 629 (чотири тисячі шістсот двадцять дев`ять) гривень 80 (вісімдесят) копійок.

Арешт, накладений ухвалою слідчого судді Малиновського районного суду м. Одеси від 17.08.2022 року (справа № 521/11749/22, 1-кс/521/2817/22) скасувати.
Речові докази, відповідно до постанови слідчого від 16.08.2022 року (які зберігаються в камері схову Відділення поліції №3 ОРУП №1 ГУНП в Одеській області, квитанція №001113), а саме:
- два відрізки кабелю ТПП 100х2х0,4 загальною довжиною 9 (дев`ять) метрів; ніж з дерев`яною рукояткою; металеві ножиці знищити.
Вирок суду може бути оскаржений до Одеського апеляційного суду через Малиновський районний суд м. Одеси протягом 30 днів з дня його проголошення.
Вирок набирає законної сили з моменту закінчення строку апеляційного оскарження.
Обмеження права оскарження даного вироку визначені ч. 3 ст. 349 КПК України.
Відповідно до ч. 6 ст. 376 КПК України, копія вироку після його проголошення негайно вручається прокурору та обвинуваченому.

Суддя ОСОБА_1