Справа № 188/583/22
Провадження № 1-кп/188/145/2022
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 липня 2022 року Петропавлівський районний суд Дніпропетровської області у складі головуючого судді ОСОБА_1 ,

з участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

розглянувши у підготовчому судовому засіданні в смт. Петропавлівка угоду про визнання винуватості у кримінальному провадженні, яке внесене до ЄРДР за № 0000458 від 14.05.2022 року, що надійшла до суду 28.06.2022 року стосовно :

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця міста Душанбе, Таджикистан, громадянина України, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого:

-13 жовтня 2004 року засуджений Лисичанським міським судом Луганської області за ст. 185 ч. 2, ст. 15 ст. 185 ч. 2, ст. 15, ст. 185 ч. З, ст. 186 ч. 2, ст. 187 ч. 2 КК України до покарання у вигляді позбавлення волі строком на 5 років, та був звільнений з залу суду 13.10.2004 згідно ст. 75 КК України з випробним терміном на 2 роки;

-24 жовтня 2005 засуджений Лисичанським міським судом Луганської області за ст. 185 ч. З КК України до покарання у вигляді позбавленая волі строком на 4 роки;

-09 червня 2009 засуджений Лисичанським міським судом Луганської області за ст. 185 ч. З КК України до покарання у вигляді позбавлення волі строком на 5 років;

-02 лютого 2018 засуджений Лисичанським міським судом Луганської області за ст. 125 ч. 1 КК України до покарання у вигляді штрафу в розмірі 850 грн.;

-12 грудня 2018 засуджений Лисичанським міським судом Луганської області за ст. 185 ч. З, ст. 289 ч. 2, КК України до покарання у вигляді позбавлення волі строком на 5 років, згідно ст. 75 КК України з випробним терміном на 2 роки;

-15 червня 2021 засуджений Лисичанським міським судом Луганської області за ст. 185 ч. З КК України до покарання у вигляді позбавлення волі строком на 3 роки, згідно ст. 75 КК України з випробним терміном на 1 рік,

за ознаками кримінального правопорушення передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України,

за участю в режимі відео конференції :

прокурора ОСОБА_4

обвинуваченого ОСОБА_3

захисника ОСОБА_5

ВСТАНОВИВ:

24.02.2022 року указом Президента України №64/2022, у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України, на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України, відповідно до пункту 20 частини першої статті 106 Конституції України, Закону України «Про правовий режим воєнного стану» введено в Україні воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року строком на 30 діб.

Законом про затвердження Указу Президента України «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні» №2119-ІХ від 15.03.2022 (реєстровий №7168) продовжено строк дії воєнного стану в Україні з 05 години 30 хвилин 26 березня 2022 року строком на 30 діб.

17 травня 2022 року Указом Президента України «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні» 341/2022 у зв`язку з триваючою широкомасштабною збройною агресією російської федерації проти України , на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України , відповідно до п. 20 ч.1 ст. 106 Конституції України, ЗУ «Про правовий режим воєнного стану» продовжено строк дії воєнного стану в Україні з 25 квітня 2022 року строком на 90 діб.

24.02.2022 року , на підставі рішення президента російської федерації, збройними формуваннями російської федерації, була розпочата військова агресія проти України. До вказаних дій приєдналися також незаконні збройні та воєнізовані формування, створені на тимчасово окупованій території Луганської та Донецької областей.

14 травня 2022 року у денний час доби, приблизно о 17 год 00 хв., ОСОБА_3 , перебуваючи за адресою: Луганська область, місто Лисичанськ по вулиці Сєверодонецька, звернув увагу, що в будинку АДРЕСА_2 давно мешканці не проживають. У цей час у ОСОБА_3 виник раптовий умисел на таємне викрадення чужого майна. Діючи з корисливих мотивів, впевнившись, що за його діями ніхто не спостерігає та знаючи, що на території України діє воєнний стан, шляхом розбиття віконного скла, проник до вказаного будинку звідки скоїв крадіжку мікрохвильової пічки марки «Alesi», модель «MG8023» у корпусі білого кольору, вартістю 1440 гривень 00 копійок. Після чого, ОСОБА_3 зник з місця скоєння злочину з вищевказаним майном та розпорядився ним на власний розсуд, спричинивши потерпілому ОСОБА_6 майнову шкоду на загальну суму 1440 гривень 00 копійок..

Таким чином, ОСОБА_3 скоїв кримінальне правопорушення передбачене ч. 4 ст. 185 КК України - таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчиненого повторно, поєднаного з проникненням у житло, вчиненого в умовах воєнного часу.

Під час досудового слідства 23 червня 2022 року прокурор Лисичанської окружної прокуратури Луганської області ОСОБА_4 , якому на підставі ст.37 КПК України надані повноваження прокурора у кримінальному провадженні №0000458 від 14.05.2022, з одного боку, та обвинувачений у цьому провадженні ОСОБА_3 , з іншого боку, на підставі ст.ст.468, 469, 472 КПК України у приміщенні Державної установи «Дніпровська установа виконання покарань №4», за адресою: вулиця Надії Алексєєнко, 80, Дніпро, Дніпропетровська область, в присутності захисника ОСОБА_7 , уклали угоду про визнання винуватості, відповідно до норм статей 469 та 472 КПК України, у якій дійшли згоди щодо істотних для цього кримінального провадження обставин:

1) правової кваліфікації дій підозрюваного як кримінальних правопорушень, передбачених ч.4 ст. 185 КК України - таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчиненому повторно, поєднаному з проникненням у житло, вчиненому в умовах воєнного часу.

2) щодо покарання ОСОБА_3 за ч.4 ст. 185 КК України у виді позбавлення волі на строк 5 років 1 місяць.

В угоді передбачені наслідки укладення та затвердження угоди про визнання винуватості, встановлені статтею 473 КПК України, та наслідки її невиконання, передбачені ст.476 КПК України.

Розглядаючи питання про затвердження угоди про визнання винуватості, суд виходить з такого.

Згідно з п. 1 ч. 3 ст. 314 КПК України при прийнятті рішення у підготовчому судовому засіданні суд має право, зокрема, затвердити угоду.

Відповідно до ст. 468 КПК України у кримінальному провадженні може бути укладена угода між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим про визнання винуватості.

Згідно зі ст. 469 КПК України угода про визнання винуватості між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим може бути укладена у провадженні щодо кримінальних проступків, кримінальних правопорушень невеликої чи середньої тяжкості, тяжких кримінальних правопорушень, внаслідок яких шкода завдана лише державним чи суспільним інтересам. Укладення угоди про визнання винуватості у кримінальному провадженні щодо уповноваженої особи юридичної особи, яка вчинила кримінальне правопорушення, у зв`язку з яким здійснюється провадження щодо юридичної особи, а також у кримінальному провадженні щодо кримінальних правопорушень, внаслідок яких шкода завдана державним чи суспільним інтересам або правам та інтересам окремих осіб, у яких беруть участь потерпілий або потерпілі, не допускається, крім випадків надання всіма потерпілими письмової згоди прокурору на укладення ними угоди.

Оцінюючи зміст угоди та суб`єктивне сприйняття угоди сторонами, суд бере до уваги правову позицію Європейського суду з прав людини, висловлену у справі «Natsvlishvili тa Togonidze проти Грузії» за заявою № 9043/05 від 29 квітня 2014 року. Зокрема, у рішенні Суд зазначає, що «угоди про визнання вини, що призводять до засудження, без винятку є предметом перегляду компетентним судом і у цьому сенсі суди зобов`язані перевіряти, чи були досягнуті угоди про визнання вини відповідно до чинних процесуальних і матеріальних норм, чи уклав підсудний угоду добровільно і свідомо, чи існують докази, які підтверджують визнання підсудним вини в угоді, і чи є умови угоди відповідними» (п.66). Суд (національний), який розглядає таке питання, як правило, зобов`язаний вивчити матеріали справи, перш ніж вирішити, чи затвердити або відхилити угоду про визнання вини. Він також має переконатися в тому, що наявні в матеріалах справи докази підтверджують визнання обвинуваченим вини в угоді або ж визнавальні свідчення, надані обвинуваченим (п.67).

Судом встановлено в підготовчому судовому засіданні, що ОСОБА_3 обґрунтовано обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, яке правильно кваліфіковане за ч.4 ст. 185 КК України - таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинена повторно, поєднана з проникненням у житло, вчинена в умовах воєнного часу.

Прокурор підтримала угоду і просила суд її затвердити, при визначенні покарання врахувати, що обвинувачений не відбув частину покарання за попереднім вироком і остаточне покарання визначити йому в порядку ч. 1 ст. 71 КК України строком 5 років і один місяць так як зазначено в угоді та вирішити питання щодо речових доказів.

Обвинувачений ОСОБА_3 в підготовчому судовому засіданні просив затвердити угоду, при цьому судом з`ясовано, що він цілком розуміє права, визначені абзацом 1, 4 п. 1 ч. 4 ст. 474 КПК України, наслідки укладення та затвердження цієї угоди, передбачені ч. 2 ст. 473 КПК України, характер обвинувачення, вид покарання, а також інші заходи, які будуть застосовані до нього у разі затвердження угоди судом та наслідки її невиконання.

Захисник обвинуваченого ОСОБА_5 не заперечував проти затвердження угоди про визнання винуватості, вважав, що угода не порушує прав та інтересів обвинуваченого та інших осіб.

Потерпілий ОСОБА_6 в підготовче судове засідання не з`явився, надав письмову згоду потерпілого на затвердження угоди про визнання винуватості і призначення узгодженої сторонами міри покарання. Направив заяву про розгляд справи у його відсутність, претензій до обвинуваченого не має.

Відповідно до ст.12 КК України кримінальне правопорушення за ч. 4 ст. 185 КК України, у вчиненні якого обвинувачується ОСОБА_3 відноситься до тяжкого злочину покарання за яке передбачене від 5 до 8 років.

При затвердженні угоди та призначенні покарання суд враховує, що обвинувачений скоїв даний злочин під час відбування покарання за вироком Лисичанського міського суду Луганської області від 15.06.2021 року і тому остаточне покарання йому слід визначити в порядку 1 ст.71 КК України за сукупністю вироків, до покарання, призначеного цим вироком, частково приєднати не відбуту частину покарання за попереднім вироком.

Суд переконався, що укладення угоди сторонами є добровільним, тобто не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз або наслідком обіцянок чи дій будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді, умови угоди не порушують права, свободи чи інтереси сторін або інших осіб, не суперечать вимогам закону та інтересам суспільства, існують фактичні підстави для визнання винуватості, на її укладення отримана згода потерпілого, правова кваліфікація кримінальних правопорушень є вірною, зобов`язання, взяті за угодою обвинуваченими, виконані повністю, узгоджена міра покарання відповідає вимогам ст. 65 КК України, характеру і тяжкості обвинувачення, особі обвинуваченого ОСОБА_3 , який раніше судимий, злочин скоїв в період відбування покарання, характеризується за місцем відбування запобіжного заходу у вигляді позбавлення волі, посередньо, на обліку у лікарів нарколога та психіатра не перебуває, враховує пом`якшуючу покарання обставину у вигляді щирого каяття, активного сприяння розкриттю злочину, обтяжуючою покарання обставиною є вчинення кримінального правопорушення щодо особи похилого віку, вид та розмір покарання обрані в межах санкцій ч.4 ст. 185 України і вважає можливим затвердити угоду про визнання винуватості від 23 червня 2022 року та призначити обвинуваченому узгоджену сторонами міру покарання.

Цивільний позов не заявлено.

Завдана кримінальним правопорушенням шкода в сумі 1440,00 гривень відшкодована у повному обсязі.

Речовий доказ - мікрохвильову піч марки «Alesi», модель «MG8023» у корпусі білого кольору залишити потерпілому ОСОБА_6 у якого вона перебуває на зберіганні на підставі письмової розписки.

Процесуальні витрати відсутні.

Запобіжний захід обвинуваченому ОСОБА_3 був обраний, у порядку ч.5 ст. 615 КПК України, у вигляді тримання під вартою 17.05.2022 року та був продовжений 06.06.2022 року строком на 30 діб.

Суд вважає, що на даний час запобіжний захід тримання під вартою слід продовжити до набрання вироком чинності.

Строк відбування покарання ОСОБА_3 слід рахувати з з моменту його затримання, а саме з 14.05.2022 року , в строк відбування покарання, на підставі ч.5 ст.72 КК України, попереднє ув`язнення слід зарахувати у строк покарання день за день.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 314, 368-376, 468-476, 392-395, 532 КПК України, суд, -

У Х В А Л И В:

Затвердити угоду про визнання винуватості, яку уклали 23 червня 2022 року прокурор Лисичанської окружної прокуратури Луганської області ОСОБА_4 та обвинувачений ОСОБА_3 за участю захисника ОСОБА_5 .

ОСОБА_3 визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення за ч.4 ст. 185 КК України і призначити покарання у виді 5 ( п`яти) років позбавлення волі.

На підставі ч. 1 ст.71 КК України за сукупністю вироків, до покарання, призначеного цим вироком, частково приєднати не відбуту частину покарання за вироком Лисичанського міського суду Луганської області від 15.06.2021 року і ОСОБА_3 остаточно визначити, узгоджене в угоді покарання, у вигляді 5 (п`яти) років 1 ( одного) місяців позбавлення волі.

На підставі ч.5 ст.72 КК України зарахувати у строк призначеного ОСОБА_3 покарання його попереднє ув`язнення день за день і початок відбування ним покарання рахувати з 14 травня 2022 року.

До набрання вироком законної сили залишити ОСОБА_3 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою в Державній установі «Дніпровська установа виконання покарань № 4».

Речовий доказ - мікрохвильову піч марки «Alesi», модель «MG8023» у корпусі білого кольору залишити потерпілому ОСОБА_6 .

На вирок можуть бути подані апеляційні скарги до Дніпровського апеляційного суду через Петропавлівський районний суд Дніпропетровської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення, а обвинуваченим в той же строк з моменту вручення йому копії вироку.

Вирок набирає законної сили після спливу 30 днів з дня його проголошення, у разі якщо учасниками судового провадження не буде подано апеляційних скарг. У разі подання апеляційних скарг, вирок суду набирає законної сили після ухвалення апеляційним судом рішення.

Копія вироку підлягає негайному врученню обвинуваченому та прокурору, інші учасники судового провадження мають право отримати копію вироку звернувшись до суду із відповідною заявою.

Суддя ОСОБА_1