Єдиний унікальний № 946/4136/21
Провадження № 1-в/946/67/22
ІЗМАЇЛЬСЬКИЙ МІСЬКРАЙОННИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
______________________________________________________________________________________________________
УХВАЛА

про направлення для відбування призначеного покарання

25 травня 2022 року м. Ізмаїл

Ізмаїльський міськрайонний суд Одеської області

у складі: головуючого судді ОСОБА_1 ,
за участю: секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

розглянув у відкритому судовому засіданні в місті Ізмаїл Одеської області клопотання Ізмаїльського районного відділу № 1 філії Державної установи «Центр пробації» в Одеській області (далі орган пробації) про скасування випробування та направлення для відбування призначеного покарання відносно

ОСОБА_3 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 в с. Озерне Ізмаїльського району Одеської області, громадянина України, з середньою спеціальною освітою, працюючого за наймом, такого, що перебуває у фактичних шлюбних відносинах, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 ,

засудженого вироком Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області від 25.06.2021 за ч. 3 ст. 185, ч. 4 ст.70 Кримінального кодексу України (далі КК) до п`яти років позбавлення волі, звільненого від відбування покарання з випробуванням на підставі ст. 75 КК строком на три роки, з покладанням обов`язків, передбачених ст. 76 КК,

учасники судового провадження: прокурор ОСОБА_4 , засуджений ОСОБА_3 , представник органу пробації ОСОБА_5 .

Суть питання, що вирішується
1.Орган пробації звернувся до суду з клопотанням (поданням) на підставі ст. 166 Кримінально-виконавчого кодексу України (далі КВК), ч. 2 ст.78 КК для вирішення питання про скасування випробування та направлення засудженого ОСОБА_3 для відбування призначеного покарання, посилаючись на те, що 09.08.2021 ОСОБА_3 було роз`яснено порядок та умови відбування випробування та наслідки за їх невиконання. У цей же день, 09.08.2021, засудженому була винесена постанова про встановлення днів явки на реєстрацію перший, другий та третій понеділок кожного місяця, з якою ОСОБА_3 був ознайомлений під підпис. Однак ОСОБА_3 ухилився від виконання покладених на нього судом обов`язків, а сам 11.102021 та 18.10.2021 не з`явився без поважних причин для реєстрації до органу пробації, а також змінив місце проживання, про що не повідомив орган пробації, за що 20.10.2021 йому було винесено письмове попередження про скасування звільнення від відбування покарання з випробуванням і направлення для відбування призначеного покарання. Проте, ОСОБА_3 , незважаючи на застосоване попередження, систематично під час іспитового строку вчиняв адміністративні правопорушення, що потягли за собою адміністративні стягнення.

Встановлені судом обставини
2.Представник органу пробації ОСОБА_5 у судовому засіданні клопотання підтримала, просила суд скасувати засудженому ОСОБА_3 випробування та направити його для відбування призначеного судом покарання.

3.Прокурор ОСОБА_4 у судовому засіданні клопотання органу пробації не підтримала, зазначивши, що засудженому ОСОБА_3 роз`яснені порядок та умови відбування іспитового строку, але він двічі не з`явився на реєстрацію до органу пробації та змінив місце проживання, не повідомивши про це орган пробації, за що йому було оголошено попередження, після чого він вчинив адміністративні правопорушення, які систематичності не утворюють.

4. ОСОБА_3 в судовому засіданні заперечив проти задоволення клопотання органу пробації, з викладеними в ньому обставинами погодився повністю, зазначивши, що порядок та умови відбування іспитового строку йому були роз`яснені органом пробації, йому також була оголошена постанова про встановлення днів явки на реєстрацію, однак він не з`явився на реєстрацію 11 та 18 жовтня 2021 року, але він не пам`ятає чому саме. Бувало таке, що він працював, їздивши у м. Рені, та не розраховував з часом, документів, підтверджуючих поважність його неявки на реєстрацію він надати не може. Він також змінив місце проживання, переїхавши влітку 2021 року із с. Броска Ізмаїльського району на постійне проживання до с.Ларжанка Ізмаїльського району, але не повідомив про це орган пробації, оскільки мав намір це зробити під час чергової явки на реєстрацію. 20.10.2021 йому було оголошене попередження. Він дійсно вчиняв адміністративні правопорушення: 18.07.2021 за ст. 173 Кодексу України про адміністративні правопорушення (далі КУпАП), 17.09.2021 за ч. 1 ст. 175-1, ч. 1 ст. 178 КУпАП та 18.01.2022 за ч. 2 ст.126, ч. 1 ст. 130 КУпАП, за що на нього накладалися адміністративні стягнення. Останнє правопорушення вчинив, у зв`язку з необхідністю терміново з`їздити до магазину за продуктами харчування, оскільки пішки він не встиг би до закриття магазину. Після того часу інших правопорушень він не вчиняв та виправився. Він працює за наймем, проживає з жінкою без реєстрації шлюбу, у якої є двоє дітей, а також у нього також є одна дитина.

5.Відповідно до вироку Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області від 25.06.2021 ОСОБА_3 засуджений за ч. 3 ст. 185, ч. 4 ст. 70 КК до позбавлення волі на строк п`ять років та звільнений від відбування покарання з випробуванням на підставі ст.75 КК строком на три роки з покладанням обов`язків, передбачених ч. 1 ст. 76 КК, а саме періодично з`являтися на реєстрацію до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання та роботи; виконувати заходи, передбачені пробаційною програмою. Йому також у строк покарання у виді позбавлення волі зараховане покарання, частково відбуте ним за попереднім вироком Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області від 30.04.2021, у виді позбавлення волі з 02 по 04 лютого 2021 року (а.о.с. 3 5).

6.Постановою від 09.08.2021, з якою ОСОБА_3 був ознайомлений, йому були встановлені дні явки на реєстрацію до органу пробації перший, другий та третій понеділок кожного місяця (а.о.с.33).

7.Також ОСОБА_3 09.08.2021 були роз`яснені покладені на нього судом обов`язки та він був попереджений про те, що у разі невиконання покладених судом обов`язків або систематичного вчинення правопорушень, що тягнуть за собою адміністративні стягнення і свідчать про його небажання стати на шлях виправлення, звільнення від відбування покарання може бути скасоване судом і він буде направлений для відбування призначеного покарання (а.о.с. 26). Крім того, про зазначене ОСОБА_3 роз`яснювалось під час проведення індивідуально-профілактичної бесіди (а.о.с.93).

8.З листку реєстрації вбачається, що ОСОБА_3 11.10.2021 та 18.10.2021 не з`явився на реєстрацію (а.о.с. 34), у зв`язку з чим, а також у зв`язку з тим, що він змінив своє місце проживання без повідомлення органу пробації, 20.10.2021 до нього було застосоване письмове попередження про скасування звільнення від відбування покарання з випробуванням і направлення для відбування призначеного покарання у разі подальшого невиконання покладених на нього судом обов`язків або вчинення правопорушень, що потягли за собою адміністративні стягнення і свідчать про його небажання стати на шлях виправлення (а.о.с. 73).

9.Але ОСОБА_3 , незважаючи на застосоване відносно нього письмове попередження, 18.01.2022 вчинив адміністративні правопорушення, передбачені ч. 2 ст. 126, ч. 1 ст. 130 КУпАП, за що постановами від 18.01.2022 (а.о.с. 121) та від 17.03.2022 (а.о.с. 128 129) на нього були накладені адміністративні стягнення у виді штрафу.

10.Крім того, протягом іспитового строку ОСОБА_3 вчиняв інші адміністративні правопорушення, за що був притягнутий до адміністративної відповідальності: постановою від 17.09.2021 за вчинення 18.07.2021 адміністративного правопорушення за ст. 173 КУпАП (дрібне хуліганство) на нього накладено адміністративне стягнення у виді штрафу (а.о.с. 87); постановами від 17.09.2021 за вчинення 17.09.2021 адміністративних правопорушень за ч.1 ст. 175-1 КУпАП (куріння тютюнових виробів у заборонених місцях) у виді попередження (а.о.с. 88) та за ч. 1 ст. 178 КУпАП (розпивання алкогольних напоїв у заборонених місцях) у виді попередження (а.о.с. 89).

Мотиви, з яких суд виходив при постановлені ухвали
11.Суд, заслухавши думки учасників судового провадження, дослідивши матеріали особової справи, допитавши засудженого ОСОБА_3 , дійшов висновку, що клопотання органу пробації підлягає задоволенню, а засудженого ОСОБА_3 необхідно направити для відбуття призначеного покарання з таких підстав.

12.Згідно ч. 2 ст. 78 КК, якщо засуджений не виконує покладені на нього обов`язки або систематично вчинює правопорушення, що потягли за собою адміністративні стягнення і свідчать про його небажання стати на шлях виправлення, суд направляє засудженого для відбування призначеного покарання.

13.Відповідно до ч. 3 ст. 164 КВК звільнені від відбування покарання з випробуванням зобов`язані: виконувати обов`язки, які покладені на них судом; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання; з`являтися за викликом до зазначеного органу.

14.Згідно ч. 1 ст. 166 КВК, якщо засуджений не виконує обов`язки, встановлені цим Кодексом, Законом України «Про пробацію», а також покладені на нього судом, або систематично вчиняє правопорушення, що тягнуть за собою адміністративні стягнення і свідчать про його небажання стати на шлях виправлення, уповноважений орган з питань пробації вносить до суду клопотання про скасування звільнення від відбування покарання з випробуванням і направлення засудженого для відбування призначеного покарання.

15.Зі змісту абз. 2 ч. 3 ст. 166 КВК випливає, що систематичним вчиненням правопорушень, що тягнуть за собою адміністративні стягнення і свідчать про небажання стати на шлях виправлення, є вчинення засудженим протягом іспитового строку трьох і більше таких правопорушень.

16.Частиною 2 ст. 166 КВК встановлено, що клопотання про скасування звільнення від відбування покарання з випробуванням і направлення засудженого для відбування призначеного покарання вноситься до суду після застосування уповноваженим органом з питань пробації до засудженого письмового попередження про скасування звільнення від відбування покарання з випробуванням і направлення для відбування призначеного покарання.

17.Виходячи із граматичного тлумачення положень ч. 2 ст. 78 КК, в якій застосований сполучники «або» та «і», то для прийняття судом рішення про направлення засудженого для відбування призначеного покарання є достатньою наявність лише однієї із перелічених в ній обставин, а саме: або невиконання засудженим покладених на нього обов`язків, або ж систематичне вчинення ним правопорушень, що потягли за собою адміністративні стягнення і свідчать про його небажання стати на шлях виправлення. Це означає, що для прийняття судом рішення про направлення засудженого для відбування призначеного покарання не є необхідним встановлювати наявність відразу цих двох обставин у сукупності, а лише однієї з них. При цьому, враховуючи застосований сполучник «або», ці дві обставини є альтернативними та жодним чином не пов`язані між собою і не впливають одна на одну. Їх наявність слід оцінювати окремо одна від одної, а саме невиконання засудженим покладених на нього обов`язків та систематичне вчинення правопорушень, що потягли за собою адміністративні стягнення і свідчать про небажання засудженого стати на шлях виправлення. І словосполучення «що потягли за собою адміністративні стягнення і свідчать про небажання засудженого стати на шлях виправлення» слід розуміти як єдине ціле та таке, що відноситься тільки до систематичного вчинення правопорушень, і не відноситься до іншої альтернативної підстави для направлення засудженого для відбування покарання, а саме до невиконання покладених на нього обов`язків. Саме тому, при оцінці наявності однієї з альтернативних підстав неможна їх суміщати та одну з них оцінювати через іншу. Тобто при оцінці наявності такої підстави, як невиконання засудженим покладених на нього обов`язків, не є необхідним вирішувати питання чи свідчить це про небажання засудженого стати на шлях виправлення, і при оцінці наявності підстави у виді систематичного вчинення правопорушень, що потягли за собою адміністративні стягнення і свідчать про небажання засудженого стати на шлях виправлення, не є необхідним оцінювати чи свідчать вчинені правопорушення про направленість дій засудженого на невиконання покладених на нього обов`язків.

18.Крім того, суд звертає також увагу на те, що норма ч. 2 ст. 78 КК сформульована чітко та імперативно, є загальнодоступною, і у випадку встановлення наявності хоча б однієї із зазначених підстав, то у суду відсутні дискреційні повноваження вирішувати чи направляти, чи не направляти засудженого для відбування покарання, а встановлений обов`язок суду прийняти рішення про направлення засудженого для відбування призначеного покарання. Саме тому, при вирішенні питання про направлення засудженого для відбування призначеного покарання за клопотанням органу з питань пробації доказуванню та встановленню підлягають лише факти невиконання засудженим покладених на нього обов`язків, та/або систематичне вчинення ним правопорушень, що потягли за собою адміністративні стягнення і свідчать про небажання стати на шлях виправлення. При цьому інші обставини для вирішення клопотання органу з питань пробації, у тому числі склад сім`ї, не мають значення, окрім тих, що обґрунтовують поважність причин невиконання покладених обов`язків. Тому суд не приймає до увагу посилання засудженого ОСОБА_3 на те, що у нього є одна дитина, в його сім`ї виховуються ще дві дитини його співмешканки від іншого чоловіка, а також на те, що після вчинення останніх правопорушень інших правопорушень він не вчиняв та виправився, адже в межах розгляду клопотання про направлення для відбування покарання суд не уповноважений визначати засудженому покарання, воно вже було призначено вироком суду, та, з урахуванням засади диспозитивності, передбаченої ст. 26 Кримінального процесуального кодексу України (далі КПК), суд вирішує лише ті питання, що винесені на його розгляд та віднесені до його повноважень КПК.

19.Таким чином, системний аналіз положень ст. 78 КК дає підстави для висновку, що суд зобов`язаний ухвалити рішення про направлення засудженого для відбування призначеного покарання у випадку, якщо засуджений під час іспитового строку або не виконує покладені на нього обов`язки, або ж систематично вчинює правопорушення, що потягли за собою адміністративні стягнення і свідчать про небажання стати на шлях виправлення, або ж коли наявні обидві вказані обставини у сукупності. При цьому значення має поведінка засудженого саме під час іспитового строку, а не до його початку та після його завершення.

20.Про успішне проходження засудженим іспитового строку можна було би вести мову тільки у випадку дотримання усіх правових наслідків звільнення його від відбування покарання з випробуванням, що перелічені у ст. 78 КК, а саме не вчинення іншого кримінального правопорушення, виконання покладених на нього обов`язків та не вчинення систематично правопорушень, що потягли би за собою адміністративні стягнення і свідчать про його небажання стати на шлях виправлення. В іншому випадку, при порушенні протягом іспитового строку умов звільнення від відбування покарання, не можна вважати, що засуджений виправдав виявлену до нього судом довіру, своєю поведінкою довів своє виправлення та пройшов випробування, що було би підставою для звільнення його від призначеного покарання. Саме про це й йдеться у ст.78 КК, якою встановлені правові наслідки звільнення від відбування покарання з випробуванням протягом іспитового строку. І саме положення цієї норми мають бути застосовані судом в цьому випадку, а не будь-які інші.

21.З досліджених же судом доказів випливає, що ОСОБА_3 під час іспитового строку систематично вчиняв адміністративні правопорушення, які потягли за собою адміністративні стягнення (п. 9, 10 ухвали).

22.Причому частину адміністративних правопорушень, а саме за ч. 2 ст. 126 та за ч. 1 ст.130 КУпАП, засуджений ОСОБА_3 вчинив після застосування відносно нього письмового попередження від 20.10.2021 про скасування звільнення від відбування покарання з випробуванням і направлення для відбування призначеного покарання у разі подальшого невиконання покладених на нього судом обов`язків або вчинення правопорушень, що потягли за собою адміністративні стягнення і свідчать про його небажання стати на шлях виправлення.

23.Вказані обставини свідчать про свідоме ігнорування ОСОБА_3 виконання встановлених йому обов`язків, як умови звільнення від відбування покарання, та про його небажання стати на шлях виправлення.

24.Таким чином, судом встановлено, що ОСОБА_3 за відсутності документально підтверджених об`єктивних обставин, що фактично позбавляли би засудженого можливості виконувати покладені судом обов`язки, не з`явився на реєстрацію 11.10.2021 та 18.10.2021, змінив місце проживання без повідомлення про це уповноваженого органу з питань пробації, чим без поважних причин не виконав покладені на нього судом обов`язки, а також систематично вчиняв адміністративні правопорушення, за що на нього були накладені адміністративні стягнення, що свідчить про небажання засудженого стати на шлях виправлення.

25.При цьому правового значення не має скільки правопорушень, що потягли за собою адміністративні стягнення, засуджений вчинив до оголошення йому письмового попередження, а скільки після, а також те, коли саме він вчинив такі правопорушення та коли не виконав покладені на нього обов`язки. З системного аналізу наведених норм ч. 2 ст.78, ч.ч. 1, 2, абз. 2 ч. 3 ст. 166 КВК випливає, що підставою для направлення засудженого для відбування призначеного покарання є доведення вчинення ним трьох і більше адміністративних правопорушень протягом іспитового строку та/або невиконання покладеного на нього судом хоча б одного обов`язку, а також наявність письмового попередження, за умови, що частина правопорушень були вчинені або невиконання обов`язку було допущене до письмового попередження, а частина правопорушень або ж невиконання обов`язку після, незалежно від кількості вчинених правопорушень та невиконаних обов`язків до та після застосованого письмового попередження.

26.Слід також зазначити, що чинним законодавством адміністративні правопорушення не класифіковані в залежності від тяжкості, законодавством також не виділяються незначні чи несуттєві правопорушення. У межах вирішення питання про направлення засудженого для відбування покарання ч. 2 ст. 78 КК виділені лише правопорушення, що потягли за собою адміністративні стягнення і свідчать про небажання засудженого стати на шлях виправлення, а, отже, при вирішені цього питання до уваги не можуть бути взяті лише правопорушення, що не потягли за собою такого стягнення (наприклад, при передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації або трудового колективу (ст. 21 КУпАП) або при малозначності вчиненого адміністративного правопорушення (ст. 22 КУпАП)). А враховуючи, що усі правопорушення, вчинені ОСОБА_3 , потягли за собою адміністративні стягнення, передбачені ст. 24 КУпАП, то їх не можна не враховувати та віднести до незначних чи до несуттєвих, і не врахувати при вирішенні питання про небажання засудженого стати на шлях виправлення.

27.Отже, ОСОБА_3 під час іспитового строку вчинив п`ять адміністративних правопорушень у три різні дні, і усі вони є умисними, потягли за собою адміністративні стягнення, а тому свідчать про небажання засудженого стати на шлях виправлення. Характер вчинених ОСОБА_3 правопорушень свідчить про те, що при їх вчиненні він усвідомлював протиправний характер своїх дій, передбачав їх шкідливі наслідки і бажав їх або свідомо допускав настання цих наслідків. Саме тому усі вказані правопорушення, що потягли за собою адміністративні стягнення, свідчать про небажання ОСОБА_3 стати на шлях виправлення. Крім того, два з п`яти умисних правопорушень ОСОБА_3 вчинив в один день після застосування до нього 20.10.2021 (а.о.с. 73) письмового попередження про скасування випробування та направлення для відбування покарання (ч. 2 ст.166 КВК).

28.Також, враховуючи наведене у ч. 2 ст. 78 КК формулювання, слід зазначити, що вказана норма жодним чином не пов`язує між собою види кримінальних правопорушень, за які особа була засуджена, та види правопорушень, що потягли за собою адміністративні стягнення, що вчинені нею під час іспитового строку. А тому, при вирішенні питання чи свідчать вченні правопорушення, що потягли за собою адміністративні стягнення, про небажання засудженого стати на шлях виправлення слід виходити виключно з того, що ці правопорушення обов`язково потягли за собою адміністративні стягнення незалежно від виду конкретного правопорушення та виду кримінального правопорушення, за який особа раніше була засудженою, оскільки сам факт систематичного вчинення протягом іспитового строку правопорушень, що потягли за собою адміністративні стягнення, свідчить про небажання засудженого стати на шлях виправлення.

29.Оскільки ОСОБА_3 під його особистий підпис був попереджений про наслідки невиконання покладених на нього судом обов`язків, а також наслідки систематичного вчинення правопорушень, що потягли за собою адміністративні стягнення, йому були відомі такі наслідки. Однак, незважаючи на застосоване до нього письмове попередження після невиконання покладених на нього судом обов`язків з`являтися на реєстрацію та повідомляти орган пробації про зміну місця проживання, ОСОБА_3 продовжив вчиняти адміністративні правопорушення, які разом з раніше вчиненими ним правопорушеннями до попередження під час іспитового строку склали систематичність, за що на нього були накладені адміністративні стягнення. Встановлені судом обставини свідчать про те, що ОСОБА_3 мав реальні можливості виконати покладені на нього обов`язки, а факт їх невиконання та факт систематичного вчинення ним умисних адміністративних правопорушень, що потягли за собою адміністративні стягнення, свідчить про небажання засудженого стати на шлях виправлення.

30.Тому, враховуючи засаду невідворотності покарання, закріплену у ст. 5 КВК, а також того, що ОСОБА_3 не виправдав проявлену до нього довіру, не виконав умови його звільнення від відбування покарання з випробуванням та не дотримався правових наслідків цього, в силу імперативних положень ч. 2 ст. 78 КК його слід направити для відбування призначеного судом покарання.

31.З набранням ухвалою законної сили, з метою її виконання ОСОБА_3 підлягає затриманню та взяттю під варту.

32.При цьому у строк покарання ОСОБА_3 у виді позбавлення волі слід зарахувати покарання, частково відбуте ним за попереднім вироком Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області від 30.04.2021, у виді позбавлення волі з 02 по 04 лютого 2021 року, про що зазначено у вироку суду від 25.06.2021 у п. 3 резолютивної частини.

Керуючись ч. 2 ст. 78 КК, ст. 166 КВК, ч. 2 ст. 376, ст. ст. 537, 539 КПК, суд

постановив:
1.Клопотання Ізмаїльського районного відділу № 1 філії Державної установи «Центр пробації» в Одеській області задовольнити.

2. ОСОБА_3 , засудженого вироком Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області від 25.06.2021 за ч. 3 ст. 185, ч. 4 ст. 70 КК до п`яти років позбавлення волі, звільненого від відбування покарання з випробуванням на підставі ст. 75 КК строком на три роки, з покладанням обов`язків, передбачених ст. 76 КК, направити для відбування призначеного вироком покарання у виді позбавлення волі на строк п`ять років.
3.З набранням ухвалою законної сили, з метою її виконання ОСОБА_3 затримати та взяти під варту.

4.Строк покарання ОСОБА_3 обчислювати з моменту приведення ухвали до виконання та фактичного його затримання, зарахувати йому у строк покарання у виді позбавлення волі на строк п`ять років покарання, частково відбуте ним за попереднім вироком Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області від 30.04.2021, у виді позбавлення волі з 02 по 04 лютого 2021 року.

5.Ухвала може бути оскаржена до Одеського апеляційного суду через Ізмаїльський міськрайонний суд Одеської області протягом семи днів з дня її оголошення.

6.Ухвала суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги ухвала, якщо її не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

7.Учасники судового провадження мають право отримати копію ухвали в суді, а засудженому та прокурору вручити копію ухвали негайно після її оголошення.

8.Повний текст ухвали оголошений 26 травня 2022 року.

СУДДЯ

Ізмаїльського міськрайонного суду ОСОБА_1