Справа № 348/105/21
Провадження № 11-кп/4808/107/22
Категорія ст. 389 ч. 2 КК України
Головуючий у 1 інстанції ОСОБА_1
Суддя-доповідач ОСОБА_2
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 серпня 2022 року м. Івано-Франківськ

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Івано-Франківського апеляційного суду в складі:
суддів ОСОБА_2 ,
ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
з участю секретаря ОСОБА_5 ,
прокурора ОСОБА_6 ,
захисника ОСОБА_7 ,
розглянувши в режимі відеозв`язку у кримінальному провадженні № 0000609 апеляційну скаргу прокурора на вирок Надвірнянського районного суду від 7 грудня 2021 року,

в с т а н о в и л а:

Цим вироком ОСОБА_8 ,
ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та жителя АДРЕСА_1 , раніше судимого вироком того ж суду від 28.07.2020 року за ст. 164 ч. 1 КК України до 120 годин громадських робіт
засуджено за ст. 389 ч. 2 КК України до 6 місяців арешту.
Запобіжний захід обвинуваченому ОСОБА_8 не обирався.
Строк відбування покарання обвинуваченому ОСОБА_8 рахуватиметься з моменту його затримання в порядку виконання вироку.
Кримінальне правопорушення вчинено при таких обставинах.
ОСОБА_8 , будучи засудженим вироком того ж суду від 28.07.2020 року за ст. 164 ч. 1 КК України до 120 годин громадських робіт, в подальшому умисно ухилився від відбування покарання, при цьому жодного разу не прибув до Переріслянської ОТГ для виконання покарання.

Прокурор подав апеляційну скаргу, в якій вважає вирок суду незаконним внаслідок м`якості призначеного покарання та не призначення покарання за сукупністю вироків. Зокрема, судом не враховано, що вироком Надвірнянського районного суду від 28.07.2020 ОСОБА_8 засуджено за ст. 164 ч. 2 КК України до покарання у вигляді 120 годин громадських робіт. Вказане покарання він взагалі не відбував, вчинивши кримінальне правопорушення проти правосуддя, ухиляючись від відбування покарання. Суд визнав щире каяття обвинуваченого, як обставину, що пом`якшує покарання, проте ця обставина не може істотно знижувати ступінь тяжкості вчиненого діяння та не дає підстави для призначення ОСОБА_8 покарання у виді арешту. Просить вирок суду скасувати, ухвалити новий вирок, яким призначити ОСОБА_8 покарання за ст. 389 ч. 2 КК України у виді обмеження волі на 1 рік. На підставі ст. 71 КК України за сукупністю вироків, частково приєднати йому невідбуте покарання за вироком від 28.07.2020, остаточно призначити йому обмеження волі на 1 рік 10 днів. В решті вирок залишити без змін.

Апеляційний розгляд проведено без участі обвинуваченого через його неодноразові неявки й невиконання його приводів. Апеляційна інстанція протягом більше 6 місяців вжила всіх законних заходів для його повідомлення про виклик до суду. Його захист забезпечує захисник.

В апеляційній інстанції:

- прокурор підтримав вимоги апеляційної скарги, просить задовольнити її в повному обсязі, через неявки обвинуваченого погоджується на новий судовий розгляд;

- захисник заперечив доводи поданої апеляції, просить вирок суду залишити без змін.

З`ясувавши обставини справи, обговоривши доводи й мотиви апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню.

Висновок суду про винуватість обвинуваченого у вчиненні злочину, передбаченого ст. 389 ч. 2 ККУ в апеляції прокурора не оспорюється, тому в цій частині вирок не перевіряється.

Згідно ст. 370 КПК України, ст. 50, 65, 75 КК України вирок суду має бути законним, обґрунтованим і вмотивованим, а призначене винному за вчинення злочину покарання законним і справедливим.

Оскаржений вирок суду цим вимогам закону в частині призначеного покарання не відповідає, тому підлягає скасуванню з призначенням нового судового розгляду.

Відповідно до ст.ст. 412, 415 КПК України апеляційний суд скасовує вирок суду з призначенням нового судового розгляду при встановленні істотного процесуального порушення, яке перешкодило суду постановити законне й обґрунтоване рішення.

Як з`ясовано, суд визнав ОСОБА_8 винуватим в умисному ухиленні від відбування покарання за попереднім вироком, що дає можливість припустити, що новий злочин ним вчинено після постановлення попереднього вироку. Однак, суд при призначенні остаточного покарання не врахував і не дав правової оцінки тому, чи необхідно застосовувати при цьому ст. 71 КК України] і призначати остаточне покарання обвинуваченому за сукупністю вироків.

Таке упущення суду апеляційна інстанція відносить до істотного процесуального порушення, яке могло привести до постановлення судом незаконного й необґрунтованого рішення.

Таким чином апеляція прокурора підлягає частковому задоволенню.

При новому судовому розгляді слід врахувати вказане, з`ясувати всі обставини провадження і ухвалити законне, обґрунтоване й вмотивоване рішення.

Керуючись ст.ст. 404, 405, 415, 419 КПК України, колегія суддів,

п о с т а н о в и л а :

Апеляційну скаргу прокурора задовольнити частково, вирок Надвірнянського районного суду від 7 грудня 2021 року щодо обвинуваченого ОСОБА_8 скасувати, призначити новий судовий розгляд в суді першої інстанції.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді: ОСОБА_2
ОСОБА_3
ОСОБА_4