У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
Справа № 183/496/21

№ 1-кс/183/755/22

20 червня 2022 року Слідчий суддя Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області ОСОБА_1 , за участю секретаря судових засідань ОСОБА_2 , розглянувши клопотання слідчого слідчого відділення Новомосковського районний відділу поліції головного управління Національної поліції в Дніпропетровській області ОСОБА_3 , по кримінальному провадженню №0000076 про застосування запобіжного заходу тримання під вартою:
ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Маріуполь, Донецької області, громадянина України, не одруженого, не працюючого, маючого не повну середню освіту, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , не судимого:

підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч. 2 ст.186 КК України,
за участю сторін кримінального провадження
прокурора ОСОБА_5 ,
підозрюваного ОСОБА_4 ,

захисника ОСОБА_6 ,

законного представника

неповнолітнього підозрюваного ОСОБА_7

встановив :

ОСОБА_4 підозрюється у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України, а саме в тому, що 27 липня 2020 року о 00 годині 16 хвилин, неповнолітній ОСОБА_4 разом з раніше знайомим ОСОБА_8 , знаходився поблизу будинку за адресою: АДРЕСА_1 , де побачили раніше не знайомих ОСОБА_9 та ОСОБА_10 .
В цей момент, неповнолітній ОСОБА_4 запропонував ОСОБА_8 спільно відкрито викрасти майно, яке знаходиться у останніх при собі, на що останній дав свою згоду, тим самим вступивши у злочинну змову, направлену на відкрите викрадення чужого майна.
Реалізуючи свій злочинний умисел, 27 липня 2020 року о 00 годині 18 хвилин, неповнолітній ОСОБА_4 за попередньою змовою з ОСОБА_8 наздогнали ОСОБА_10 та ОСОБА_9 поблизу будинку АДРЕСА_1 , де діючи спільно, умисно, з корисливих мотивів, усвідомлюючи відкритий характер своїх небезпечних протиправних дій, передбачаючи та бажаючи настання суспільно - небезпечних наслідків, керуючись єдиним умислом на відкрите викрадення чужого майна, неповнолітній ОСОБА_4 застосовуючи насильство, що не є небезпечним для життя та здоров`я ОСОБА_10 завдав один удар в область голови ОСОБА_10 , чим спричинив останньому фізичний біль, внаслідок чого останній впав на землю. Далі, неповнолітній ОСОБА_4 підбіг до ОСОБА_9 та шляхом ривку відкрито заволодів жіночою сумкою, яка не несе матеріальної цінності для потерпілої ОСОБА_9 , всередині якої знаходився мобільний телефон марки «Huawei P Smart Z», вартістю 2 082 гривень та ключами від вхідних дверей ії квартири, які матеріальної цінності для останньої не несуть.
В цей час, реалізуючи свій злочинний умисел, ОСОБА_8 передбачаючи та бажаючи настання суспільно небезпечних наслідків, керуючись єдиним умислом на відкрите викрадання чужого майна, підбіг до ОСОБА_10 , який лежав на землі, поблизу будинку АДРЕСА_1 та почав перевіряти його кишені на предмет цінних речей, але будь яких цінних речей ОСОБА_8 не знайшов. Після чого, неповнолітній ОСОБА_11 , разом з ОСОБА_8 з місця скоєння злочину втекли, розпорядившись викраденим майном на власний розсуд, спричинивши потерпілій ОСОБА_9 матеріальну шкоду на суму 2082 грн.
Слідчій в клопотанні зазначає, що по справі є достатньо підстав вважати підозру у вчинені кримінального правопорушення обґрунтованою. Вважає наявним ризик, передбачений п. 1 ч. 1 ст. 177 КПК України, у зв`язку з чим відносно нього неможливо застосувати більш м`який запобіжний захід ніж тримання під вартою, просить обрати запобіжний захід тримання під вартою строком на 60 днів.
Прокурор підтримав заявлене слідчим клопотання та просить задовольнити його, оскільки на його думку наявний ризик передбачений п.1 ч. 1 ст. 177 КПК України, тому вважає не можливим застосувати інший запобіжний захід ніж тримання під вартою.

Підозрюваний ОСОБА_4 винним себе у скоєнні вказаного кримінального правопорушення визнав, проти застосування запобіжного заходу триманні під вартою, жив у жінки в м. Черкаси, та не знав, що перебуває в розшуку.

Захисник ОСОБА_6 просить застосувати домашній арешт ОСОБА_4 , врахувати , що він щиро кається, був неповнолітнім на момент вчинення злочину, не судимий.

Законний представник неповнолітнього підозрюваного ОСОБА_7 просить застосувати до ОСОБА_4 домашній арешт, оскільки він жив з нею.

Слідчий суддя, дослідивши заявлене клопотання, вислухавши доводи прокурора, підозрюваного, захисника, законного представника неповнолітнього підозрюваного у відповідності до вимог ч. 2 ст. 177 КПК України, з урахуванням ч. 1 ст. 177, ст. 178, ст. 183 КПК України вважає його обґрунтованим та таким, що підлягає задоволенню з наступних підстав.

При вирішенні питання про застосування запобіжного заходу ОСОБА_4 , слідчий суддя враховує, що ризик вказаний у клопотанні слідчого є доведеним, який і дає підстави для задоволення клопотання.
21 січня 2021 р. ОСОБА_4 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України, який відповідно до ст. 12 КК України відносяться до категорії тяжкого злочину.
Перевіряючи законність та обґрунтованість клопотання слідчого про застосування щодо підозрюваного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою у відповідності до викладених вимог кримінального процесуального закону, вислухав, доводи учасників судового провадження належним чином дослідив фактичні обставини, вказані у клопотанні слідчого, слідчий суддя вважає, що обмеження права особи на свободу і особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках та за встановленою процедурою.

Застосовуючи запобіжний захід у вигляді тримання під вартою підозрюваному, суд виходить з того, що судове рішення повинно забезпечити не тільки права підозрюваного, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів. Визначення таких прав, як підкреслює Європейський суд з прав людини, вимагає від суду більшої суворості в оцінці цінностей суспільства.

При вирішенні питання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя враховує наявність ризику, передбаченого п. 1 ч. 1 ст. 177 КПК України про який свідчить те, що ОСОБА_4 обґрунтовано підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, який відповідно до ст. 12 КК України віднесено до категорії тяжких злочинів, за яке передбачено покарання у вигляді позбавлення волі, враховуючи вищевикладене, усвідомлюючи тяжкість покарання за вчинене ним кримінальне правопорушення та перебуваючи на свободі, ОСОБА_4 , матиме реальну можливість переховуватися від органів досудового розслідування та суду.

Наявність ризику щодо запобігання спробам ОСОБА_12 щодо переховування від органів досудового розслідування та суду, який доведений слідчим, дає слідчому судді беззаперечні підстави для застосування самого суворого запобіжного заходу : тримання під вартою.

Розглядаючи питання обґрунтованості підозри, як підставу для застосування запобіжного заходу, слідчий суддя враховує усталену практику Європейського суду з прав людини щодо поняття «обґрунтованості підозри» та критеріїв для її визначення. Як зазначено у рішенні ЄСПЛ від 20.10.2004 р. у справі «Мюррей проти Сполученого Королівства» для вирішення питання про обрання запобіжного заходу факти, що викликають підозру, не обов`язково мають бути встановлені до ступеню, необхідного для засудження або навіть пред`явлення обвинувачення, а згідно рішення ЄСПЛ від 30.08.1998 р. у справі «Кемпбелл та Хартлі проти Сполученого Королівства», «Нечипорук, Йонкало проти України» від 21.04.2011 р. наявність обґрунтованої підозри передбачає наявність фактів або відомостей, на підставі яких об`єктивний спостерігач зробив би висновок, що дана особа могла б скоїти злочин.

Відповідно до ч. 1, п. 4 ч. 2 ст. 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 КПК України.

Запобіжний захід у вигляді тримання під вартою не може бути застосований, окрім до раніше не судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад п`ять років.

Відповідно до ч. 1 ст. 194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: 1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; 2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; 3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Відповідно до ст. 178 КПК України суд враховує вагомість наявних доказів про вчинення кримінального правопорушення, тому суд вважає, що перебування на волі ОСОБА_4 , буде суперечити інтересам суспільства і є беззаперечною підставою для обрання йому запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. Слідчий суддя встановив, що ці ж самі підстави, враховані при обранні запобіжного заходу тримання під вартою є і відсутністю підстав для застосування більш м`якого запобіжного заходу.

Відповідно до ч. 1 ст. 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених частиною п`ятою статті 176 цього Кодексу. Слідчий суддя встановив, що слідчий довів, що жоден із запобіжних заходів крім тримання під вартою не може запобігти ризику ОСОБА_4 переховуватися від органів досудового розслідування та суду.

В своєму рішенні «Летельє проти Франції» від 26 червня 1991 р. ЄСПЛ зазначив, що особлива тяжкість деяких злочинів може викликати таку реакцію суспільства і соціальні наслідки, які виправдовують попереднє ув`язнення як виключну міру запобіжного заходу протягом певного часу. Зважаючи на суспільний інтерес, який, з урахуванням презумпції невинуватості виправдовує відступ від принципу поваги до особистої свободи, визначеного Конвенцією про захист прав людини та основоположних свобод, слідчий суддя вважає виправданим тримання підозрюваного під вартою.

Також суд враховує можливі соціальні наслідки, у разі відмови у застосуванні такого запобіжного заходу ОСОБА_4 , який підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, віднесеного до категорії тяжких злочинів.
У відповідності до вимог ч. 3 ст. 183 КПК України при постановленні ухвали суду про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, слідчий суддя зобов`язаний визначити розмір застави.

При визначенні розміру застави, слідчий суддя враховує, тяжкість кримінального правопорушення, в скоєнні якого підозрюється ОСОБА_4 , а також і те, що розмір застави передбачений у межах встановлених п.п. 1-3 ч. 5 ст. 182 КПК України здатний забезпечити виконання ОСОБА_4 , покладених на нього обов`язків, тому слідчий суддя вважає за можливе призначити заставу у розмірі 80 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що складає на сьогодні 198480 грн. (80х2481 грн.), що достатньою мірою гарантуватиме виконання підозрюваним покладених на нього обов`язків.

Визначаючи такий розмір застави слідчий суддя виходить з матеріального стану обвинуваченого, який є військовослужбовцем та отримує грошове забезпечення, а також те, що встановлення меншої суми застави не забезпечить належного виконання ним своїх процесуальних обов`язків з урахуванням особи підозрюваного.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 177, 178, 182, 183, 194, 196 КПК України, слідчий суддя, -

постановив :

застосувати до ОСОБА_4 запобіжний захід тримання під вартою до 19 липня 2022 року.

Встановити розмір застави ОСОБА_4 80 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що становить (80 х 2481 грн.) 198480 грн.
З моменту звільнення ОСОБА_4 з-під варти, внаслідок внесення застави, зобов`язати : прибувати за викликом до слідчого, прокурора, суду; не відлучатися із свого місця проживання без дозволу слідчого, прокурора або суду; повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну свого місця проживання.
Копію ухвали направити для виконання начальнику Дніпропетровської установи виконання покарань управління Держаної пенітенціарної служби України у Дніпропетровській області (№ 4)

На ухвалу може бути подано апеляційну скаргу безпосередньо до Дніпровського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня проголошення повного тесту ухвали.

Слідчий суддя ОСОБА_1