КОРАБЕЛЬНИЙ РАЙОННИЙ СУД М.МИКОЛАЄВА
Справа № 488/454/20
Провадження № 1-кс/488/76/22
Ухвала
Іменем України
16.02.2022 року м. Миколаїв

Слідчий суддя Корабельного районного суду м. Миколаєва ОСОБА_1 , ознайомившись із скаргою ОСОБА_2 на бездіяльність посадових осіб ВП № 3 МРУП ГУНП в Миколаївській області,
в с т а н о в и в :
Заявник ОСОБА_2 звернувся із даною скаргою на бездіяльність посадових осіб ВП № 3 МРУП ГУНП в Миколаївській області, в обґрунтування якої вказав, що у провадженні ВП №3 МРУП ГУНП в Миколаївській області знаходяться кримінальні провадження, внесені до ЄРДР за № 0001795 від 18.09.2019 року за ч. 1 ст. 190 КК України та за № 0001794 від 18.09.2019 року за ч. 1 ст. 190 КК України, однак орган досудового розслідування не проводить у цих провадженнях жодних слідчих та процесуальних дій. Крім того, ОСОБА_2 скаржиться на незадовільну якість роботи Миколаївського місцевого центру з надання безоплатної вторинної правової допомоги та просить відшкодувати йому моральну та матеріальну шкоду.
Дослідивши скаргу ОСОБА_2 та долучені до неї документи, слідчий суддя вважає за доцільне повернути зазначену скаргу вказаній особі виходячи із наступного.
Кримінальний процесуальний кодекс у ст.7 одними із засад кримінального провадження визначає змагальність та диспозитивність. Остання, зокрема, відповідно до правил ч.3 ст.26 КПК України передбачає, що слідчий суддя, суд у кримінальному провадженні вирішують лише ті питання, що винесені на їх розгляд сторонами та віднесені до їх повноважень цим Кодексом. Суд, зберігаючи об?єктивність та неупередженість, створює необхідні умови для реалізації сторонами їхніх процесуальних прав та виконання процесуальних обов?язків.
З цього логічно слідує, що суд не зобов?язаний самостійно відшукувати аргументи на підтвердження доводів скарги, аніж ті, що зазначені у самій скарзі.
Європейський Суд з прав людини в п.42 рішення у справі «Бендерський проти України» від 15 листопада 2007 року, заява № 22750/02, нагадав, що відповідно до практики, яка відображає принцип належного здійснення правосуддя, судові рішення мають в достатній мірі висвітлювати мотиви, на яких вони базуються.
В п.49 рішення у справі «Мала проти України» від 03 липня 2014 року, заява № 4436/07, Європейський Суд з прав людини зауважив, що згідно з практикою Суду, яка відображає принцип належного здійснення правосуддя, у рішеннях судів та органів, що вирішують спори, має бути належним чином викладено підстави, на яких вони ґрунтуються. Обсяг цього обов`язку щодо обґрунтовування рішення може бути різним залежно від характеру самого рішення і має визначатись з урахуванням обставин відповідної справи.
Разом з тим, ці вимоги до державних органів мають співвідноситися із мінімальним обов?язком заявника представити більш-менш конкретні аргументи для оцінки своїх доводів.
Так, вимоги заявника у його скарзі щодо перевірки об`єктивності дій органу досудового розслідування, скарги на діяльність Миколаївського місцевого центру з надання безоплатної вторинної правової допомоги, а також вимоги відшкодування моральної та матеріальної шкоди носять загальний, не конкретний характер, та мають неосяжний характер.
Так, відповідно до частини 1 статті 303 КПК України на досудовому провадженні можуть бути оскаржені такі рішення, дії чи бездіяльність слідчого або прокурора:
1) бездіяльність слідчого, прокурора, яка полягає у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань після отримання заяви чи повідомлення про кримінальне правопорушення, у неповерненні тимчасово вилученого майна згідно з вимогами статті 169 цього Кодексу, а також у нездійсненні інших процесуальних дій, які він зобов`язаний вчинити у визначений цим Кодексом строк, - заявником, потерпілим, його представником чи законним представником, підозрюваним, його захисником чи законним представником, представником юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, володільцем тимчасово вилученого майна, іншою особою, права чи законні інтереси якої обмежуються під час досудового розслідування;
2) рішення слідчого, прокурора про зупинення досудового розслідування - потерпілим, його представником чи законним представником, підозрюваним, його захисником чи законним представником, представником юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження;
3) рішення слідчого про закриття кримінального провадження - заявником, потерпілим, його представником чи законним представником;
4) рішення прокурора про закриття кримінального провадження та/або провадження щодо юридичної особи - заявником, потерпілим, його представником чи законним представником, підозрюваним, його захисником чи законним представником, представником юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження;
5) рішення прокурора, слідчого про відмову у визнанні потерпілим - особою, якій відмовлено у визнанні потерпілою;
6) рішення, дії чи бездіяльність слідчого або прокурора при застосуванні заходів безпеки - особами, до яких можуть бути застосовані заходи безпеки, передбачені законом;
7) рішення слідчого, прокурора про відмову в задоволенні клопотання про проведення слідчих (розшукових) дій, негласних слідчих (розшукових) дій - особою, якій відмовлено у задоволенні клопотання, її представником, законним представником чи захисником;
8) рішення слідчого, прокурора про зміну порядку досудового розслідування та продовження його згідно з правилами, передбаченими главою 39 цього Кодексу, - підозрюваним, його захисником чи законним представником, потерпілим, його представником чи законним представником;
9-1) рішення прокурора про відмову в задоволенні скарги на недотримання розумних строків слідчим, прокурором під час досудового розслідування - особою, якій відмовлено у задоволенні скарги, її представником, законним представником чи захисником;
10) повідомлення слідчого, прокурора про підозру після спливу одного місяця з дня повідомлення особі про підозру у вчиненні кримінального проступку або двох місяців з дня повідомлення особі про підозру у вчиненні злочину, але не пізніше закриття прокурором кримінального провадження або звернення до суду із обвинувальним актом - підозрюваним, його захисником чи законним представником;
11) відмова слідчого, прокурора в задоволенні клопотання про закриття кримінального провадження з підстав, передбачених пунктом 9-1 частини першої статті 284 цього Кодексу, - стороною захисту, іншою особою, права чи законні інтереси якої обмежуються під час досудового розслідування, її представником.
Виходячи із змісту скарги є не зрозумілим, які саме дії чи бездіяльність слідчого оскаржує заявник.
Щодо скарги на діяльність Миколаївського місцевого центру з надання безоплатної вторинної правової допомоги та вимог заявника про відшкодування йому матеріальної та моральної шкоди, то такі вимоги взагалі не є предметом оскарження в порядку ст. 303 КПК України.
Наведені обставини у своєї сукупності унеможливлюють відкриття провадження за поданою ОСОБА_2 скаргою у контексті КПК та свідчать про необхідність її повернення разом з доданими до неї матеріалами вказаній особі, для усунення виявлених недоліків.
Керуючись ст.ст. 303-309, 369-372 КПК України, слідчий суддя, -

у х в а л и в:
Скаргу ОСОБА_2 на дії чи бездіяльність посадової особи слідчого відділу ВП № 3 МРУП ГУНП в Миколаївській області повернути вказаній особі.
Роз`яснити ОСОБА_2 , що відповідно до ч. 7 ст. 304 КПК України, повернення скарги не позбавляє його права повторного звернення до слідчого судді після усунення наведених вище недоліків в порядку, передбаченому цим Кодексом.
Копію даної ухвали разом зі скаргою й доданими до неї матеріалами, направити ОСОБА_2 .
Ухвала набирає законної сили після закінчення строку апеляційного оскарження шляхом подачі апеляційної скарги до Миколаївського апеляційного суду, протягом п`яти днів з дня її постановлення.

Слідчий суддя ОСОБА_1