У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
27.10.2022 Справа №607/14910/22

Слідчий суддя Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , підозрюваного ОСОБА_4 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Тернополі, в приміщенні зали судових засідань, клопотання старшого слідчого СВ Тернопільського РУ поліції ГУНП в Тернопільській області ОСОБА_5 , погоджене прокурором Тернопільської окружної прокуратури ОСОБА_3 , в рамках кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000252 від 09 грудня 2021 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 369-2 КК України, про застосування запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту відносно

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Тернопіль, українця, громадянина України, зареєстрованого та проживаючого в АДРЕСА_1 , не депутата, раніше не судимого,

який підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 369-2 КК України,

ВСТАНОВИВ:

До слідчого судді Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області надійшло вказане клопотання, в якому слідчий просить застосувати щодо підозрюваного ОСОБА_4 запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту на строк 60 діб та покласти на нього обов`язки, передбачені ч. 5 ст. 194 КПК України.

В обґрунтування клопотання слідчий зазначає, що досудовим розслідуванням встановлено, що ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , достатньо викривається в одержанні неправомірної вигоди за вплив на прийняття рішення особою, уповноваженою на виконання функцій держави за наступних обставин.

Встановлено, що в листопаді 2021 року у ОСОБА_6 , який перебуває на обліку у ІНФОРМАЦІЯ_3 , виникла необхідність у визнані непридатним до проходження військової служби.

На початку грудня 2021 року, точного часу досудовим розслідуванням не встановлено, у ОСОБА_4 , якому від спільних знайомих стало відомо про необхідність ОСОБА_6 у визнані непридатним до проходження військової служби, виник злочинний умисел, спрямований на одержання неправомірної вигоди від ОСОБА_6 , за вплив на службових осіб ІНФОРМАЦІЯ_4 ( ІНФОРМАЦІЯ_5 ) з метою взяття на військовий облік ОСОБА_6 . ІНФОРМАЦІЯ_6 ( ІНФОРМАЦІЯ_5 ) з подальшим отриманням військово-облікового документу із відміткою про непридатність до проходження військової служби у Збройних силах України.

Після чого, 09 грудня 2021 року ОСОБА_4 , повідомив ОСОБА_6 , що може посприяти йому у знятті з обліку ІНФОРМАЦІЯ_7 та взяття його на військовий облік ІНФОРМАЦІЯ_6 ( ІНФОРМАЦІЯ_5 ), з подальшим отриманням документу встановленого зразка із відміткою про непридатність до проходження військової служби у Збройних силах України, але за це ОСОБА_6 повинен надати ОСОБА_4 грошові кошти в сумі 1500 доларів США, з яких 1000 доларів США одразу, а 500 доларів США після отриманням військового квитка.

09 грудня 2021 року близько 19:00 год., перебуваючи поблизу центрального автовокзалу м. Тернопіль за адресою: м. Тернопіль, вул. Живова, 7 у транспортному засобі «SKODA Octavia» з державним номерним знаком НОМЕР_1 , ОСОБА_4 , діючи умисно, керуючись корисливим мотивом, з метою особистого збагачення та здійснення подальшого впливу, одержав неправомірну вигоду від ОСОБА_6 у загальній сумі 1000 доларів США, що згідно з курсом НБУ станом на 09 грудня 2021 року становить 27 216,70 грн., при цьому попередньо пообіцяв вплинути на невстановлених слідством осіб, які є службовими особами ІНФОРМАЦІЯ_4 ( ІНФОРМАЦІЯ_5 ) для зняття його з обліку ІНФОРМАЦІЯ_8 та взяття на військовий облік ІНФОРМАЦІЯ_6 ( ІНФОРМАЦІЯ_9 ) з подальшим отриманням військово-облікового документу із відміткою про непридатність до проходження військової служби у Збройних силах України.

Своїми умисними діями, ОСОБА_4 вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 369-2 КК України (в редакції Закону № 524-IX від 04 березня 2020 року), тобто одержання неправомірної вигоди для себе за вплив на прийняття рішення особою, уповноваженою на виконання функцій держави.

24 жовтня 2022 року ОСОБА_4 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.369-2 КК України.

Метою застосування запобіжного заходу у вигляді цілодобового домашнього арешту стосовно ОСОБА_4 згідно ст.177 КПК України є забезпечення виконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: переховуватись від органів досудового розслідування та суду, незаконно впливати на свідків у даному кримінальному провадженні, вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення у якому підозрюється та перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином.

Підставою застосування запобіжного заходу підозрюваному ОСОБА_4 у виді цілодобового домашнього арешту є те, що він обґрунтовано підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.369-2 КК України, а також встановлено обставини, які виправдовують даний запобіжний захід та підтверджують наявністю зазначених ризиків.

З врахуванням вищенаведеного, з метою забезпечення належної поведінки підозрюваного ОСОБА_4 та виконання ним процесуальних рішень, запобігання його можливому переховуванню від органу досудового розслідування, незаконно впливати на свідків, вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення у якому підозрюється та перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, а також з метою створення необхідних умов для реалізації сторонами їхніх процесуальних прав та виконання процесуальних обов`язків, відтак слідчий просить клопотання задовольнити.

У судовому засіданні прокурор ОСОБА_3 клопотання підтримав з викладених у ньому підстав та просив його задовольнити.

Підозрюваний ОСОБА_4 у судовому засіданні заперечив щодо клопотання про застосування відносно нього запобіжного заходу у вигляді цілодобового домашнього арешту та подав письмові заперечення, в яких просив застосувати до нього запобіжний захід у вигляді особистого зобов`язання, оскільки він вперше притягується до кримінальної відповідальності, має міцні соціальні зв`язки, постійне місце проживання, постійну роботу, в нього є сім`я та малолітня дитина на утриманні.

Заслухавши учасників судового розгляду, вивчивши клопотання, додані до нього матеріали, слідчий суддя приходить до наступного висновку.

Згідно ст. 2 КПК України, завданням кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

Відповідно ч. ч. 1, 2 ст. 181 КПК України, домашній арешт полягає в забороні підозрюваному, обвинуваченому залишати житло цілодобово або у певний період доби. Домашній арешт може бути застосовано до особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за вчинення якого законом передбачено покарання у виді позбавлення волі.

Відповідно до ч. 4 ст. 176 КПК України, запобіжні заходи застосовуються під час досудового розслідування слідчим суддею за клопотанням слідчого, погодженим з прокурором, або за клопотанням прокурора, а під час судового провадження - судом за клопотанням прокурора.

Відповідно до ст. 177 КПК України, метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується. Підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави суду вважати, що обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті.

Згідно ст. 194 КПК України, під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: 1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; 2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; 3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Згідно з ч. 2 ст. 177 КПК України, підставою для застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді вважати, що підозрюваний може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті, а саме: переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншими чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

При вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у статті 177 цього Кодексу, слідчий суддя на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини, зокрема, вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним кримінального правопорушення; тяжкість покарання, що загрожує відповідній особі у разі визнання підозрюваного винуватим у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого він підозрюється; вік та стан здоров`я підозрюваного; міцність соціальних зв`язків підозрюваного, у тому числі наявність в нього родини утриманців; наявність постійного місця проживання у підозрюваного; наявність судимостей; репутацію підозрюваного та майновий стан (ч. 1 ст. 178 КПК України).

Слідчим суддею встановлено, що групою слідчих СВ Тернопільського РУ поліції ГУНП в Тернопільській області здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні №0000252 від 09 грудня 2021 року, за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 369-2 КК України.

24 жовтня 2022 року ОСОБА_4 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.369-2 КК України.

На думку слідчого судді, наведені в клопотанні обставини та додані до нього документи, якими слідчий обґрунтовує доводи клопотання, свідчать про наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_4 кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 369-2 КК України, підтверджується зібраними у кримінальному провадженні доказами, зокрема:

- заявою про злочин;

- протоколом допиту свідка ОСОБА_6 ;

- протоколом про результати негласної слідчої розшукової дії аудіо-відео контроль особи від 10 грудня 2021 року;

- протоколом контрою за вчиненням злочину від 10 грудня 2021 року;

- протоколом про результати негласної слідчої розшукової дії аудіо-відео контроль особи від 16 грудня 2021 року.

Зазначені відомості у сукупності з інформацією, викладеною у дослідженому під час судового засідання повідомленні про підозру, вважаються переконливими для слідчого судді в тому, що відповідне кримінальне правопорушення могло бути вчинене, а надані слідчим до клопотання відомості в достатній мірі вказують на можливість вчинення підозрюваним ОСОБА_4 кримінального правопорушення.

Приймаючи таке рішення, слідчий суддя виходить з того, що зазначені у клопотанні обставини підозри мають місце та підтверджуються на цьому етапі розслідування достатньою сукупністю даних, які наведені у клопотанні слідчого та доданих до нього матеріалах.

Відповідно до ч. 2 ст. 177 КПК України, підставою до застосування відносно ОСОБА_4 запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ним кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 369-2 КК України, за вчинення якого санкція статті передбачає зокрема покарання у вигляді позбавлення волі на строк від двох до п`яти років.

Оцінюючи наявність ризиків, на існування яких посилається сторона обвинувачення, слідчий суддя виходить із такого.

Як зазначено у клопотанні, метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, покладених на нього процесуальних обов`язків, а також, запобігання спробам: переховуватись від органу досудового розслідування та/або суду (п. 1 ч. 1 ст. 177 КПК України); незаконно впливати на свідків у кримінальному провадженні (п. 3 ч. 1 ст. 177 КПК України); вчинити інше кримінальне правопорушення (п. 5 ч. 1 ст. 177 КПК України).
Підставою застосування запобіжного заходу є наявність, зокрема, ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний може здійснити дії, передбачені частиною 1 статті 177 КПК (частина 2 статті 177 КПК).

Ризики, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний може здійснити спробу протидії кримінальному провадженню у формах, що передбачені частиною 1 статті 177 КПК, слід вважати наявними за умови встановлення обґрунтованої ймовірності можливості здійснення підозрюваним зазначених дій. При цьому, КПК не вимагає доказів того, що підозрюваний обов`язково (поза всяким сумнівом) здійснюватиме відповідні дії, однак вимагає доказів того, що він має реальну можливість їх здійснити у конкретному кримінальному провадженні в майбутньому.

Ризиком у контексті кримінального провадження є певна ступінь можливості, що особа вдасться до вчинків, які будуть перешкоджати досудовому розслідуванню та судовому розгляду або ж створять загрозу суспільству. Слідчий суддя, оцінюючи вірогідність такої поведінки підозрюваного, має дійти обґрунтованого висновку про високу ступінь ймовірності позапроцесуальних дій зазначеної особи.

Під час перевірки наявності ризиків, передбачених п. п. 1, 3, 5 ч. 1 статті 177 КПК України, у кримінальному провадженні № 0000252 від 09 грудня 2021 року, за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 369-2 КК України,щодо підозрюваного ОСОБА_4 , слідчий суддя приходить до наступних висновків.

Оцінивши наведені у клопотанні доводи, слідчий суддя вважає, що сторона обвинувачення у судовому засіданні довела наявність підстав вважати, що існує ризик того, що ОСОБА_4 , усвідомлюючи міру покарання за вчинене ним кримінальне правопорушення, санкція якого передбачає покарання у вигляді від двох тисяч до п`яти тисяч п`ятисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або позбавленням волі на строк від двох до п`яти років, може навмисно переховуватись від органу досудового розслідування та суду з метою уникнення відповідальності у разі визнання його винуватим у вчиненні інкримінованого злочину.
Європейський суд з прав людини у справі «Ілійков проти Болгарії» закріпив, що «суворість передбаченого покарання» є суттєвим елементом при оцінюванні «ризиків переховування або повторного вчинення злочинів».

Крім того, як зазначено у п. 58 рішення ЄСПЛ у справі «Бекчієв проти Молдови», ризик втечі має оцінюватися у світлі факторів, пов`язаних з характером особи, її моральністю, місцем проживання, родом занять, майновим станом, сімейними зв`язками та усіма видами зв`язку з країною, в якій така особа піддається кримінальному переслідуванню.

Крім цього, з метою уникнення від кримінальної відповідальності та/або перешкоджання досудовому розслідуванню, ОСОБА_4 самостійно або через осіб може у будь-який спосіб впливати на свідків у даному кримінальному провадженні та інших свідків, які на даний час ще не допитані, показання яких мають суттєве значення, з метою дачі ними неправдивих показів.

Враховуючи положення ч. 2 ст. 23 КПК України про те, що не можуть бути визнані доказами відомості, що містяться в показання речах та документах, які не були предметом безпосереднього дослідження суду, а також ч. 4 ст. 95 КПК України про те, що суд може обґрунтовувати свої висновки лише на показаннях, які він безпосередньо сприймав під час судового засідання і не вправі обґрунтовувати судові рішення показаннями, наданими слідчому, прокурору або посилатися на них, зазначений ризик не зменшився, так як наразі жоден з свідків не допитаний в ході судового розгляду та до проведення такого допиту вони можуть змінити свої показання на користь підозрюваного.
Водночас, ризик вчинити інше кримінальне правопорушення або може продовжити займатися злочинною діяльністю, слідчий суддя вважає не доведеним, оскільки ОСОБА_4 є не судимий, і доказів про можливість вчинити інше кримінальне правопорушення, сторона обвинувачення не подала.

Вказані обставини в цілому свідчать про наявність вищезазначених ризиків, необхідності обранні ОСОБА_4 запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту та відповідно не можливості обрання до нього більш м`якого запобіжного заходу.

Відтак, слідчий суддя дійшов до висновку, що стороною обвинувачення доведено, що у даному кримінальному провадженні з метою виконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам вчинити дії, передбачені п. п. 1, 3 ч. 1 ст. 177 КПК України, є необхідним застосування до ОСОБА_4 запобіжного заходу.
Згідно з вимогами ст. 198 КПК України, висловлені в ухвалі слідчого судді, суду за результатами розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу висновки щодо будь-яких обставин, які стосуються суті підозри, обвинувачення, не мають преюдиціального значення для суду під час судового розгляду або для слідчого чи прокурора під час цього або іншого кримінального проваджень.
Слідчий суддя вважає, що підстави і обставини, які зазначені в клопотанні слідчого, є достатньо обґрунтованими, а прокурор в повному обсязі довів, що обмеження права підозрюваного на свободу є виправданим.
З урахуванням викладеного, слідчий суддя дійшов висновку про відсутність підстав для застосування більш м`якого запобіжного заходу та, що запобіжний захід у вигляді домашнього арешту є необхідним і таким, що забезпечить на даному етапі досудового розслідування виконання підозрюваною процесуальних обов`язків та зможе запобігти встановленим ризикам, передбаченим ст. 177 КПК України.
Вивченням особи ОСОБА_4 встановлено, що останній уродженець м. Тернопіль, українець, громадянин України, зареєстрований та проживаючий в АДРЕСА_1 , одружений, має на утриманні малолітню дитину, раніше не судимий.
Також, клопотання підозрюваного про застосування до нього запобіжного заходу у вигляді особистого зобов`язання, не підлягає до задоволення, оскільки беручи до уваги характер вчиненого кримінального правопорушення, тяжкість покарання, що загрожує підозрюваному у разі визнання його винним у вчиненні кримінального правопорушення, наявність ризиків та реальних ознак справжнього суспільного інтересу, який незважаючи на презумпцію невинуватості, переважає принцип поваги до особистої свободи підозрюваного, враховуючи практику Європейського суду з прав людини, яка свідчить про те, що суд своїм рішенням повинен забезпечити не лише права підозрюваного, але й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів, що вимагає від суду більшої суворості в оцінці порушень цінностей суспільства, слідчий суддя вважає, що застосування до підозрюваного ОСОБА_4 більш м`якого запобіжного заходу, не пов`язаного із домашнім арештом, не зможе попередити ризики, визначені у ст.177 КПК України.

При прийнятті рішення, слідчий суддя враховує і те, що згідно правової позиції ЄСПЛ у справі «Манчіні проти Італії», за наслідками та способами застосування як тримання під вартою, так і цілодобовий домашній арешт прирівнюються до позбавлення волі для цілей статті 5 Конвенції.

Зважаючи на наведене вище, за наслідками встановлених обставин за результатами розгляду клопотання, враховуючи особу підозрюваного ОСОБА_4 , який раніше до кримінальної відповідальності не притягувався, наявності у нього постійного місця проживання, відсутність негативних характеризуючих даних, слідчий суддя приходить до висновку про необхідність застосування щодо підозрюваного ОСОБА_4 запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту в певний період доби, з покладенням на підозрюваного обов`язків, передбачених ч. 5 ст. 194 КПК України, необхідність покладення яких встановлена з наведеного обґрунтування клопотання.

На переконання слідчого судді, застосування щодо підозрюваного ОСОБА_4 запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту у певний період доби, а саме, з 22 год. 00 хв. по 06 год. 00 хв., є співмірним з існуючими ризиками, передбаченим п. п. 1, 3 ч. 1 ст. 177 КПК України, відповідає його особі, та тяжкості кримінального правопорушення, вчинення якого йому ставиться у вину, та вказаним запобіжним заходом буде досягнута мета забезпечення виконання підозрюваним ОСОБА_4 покладених на нього процесуальних обов`язків.

За таких обставин, клопотання слідчого підлягає задоволенню частково.

Керуючись ст. ст. 131, 132, 176-179, 181, 193, 194, 309 КПК України, слідчий суддя,

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання старшого слідчого СВ Тернопільського РУ поліції ГУНП в Тернопільській області ОСОБА_5 , погоджене прокурором Тернопільської окружної прокуратури ОСОБА_3 , в рамках кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000252 від 09 грудня 2021 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 369-2 КК України, про застосування запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту відносно ОСОБА_4 задовольнити частково.

Застосувати щодо ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 369-2 КК України, запобіжний захід у вигляді домашнього арешту, заборонивши йому залишати місце проживання за адресою: АДРЕСА_1 , у період доби з 22 год. 00 хв. до 06 год. 00 хв., строком на 2 (два) місяці, тобто по 20.12.2022.

На цей же строк покласти на підозрюваного ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , передбачені ч. 5 ст. 194 КПК України обов`язки:

- з`являтися до слідчого, прокурора, суду за першою вимогою;

- не відлучатися із населеного пункту, в якому він зареєстрований, проживає без дозволу слідчого, прокурора та суду;

- повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну свого місця проживання та/або місця роботи;

- утримуватись від спілкування із свідками у даному кримінальному проваджені.

У задоволенні інших вимог відмовити.

У задоволенні клопотання підозрюваного про застосування запобіжного заходу у вигляді особистого зобов`язання відмовити.

Датою закінчення дії ухвали вважати 23 год. 59 хв. 20 грудня 2022 року.

Роз`яснити підозрюваному ОСОБА_4 , що працівники органу Національної поліції з метою контролю за поведінкою підозрюваного, який перебуває під домашнім арештом, мають право з`являтися в житло цієї особи, вимагати надати усні чи письмові пояснення з питань, пов`язаних із виконанням покладених на нього зобов`язань.

Роз`яснити підозрюваному ОСОБА_4 , що в разі невиконання покладених на нього обов`язків, до нього може бути застосований більш суворий запобіжний захід.

Копію ухвали для забезпечення контролю виконання надіслати до Тернопільського РУП ГУНП України в Тернопільській області.

Ухвала підлягає негайному виконанню після її оголошення.

Ухвала слідчого судді набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Апеляційна скарга на ухвалу слідчого судді може бути подана до Тернопільського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Повний текст ухвали слідчого судді оголошений 28 жовтня 2022 року о 09 год. 00 хв.

Слідчий суддя Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської областіОСОБА_1