печерський районний суд міста києва
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
04 липня 2022 року Печерський районний суд м. Києва у складі:

слідчого судді ОСОБА_1 ,

при секретарі судових засідань ОСОБА_2

за участі:

прокурорів ОСОБА_3 , ОСОБА_4

захисника - ОСОБА_5

підозрюваного ОСОБА_6

розглянувши у відкритому судовому засіданні клопотання слідчого першого відділу Управління з розслідування злочинів, вчинених у зв`язку із масовими протестами у 2013-2014 роках, Державного бюро розслідувань ОСОБА_7 , про продовження строку тримання під вартою у кримінальному провадженні № 0000191 від 31.01.2018, ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ,-

ВСТАНОВИВ:
04.07.2022 слідчий першого відділу Управління з розслідування злочинів, вчинених у зв`язку із масовими протестами у 2013-2014 роках, Державного бюро розслідувань ОСОБА_7 , за погодженням з прокурорм, звернулася до суду з клопотанням про продовження строку тримання під вартою у кримінальному провадженні № 0000191 від 31.01.2018, ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

В обґрунтування клопотання слідчий посилається на те, що слідчими Управління з розслідування злочинів, вчинених у зв`язку із масовими протестами у 2013-2014 роках, Державного бюро розслідувань здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0000191 (виділеному 31.01.2018 із кримінального провадження № 0001455 від 16.02.2014) за підозрою ОСОБА_6 у вчиненні злочинів, передбачених ст. 348; п.п. 1, 12 ч. 2 ст. 115; ч. 2 ст. 15, п.п. 1, 12 ч. 2 ст. 115 КК України.

Ухвалою слідчого судді Печерського районного суду м. Києва від 31.03.2020 підозрюваному ОСОБА_6 в порядку, передбаченому ч. 6 ст. 193 КПК України обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.

Під час проведення розшукових заходів щодо встановлення місцезнаходження підозрюваного встановлено, що ОСОБА_6 переховувався від органу досудового розслідування та проживав на території Королівства Іспанія, а саме у м. Пусоль, провінція Валенсія, за адресою: Pucol, Avenida. Dels Hostalets, 94, CV-3007. У зв`язку з викладеним, 03.11.2020 органом досудового розслідування до компетентних органів вказаної держави направлено клопотання про видачу (екстрадицію) ОСОБА_6 в Україну.

За результатами розгляду зазначеного клопотання компетентними органами Королівства Іспанія прийнято рішення про видачу підозрюваного ОСОБА_6 . Фактичну передачу ОСОБА_6 українській стороні було здійснено 01.06.2022 в міжнародному пункті пропуску для автомобільного сполучення «Корчова-Краківець» Львівської області, таким чином процедура його екстрадиції у цей день була завершена.

З огляду на викладене, є достатні підстави вважати, що у разі перебування на волі, підозрюваний ОСОБА_6 продовжить активно переховуватися від органу досудового розслідування та суду, що зумовлює підвищені ризики невиконання покладених на нього процесуальних обов`язків з метою уникнення власної кримінальної відповідальності.

Крім цього, є підстави вважати, що підозрюваний ОСОБА_6 , перебуваючи на волі, матиме змогу впливати на свідків, у тому числі тих, які вранці 20.02.2014 перебували у приміщенні Національної музичної академії України та були очевидцями його злочинних дій, експертів, інших учасників процесу, показання та висновки яких не досліджені судом, а також впливати на потерпілих з метою зміни наданих ними раніше показів ризик позапроцесуального впливу на інших учасників процесу.

Також, підозрюваний ОСОБА_6 в ході досудового розслідування будучи належним чином повідомленим про дату, час та місце проведення слідчої дії, двічі не з`явився до слідчого для допиту в якості свідка, у зв`язку з чим відносно нього органом досудового розслідування було отримано ухвалу про привід.

Враховуючи значний обсяг матеріалів досудового розслідування, у тому числі аудіо- відеозаписів, з якими необхідно ознайомитися підозрюваному ОСОБА_6 у відповідності до вимог ст. 290 КПК України, у слідства є достатні підстави вважати, що він, перебуваючи на волі, зможе ухилятися від проведення вказаної процесуальної дії шляхом неявок до слідчого, а у подальшому до суду, тим самим перешкоджаючи закінченню досудового розслідування та скеруванню обвинувального акту до суду у розумний строк ризик перешкоджання кримінальному провадженню.

Вищевикладене у сукупності достатньо, поза розумним сумнівом вказує на високі ризики того, що ОСОБА_6 , у випадку незастосування до нього запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, здійснюватиме дії, передбачені ч. 1 ст. 177 КПК України, зокрема й надалі переховуватиметься від органів досудового розслідування та суду, а також незаконно впливатиме на свідків, інших учасників провадження та перешкоджатиме кримінальному провадженню іншим чином.

Зазначені ризики є суттєвими і їм неможливо запобігти у разі застосування до ОСОБА_6 будь-яких інших запобіжних заходів, що не пов`язані з виключними запобіжниками у комунікації та переміщеннях підозрюваного, крім тримання під вартою.

Також необхідно врахувати вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним кримінального правопорушення, тяжкість вчиненого злочину, а також суворість покарання, що загрожує йому у разі визнання його винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, в якому він підозрюється; його вік та стан здоров`я, що дає йому можливість активно переховуватися від органів слідства та суду; відсутність у підозрюваного постійного місця роботи; факт притягнення його до адміністративної відповідальності раніше.

Таким чином, потреба у застосуванні до ОСОБА_6 запобіжного заходу у виді тримання під вартою, який є найбільш суворим, винятковим запобіжним заходом, зумовлюється переліченими ризиками у сукупності з тяжкістю інкримінованому йому злочину, а також у зв`язку із переховуванням від органів досудового розслідування.

Зазначені обставини виправдовують потребу у ізоляції підозрюваного ОСОБА_6 на час досудового розслідування, що є можливим лише у разі тримання його під вартою, а інші запобіжні заходи не забезпечать належну процесуальну поведінку підозрюваного та виконання ним процесуальних обов`язків.

Ухвалою слідчого судді Печерського районного суду м. Києва від 02.06.2022 відносно підозрюваного ОСОБА_6 було застосовано обраний раніше запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком до 11.07.2022 в межах строку досудового розслідування.

У відповідності до доручення прокурора, 01.07.2022 підозрюваному ОСОБА_6 та його захиснику згідно із ст. 290 КПК України повідомлено про завершення досудового розслідування та надано доступ до матеріалів досудового розслідування.

Таким чином, на теперішній час досудове розслідування у кримінальному провадженні завершено та стороною обвинувачення відкрито матеріали досудового розслідування, проте обставиною, яка перешкоджає закінченню досудового розслідування до закінчення строку дії ухвали слідчого судді про застосування запобіжного заходу є особлива складність кримінального провадження та, як наслідок, значний обсяг матеріалів досудового розслідування, у тому числі аудіо- відеозаписів, з якими необхідно ознайомити підозрюваного та його захисника.

Також необхідно врахувати, що сторона захисту може мати свої матеріали, які буде використовувати як докази в суді і з якими сторона обвинувачення повинна ознайомитися.

Виконати вимоги ст. 290 КПК України раніше, у межах строку дії ухвали слідчого судді про застосування запобіжного заходу, неможливо з об`єктивних причин, оскільки кількість наданих для ознайомлення стороні захисту матеріалів досудового розслідування має значний обсяг та складає 14 томів, містить велику кількість аудіо- відеозаписів та речових доказів. Крім цього, слід врахувати наведену вище неналежну процесуальну поведінку підозрюваного ОСОБА_6 та невиконання ним своїх процесуальних обов`язків, що вказує на можливість умисного затягування ОСОБА_6 процесу ознайомлення з матеріалами кримінального провадження.

Відтак,слідчий вказує, що з метою безперешкодного звернення до суду з обвинувальним актом у найкоротший строк, забезпечення виконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам переховуватися від органів досудового розслідування та суду, незаконно впливати на потерпілих, свідків та інших учасників кримінального провадження, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, є необхідність у продовженні строку тримання під вартою щодо підозрюваного ОСОБА_6 строком на 60 днів.

Прокурори в судовому засіданні клопотання підтримали та просили його задовольнити.

Захисник в судовому засіданні заперечував щодо задоволення клопотання, зазначивши, що ризики, на які посилається слідчий, є необґрунтованими.

Підозрюваний в судовому засіданні заперечував щодо задоволення клопотання, підтримавши позицію своїх захисників.

Вивчивши клопотання, заслухавши пояснення учасників провадження, слідчий суддя за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінивши кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення, дійшов наступного висновку.

Судовим розглядом встановлено, що 02.12.2013 ОСОБА_6 власним автомобілем «Subaru Legacy» прибув до м. Києва, де відбувалися акції протесту, та, залишивши автомобіль на вул. Прорізній у м. Києві, став перебувати у середовищі учасників акцій протесту. У подальшому протягом тривалості акцій протесту ОСОБА_6 періодично виїздив до місця свого постійного проживання у м. Харків та у один із таких від`їздів привіз до м. Києва вогнепальну зброю мисливський нарізний карабін «Сайга М3», заводський № НОМЕР_1 , калібру 7,62х39 мм, на який мав дозвіл № НОМЕР_2 , виданий 22.01.2003 УМВС України в Харківській області, зі строком дії до 22.01.2015, а також бойові припаси - патрони до нього калібру 7,62х39 мм у кількості близько 70 шт.

Вказану вогнепальну зброю із боєприпасами залишено ОСОБА_6 у автомобілі на вул. Прорізній у м. Києві, де автомобіль, перебуваючи у несправному стані, знаходився протягом усього періоду акцій протесту.

Прибувши вранці 18.02.2014 черговий раз до м. Києва, ОСОБА_6 приєднався до мітингувальників і став перебувати у їх середовищі та дислокуватися на Майдані Незалежності.

Протягом дня 19 лютого та до ранку 20 лютого 2014 року ОСОБА_6 продовжував перебувати серед мітингувальників на Майдані Незалежності, при цьому у вказаний період масових сутичок між правоохоронцями та мітингувальниками не було, у зв`язку з досягнутим перемир`ям між діючою владою та лідерами опозиції. Зокрема, співробітники правоохоронних органів та військовослужбовці внутрішніх військ перебували у відповідних зведених щільно рядах (надалі «монолітах») на позиціях, зайнятих 18 лютого 2014 року, а саме на Майдані Незалежності від Стели Незалежності до вулиці Інститутської, а також на вулиці Інститутській та на вулиці Хрещатик поблизу Будинку Профспілок, а мітингувальники на барикадах навпроти вказаних монолітів.

При цьому військовослужбовці військових частин НОМЕР_3 та 3033 внутрішніх військ МВС України, серед яких ОСОБА_8 та ОСОБА_9 , виконуючи службові обов`язки з охорони громадського порядку, перебуваючи у форменому одязі зі знаками розрізнення військовослужбовців внутрішніх військ (шевронами та погонами), маючи при собі засоби захисту (щити, шоломи, бронежилети, комплекти захисту рук і ніг та інші) і засоби активної оборони (палиці гумові), не будучи озброєними вогнепальною зброєю, були вишикувані монолітом в одну шеренгу від Стели Незалежності на Майдані Незалежності до вулиці Інститутської.

У цей час в районі Стели Незалежності на Майдані Незалежності, неподалік зазначених військовослужбовців розташовувалися співробітники спецпідрозділу міліції «Беркут» УМВС України в Чернігівській області, в тому числі ОСОБА_10 , які перебували у форменому одязі зі знаками розрізнення органів внутрішніх справ (шевронами та погонами), маючи при собі засоби захисту (щити, шоломи, бронежилети, комплекти захисту рук і ніг та інші) і засоби активної оборони (палиці гумові), не будучи озброєними вогнепальною зброєю.

Напроти моноліту військовослужбовців внутрішніх військ та співробітників спецпідрозділу міліції «Беркут», на відстані близько 30-50 метрів вздовж проїжджої частини АДРЕСА_1 , розташовувалася барикада мітингувальників.

При цьому, зранку 20.02.2014 незважаючи на окремі протиправні дії мітингувальників (кидання каміння, запалювальних сумішей тощо), та аналогічні протиправні дії окремих співробітників спецпідрозділу міліції «Беркут», військовослужбовці військової частин НОМЕР_3 та 3033 внутрішніх військ МВС України, у тому числі ОСОБА_8 та ОСОБА_9 , а також співробітник спецпідрозділу міліції «Беркут» УМВС України в Чернігівській області ОСОБА_10 , маючи усі підстави для застосування заходів фізичного впливу відповідно до вище перелічених норм законодавства, залишалися на вищевказаних позиціях та забезпечували охорону громадського порядку, не застосовуючи наявних спеціальних засобів.

У цей же час ОСОБА_6 , перебуваючи на Майдані Незалежності, побачив на балконі Національної музичної академії України імені

П. Чайковського (далі Академія), який виходив на Майдан, озброєних малокаліберною та мисливською гладкоствольною зброєю невстановлених слідством осіб, здійснюючих малоефективні постріли у бік правоохоронців.

При цьому, ОСОБА_6 усвідомлюючи, що має значно переважаючу у потужності зброю мисливський нарізний карабін «Сайга М3», заводський № НОМЕР_1 , калібру 7,62х39 мм, з патронами до нього у кількості близько 70 шт., яку напередодні узяв із автомобіля та носив при собі, приховуючи у чохлі для тенісної ракетки, вирішив приєднатися до них, вступивши в злочинну змову з такими особами з метою вчинення вбивств правоохоронців.

Пройшовши до приміщення Академії, де на той час знаходився

ОСОБА_11 та інші невстановлені слідством озброєні особи, ОСОБА_6 став розмовляти з ОСОБА_11 та іншими особами і у ході перемовин та демонстрації ОСОБА_6 принесеної зброї із боєприпасами, у них виник спільний злочинний умисел, який полягав у здійсненні прицільних пострілів із його вогнепальної зброї у працівників правоохоронних органів та військовослужбовців з метою спричинення їм тілесних ушкоджень та вбивств, незалежно від здійснення останніми правомірних чи неправомірних дій у відношенні протестувальників.

Згідно із досягнутою злочинною змовою, ОСОБА_11 повинен здійснити невибіркове застосування вогнепальної зброї на ураження до невизначеного кола осіб співробітників правоохоронних органів та військовослужбовців внутрішніх військ, а ОСОБА_6 повинен надати йому для цього власний мисливський карабін та патрони до нього. При цьому і ОСОБА_6 , і ОСОБА_11 , усвідомлювали, що вбивства та поранення правоохоронців, які на той час неправомірних дій відносно мітингувальників не вчиняли, можуть спровокувати їх на вогонь у відповідь.

Реалізуючи спільний злочинний умисел та виконуючи свою частину злочинного плану, 20.02.2014 близько 8 год 00 хв, перебуваючи на третьому поверсі у приміщенні Національної музичної академії України імені

П. Чайковського за адресою: м. Київ, вул. Архітектора Городецького, 1-3/11, ОСОБА_6 незаконно передав ОСОБА_11 вогнепальну зброю - власний мисливський карабін «Сайга М3», заводський № НОМЕР_1 , калібру 7,62х39 мм та бойові припаси до нього патрони калібру 7,62х39 мм у кількості близько 70 шт.

Отримавши карабін та патрони до нього, ОСОБА_11 пройшов на балкон Академії, де обравши зручну для стрільби позицію, у період приблизно з 8 год. 00 хв. по 8 год. 20 хв. вчинив із вказаного карабіну щонайменше 3 прицільні постріли по працівниках правоохоронних органів та військовослужбовцях, які перебували неподалік Стели Незалежності на Майдані Незалежності. Під час цього ОСОБА_6 , згідно з досягнутою злочинною змовою, перебував у приміщенні Академії та на балкон не виходив.

Під час вчинення вказаних злочинних дій ОСОБА_6 , діючи за попередньою змовою із ОСОБА_11 , усвідомлюючи протиправний характер своїх дій та бажаючи настання наслідків у вигляді поранень та вбивств працівників правоохоронних органів та військовослужбовців, прагнув змусити правоохоронців залишити зайняті ними позиції на Майдані Незалежності в м. Києві, чим фактично перешкодити працівникам правоохоронних органів та військовослужбовцям внутрішніх військ МВС України виконувати службові обов`язки по охороні громадського порядку. У той же час правоохоронці протиправних дій не вчиняли та таких намірів не демонстрували.

Внаслідок вчинення вказаних злочинних дій ОСОБА_6 , який діяв за змовою із ОСОБА_11 , було вбито військовослужбовця військової частини НОМЕР_4 , помічника начальника військового наряду (навідника кулемету БТР) 1-го відділення 10-го спеціального патрульного взводу 5-ї патрульної роти 3-го патрульного батальйону прапорщика ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 . Смерть ОСОБА_8 настала внаслідок наскрізного вогнепального поранення лівого стегна, що супроводжувалось пошкодженням м`яких тканин та великих судин лівого стегна, калитки, масивною кровотечею та призвело до крововтрати.

Окрім цього, внаслідок вищевказаних злочинних дій ОСОБА_6 , який діяв за змовою із ОСОБА_11 , було вбито міліціонера оперативного взводу роти міліції особливого призначення «Беркут» УМВС України в Чернігівській області старшого сержанта міліції ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_3 . Смерть ОСОБА_10 настала внаслідок наскрізного вогнепального поранення грудей і живота з ушкодженням внутрішніх органів і розвитком крововтрати і шоку.

Окрім цього, внаслідок вищевказаних злочинних дій ОСОБА_6 , який діяв за змовою із ОСОБА_11 , було поранено військовослужбовця військової частини НОМЕР_3 внутрішніх військ МВС України заступника командира частини з виховної роботи майора ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , при цьому йому було заподіяно тілесне ушкодження у вигляді комбінованого вогнепального поранення правого плеча (наскрізне) та грудної клітки (сліпе), яке утворене внаслідок одного пострілу та за ступенем тяжкості відноситься до тяжкого тілесного ушкодження.

Таким чином, ОСОБА_6 обґрунтовано підозрюється у вбивстві двох або більше осіб - працівника правоохоронного органу у зв`язку з виконанням цим працівником службових обов`язків та військовослужбовця у зв`язку з його діяльністю щодо охорони громадського порядку, а також замаху на вбивство військовослужбовця у зв`язку з його діяльністю щодо охорони громадського порядку, вчинених за попередньою змовою групою осіб, тобто злочинів, передбачених ст. 348; п.п. 1, 12 ч. 2 ст. 115; ч. 2 ст. 15, п.п. 1, 12 ч. 2 ст. 115 КК України.

Обставини, що дають підстави підозрювати ОСОБА_6 у вчиненні інкримінованих йому злочинів підтверджуються наявними в матеріалах досудового розслідування доказами, а саме:

- показаннями підозрюваного ОСОБА_6 , який показав, що вранці 20.02.2014 він, маючи при собі власний мисливський нарізний карабін «Сайга», який переносив у чохлі від ракетки для великого тенісу, перебуваючи на Майдані Незалежності у м. Києві, помітив на балконі Національної музичної академії України ім. П. Чайковського озброєних осіб, які вчиняли постріли у напрямку правоохоронців з малокаліберної зброї. ОСОБА_6 пройшов до Академії, де зустрівся з трьома особами ОСОБА_12 , ОСОБА_13 та невідомою особою у балаклаві. У ході перемовин у них виник спільний умисел на вчинення пострілів у правоохоронців з карабіну, який він приніс. Вчиняти постріли висловив бажання ОСОБА_14 як найбільш підготовлений серед них у військовому відношенні. На виконання досягнутої домовленості він, ОСОБА_6 передав ОСОБА_15 карабін з боєприпасами, після якого той пройшов на балкон Академії для вчинення пострілів у правоохоронців, де й вчинив постріли. Необхідність вчинення вбивств та поранень правоохоронців ОСОБА_6 пояснює потребою попередження штурму майдану та можливих вбивств учасників акцій протесту;

- протоколом слідчого експерименту за участю підозрюваного ОСОБА_6 , під час якого останній показав на місцевості у приміщенні Національної музичної академії України ім. П. Чайковського та на прилеглій території, яким чином вранці 20.02.2014 він, будучи озброєним карабіном, пройшов до Академії, де зустрівся із ОСОБА_11 , ОСОБА_16 та іншими особами, яким чином відбулася передача карабіну ОСОБА_11 , куди він пішов для вчинення пострілів у правоохоронців та інші обставини, які мають значення для досудового розслідування;

- протоколами пред`явлення осіб для впізнання за фотокартками, у ході якого підозрюваний ОСОБА_6 впізнав ОСОБА_11 як особу, якій він вранці 20.02.2014 передав свій карабін для вчинення пострілів у правоохоронців, та ОСОБА_16 як особу, яка була при цьому присутня;

- показаннями свідка ОСОБА_11 , який підтвердив показання ОСОБА_6 та показав, що дійсно вранці 20.02.2014, коли він перебував у приміщенні Академії, туди прийшов хлопець із мисливським карабіном «Сайга», якого він переносив у чохлі від ракетки для великого тенісу. Він, ОСОБА_11 , взяв вказаний карабін із боєприпасами, пройшов на балкон Академії, звідки вчинив два прицільні постріли у правоохоронців, які перебували на Майдані Незалежності, внаслідок чого вбив двох із них.

Вказані показання ОСОБА_11 підтвердив під час численних інтерв`ю засобам масової інформації;

- показаннями свідка ОСОБА_17 , який показав, що вранці 20.02.2014 він здійснював пропускний режим до приміщення Академії, яка була захоплена напередодні особами із «групи Парасюка». В цей час до нього підійшов хлопець на ім`я ОСОБА_18 , який попросив дозволу увійти та, розкривши чохол від ракетки для великого тенісу, показав мисливський карабін. Знаючи, що у осіб, які перебували у Академії, є вогнепальна зброя, він також провів туди вказаного хлопця, де він зустрівся із ОСОБА_19 , ОСОБА_20 та ОСОБА_21 . Йому відомо, що у подальшому вказані особи вчиняли постріли у правоохоронців, які перебували на Майдані Незалежності, у тому числі із карабіну, якого приніс ОСОБА_22 ;

- протоколами пред`явлення осіб для впізнання за фотокартками, у ході чого свідок ОСОБА_17 упізнав ОСОБА_6 як особу, яка принесла карабін до Академії;

- протоколом обшуку у домоволодінні ОСОБА_6 , у ході якого виявлено та вилучено належний йому мисливський нарізний карабін «Сайга», № НОМЕР_1 , а також чохол від ракетки для великого тенісу;

- висновком експертизи металів і сплавів, відповідно до якого на внутрішньому шарі чохла від ракетки до великого тенісу, вилученого під час обшуку у домоволодінні ОСОБА_6 , виявлено зони металізації залізом, а кришка ствольної коробки карабіну «Сайга М3», належного ОСОБА_6 , виготовлена із сплаву на основі заліза;

- протоколом обшуку у домоволодінні ОСОБА_11 , у ході якого виявлено та вилучено, зокрема, список 34 осіб із номерами мобільних телефонів, серед яких « ОСОБА_23 » ( ОСОБА_11 ), « ОСОБА_24 » ( ОСОБА_17 ), «Зеник Львів» ( ОСОБА_16 ), «син ОСОБА_25 » ( ОСОБА_26 ) та « ОСОБА_27 » ( ОСОБА_6 );

- висновком експертизи зброї, відповідно до якого травмуючий об`єкт, вилучений із тіла потерпілого ОСОБА_9 , являється фрагментом оболонки кулі калібру 7,62х39 мм, яка відстріляна із мисливського нарізного карабіну «Сайга М3», НОМЕР_1 , належного ОСОБА_6 ;

- висновком судово-медичної експертизи, відповідно до якого у потерпілого ОСОБА_9 виявлено тілесне ушкодження у вигляді комбінованого вогнепального поранення правого плеча (наскрізне) та грудної клітини (сліпе), яке утворилося від одного пострілу з вогнепальної зброї;

- протоколами допитів потерпілого ОСОБА_9 та свідка ОСОБА_28 , відповідно до яких ОСОБА_9 отримав вогнепальне поранення 20.02.2014 після 7 год. 30 хв., перебуваючи неподалік Стели Незалежності на Майдані Незалежності у м. Києві;

- висновком судово-медичної експертизи, відповідно до якої смерть ОСОБА_8 настала внаслідок наскрізного вогнепального поранення лівого стегна, що супроводжувалось пошкодженням м`яких тканин та великих судин лівого стегна, калитки, масивною кровотечею та призвело до крововтрати;

- протоколами допитів свідків ОСОБА_29 та ОСОБА_30 , відповідно до яких ОСОБА_8 отримав смертельне вогнепальне поранення 20.02.2014 близько 8 год 8 год. 20 хв., перебуваючи неподалік Стели Незалежності на Майдані Незалежності у м. Києві;

- висновком судово-медичної експертизи, відповідно до якої смерть ОСОБА_10 настала внаслідок наскрізного вогнепального поранення грудей і живота з ушкодженням внутрішніх органів і розвитком крововтрати і шоку;

- протоколами допитів свідків ОСОБА_31 та ОСОБА_32 , відповідно до яких ОСОБА_10 отримав смертельне вогнепальне поранення 20.02.2014 близько 8 год 8 год. 20 хв., перебуваючи на сходах торгівельного центру «Глобус» на Майдані Незалежності у м. Києві, а постріл у нього вчинений з балкону Академії;

- протоколами проведення слідчих експериментів, у ході яких встановлено обставини вбивств ОСОБА_8 та ОСОБА_10 , а також поранення ОСОБА_9 , та залученими спеціалістами зафіксовано факт вчинення пострілів у вказаних осіб з балкону Національної музичної академії України ім. П. Чайковського;

- протоколами оглядів деталізації телефонних з`єднань ОСОБА_11 , ОСОБА_6 , ОСОБА_17 та ОСОБА_16 , відповідно до яких усі ці особи у момент вчинення злочинів відносно ОСОБА_8 , ОСОБА_10 та ОСОБА_9 перебували у центральній частині м. Києва;

- іншими матеріалами кримінального провадження.

Таким чином, ОСОБА_6 підозрюється у вчиненні умисних особливо тяжких злочинів, проти авторитету органів державної влади та умисних вбивств правоохоронців при обтяжуючих обставинах, за які законом передбачено основне покарання у виді довічного позбавлення волі, а тому, відповідно до вимог ст. 183 КПК України, щодо нього може бути застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, у разі доведення, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 КПК України.

Статтею 2 КПК України передбачено, що завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

Згідно з ст. 3 Конституції України, людина, її життя і здоров`я, недоторканість і безпека визнаються в Україні найвищою соціальною цінністю.

Відповідно до ч.3 ст.199 КПК України при продовженні строку тримання під вартою слідчий суддя, окрім іншого, враховує наявність обставин, які свідчать про те, що заявлений ризик не зменшився або з`явилися нові ризики, які виправдовують тримання особи під вартою, а також наявність обставин, які перешкоджають завершенню досудового розслідування до закінчення дії попередньої ухвали про тримання під вартою.

Відповідно до ч.1 ст.183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 КПК України.

Згідно ст. 177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: 1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; 3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; 4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; Підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті.

У відповідності до положень ст. ст. 197, 199 КПК України за відсутності підстав для зміни запобіжного заходу з тримання під вартою на непов`язаний з ізоляцією від суспільства, строк тримання підозрюваного під вартою може бути продовжено у разі неможливості закінчення досудового розслідування в частині доведеного обвинувачення у строки, встановлені ст. 219 КПК України.

Згідно з ч. 1 ст. 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 КПК України.

Так, у відповідності до стандарту доказування «поза розумним сумнівом» (рішення у справі «Ірландія проти Сполученого Королівства»), який застосовується при оцінці доказів, докази можуть «випливати зі співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростовних презумпцій факту» (рішення у справі «Коробов проти України»).

Таким чином, при постановленні даного рішення, слідчий суддя вважає, що докази, які були надані органом досудового розслідування підтверджують причетність до вчинення кримінального правопорушення ОСОБА_6 .

Перевіряючи обґрунтованість підозри, слідчий суддя одночасно враховує, що вказані обставини та докази були встановлено судами при ухваленні рішення про застосування запобіжного заходу.

Згідно практики Європейського суду з прав людини, суд своїм рішенням повинен забезпечити не тільки права підозрюваного, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів.

Більш того, у п. 48 рішення «Чеботарь проти Молдови» № 35615/06 від 13.11.07 року Європейський Суд з прав людини зазначив «Суд повторює, що для того, щоб арешт по обґрунтованій підозрі був виправданий у відповідності з статтею 5 & 1 (с), поліція не зобов`язана мати докази, достатні для пред`явлення обвинувачення, ні в момент арешту ні під час перебування заявника під вартою. Також не обов`язково, щоб затриманій особі були, по кінцевому рахунку, пред`явлені обвинувачення, або щоб ця особа була піддана суду. Метою попереднього тримання під вартою є подальше розслідування кримінальної справи, яке повинно підтвердити або розвіяти підозру, яка є підставою для затримання».

Зважаючи на суспільний інтерес, який, з урахуванням презумпції невинуватості, виправдовує відступ від принципу поваги до особистої свободи, визначеного Конвенцією про захист прав людини та основоположних свобод, що відповідає правовим позиціям, викладеним в п. 35 рішення ЄСПЛ «Летельє проти Франції», суд вважає обґрунтованим висновок слідчого судді про продовження строку тримання під вартою підозрюваного на даній стадії досудового розслідування, оскільки застосування більш м`яких запобіжних заходів може виявитися не достатнім для забезпечення існуючих ризиків, що узгоджується з вимогами вказаних вище норм закону і правовими позиціями ЄСПЛ.

Крім того, суд враховує правову позицію ЄСПЛ, викладену у рішенні за скаргою «Ферарі-Браво проти Італії», відповідно до якої затримання та тримання особи під вартою, безумовно, можливе не лише у випадку доведеності факту вчинення злочину та його характеру, оскільки така доведеність сама по собі і є метою досудового розслідування, досягненню цілей якого і є тримання під вартою.

Суд звертає увагу, що доцільність необхідності подальшого утримання підозрюваного під вартою буде перевірена через нетривалий час з урахуванням результатів подальшого розгляду кримінального провадження у судовому розгляді, під час якого також будуть перевірені доводи сторони захисту.

У відповідності до положень ч. 2 ст. 94 КПК України, жоден доказ не має наперед встановленої сили, та всі докази в даному кримінальному провадженні підлягають ретельній перевірці з наступною їх оцінкою у відповідності до положень ч.1 ст.94 КПК України.

Відповідно до ст.ст. 89, 94 КПК України, оцінка допустимості та належності доказів буде надана судом першої інстанції при розгляді кримінального провадження по суті. При цьому підстав для визнання доказів недопустимими, які передбачені в ч. 2 ст. 87 КПК України, стороною захисту суду не наведено.

З урахуванням конкретних обставин кримінального провадження, в якому ОСОБА_6 оголошено про підозру у вчиненні особливо тяжкого злочину та практики ЄСПЛ, суд вважає, що надані органом досудового розслідування до клопотання про продовження строку дії запобіжного заходу докази, в своїй сукупності, на даній стадії досудового розслідування, вказують на обґрунтованість висунутої останньому підозри у вчиненні інкримінованих йому дій, а тому доводи захисників частині відсутності обґрунтованої підозри, є безпідставними.

Таким чином, не вирішуючи питання про доведеність вини та правильність кваліфікації дій виходячи лише з фактичних даних, що в містяться в матеріалах клопотання, приходжу до висновку про наявність обґрунтованої підозри про причетність підозрюваного до вчинення кримінального правопорушення, за викладених у клопотанні обставин.

У кримінальному провадженні зв`язок підозрюваного з вчиненими кримінальними правопорушеннями підтверджується наявними у кримінальному провадженні доказами. Сукупність цих доказів дають підстави вважати, що причетність ОСОБА_6 до вчинення кримінальних правопорушень, є обґрунтованою, що дає підстави для продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою з метою виконання поставлених цілей у кримінальному провадженні.

Також, суд звертає увагу, що для прийняття законного та обґрунтованого рішення, слідчий суддя, згідно змісту вимог ст. 178 КПК України та практики Європейського суду з прав людини, крім наявності ризиків, зазначених у статті 177 цього Кодексу, повинен врахувати тяжкість кримінального правопорушення, у вчиненні якого підозрюється особа та особисті обставини життя особи, які можуть свідчити на користь збільшення (зменшення) ризику переховування від правосуддя чи інших способів неналежної процесуальної поведінки.

З врахуванням функцій, які виконував підозрюваний, та зазначених ризиків слідчим та прокурором, слідчий суддя вважає, що за таких обставин, враховуючи вік та стан здоров`я ОСОБА_6 те, що він підозрюється у вчиненні особливо тяжкого злочину, обставин вчинення кримінального правопорушення, репутацію, суд вважає, що вказані дані в сукупності свідчать про неможливість запобігання ризикам шляхом застосування більш м`яких запобіжних заходів, а тому, на думку суду ризики передбачені ст. 177 КПК України є доведеними.

Окрім цього, варто зазначити, що ч. 1 ст. 290 КПК України визнавши зібрані під час досудового розслідування докази достатніми для складання обвинувального акта, клопотання про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру прокурор або слідчий за його дорученням зобов`язаний повідомити підозрюваному, його захиснику, законному представнику та захиснику особи, стосовно якої передбачається застосування примусових заходів медичного чи виховного характеру, про завершення досудового розслідування та надання доступу до матеріалів досудового розслідування.

У відповідності до ч. 3 ст. 219 КПК України, з врахуванням зазначеного, що строк із дня винесення постанови про зупинення кримінального провадження до винесення постанови про відновлення кримінального провадження, а також строк ознайомлення з матеріалами досудового розслідування сторонами кримінального провадження в порядку, передбаченому статтею 290 цього Кодексу, не включається у строки, передбачені цією статтею.

Таким чином, з врахуванням зазначеного, з моменту вирішення питання про закінчення досудового розслідування строки досудового розслідування не обчислюються та призупиняються, до моменту закінчення ознайомлення з матеріалами кримінального провадження, а тому з врахуванням обсягу матеріалів та посилань слідчого строк, який просить сторона обвинувачення є правомірним на момент звернення до суду.

Разом з цим, слідчий суддя звертає увагу, сторони обвинувачення, що у відповідності до вимог ст. 290 КПК України, після завершення досудового розслідування прокурор або слідчий за його дорученням зобов`язаний надати, зокрема, стороні захисту доступ до матеріалів досудового розслідування, з забезпеченням права робити копії або відображення матеріалів.

Право на ознайомлення з усіма матеріалами досудового розслідування гарантує реалізацію конституційного права підозрюваного на отримання інформації, зокрема, щодо суті пред`явленого обвинувачення та стану розгляду справи, а також забезпечує підозрюваному чи його захиснику можливість підготувати захист від пред`явленого обвинувачення.

Таким чином, з врахуванням зазначених обставин, слідчий суддя приймаючи таке рішення, приходить з того, що зазначені у клопотанні обставини підозри мають місце та підтверджуються на цьому етапі розслідування достатньою сукупністю даних, які приведені у клопотанні слідчого та доданих матеріалах та з того, що слідчий суддя на даному етапі провадженні не вправі вирішувати питання, які повинен вирішувати суд під час розгляду кримінального провадження по суті, зокрема не вправі оцінювати докази з точки зору їх достатності і допустимості для визнання особи винною чи невинною у вчиненні злочину, а лише зобов`язаний на підставі розумної оцінки сукупності отриманих даних визначити, що причетність особи до вчинення кримінального правопорушення є вірогідною та достатньою для застосування щодо неї обмежувального заходу, то з огляду на наведені у клопотанні слідчого дані, у слідчого судді є всі підстави для висновку, що представлені докази об`єктивно зв`язують підозрюваного з певним злочином, на даному етапі хоча і не можна стверджувати про їх достатність для негайного засудження, проте можна дійти висновку про виправданість подальшого розслідування або висунення звинувачення (рішення у справі «Джон Мюррей проти Сполученого Королівства» від 28 жовтня 1994 року, «Фокс, Кемпбелл і Гартлі проти Сполученого Королівства» від 30 серпня 1990 року).

У статті 5 Рекомендації Комітету Міністрів Ради Європи R(80) 11 від 27.06.1980 «Про взяття під варту до суду» зауважується, що при розгляді питання про необхідність тримання під вартою, судовий орган повинен брати до уваги обставини конкретної справи, у тому числі характер та тяжкість інкримінованого злочину.

Водночас, відповідно до практики Європейського Суду з прав людини вагомою підставою для вирішення питання про необхідність попереднього ув`язнення особи є ризик перешкоджання встановленню істини у справі та переховування цієї особи від правосуддя. При цьому зазначено, що небезпека перешкоджання встановленню істини у справі та переховування особи від правосуддя може вимірюватися суворістю можливого покарання в сукупності з наявністю даних про матеріальний, соціальний стан особи, її зв`язками з державою, у якій його переслідують та міжнародними контактами.

Наряду з вказаним, у п. 42 рішення Європейського Суду з прав людини від 13.01.2011 р. у справі «Михалкова та інші проти України» зазначено, що розслідування має бути ретельним, безстороннім і сумлінним. Розслідування повинне забезпечити встановлення винних осіб та їх покарання. Органи державної влади повинні вжити всіх заходів для отримання всіх наявних доказів, які мають відношення до події, показань очевидців, доказів експертиз. Будь-які недоліки у розслідуванні, які підривають його здатність встановити відповідальну особу, створюють ризик недодержання такого стандарту.

Так, слідчий суддя у відповідність до положень ст.ст. 177, 178 КПК України та практики Європейського Суду з прав людини враховує тяжкість покарання, що загрожує підозрюваному за умови доведеності його вини у вчинені інкримінованого кримінального правопорушення, характер та обставини вчинення злочину, так як вони сформульовані в повідомлені про підозру та приходить до висновку про доведеність ризиків.

Враховуючи тяжкість та суспільну небезпечність кримінальних правопорушень, у вчиненні яких підозрюється ОСОБА_6 , дані про особу підозрюваного, його стан здоров`я, соціальні зв`язки, наявність значного суспільного інтересу в результатах розслідування кримінального провадження, необхідність у слідства виконати вимоги законодавства, слідчий суддя дійшов висновку, про недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризикам, зазначеним у клопотанні, з яких не може бути застосовано жоден із більш м`яких запобіжних заходів, ніж тримання під вартою.

З урахуванням положень ч. 4 ст. 183 КПК України слідчий суддя, враховуючи фактичні обставини справи, високу суспільну небезпечність інкримінованих діянь при постановленні ухвали про продовження строку тримання під вартою не визначає розмір застави щодо злочинів, вчинених із застосуванням насильства.

Питання щодо доведеності вини ОСОБА_6 у вчиненні інкримінованого злочину та правильності кваліфікації його дії слідчим суддею при розгляді клопотання не вирішувались, оскільки підлягають дослідженню при проведенні досудового розслідування та під час розгляду справи по суті.

Керуючись ст. 29 Конституції України, ст. ст. ст.ст. 177, 178, 182, 183, 193,194, 196, 197, 199, 202, 205, 532, 534 КПК України, слідчий суддя,-

УХВАЛИВ:
Клопотання слідчого першого відділу Управління з розслідування злочинів, вчинених у зв`язку із масовими протестами у 2013-2014 роках, Державного бюро розслідувань ОСОБА_7 , про продовження строку тримання під вартою у кримінальному провадженні № 0000191 від 31.01.2018, ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , задовольнити.

Продовжити підозрюваному ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , строк тримання під вартою до 01.09.2022 включно.

Ухвала слідчого судді підлягає негайному виконанню після її оголошення.

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Київського апеляційного суду протягом 5 днів з дня її проголошення.

Слідчий суддя ОСОБА_1