справа № 361/4436/20
провадження № 1-кп/361/349/22
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
23 серпня 2022 року м. Бровари
Броварський міськрайонний суд Київської області у складі:
головуючої судді ОСОБА_1 ,
за участю:
секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,
прокурора ОСОБА_3 ,
обвинуваченого ОСОБА_4 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Бровари Київської області кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0001816 від 17 червня 2020 року, за обвинуваченням
ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Бровари Київської області, громадянина України, з середньою освітою, неодруженого, офіційно не працюючого, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого
27 травня 2022 року вироком Броварського міськрайонного суду Київської області за ч. ч. 1, 2 ст. 185, ч. 1 ст. 70 КК України до покарання у виді обмеження волі на строк 2 роки, на підставі ст. 75 КК України звільнений від відбування покарання з іспитовим строком 1 рік,
у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України, -
ВСТАНОВИВ:
05 червня 2020 року приблизно о 01 год. 00 хв. ОСОБА_4 , перебуваючи поряд з будинком № 8 по вул. Володимира Великого в м. Бровари Київської області, помітив ОСОБА_5 , який проходив по пішохідній доріжці вздовж зазначеного будинку та розмовляв по мобільному телефону. Саме у той час у ОСОБА_4 виник злочинний умисел, направлений на відкрите викрадення чужого майна, належного ОСОБА_5 .

Цієї ж ночі приблизно о 01 год. 02 хв. ОСОБА_4 , реалізуючи свій злочинний умисел, направлений на відкрите викрадення чужого майна, діючи умисно, повторно, переслідуючи корисливий мотив, усвідомлюючи протиправний характер своїх дій, передбачаючи негативні наслідки своїх протиправних дій та бажаючи їх настання, підійшов до ОСОБА_5 та наніс поштовх руками в область спини останнього. У той час, як ОСОБА_5 впав на ґрунтове покриття, ОСОБА_4 забрав з рук у потерпілого мобільний телефон марки Xiaomi Redmi Note у корпусі чорного кольору вартістю 2 373,33 грн.

У подальшому ОСОБА_4 з метою доведення свого злочинного умислу до кінця з викраденим майном покинув місце вчинення кримінального правопорушення, розпорядившись викраденим на власний розсуд, тим самим спричинивши ОСОБА_5 майнової шкоди на суму 2 373,33 грн.

Допитаний в судовому засіданні ОСОБА_4 свою вину у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України, визнав повністю. При цьому дав суду показання, що повністю відповідають викладеним у вироку обставинам вчинення кримінального правопорушення. Про вчинене щиро розкаявся, обіцяв більше не вчиняти кримінальні правопорушення.
На підставі ч. 3 ст. 349 КПК України за згодою учасників судового провадження, судом визнано недоцільним дослідження доказів у справі щодо тих обставин, які ніким не оспорюються. При цьому судом з`ясовано, що учасники процесу правильно розуміють зміст цих обставин, сумніву у добровільності та істинності їхньої позиції немає; останнім роз`яснено, що у такому випадку, вони будуть позбавлені права оскаржити фактичні обставини справи, які не досліджувалися в суді, в апеляційному порядку.
Прийняття судом рішення про проведення скороченого судового розгляду свідчить про те, що обставини, які сторони не оспорюють, будуть вважатися встановленими в судовому засіданні і суд буде це враховувати при постановленні вироку.
Судом створено необхідні умови для виконання сторонами обвинувачення і захисту їхніх процесуальних обов`язків і здійснення прав, в тому числі і права на захист.
Враховуючи пояснення обвинуваченого, приймаючи до уваги те, що фактичні обставини справи ніким не оспорюються, суд дійшов до висновку, що вина обвинуваченого доведена «поза розумним сумнівом» у повному обсязі та суд кваліфікує дії ОСОБА_4 за ч. 2 ст. 186 КК України, як грабіж, поєднаний з насильством, яке не є небезпечним для життя чи здоров`я потерпілого, вчинений повторно.
Підстав відповідно до частини третьої статті 337 КПК України для виходу за межі висунутого обвинувачення чи його зміни, суд не вбачає, оскільки в ході судового розгляду обставин, які б перешкоджали ухваленню справедливого судового рішення та захисту прав людини і її основоположних свобод, не встановлено.
Призначаючи покарання обвинуваченому ОСОБА_4 , суд керується вимогами ст. ст. 65 67 КК України, виходить з принципів законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання.

Відповідно до положень статті 50 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засудженого, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень як засудженим, так і іншими особами, а також не має на меті завдання фізичних страждань або приниження людської гідності.

Призначаючи покарання обвинуваченому, суд враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, який згідно зі ст. 12 КК України є тяжким злочином.

Надаючи оцінку особистості обвинуваченого ОСОБА_4 , суд зазначає, що останній щиро розкаявся у вчиненому, на обліку у лікаря-психіатра та нарколога не перебуває, за місцем проживання характеризується посередньо, раніше судимий.

Обставинами, які відповідно до ст. 66 КК України пом`якшують покарання обвинуваченого суд визнає щире каяття, активне сприяння розкриттю кримінального правопорушення, при цьому відсутні обставини, які згідно зі ст. 67 КК України обтяжують його покарання.

Суд вважає, що підстави застосування ст. ст. 69, 69-1 КК України при призначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_4 відсутні.

Суд, керуючись вимогами ст. 65 КК України, враховуючи ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу винного ОСОБА_4 , обставини справи, вважає, за необхідне призначити покарання ОСОБА_4 за ч. 2 ст. 186 КК України у виді позбавлення волі.

Також суд вважає за необхідне остаточне покарання ОСОБА_4 призначити згідно з ч. 4 ст. 70 КК України шляхом поглинення менш суворого покарання, призначеного вироком Броварського міськрайонного суду Київської області від 27 травня 2022 року, більш суворим покарання, призначеним цим вироком.

При цьому суд враховує правовий висновок, викладений у постанові Касаційного кримінального суду у складі Верховного Суду від 23 вересня 2019 року у справі № 199/1496/17 (провадження № 51-2631км19), згідно з яким: «Кримінально-правові норми, передбачені статтями 70, 75 КК України не передбачають окремого порядку призначення покарання за сукупністю злочинів в тих випадках, коли особа, щодо якої було застосоване звільнення від покарання з іспитовим строком, вчинила до ухвалення вироку в першій справі інший злочин, за який вона засуджується до покарання, від відбування якого вона також звільняється з іспитовим строком. Оскільки самостійне виконання таких вироків не засноване на вимогах закону про кримінальну відповідальність, призначаючи остаточне покарання згідно з вимогами ч. 4 ст. 70 КК України, суд має право вмотивовано вирішити питання про звільнення особи від відбування остаточного покарання з випробуванням, та визначити іспитовий строк в порядку та в межах, передбачених ст. 75 КК України».

Разом із тим, суд вважає, що виправлення та перевиховання обвинуваченого ОСОБА_4 можливе без ізоляції його від суспільства.

При цьому суд враховує те, що ОСОБА_4 за місцем проживання характеризується посередньо, вину визнав, щиро розкаявся у скоєному, як і те, що ним вчинено тяжкий злочин, а тому останнього слід звільнити від відбування покарання з випробуванням на підставі ст. 75 КК України з іспитовим строком.

Цивільний позов у провадженні не заявлений.
Процесуальні витрати у провадженні відповідно до ст. 124 КПК України необхідно стягнути з ОСОБА_4 на користь держави.
Питання речових доказів суд вирішує на підставі ст. 100 КПК України.
Запобіжний захід відносно ОСОБА_4 судом не обирався.
Керуючись ст. ст. 5, 70 КК України, ст. ст. 100, 124, 349, 368 - 371, 374, 376 КПК України, суд -
УХВАЛИВ:
ОСОБА_4 визнати винуватим у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України, та призначити покарання у виді позбавлення волі на строк 4 (чотири) роки.
Згідно з ч. 4 ст. 70 КК України визначити ОСОБА_4 остаточне покарання шляхом поглинення менш суворого покарання, призначеного вироком Броварського міськрайонного суду Київської області від 27 травня 2022 року, більш суворим покаранням, призначеним цим вироком, та призначити ОСОБА_4 остаточне покарання у виді позбавлення волі на строк 4 (чотири) роки.

На підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_4 від відбування призначеного покарання з випробуванням, встановивши іспитовий строк тривалістю 2 (два) роки.

Відповідно до п. п. 1, 2 ч. 1 ст. 76 КК України покласти на ОСОБА_4 такі обов`язки:

- періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації;

- повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи.

Процесуальні витрати у сумі 490 (чотириста дев`яносто) гривень 35 коп. (висновок експерта № 13-1/1299 від 07.07.2020 року) необхідно стягнути з ОСОБА_4 на користь держави.

Речові докази: мобільний телефон марки Xiaomi Redmi Note, який повернуто власнику ОСОБА_5 , - залишити в останнього.
Вирок може бути оскаржений до Київського апеляційного суду через Броварський міськрайонний суд Київської області протягом 30 (тридцяти) днів з дня його проголошення.
Вирок не може бути оскаржений в апеляційному порядку з підстав заперечення обставин, які ніким не оспорювалися під час судового розгляду і дослідження яких було визнано судом недоцільним відповідно до положень частини третьої статті 349 цього Кодексу.
Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.
Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору.

Суддя ОСОБА_1