Справа 350/1188/21
Номер провадження 1-кп/350/46/2022
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

16 травня 2022 року селище Рожнятів
Рожнятівський районний суд Івано-Франківської області

в складі головуючого судді ОСОБА_1 ,

секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду селища Рожнятів кримінальне провадження № 0000030, розпочатому 16.05.2021, про обвинувачення ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та жителя АДРЕСА_1 , не одруженого, не працюючого, з середньою освітою, українця, громадянина України, судимого вироком Рожнятівського районного суду від 26.04.2012 за ч.2 ст.187 КК України до 3 років 6 місяців позбавлення волі, у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст.342, ч.2 ст.345 КК України,

з участю сторін кримінального провадження:

прокурора ОСОБА_4 ,

обвинуваченого ОСОБА_3 ,

УСТАНОВИВ:

Обвинувачений ОСОБА_3 вчинив опір працівникові правоохоронного органу під час виконання ним службових обов`язків, а також умисно заподіяв працівникові правоохоронного органу легкі тілесні ушкодження, у зв`язку з виконанням цим працівником службових обов`язків.

Кримінальні правопорушення вчинено за таких обставин.

16.05.2021 о 12 год. 47 хв. на службовий планшет інспектора ГРПП відділення поліції №2 (смт. Рожнятів) Калуського районного відділу поліції ГУНП в Івано-Франківській області капітана поліції ОСОБА_5 , жетон № 0111217, номер посвідчення НОМЕР_1 , видане 24.03.2021, та поліцейського ГРПП старшого сержанта поліції ОСОБА_6 жетон № 0111273, службове посвідчення ІФП НОМЕР_2 , видане 05.06.2020, які несли службу згідно розстановки нарядів на службовому автомобілі «Renault Duster», н.з. НОМЕР_3 , в селі Сваричів, поступило повідомлення від жительки села Сваричів ОСОБА_7 , про вчинення відносно неї конфлікту обвинуваченим ОСОБА_3 . Отримавши повідомлення, працівниками поліції було здійснено виїзд за вказаною адресою з метою розгляду повідомлення.

Зупинивши службовий автомобіль біля господарства, де проживає заявниця в АДРЕСА_2 , о 12 год. 50 хв. працівники поліції вийшли з салону автомобіля. Заявниця ОСОБА_7 , яка в той час перебувала на подвір`ї, запропонувала працівникам поліції пройти на територію подвір`я для написання заяви. З дозволу заявниці, працівники поліції , які перебували у форменному одязі та відповідно до ст. 2 Закону України «Про державний захист працівників суду і правоохоронних органів» є працівниками правоохоронного органу, зайшли на територію домоволодіння, пройшли до тераси, де у кріслі виявили ОСОБА_3 , який спав. З метою встановлення причин знаходження ОСОБА_3 на території подвір`я заявниці, поліцейські розбудили останнього. Усвідомлюючи, що перед ним перебувають працівники поліції при виконанні своїх службових обов`язків, одягнені у форменний одяг з шевронами та нагрудними знаками, у обвинуваченого ОСОБА_3 виник злочинний умисел, направлений на опір працівникам правоохоронного органу.

Реалізуючи свій злочинний умисел, направлений на опір працівникам правоохоронного органу у зв`язку з виконанням ними своїх службових обов`язків, обвинувачений ОСОБА_3 висловлюючись нецензурними словами в сторону працівників поліції, посягаючи на авторитет органу державної влади, тобто правоохоронного органу - поліції, який покликаний забезпечувати передбачені Конституцією права і свободи людини, виконання будь - якими суб`єктами положень законів та інших нормативних актів, розуміючи протиправний характер своїх дій, їх караність та настання суспільно небезпечних наслідків та свідомо бажаючи їх настання, умисно вчинив активну фізичну протидію, у тому числі із застосуванням сили, погрозами фізичною розправою, що супроводжувались різкими рухами рук та спробами завдати тілесних ушкоджень працівникам правоохоронного органу, шарпанням нагрудної камери потерпілого ОСОБА_5 , яка була на форменному одязі, чим перешкоджав виконанню останнім своїх функцій та службових обов`язків.

При цьому, обвинувачений ОСОБА_3 , маючи умисел на заподіяння працівникам поліції тілесних ушкоджень, усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх суспільно небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, наніс поліцейському потерпілому ОСОБА_5 кулаками обох рук удар в область грудної клітки, від чого останній відчув сильну фізичну біль, а також наніс потерпілому удар кулаком в ділянку голови справа, чим заподіяв потерпілому поліцейському ОСОБА_5 тілесні ушкодження у вигляді закритої черепно-мозкової травми зі струсом головного мозку та підшкірною гематомою в правій тім`яній ділянці, що відносяться до легких тілесних ушкоджень, що викликали короткочасний розлад здоров`я.

Допитаний в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_3 свою вину у вчиненні інкримінованих йому кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст. 342, ч. 2 ст. 345 КК України визнав повністю, підтвердивши встановлені під час досудового розслідування та викладені в обвинувальному акті обставини вчинення ним злочинів. Просить не викликати в судове засідання свідків та потерпілого, не досліджувати письмові та речові докази зібрані в ході досудового розслідування, тобто погоджується на розгляд провадження в порядку ст.349 КПК України. У вчиненому щиро розкаюється, просить його суворо не карати.

Потерпілий ОСОБА_5 у судове засідання не прибув, подав заяву про розгляд провадження у його відсутності.

З`ясувавши думку учасників судового провадження про визначення обсягу доказів, що підлягають дослідженню, та порядку їх дослідження, суд, у відповідності до вимог ч.3 ст. 349 КПК України, визнав недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються, з`ясувавши правильність розуміння учасниками судового провадження зміст цих обставин, чи немає сумнівів у добровільності їх позиції, а також роз`яснивши їм, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку.

Визнавши показання обвинуваченого ОСОБА_3 допустимим доказом у справі, суд приходить до висновку про доведеність його вини у вчиненні інкримінованих злочинів та в межах висунутого обвинувачення вважає кваліфікацію його дій за ч. 2 ст. 342 та ч.2 ст.345 КК Україн правильною, оскільки він вчинив опір працівникові правоохоронного органу під час виконання ним службових обов`язків, а також умисно заподіяв працівникові правоохоронного органу легкі тілесні ушкодження, у зв`язку з виконанням цим працівником службових обов`язків.

За змістом ч.2 ст.65 КК України особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання необхідне й достатнє для виправлення та попередження нових злочинів, а згідно з ст.50 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засудженого.

При призначенні покарання обвинуваченому, суд враховує ступінь тяжкості вчинених ним злочинів, особу винного та обставини, що пом"якшують та обтяжують покарання.

Обставинами, що пом`якшують покарання винного є повне визнання ним своєї вини, щире каяття у вчиненому та активне сприяння розкриттю злочинів.

Рецидив злочину суд визнає за обставину, яка обтяжує покарання винного.

За змістом ч. 1 ст. 75 КК України, якщо суд, при призначенні покарання у виді обмеження волі, а також позбавлення волі на строк не більше п`яти років, враховуючи тяжкість кримінального правопорушення, особу винного та інші обставини справи, дійде висновку про можливість виправлення засудженого без відбування покарання, він може прийняти рішення про звільнення від відбування покарання з випробуванням.

Відповідно до роз`яснень, які містяться в п. 9 Постанови Пленуму Верховного СудуУкраїни № 7 від 24 жовтня 2003 року зі змінами та доповненнями «Про практику призначення судами кримінального покарання» рішення суду про звільнення обвинуваченого від відбування покарання з випробуванням має бути мотивованим.

З урахуванням сукупності викладених обставин, суд вважає за необхідне призначити ОСОБА_3 за ст.342 ч.2 КК України покарання у виді арешту, а за ст.345 ч.2 КК України у виді обмеження волі, у межах санкції інкримінованих кримінальних правопорушень, які відносяться до категорії нетяжких, однак враховуючи вищеперелічені помякшуючі покарання обставини, особу винного, який позитивно характеризується за місцем проживання, на обліку в лікаря психіатра та лікаря нарколога не перебуває, з урахуванням думки потерпілого, суд вважає за можливе та доцільне застосувати до призначеного покарання положення ст.75 КК України, тобто звільнити ОСОБА_3 від відбування покарання з випробуванням, оскільки на думку суду призначення такого покарання буде необхідним й достатнім для його виправлення та попередження нових злочинів.

Підстав для застосування до призначеного покарання ст.69 КК України суд не вбачає.

Запобіжний захід до вступу вироку в законну силу обвинуваченому не обирався.

Питання про долю речових доказів суд вирішує у відповідності до ст.100 КПК України.

Цивільний позов у справі не заявлено.

Процесуальні витрати по справі відсутні.

Керуючись ст.ст. 369-371, 373, 374 КПК України, суд-

УХВАЛИВ:

ОСОБА_3 визнати винуватим у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 342 та ч.2 ст. 345 КК України та призначити йому покарання за ч. 2 ст. 342 КК України у виді арешту на строк два місяці, за ч.2 ст. 345 КК України у виді обмеження волі на строк три роки.

На підставі ч.1 ст. 70 КК України шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, остаточно призначити ОСОБА_3 покарання у виді обмеження волі на строк 3 ( три) роки.

У відповідності до ст. 75 КК України обвинуваченого ОСОБА_3 від відбування призначеного покарання у виді обмеження волі звільнити з випробуванням, з іспитовим строком три роки.

На підставі ч.1 п.п.1, 2 ст.76 КК України покласти на обвинуваченого ОСОБА_3 обов"язок періодично з"являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації та повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.

Запобіжний захід до вступу вироку в законну силу обвинуваченому не обирати.

Речовий доказ - відеозапис з нагрудної камери, який записаний на DVD -диск зберігати при матеріалах кримінального провадження.

Вирок може бути оскаржений до Івано-Франківського апеляційного суду через Рожнятівський районний суд протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Згідно ст.376 ч.6 КПК України копію вироку після його проголошення негайно вручити обвинуваченому та прокурору.

Суддя: