Справа №317/1095/22
Провадження №1-кп/317/155/2022
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

05 серпня 2022 року м. Запоріжжя

Запорізький районний суд Запорізької області у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

засудженого ОСОБА_4 , (відеоконференцзв`язок)

захисника засудженого, адвоката ОСОБА_5 ,

представника адміністрації колонії ОСОБА_6 , (відеоконференцзв`язок)

розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції справу за поданням начальника Державної установи «Біленьківська виправна колонія (№ 99)» про застосування умовно-дострокового звільнення відповідно до ст. 81 КК України у відношенні ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Новобогданівка Мелітопольського району Запорізької області, до затримання проживав за адресою: АДРЕСА_1 , засудженого

21.11.2017 Приазовським районним судом Запорізької області за п.6,12 ч. 2 ст. 115, ч.3 ст. 289, ч.2 ст.187, ч.2 ст. 289 КК України до 11 років позбавлення волі з конфіскацією майна. На підставі ч.5 ст. 72 КК України зараховано строк тримання під вартою з 14.01.2015 по 20.06.2017 включно із розрахунку 1 день попереднього ув`язнення за 2 дні позбавлення волі. Ухвалою Запорізького районного суду Запорізької області від 08.10.2018 згідно ч.5 ст. 72 КК України зараховано строк тримання під вартою з 21.06.2017 по 22.05.2018 включно із розрахунку 1 день попереднього ув`язнення за 2 дні позбавлення волі,

В С Т А Н О В И В:

29.06.2022 до Запорізького районного суду Запорізької області надійшло подання начальника Державної установи «Біленьківська виправна колонія (№ 99)» про застосування умовно-дострокового звільнення відповідно до ст. 81 КК України у відношенні ОСОБА_4 .
Подання вмотивоване тим, що засуджений ОСОБА_4 в місцях позбавлення волі знаходиться з 24.01.2015. Під час тримання у Запорізькому слідчому ізоляторі допустив 1 порушення режиму тримання, заохочень не мав.
В ДУ «БВК (№ 99)» відбуває покарання з 25.06.2018. За період відбування покарання порушень установленого порядку відбування покарання не допустив. За виконання покладених обов`язків та додержання правил поведінки отримав 9 заохочень правами начальника установи.

На виробництві установи працевлаштований на дільницях «Бункера», «Швейна майстерня», «Поліетилен», виконував функції старшого днювального відділення СПС, оператора котельні відділення СПС та на теперішній час виконує роботи по благоустрою території відділення СПС. До виконання своїх обов`язків ставиться сумлінно. За вироком суду має солідарний позов на суму 262614,20 грн, але в бухгалтерії установи на виконанні знаходиться виконавчий лист на користь ОСОБА_7 у сумі 281275, 62 грн. по якому перераховано 901,73 грн та добровільно погашено родичам 450,00 грн. У відношенні до персоналу установи грубість не проявляє, виконує вимоги. Приймає участь у суспільному житті відділення, роботі самодіяльної організації засуджених, програмах диференційованого виховного випливу, прагне підвищення свого загальноосвітнього рівня, на профілактично-виховні заходи реагує позитивно, робить відповідні висновки. За характером спокійний, врівноважений, у відношенні з засудженими не конфліктний, підтримує стосунки із засудженими позитивної спрямованості. Дотримується вимог особистої санітарії та гігієни. Провину у скоєному злочині визнає.
Початок строку 14.01.2015, кінець строку 06.09.2022.
У судовому засіданні представник адміністрації ДУ «Біленьківська виправна колонія (№ 99)» підтримав подання та просив його задовольнити, звільнивши засудженого умовно-достроково.
Засуджений ОСОБА_4 та його захисник підтримали подання та просили його задовольнити.
Прокурор заперечував проти задоволення подання, оскільки відсутні достатні підстави для застосування відносно засудженого умовно-дострокового звільнення, засуджений не довів свого виправлення за весь період знаходження у виправній установі.
Суд, вислухавши представника адміністрації колонії, засудженого, прокурора, дослідивши зміст подання, особову справу засудженого, встановив наступне.
Зі змісту частини другої статті 50 КК України слідує, що покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженими, так і іншими особами.
Статтею 81 КК України встановлено сукупність умов, за яких особа, засуджена вироком суду, підлягає умовно-достроковому звільненню від відбування покарання:
- засуджений сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення (ч. 2 ст. 81 КК України);
- засуджений відбув певну частину строку покарання, яка диференційована в залежності від тяжкості скоєного злочину (ч. 3 ст. 81 КК України).
З матеріалів справи вбачається, що 21.11.2017 Приазовським районним судом Запорізької області ОСОБА_4 засуджений за п.6,12 ч. 2 ст. 115, ч.3 ст. 289, ч.2 ст.187, ч.2 ст. 289 КК України до 11 років позбавлення волі з конфіскацією майна. На підставі ч.5 ст. 72 КК України зараховано строк тримання під вартою з 14.01.2015 по 20.06.2017 включно із розрахунку 1 день попереднього ув`язнення за 2 дні позбавлення волі. Ухвалою Запорізького районного суду Запорізької області від 08.10.2018 згідно ч.5 ст. 72 КК України зараховано строк тримання під вартою з 21.06.2017 по 22.05.2018 включно із розрахунку 1 день попереднього ув`язнення за 2 дні позбавлення волі.
Отже, з урахуванням положень ст. 12, 24 КК України, станом на момент розгляду подання засуджений ОСОБА_4 відбув необхідний строк покарання, передбачений ч. 3 ст. 81 КК України, а саме не менше трьох чвертей строку покарання, призначеного судом.
Згідно із роз`ясненнями, які містяться в Постанові Пленуму Верховного Суду України від 26.04.2002 № 2 «Про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміну невідбутої частини покарання більш м`яким», умовно-дострокове звільнення від відбування покарання можливе лише після повного та всебічного вивчення даних про особу засудженого. При цьому головною умовою прийняття такого рішення є доведеність того, що засуджений сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення.

Відповідно до ст. 6 КВК України, під виправленням розуміється процес позитивних змін, які відбуваються в особистості засудженого та створюють у нього готовність до самокерованої правослухняної поведінки.
Суд зазначає, що наявність лише формально-юридичної підстави, тобто відбуття необхідного строку покарання, не свідчить про те, що засуджений став на шлях виправлення.
Висновок суду про виправлення засудженого повинен базуватися на врахуванні даних про його поведінку в цілому та відношенню до праці за весь період знаходження у виправних установах, а не за час, що безпосередньо передує розгляду подання. Суд не може не врахувати, що примірна поведінка це не тільки пасивна форма поводження засудженого, що полягає в утриманні від порушення режиму відбування покарання, а й активна форма поведінки, котра за своєю суттю є намагання своєю діяльністю виправити вину за скоєне кримінальне правопорушення.
Відповідно до ст. 17 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 2 від 26.04.2002 «Про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміну невідбутої частини покарання більш м`яким», зокрема, слід ретельно з`ясовувати ставлення засудженого до вчиненого злочину, праці та навчання, додержання ним вимог режиму, участь у самодіяльних організаціях засуджених виправно-трудової установи, а також його наміри щодо прилучення до суспільно корисної праці та потребу в наданні допомоги при обранні місця проживання і працевлаштування.
Відповідно до ч. 2, 4, 5 ст. 123 КВК України, участь засуджених у виховних заходах, які проводяться в колоніях, враховується при визначенні ступеня їхнього виправлення, а також при застосуванні заходів заохочення і стягнення. Стимулювання правослухняної поведінки засуджених здійснюється за допомогою програм диференційованого виховного впливу з урахуванням їхньої поведінки, психічного стану і ступеня соціальної занедбаності. Програми диференційованого виховного впливу на засуджених повинні враховувати можливості виховної функції режиму відбування покарання, загальноосвітнього і професійно-технічного навчання, заходів заохочення і стягнення, які застосовуються до осіб, позбавлених волі, самодіяльних організацій засуджених, громадських, благодійних і релігійних організацій, а також залучення засуджених до самовиховання.
В матеріалах особової справи засудженого міститься витяг з протоколу постійно діючої комісії ДУ «БВК (№99)» №16 від 26.07.2018, згідно із яким відмовлено в переведенні засудженого ОСОБА_4 до дільниці соціальної реабілітації тому, що він не стає на шлях виправлення та враховуючи заяву засудженого.
В матеріалах особової справи засудженого міститься копія ухвали Запорізького районного суду Запорізької області від 12.03.2019, якою засудженому ОСОБА_4 відмовлено в заміні невідбутої частини більш м`яким.
В матеріалах особової справи засудженого міститься копія ухвали Запорізького районного суду Запорізької області від 27.12.2019 якою засудженому ОСОБА_4 відмовлено в умовно-достроковому звільненні. Ухвалою Запорізького апеляційного суду від 09.04.2020 ухвалу Запорізького районного суду Запорізької області від 12.03.2019 залишено без змін.
В матеріалах особової справи засудженого міститься копія ухвали Запорізького районного суду Запорізької області від 11.05.2021 якою засудженому ОСОБА_4 відмовлено в умовно-достроковому звільненні. Ухвалою Запорізького апеляційного суду від 02.08.2021 ухвалу Запорізького районного суду Запорізької області від 11.05.2021 залишено без змін.
Згідно з довідкою, виданою головним бухгалтером та начальником установи ДУ«Біленьківська виправна колонія (№ 99)» засуджений ОСОБА_4 має солідарний позов на суму 262614,20 грн, станом на 30.05.2022 в бухгалтерії установи на виконанні знаходиться виконавчий лист на користь ОСОБА_7 у сумі 281275,62 грн. по якому перераховано 901,73 грн та добровільно погашено родичам 450,00 грн.

Згідно із довідкою, виданою головним бухгалтером ДУ «Біленьківська виправна колонія (№99)» засуджений ОСОБА_4 на виробництві колонії працював різноробочим в період з жовтня 2020 по квітень 2022, при цьому заробітну плату засуджений отримував лише у жовтні-грудні 2020 та лютому 2021.
У довідці про стягнення та заохочення засудженого зазначено про допущення обвинуваченим лише одного стягнення у вигляді догани від 14.12.2017, яке є погашеним.
Разом із тим, відповідно до матеріалів особової справи 07.08.2020 засудженим було допущено порушення у вигляді невиконання команди «Відбій». Відповідно до висновку перевірки факту правопорушення від 10.08.2020 засудженого ОСОБА_4 притягнуто до дисциплінарної відповідальності. (т.2 а.с.89-91)
З невідомих підстав вказані відомості не знайшли свого відображення в довідці про стягнення та заохочення засудженого.
Хоча на час звернення до суду з поданням, зазначені стягнення були зняті та погашені у встановленому законом порядку, проте враховуються судом як характеристика нестабільної поведінки засудженого протягом всього строку відбування покарання.
Умовно-достроковому звільненню підлягають ті засуджені, які протягом всього, а не певного періоду часу, сумлінною поведінкою і ставленням до праці довели своє виправлення і для цього дані беруться в їх сукупності.
Наявність заохочень у виправній колонії та залучення до праці засудженого на добровільній основі вказує, що засуджений стає або навіть став на шлях виправлення, але враховуючи інші характеристики поведінки, на даний час відсутні достатні дані, що засуджений вже довів своє виправлення і його звільнення не призведе до появи небезпеки суспільству чи окремим громадянам.
Крім того, суд зауважує, що адміністрацією колонії до суду не вперше надані матеріали, що не відповідають змісту особової справи засудженого, а в характеристиці не відображено чітких та ясних відомостей, зазначені лише загальні фрази.
Оскільки умовно-дострокове звільнення застосовується у кожному конкретному випадку індивідуально, вирішується на розсуд суду і відноситься до дискреційних повноважень суду, суд дійшов висновку, що для досягнення цілей покарання умовно-дострокове звільнення в даному випадку є передчасним.
Керуючись ст. 6, 133, 123, 153, 154 КВК України, ст. 12, 24, 81 КК України, ст. 336, 369-372, 376, 392-393, 395, 537, 539 КПК України, суд

П О С Т А Н О В И В:

У задоволенні подання начальника Державної установи «Біленьківська виправна колонія (№ 99)» про застосування умовно-дострокового звільнення відповідно до ст. 81 КК України у відношенні ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 відмовити.

Ухвала суду може бути оскаржена до Запорізького апеляційного суду через суд першої інстанції шляхом подання апеляційної скарги протягом семи днів з дня її оголошення.

Повний текст ухвали проголошено 08.08.2022.

Суддя ОСОБА_1