Справа №613/819/22 Провадження № 1-кс/613/334/22
УХВАЛА
26 жовтня 2022 року м.Богодухів
До Богодухівського районного суду Харківської області надійшло клопотання від начальника Валківського відділу Богодухівської окружної прокуратури Харківської області ОСОБА_2 про арешт майна, за яким прокурор просить накласти арешт на автомобіль ВАЗ 2103, реєстраційний номер НОМЕР_1 , (згідно технічного паспорту автомобіля серія НОМЕР_2 ), який належить ОСОБА_3 , та фактично перебуває у власності ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що мешкає за адресою: АДРЕСА_1 , (мобільний номер НОМЕР_3 ), шляхом заборони його ремонтування, користування, розпорядження та відчуження. Зберігання автомобіля ВАЗ 2103, реєстраційний номер НОМЕР_1 , здійснювати на майданчику тимчасового тримання транспортних засобів сектору поліцейської діяльності № 1 Богодухівського РВП ГУНП в Харківській області, за адресою: смт.Коломак, вул.Гетьмана Мазепи, 6, Коломацької ОТГ, Богодухівського району Харківської області.
В обґрунтування клопотання прокурор зазначає, що 09.10.2022 близько 15-40 год. водій автомобіля ВАЗ 2103, д.н.з. НОМЕР_1 , ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , рухаючись по вул. Свердлова, смт.Коломак, Коломацької ОТГ, Богодухівського району, Харківської області, не вибрав безпечної швидкості руху, не впорався з керуванням, виїхав на узбіччя та допустив перекидання автомобіля, внаслідок чого водій ОСОБА_4 та пасажир ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 отримали тілесні ушкодження, з якими були доставлені до лікарні. 09.10.2022 в період часу з 16:30 год. до 17:10 год. під час проведення огляду місця ДТП вилучено автомобіль ВАЗ 2103, реєстраційний номер НОМЕР_1 , який направлений для зберігання на майданчик тимчасового утримання транспортних засобів сектору поліцейської діяльності № 1 Богодухівського РВП ГУНП в Харківській області, за адресою: смт. Коломак, вул. Гетьмана Мазепи, 6, Коломацької ОТГ, Богодухівського району Харківської області.
Як зазначає слідчий, вказаний транспортний засіб є тимчасово вилученим майном та відповідає критеріям п.1 ч.2 ст.167 КПК України.
Автомобіль ВАЗ 2103, реєстраційний номер НОМЕР_1 , (згідно технічного паспорту автомобіля серія НОМЕР_2 ), належить ОСОБА_3 , та фактично перебуває у власності ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що мешкає за адресою: АДРЕСА_1 , (мобільний номер НОМЕР_3 ).
Таким чином, враховуючи положення ст.98 КПК України, автомобіль ВАЗ 2103, реєстраційний номер НОМЕР_1 , має значення речового доказу у зазначеному кримінальному провадженні, тобто є знаряддям вчинення кримінального правопорушення, що зберіг на собі його сліди та містить інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, необхідний для з`ясування параметрів механізму та дій учасників дорожньої транспортної пригоди.
Крім того, прокурор зазначає, що зазначений транспортний засіб як речовий доказ необхідний судовому експерту для проведення авто-технічної експертизи технічного стану транспортного засобу, з метою з`ясування, параметрів механізму дорожньо-транспортної події, дій учасників пригоди.
10.10.2022 слідчим винесено постанову про визнання та приєднання до кримінального провадження речового доказу, а саме вищевказаного автомобіля, який був вилучений під час проведення огляду місця ДТП 09.10.2022.
За таких обставин на даний час виникла необхідність у арешті автомобіль ВАЗ 2103, реєстраційний номер НОМЕР_1 , шляхом надання можливості слідчому та прокурору зберігати вилучений транспортний засіб на майданчику тимчасово затриманих транспортних засобів.
Відповідно до п. 20 Порядку зберігання речових доказів стороною обвинувачення, їх реалізації, технологічної переробки, знищення, здійснення витрат, пов`язаних з їх зберіганням і пересиланням, схоронності тимчасово вилученого майна під час кримінального провадження, затвердженого постановою КМУ № 1104 від 19.11.2012.
Згідно із вимогами ст.100 КПК України та п.20 постанови КМУ № 1104 від 19.11.2012 не передбачено можливість передачі речових доказів транспортних засобів, на відповідальне зберігання учасникам кримінального провадження та іншим особам.
Відповідно положень ст.170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину. Завданням арешту майна є запобігання можливості приховування, знищення, використання, перетворення, пресування та відчуження майна. З метою забезпечення схоронності речових доказів, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 КПК України.
Згідно ч.2 ст.173 КПК України, при вирішення питання про арешт майна в порядку п. 1 ч.2 ст. 170 КПК України, слідчий суддя повинен враховувати можливість використання майна, як доказу у кримінальному провадженні.
Прокурор зазначає, що враховуючі наявні достатні підстави вважати, що існує реальна загроза зміни, відчуження або знищення транспортного засобу, проведення ремонту пошкоджених деталей, виникла необхідність звернутися до суду з вищевказаним клопотанням.
Слідчий суддя, вивчивши клопотання з додатками, приходить до висновку про необхідність повернути клопотання прокурору, виходячи з наступного.
За правилами п.18 ч.1 ст.3 КПК України, слідчий суддя - суддя суду першої інстанції, до повноважень якого належить здійснення у порядку, передбаченому цим Кодексом, судового контролю за дотриманням прав, свобод та інтересів осіб у кримінальному провадженні.
Відповідно до п.7 ч.2 ст.131 КПК України, арешт майна є заходом забезпечення кримінального провадження.
Відповідно до вимог ч.1 ст.132 КПК України, заходи забезпечення кримінального провадження застосовуються на підставі ухвали слідчого судді або суду, за винятком випадків, передбачених цим Кодексом.
Відповідно до вимог ст. 173 КПК України при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати правову підставу для арешту майна; можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої статті 170 цього Кодексу); наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення або суспільно небезпечного діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність (якщо арешт майна накладається у випадках, передбачених пунктами 3, 4 частини другої статті 170 цього Кодексу); можливість спеціальної конфіскації майна (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 2 частини другої статті 170 цього Кодексу); розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 4 частини другої статті 170 цього Кодексу); розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження; наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб.
Згідно положень ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна.
Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження.
При цьому, в клопотанні відсутні дані чи конкретні відомості, що вказаний автомобіль ВАЗ 2103, реєстраційний номер НОМЕР_1 є тимчасово вилученим майном та відсутнє підтвердження зазначеного (наявний в матеріалах протокол ОМП від 09.10.2022 року не містить відомостей про вилучення саме вищезазначеного майна).
Також слід зазначити, що ст.171 КПК України передбачено вимоги щодо змісту клопотання про накладення арешту на майно. Відповідно до вимогч.2 ст. 171 КПК України, у клопотанні слідчого, прокурора про арешт майна повинно бути зазначено: 1) підстави і мету відповідно до положень статті 170 цього Кодексу та відповідне обґрунтування необхідності арешту майна; 2) перелік і види майна, що належить арештувати; 3) документи, які підтверджують право власності на майно, що належить арештувати, або конкретні факти і докази, що свідчать про володіння, користування чи розпорядження підозрюваним, обвинуваченим, засудженим, третіми особами таким майном; 4) розмір шкоди, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою, у разі подання клопотання відповідно до частини шостої статті 170 цього Кодексу. До клопотання також мають бути додані оригінали або копії документів та інших матеріалів, якими слідчий, прокурор обґрунтовує доводи клопотання.
При цьому, слід зазначити, що відповідно до п.1 ч.2 ст.171 КПК України у клопотанні слідчого, прокурора про арешт майна повинно бути зазначено підстави і мету відповідно до положень статті 170 цього Кодексу.
Тим самим, вищевказаних вимог закону прокурором дотримано не було.
Відповідно ч.3 ст.172 КПК України, слідчий суддя, суд, встановивши, що клопотання про арешт майна подано без додержання вимог статті 171 цього Кодексу, повертає його прокурору та встановлює строк для усунення недоліків, про що постановляє ухвалу.
З урахуванням викладеного, дане клопотання про арешт майна, не може бути розглянуто по суті та підлягає поверненню прокурору для усунення вказаних недоліків.
На підставі викладеного і керуючись ст. ст.7,171,172,309,372 КПК України,-
Ухвала оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя