1305/474/2012
1-в/465/135/22
У Х В А Л А
судового засідання

18.05.2022 року Франківський районний суд м. Львова в складі:
головуючої-судді ОСОБА_1
при секретарі ОСОБА_2
з участю прокурора ОСОБА_3

захисника ОСОБА_4

представника КНП ЛОР «ЛОКПЛ» (лікара-психіатра): ОСОБА_5
особи, стосовно якої розглядається заява: ОСОБА_6

розглянувши у закритому судовому засіданні в м.Львові в режимі відеоконференції заяву заступника генерального директора з експертизи Комунального некомерційного підприємства Львівської обласної ради «Львівська обласна клінічна психіатрична лікарня» ОСОБА_7 на предмет зміни застосування примусових заходів медичного характеру з госпіталізації психіатричного закладу із звичайним наглядом на надання амбулаторної психіатричної допомоги в примусовому порядку хворому ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який скоїв суспіль-небезпечне діяння, передбачене ч.1 ст.115 КК України,-
в с т а н о в и в:
заступник генерального директора з експертизи Комунального некомерційного підприємства Львівської обласної ради «Львівська обласна клінічна психіатрична лікарня» ОСОБА_7 звернувся до суду з заявою на предмет зміни застосування примусових заходів медичного характеру з госпіталізації психіатричного закладу із звичайним наглядом на надання амбулаторної психіатричної допомоги в примусовому порядку хворому ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який скоїв суспіль-небезпечне діяння, передбачене ч.1 ст.115 КК України.

В обґрунтування заяви покликається на те, що у Комунальному некомерційному підприємстві Львівської обласної ради «Львівська обласна клінічна психіатрична лікарня» з 05.05.2017р. до гр. ОСОБА_6 застосовуються примусові заходи медичного характеру у вигляді госпіталізації до психіатричного закладу із звичайним наглядом на підставі Ухвали Ківерцівського районного суду Волинської області від 27.03.2017р. про зміну примусових заходів медичного характеру в умовах посиленого нагляду на примусове лікування у відділенні із звичайним наглядом за місцем проживання, що виконується на базі 23-го відділення до даного часу.
З 05.05.2017р. до теперішнього часу примусові заходи медичного характеру у вигляді госпіталізації до психіатричного закладу із звичайним наглядом щодо хворого ОСОБА_6 , 1960 р. н., застосовуються в умовах 23-го відділення КНП ЛОР «Львівська обласна клінічна психіатрична лікарня».
ОСОБА_6 , 1960 р.н., був неодноразово оглядався комісією лікарів-психіатрів . 12.09.2017р., 09.03.2018р., 07.09.2018р., 06.03.2019р 05.09.2019р., 03.03.2020р 02.09.2020р., 23.02.2021р.), які приходили до висновку про необхідність продовження застосування примусових заходів медичного характеру у вигляді госпіталізації до психіатричного закладу із звичайним наглядом. Ухвалами Франківського районного суду м. Львова від 06.10.2017р., 31.05.2018р., 11.02.2019р. та 10.04.2019р., 16.09.2019р., 19.03.2020р., 21.05.2021р.) було продовжено застосування примусових заходів медичного характеру у виді госпіталізації до психіатричного закладу із звичайним наглядом. 20.08.2021р. комісія прийшла до висновку про можливість зміни примусових заходів на надання амбулаторної психіатричної допомоги у примусовому порядку.
Заяви на підставі Висновків від 23.02.2021р. (продовження ПЗМХ) та від 20.08.2021р. (на предмет зміни на АПДПП) на даний час судом не розглянуті. Однак, внаслідок проведеного до даного часу комплексного лікування вдалося досягнути значного послаблення хворобливого процесу. Враховуючи відсутність асоціальних тенденцій за час перебування у відділенні протягом тривалого часу перебуванні (останнього пів року), наявність достатньої критики до прийому підтримуючого лікування, а також відновлення соціальних зв`язків, дезактуалізації продуктивної симптоматики, застосування примусових заходів медичного характеру із звичайним наглядом не потребує. Проте зважаючи на те, що в психічному стані домінують виражені дефіцитарні зміни в емоційно-вольовій сфері у вигляді апато-абулічного синдрому та виражене зниження по органічному типу в інтелектуально-мнестичній сфері, рекомендовано амбулаторну психіатричну допомогу в примусовому порядку. Однак, наявне у гр. ОСОБА_6 хронічне психічне захворювання у вигляді органічного шизофреноподібного розладу відноситься до Переліку захворювань, які є підставою для подання до суду матеріалів про звільнення засудженого від подальшого відбування покарання (Додаток 12 до Порядку організації надання медичної допомоги засудженим до позбавлення волі, затвердженого Наказом Міністерства юстиції України, Міністерства охорони здоров`я України від 15.08.2014 №1348/5/572).
На виконання ст. 19 Закону України «Про психіатричну допомогу» 18.02.2022р. ОСОБА_6 , 1960 р.н., був оглянутий комісією лікарів-психіатрів (Висновок комісії лікарів-психіатрів щодо особи, до якої застосовуються примусові заходи медичного характеру № 12 від 18.02.2022р.), що прийшла до висновку: « ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , страждає хронічним психічним захворюванням у вигляді органічного шизофреноподібного розладу, з вираженим змішаним дефектом за органічним та шизофреноподібним типом, стан ремісії. Враховуючи відсутність антисоціальних тенденцій за час перебування у відділенні протягом тривалого часу, наявність достатньої критики до прийому підтримуючого лікування, а також відновлення соціальних зв`язків, дезактуалізації продуктивної симптоматики, застосування примусових заходів медичного характеру із звичайним наглядом не потребує, рекомендовано амбулаторну психіатричну допомогу в примусовому порядку.». Враховуючи наведене, просить заяву на предмет зміни застосування примусових заходів медичного характеру з госпіталізації психіатричного закладу із звичайним наглядом на надання амбулаторної психіатричної допомоги в примусовому порядку хворому ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який скоїв суспіль-небезпечне діяння, передбачене ч.1 ст.115 КК України задовольнити.

В судовому засіданні представник КНП ЛОР «ЛОКПЛ» заяву про зміну виду примусового заходу медичного характеру у вигляді примусових заходів медичного характеру з госпіталізації психіатричного закладу із звичайним наглядом на надання амбулаторної психіатричної допомоги в примусовому порядку підтримав, пояснення надала аналогічні викладеним у ній та просить таку задовільнити.
ОСОБА_6 та його захисник в судовому засіданні просили заяву КНП ЛОР «ЛОКПЛ» задовольнити.
Прокурор в судовому засіданні не заперечила щодо задоволення вказаної заяви.
Заслухавши пояснення учасників процесу, думку прокурора, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що заява підлягає до задоволення виходячи з наступного.
Згідно із ст. 95 КК України продовження, зміна або припинення застосування примусових заходів медичного характеру здійснюється судом за заявою представника психіатричного закладу (лікаря-психіатра), який надає особі таку психіатричну допомогу, до якої додається висновок комісії лікарів-психіатрів, який обґрунтовує необхідність продовження, зміни або припинення застосування таких примусових заходів.
Згідно із ст.19 Закону України «Про психіатричну допомогу» продовження, зміна або припинення застосування примусових заходів медичного характеру здійснюються судом за заявою представника психіатричного закладу (лікаря-психіатра), який надає особі таку психіатричну допомогу, на підставі висновку комісії лікарів-психіатрів. Особи, до яких застосовані примусові заходи медичного характеру, підлягають огляду комісією лікарів-психіатрів не рідше одного разу на 6 місяців для вирішення питання про наявність підстав для звернення до суду із заявою про припинення або про зміну застосування такого заходу. У разі відсутності підстав для припинення або продовження застосування примусового заходу медичного характеру представник психіатричного закладу (лікар-психіатр), який надає особі таку психіатричну допомогу, направляє до суду заяву, до якої додається висновок комісії лікарів-психіатрів, який містить обґрунтування про необхідність зміни застосування примусового заходу медичного характеру. У разі необхідності зміни застосування примусового заходу медичного характеру представник психіатричного закладу (лікар-психіатр), який надає особі таку психіатричну допомогу, повинен направити до суду за місцем знаходження психіатричного закладу заяву про зміну застосування примусового заходу. До заяви додається висновок комісії лікарів-психіатрів, який містить обґрунтування про необхідність зміни надання особі такої психіатричної допомоги. В подальшому продовження застосування примусового заходу медичного характеру проводиться кожного разу на строк, який не може перевищувати 6 місяців. Питання про зміну або припинення застосування примусового заходу медичного характеру вирішується судом у разі такої зміни стану психічного здоров`я особи, за якої відпадає необхідність застосування раніше призначеного заходу або виникає необхідність у призначенні іншого примусового заходу медичного характеру.
Судом встановлено, що у КНП ЛОР «Львівська обласна клінічна психіатрична лікарня» знаходиться на примусовому лікуванні з 05.05.2017р. ОСОБА_6 , 1960 р. н. до теперішнього часу, до такого застосовуються примусові заходи медичного характеру у вигляді госпіталізації до психіатричного закладу із звичайним наглядом в умовах 23-го відділення КНП ЛОР «Львівська обласна клінічна психіатрична лікарня».
01.01.2012р. перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння та на ґрунті раптово виниклих неприязних відносин, умисно вбив ОСОБА_8 , заподіявши йому відкриту черепно-мозкову травму, яка виразилась вдавленим переломом правої тім`яної кістки, крововиливами в тканину та м`які оболонки головного мозку, що привело до набрякання та здавлення речовин головного мозку і було небезпечним в момент заподіяння та призвело до настання смерті.
У зв`язку з відкритою кримінальною справою проходив стаціонарну комплексну судово-психіатричну експертизу на базі 5-го судово-психіатричного відділення (Висновок судово-психіатричного експерта №38 від 15.02.2012 р.), згідно висновку якої «в період інкримінованих йому дій ОСОБА_6 хронічним психічним захворюванням, недоумством, тимчасовим чи іншим хворобливим розладом психічної діяльності не страждав, виявляв ознаки органічного розладу особи і поведінки внаслідок ураження головного мозку змішаного ґенезу (черепно-мозкова травма, хронічна алкогольна інтоксикація) з наростаючим психоорганічним синдромом. Наявні у нього психічні розлади мали значний вплив у досліджуваній ситуації на раціональність прийняття рішень, передбачення наслідків своїх діянь, здатність регулювати свою поведінку, тому він міг усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними, але не в повній мірі».
Згідно висновку судово-психіатричного експерта № 210 від 05.09.2012р.: « ОСОБА_6 страждав тимчасовим хворобливим розладом психічної діяльності у формі органічного розладу особи та поведінки внаслідок ураження головного мозку змішаного генезу з наростаючим психоорганічним синдромом, стан декомпенсації з психотичними розладами. Потребував застосування примусових заходів медичного характеру - примусового лікування з суворим наглядом до виходу з хворобливого стану».
Згідно Постанови Городоцького районного суду Львівської області про застосування до гр. ОСОБА_6 примусових заходів медичного характеру у вигляді госпіталізації до психіатричного закладу із суворим наглядом, гр. ОСОБА_6 до виходу з хворобливого стану був скерований на примусове лікування до ДЗ «Українська психіатрична лікарня з суворим наглядом" МОЗ України, де перебував з 2012р. до 2014р.
В акті комісії лікарів-психіатрів № 1613 ДЗ «Українська психіатрична лікарня з суворим наглядом МОЗ України» від 23.10.2014 року (відомості з Висновку судово- психіатричного експерта № 19 від 04.02.2015р.), «у ОСОБА_6 встановлено відсутність поведінкових та емоційно-вольових розладів, тактильних галюцинацій, параноїдної симптоматики, розладів сну, наявні порушення органічного генезу з формальними розладами мислення, когнітивним дефіцитом, зниження прогностичних функцій, некритичністю. Заявлені ОСОБА_6 омани сприйняття не визначають його поведінку, а відтак комісія дійшла до висновку, що хворий Амбру з В.1. примусових заходів медичного характеру в умовах психіатричної лікарні з суворим наглядом - не потребує».
18.11.2014 р. Ухвалою Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська застосування примусових заходів медичного характеру у вигляді госпіталізації до психіатричного закладу із суворим наглядом було припинено.
Для проведення повторної стаціонарної судово-психіатричної експертизи ОСОБА_6 15.01.2015р. поступив у 5-те судово-експертне відділення КЗ ЛОКПЛ, згідно висновку якої (Висновок судово-психіатричного експерта № 19 від 04.02.2015р.): « ОСОБА_6 страждає хронічним психічним захворюванням у виді органічного шизофреноподібного розладу. За психічним станом в даний час він не може усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними. Потребує застосування примусових заходів медичного характеру у виді госпіталізації до психіатричного закладу з посиленим наглядом».
З 18.05.2015р. до 05.05.2017р. пацієнт перебував у Волинській обласній психіатричній лікарні № 2 смт. Олика.
Ухвалою Ківерцівського районного суду Волинської області від 27.03.2017р. гр. ОСОБА_6 було змінено вид примусових заходів медичного характеру з примусового лікування у відділенні із посиленим наглядом на продовження примусового лікування у відділенні із звичайним наглядом в психіатричній лікарні за місцем проживання.
05.05.2017р. на виконання вищезгаданої Ухвали Ківерцівського районного суду Волинської області від 27.03.2017р. гр. ОСОБА_6 був переведений до нашого закладу та госпіталізований до 23-го відділення.
З 05.05.2017р. до теперішнього часу примусові заходи медичного характеру у вигляді госпіталізації до психіатричного закладу із звичайним наглядом щодо хворого ОСОБА_6 , 1960 р. н., застосовуються в умовах 23-го відділення КНП ЛОР «Львівська обласна клінічна психіатрична лікарня».
ОСОБА_6 , 1960 р.н., був неодноразово оглядався комісією лікарів-психіатрів . 12.09.2017р., 09.03.2018р., 07.09.2018р., 06.03.2019р 05.09.2019р., 03.03.2020р 02.09.2020р., 23.02.2021р.), які приходили до висновку про необхідність продовження застосування примусових заходів медичного характеру у вигляді госпіталізації до психіатричного закладу із звичайним наглядом. Ухвалами Франківського районного суду м. Львова від 06.10.2017р., 31.05.2018р., 11.02.2019р. та 10.04.2019р., 16.09.2019р., 19.03.2020р., 21.05.2021р.) було продовжено застосування примусових заходів медичного характеру у виді госпіталізації до психіатричного закладу із звичайним наглядом. 20.08.2021р. комісія прийшла до висновку про можливість зміни примусових заходів на надання амбулаторної психіатричної допомоги у примусовому порядку.
Як встановлено в судовому засіданні, та підтверджено лікуючим лікарем, у процесі проведеного комплексного лікування нейролептиками (Ерідон, Азапін, Аміназин, Трифтазин), стабілізаторами настрою, антиконвульсантами (Ламотрин), загальнозміцнюючими та вітамінними засобами, симптоматичної терапії та реабілітаційних заходів (прогулянки з медперсоналом, перегляд телепередач та читання літератури, реабілітаційні заходи в межах відділення) психічний стан хворого покращився та стабілізувався: орієнтований достатньо, поведінка впорядкована, настрій рівний, переважно благодухий. Спілкується за допомогою жестів та письмової мови у зв`язку з нейросенсорною туговухістю обох вух 4 ст. Скарги не висловлює. В поведінці: аутичний, безініціативний, апатичний. Фон настрою рівний, емоційно сплощений, вихолощений. З іншими хворими практично не спілкується. Час проводить в межах ліжка. В психічному стані продовжують домінувати органічні зміни мислення в емоційно-вольовій сфері. Мислення сповільнене за темпом, інертне, з обмеженою здатністю аналітико-синтетичного апарату та здатністю до абстрагувань, також з розривами, актуалізацією латентних ознак, елементами різноплановості та зісковзуваннями, торпідне. Продуктивна симптоматика у вигляді істинних зорових і тактильних галюцинацій на фоні вираженого зниження по органічному типу в інтелектуально-мнестичній сфері дезактуалізувалася, втратила свою емоційну забарвленість і вплив на поведінку хворого, та не спостерігалася протягом тривалого часу. Емоційно збіднений. Коло інтересів вкрай звужене, обмежене лише вдоволенням простих фізіологічних потреб. Фон настрою рівний, періодично благодухий. Пам`ять знижена по органічному типу. У відділенні час проводить бездіяльно, ініціативи в чому не проявляє. Про скоєне розповідає неохоче, однак при додатковому розпитуванні визнає свою вину. Критика до свого стану достатня. Підтверджує розуміння прийому підтримуючого лікування. У відділенні режиму не порушує, дотримується рекомендацій та вказівок медперсоналу, призначеного курсу лікування без заперечень.
Внаслідок проведеного до даного часу комплексного лікування вдалося досягнути значного послаблення хворобливого процесу. Враховуючи відсутність асоціальних тенденцій за час перебування у відділенні протягом тривалого часу перебуванні (останнього пів року), наявність достатньої критики до прийому підтримуючого лікування, а також відновлення соціальних зв`язків, дезактуалізації продуктивної симптоматики, застосування примусових заходів медичного характеру із звичайним наглядом не потребує. Проте зважаючи на те, що в психічному стані домінують виражені дефіцитарні зміни в емоційно-вольовій сфері у вигляді апато-абулічного синдрому та виражене зниження по органічному типу в інтелектуально-мнестичній сфері, рекомендовано амбулаторну психіатричну допомогу в примусовому порядку. Однак, наявне у гр. ОСОБА_6 хронічне психічне захворювання у вигляді органічного шизофреноподібного розладу відноситься до Переліку захворювань, які є підставою для подання до суду матеріалів про звільнення засудженого від подальшого відбування покарання (Додаток 12 до Порядку організації надання медичної допомоги засудженим до позбавлення волі, затвердженого Наказом Міністерства юстиції України, Міністерства охорони здоров`я України від 15.08.2014 №1348/5/572).
Згідно висновку комісії лікарів-психіатрів щодо особи, до якої застосовуються примусові заходи медичного характеру №12 від 18.02.2022 року ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , страждає хронічним психічним захворюванням у вигляді органічного шизофреноподібного розладу, з вираженим змішаним дефектом за органічним та шизофреноподібним типом, стан ремісії. Враховуючи відсутність антисоціальних тенденцій за час перебування у відділенні протягом тривалого часу, наявність достатньої критики до прийому підтримуючого лікування, а також відновлення соціальних зв`язків, дезактуалізації продуктивної симптоматики, застосування примусових заходів медичного характеру із звичайним наглядом не потребує, рекомендовано амбулаторну психіатричну допомогу в примусовому порядку.
Враховуючи наведене, оскільки ОСОБА_6 на даний час перебуває в стані ремісії (значного послаблення хворобливого процесу), психічний стан останнього покращився та стабілізувався, й відсутні підстави для продовження чи припинення визначених примусових заходів медичного характеру, а тому заяву слід задовольнити та змінити застосування примусових заходів медичного характеру з госпіталізації психіатричного закладу із звичайним наглядом на надання амбулаторної психіатричної допомоги в примусовому порядку хворому ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .
На підставі викладеного, керуючись ст. 95 КК України, ст. ст. 512 514 КПК України, ст. 19 Закону України Про психіатричну допомогу, суд -

п о с т а н о в и в :
заяву заступника генерального директора з експертизи Комунального некомерційного підприємства Львівської обласної ради «Львівська обласна клінічна психіатрична лікарня» ОСОБА_7 - задовольнити.

Зміни застосування примусових заходів медичного характеру з госпіталізації психіатричного закладу із звичайним наглядом на надання амбулаторної психіатричної допомоги в примусовому порядку хворому ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який скоїв суспіль-небезпечне діяння, передбачене ч.1 ст.115 КК України.

На ухвалу може бути подано апеляційну скаргу в порядку та строки визначені ст.395 КПК України, протягом семи днів з дня її оголошення до Львівського апеляційного суду. Оскарження ухвали не зупиняє її дії.

Повний текст ухвала виготовлено та оголошено 19.05.2022 року.

Суддя ОСОБА_1