Номер провадження: 11-кп/813/1872/22
Справа № 515/687/22
Головуючий у першій інстанції ОСОБА_1
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17.10.2022 року м. Одеса

Колегія суддів судової палати у кримінальних справах Одеського апеляційного суду в складі :

Головуючого ОСОБА_2

Суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4

секретаря ОСОБА_5

З участю прокурора ОСОБА_6

Захисника ОСОБА_7

Розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Одесі матеріали кримінального провадження №0000560 за апеляційною скаргою захисника ОСОБА_7 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_8 на вирок Татарбунарського районного суду Одеської області від 15 липня 2022 року відносно:

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м.Татарбунари Білгород-Дністровський район Одеської області, громадянина України, з базовою середньою освітою, військовозобов`язаного, не працюючого, неодруженого, утриманців не маючого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , в силу ст.89 КК України такий, що немає судимості, за ч.4 ст.185, ч.1 ст.357 КК України.

Цим вироком ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнано винуватим у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.4 ст.185, ч.1 ст. 357 КК України, і призначено покарання за:

- за ч.4 ст.185 КК України у виді п`яти років позбавлення волі;

- за ч.1 ст.357 КК України у виді двох років обмеження волі.

На підставі ч.1 ст.70 КК України за сукупністю кримінальних правопорушень шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим визначено ОСОБА_8 остаточне покарання у виді п`яти років позбавлення волі.

Стягнути з ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на користь держави 6040,64 грн (шість тисяч сорок грн 64 к.) витрат на залучення експерта.

Арешт накладений на банківську картку "Ощадбанк" № НОМЕР_1 - скасовано.

Вирішено питання щодо речових доказів.

Захід забезпечення кримінального провадження у вигляді цілодобового домашнього арешту ОСОБА_8 залишено без змін до набрання вироком законної сили.

ВСТАНОВИЛА

Відповідно до вироку суду 20 травня 2022 року близько 17:00, більш точного часу не встановлено, ОСОБА_8 , в умовах воєнного стану, маючи на меті умисел на таємне викрадення чужого майна, впевнившись, що його дії не будуть помічені сторонніми особами, через паркан проник до подвір`я домоволодіння АДРЕСА_3 , де шляхом віджиму металопластикового вікна проник до будинку, звідки таємно викрав з тумбочки спальної кімнати грошові кошти у сумі 2300,00 грн, належні потерпілій ОСОБА_9 . З місця вчинення кримінального правопорушення зник, заподіявши збитків потерпілій на загальну суму 2300 грн.

Крім того, 20 травня 2022 року близько 17:00 ОСОБА_8 , в умовах воєнного стану, маючи на меті умисел на таємне викрадення чужого майна, впевнившись, що його дії не будуть помічені сторонніми особами, через паркан проник до подвір`я домоволодіння АДРЕСА_3 , де шляхом віджиму металопластикового вікна проник до будинку, звідки з шафи приміщення зали таємно викрав банківську картку № НОМЕР_1 Акціонерного товариства "Державний ощадний банк України", належну потерпілій ОСОБА_9 .

В апеляційній скарзі обвинувачений ОСОБА_8 вважає, що вирок суду першої інстанції є занадто суворим та таким, що не відповідає принципам достатності покарання та виправлення винного.

Зазначає, що суд не врахував те, що він щиро визнав свою вину, розкаявся у скоєнні злочину, детально розповів про всі деталі скоєного злочину, чим полегшив судове розслідування.

Також зазначає, що він перебував під цілодобовим домашнім арештом, не мав фактичного заробітку, а тому не міг відшкодувати потерпілій шкоду.

Матеріальна шкода складає 2800 грн., тому вважає, що за такі кошти занадто жорстко забирати у нього п`ять років життя.

Крім того, сторона обвинувачення просила в судовому засіданні звільнити його від відбування покарання з випробуванням строком два роки застосувавши ст. 75 КК України.

Просить вирок Татарбунарського районного суду Одеської області від 15.07.2022 змінити. На підставі ст. 75 КК України прийняти рішення про звільнення від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком на два роки.

Заслухавши суддю доповідача, захисника ОСОБА_7 , який наполягав на задоволенні апеляційної скарги, прокурора, який вважав апеляційну скаргу захисника безпідставною, перевіривши матеріали справи та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до наступного.

Як встановлено з матеріалів кримінального провадження, судом виконані вимоги, направлені на прийняття всіх передбачених законом мір для всебічного, повного і об`єктивного дослідження обставин справи.

Висновки суду про доведеність винуватості ОСОБА_8 у вчиненні кримінального правопорушення за встановлених і викладених у вироку обставин в апеляційній скарзі обвинуваченим не оспорюються, а тому вирок переглядається в межах доводів апеляційної скарги.

Дії обвинуваченого кваліфіковано за ч.4 ст.185, ч.1 ст.357 КК України, як таємне викрадення чужого майна (крадіжка), поєднана з проникненням у житло, вчинена в умовах воєнного стану; таємне викрадення офіційного документа.

Судова колегія не може погодитися із доводами апеляційної скарги про те, що при призначенні покарання суд не в повній мірі врахував дані, що характеризують особу обвинуваченого.

Одним із фундаментальних принципів призначення покарання є його справедливість, якої може бути досягнуто лише за умови домірності покарання злочину.

Відповідно до вимог ст. 65 КК України суд призначає покарання, враховуючи ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання. Особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів.

Обвинуваченому ОСОБА_8 призначене покарання в межах санкції частини статті, за яким його засуджено. Приймаючи таке рішення суд керувався вимогами ст. 50, 65 КК України та навів обґрунтування, які належить вважати достатніми.

Зокрема, як видно із вироку, покарання є таким, що відповідає вимогам ст.50, 65 КК України та п. 3 Постанови Пленуму Верховного Суду України "Про практику призначення судами кримінального покарання" №7 від 24.10.2003 року, без порушення правил його призначення, суд прийняв до уваги ступінь тяжкості вчиненого ним злочину, який відповідно до ст. 12 КК України відносяться до категорії тяжких злочинів, наслідки вчинення злочинів для потерпілої особи, те, що завдану матеріальну шкоду обвинуваченим не відшкодовано, вказані дані про особу обвинуваченого, його вік, те, що він непрацевлаштований, утриманців не має, в силу ст.89 КК України такий, що немає судимості, за відсутності обставин, які пом`якшують та обтяжують покарання, з врахуванням висновку Білгород-Дністровського районного сектору №2 філії Державної установи "Центр пробації" в Одеській області про дуже високий ризик вчинення обвинуваченим повторного кримінального правопорушення та неможливість здійснення впливу на його поведінку з метою виправлення без цілодобового нагляду та контролю в умовах ізоляції.

Вирок суду є законним, обґрунтованим і вмотивованим, відповідає вимогам ст. 370 КПК України. На думку колегії суддів, він ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, оцінки доказів з точки зору належності, допустимості, достовірності, а в сукупності зібраних доказів з точки зору достатності та взаємозв`язку, та вважає що саме таке покарання буде достатнім для виправлення обвинуваченого.

Тобто суд першої інстанції прийняв рішення яке повністю відповідає вимогам ст.7 КПК України.

Доводи захисника щодо відшкодування обвинуваченим матеріальної шкоди, а тому є підстави для застосування ст. 75 КК України, є безпідставними.

Колегія суддів вважає, що відшкодування матеріальної шкоди на стадії апеляційного розгляду не можна розцінювати як щире каяття, а як вбачається така дія вчинена з метою уникнути суворого покарання або з метою помякшити покарання.

Підстав вважати, що призначене покарання суворим, як зазначає обвинувачений в апеляційній скарзі, судова колегія не вбачає.

Порушень кримінального процесуального закону під час установлення фактичних обставин вчинення злочину, які могли б істотно вплинути на висновки суду про винність обвинуваченого, перевіркою матеріалів провадження не виявлено.

З огляду на викладене колегія суддів вважає, що підстав для задоволення апеляційної скарги захисника ОСОБА_7 не вбачає.

Керуючись ст. 376 ч.2, 404, 405, 407, 414, 419 КПК України, колегія суддів, -

ПОСТАНОВИЛА:
Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_7 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_8 , залишити без задоволення.

Вирок Татарбунарського районного суду Одеської області від 15 липня 2022 року відносно ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 - без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту оголошення і може бути оскаржена учасниками судового провадження в касаційному порядку протягом 3 місяців з дня оголошення шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції, а засудженим, який тримається під вартою, в той самий строк з дня вручення йому копії судового рішення.

Судді :

ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 .