Єдиний унікальний номер справи 185/4618/22
Провадження № 1-кп/185/481/22
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 жовтня 2022 року Павлоградський міськрайонний суд Дніпропетровської області у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

секретаря ОСОБА_2

розглядаючи в період воєнного стану у закритому судовому засіданні кримінальне провадження за обвинуваченням ОСОБА_3 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.4 ст.402 КК України, -

за участю прокурора ОСОБА_4 ,

захисника адвоката ОСОБА_5 ,

обвинуваченого ОСОБА_3 , -

В С Т А Н О В И В :

Під час судового розгляду прокурор заявив клопотання про продовження строку запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою обвинуваченому на 60 днів, у зв`язку з тим, що строк дії запобіжного заходу спливає, ризики, передбачені ст.177 КПК України, що були враховані при обранні та продовженні запобіжного заходу не відпали: останньому пред`явлено обвинувачення у вчиненні тяжких злочинів, під загрозою можливого покарання обвинувачений може переховуватись від суду, знаходячись на свободі може перешкоджати кримінальному провадженню, незаконно впливати на свідків, є ризик вчинення обвинуваченим нового кримінального правопорушення. Інший більш м`який запобіжний захід не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст.177 КПК України.

Обвинувачений та захисник заперечували проти заявленого клопотання прокурора, вважають, що є усі підстави для застосування запобіжного заходу до обвинуваченого у вигляді домашнього арешту за місцем його проживання в м.Зіньків Полтавської області.

Заслухавши сторони кримінального провадження, вивчивши обвинувальний акт, суд встановив наступне.

Відповідно до положень ч.3 ст.331 КПК України, незалежно від наявності клопотань, суд зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою до спливу двомісячного строку з дня застосування судом до обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. До спливу продовженого строку суд зобов`язаний повторно розглянути питання доцільності продовження запобіжного заходу, якщо судове провадження не було завершене до його спливу.

Строк дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою застосований до обвинуваченого ОСОБА_3 завершується 04.11.2022 року, завершити розгляд кримінального провадження до вказаної дати неможливо.

Згідно ст. 177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання зазначеним спробам.

Указом Президента України №64/2022 від 24.02.2022 року в країні введено воєнний стан. Відповідно до Указу Президента України № 573/2022 від 12.08.2022 року продовжено строк дії воєнного стану в Україні до 21.11.2022 року.

До обставин (ризиків), які враховуються при вирішенні питання про запобіжний захід, безумовно належить військова агресія проти України, що суттєво обмежує можливості виконання органами влади своїх повноважень на певних територіях та якісно погіршує криміногенну обстановку.

Наявними в матеріалах кримінального провадження доказами встановлено, що ОСОБА_3 пред`явлено обвинувачення у скоєнні тяжких злочинів. Покарання у разі доведеності вини останнього передбачено у виді позбавлення волі до 10 років. Тобто зазначений прокурором ризик про можливість переховування обвинуваченого від суду продовжує існувати, бо під загрозою можливого покарання обвинувачений може ухилитись від правосуддя.

Судове слідство за даним кримінальним провадженням розпочалось. Заявлений прокурором ризик ймовірних перешкод кримінальному провадженню з боку обвинуваченого у разі зміни запобіжного заходу продовжує існувати, оскільки після відкриття матеріалів кримінального провадження, зокрема анкетних даних свідків, - існує ймовірність позапроцесуального незаконного впливу з боку обвинуваченого на вказаних учасників кримінального провадження, які ще судом не допитані. Свідки проходять військову службу у військовій частині, де проходить службу обвинувачений. У разі зміни запобіжного заходу обвинувачений, який є військовослужбовцем, зобов`язаний повернутись для проходження військової служби до військової частини, де зможе впливати на свідків кримінального правопорушення.

Наявність непогашеної судимості у обвинуваченого та вчинення інкримінованого кримінального правопорушення відповідно до обвинувального акту в період іспитового строку, - в сукупності підтверджують ймовірність та схильність обвинуваченого до вчинення іншого кримінального правопорушення.

Матеріали провадження не містять інших переконливих даних про застереження, які б унеможливлювали перебування обвинуваченого під вартою, та стороною захисту в судовому засіданні не доведені.

Окрім того, згідно ч.7 ст.176 КПК України під час дії воєнного стану до військовослужбовців, які обвинувачуються у вчиненні злочинів, передбачених статтями 402-405, 407, 408, 429 КК України, застосовується виключно запобіжний захід, визначений пунктом 5 частини першої цієї статті тримання під вартою.

Враховуючи вищенаведене, вислухавши думку сторін, суд дійшов висновку, що прокурором доведено, що обвинувачений представляє ризики рецидиву та втечі, а зазначені фактичні обставини та дані характеристики його особи суд вважає такими, що не стримуватимуть обвинуваченого ОСОБА_3 від порушення покладених на нього процесуальних обов`язків, спроби перешкоджати кримінальному провадженню, тому є підстави для продовження відносно нього запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Враховуючи викладене, існування ризиків доведених прокурором, а також оцінюючи сукупність обставин, застосування більш м`якого запобіжного заходу є неможливим, тому суд вважає за необхідне продовжити запобіжний захід обвинуваченому ОСОБА_3 у вигляді тримання під вартою, відповідно до ст.183 КПК України.

Стаття 5 КПК України передбачає, що процесуальна дія проводиться, а процесуальне рішення приймається згідно з положеннями цього Кодексу, чинними на момент початку виконання такої дії або прийняття такого рішення.

Будь-якої зворотної дії процесуальний закон не має.

Згідно вимог ч.4 ст.187 КПК України, під час дії воєнного стану суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, враховуючи підстави та обставини, передбачені статтями 177 та 178 цього Кодексу, має право не визначити розмір застави у кримінальному провадженні щодо злочинів, передбачених зокрема статтями 402 Кримінального кодексу України.

З огляду на викладене, суд, скориставшись своїм правом, не визначає розмір застави під час вирішення питання про продовження запобіжного заходу стосовно ОСОБА_3 , обвинуваченого за ч.4 ст.402 КК України.

На підставі викладеного, керуючись статтями 176-178, 331 КПК України, суд

П О С Т А Н О В И В:

Клопотання прокурора щодо продовження дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою стосовно обвинуваченого ОСОБА_3 задовольнити.

Запобіжний захід обвинуваченому ОСОБА_3 у виді тримання під вартою з утриманням на гауптвахті продовжити терміном на 60 днів, тобто до 25 грудня 2022 року, включно.

В задоволенні клопотання обвинуваченого та захисника про зміну запобіжного заходу відмовити.

Строк дії ухвали - до 25 грудня 2022 року, включно.

Копію ухвали вручити прокурору, захиснику, обвинуваченому, начальнику гауптвахти для відома.

Ухвала може бути оскаржена до Дніпровського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Суддя ОСОБА_1