Справа № 359/497/22
Провадження № 1-кп/359/335/2022
У Х В А Л А
про продовження запобіжного заходу
29 червня 2022 року м.Бориспіль

Бориспільський міськрайонний суд Київської області в складі: головуючого судді ОСОБА_1 , при секретарі ОСОБА_2 ,

за участю прокурора ОСОБА_3 , обвинуваченого ОСОБА_4 , захисника ОСОБА_5 ,

під час судового засідання з технічною аудіо та відео фіксацією в режимі відеоконференції по кримінальному провадженні № 0001489, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань від 25.11.21р., що надійшло до суду з обвинувальним актом по обвинуваченню

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с.Сміла Черкаської області, останнє місце проживання АДРЕСА_1 , без офіційного місця реєстрації, не працюючого, не одруженого, неодноразово судимого,

у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.3 ст.15 ч.3 ст.185, ч.2 ст.15 ч.1 ст.357 КК України,

розглянувши клопотання прокурора про продовження обвинуваченому запобіжного заходу у виді тримання під вартою та клопотання захисника ОСОБА_6 про обрання обвинуваченому запобіжного заходу не пов`язаного з триманням під вартою,

в с т а н о в и в:
18.01.2022 року до канцелярії суду надійшов обвинувальний акт з додатками у кримінальному провадженні за обвинуваченням ОСОБА_4 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.15 ч.1 ст.357, ч.3 ст.15 ч.3 ст.185 КК України.

Ухвалою суду від 03.05.2022 року обвинуваченому ОСОБА_4 продовжено запобіжний захід у вигляді тримання під вартою до 24 год. 00 хв. 01 липня 2022 року.

29.06.2022 прокурором подано клопотання про продовження обвинуваченому запобіжного заходу у виді тримання під вартою.

Захисник обвинуваченого адвокат ОСОБА_6 на електронну адресу суду надіслав клопотання про обрання відносно обвинуваченого запобіжного заходу не пов`язаного з триманням під вартою у виді домашнього арешту або особистого зобов`язання.

Захисник ОСОБА_5 в судовому засіданні проти задоволення клопотання прокурора заперечував, просив змінити обвинуваченому запобіжний захід на більш м`який на домашній арешт.

Обвинувачений підтримав думку захисника.

Заслухавши думку сторін кримінального провадження, суд вважає за доцільне клопотання прокурора продовження обвинуваченому запобіжного заходу задовольнити та продовжити строк тримання обвинуваченого під вартою зважаючи на наступне.

Термін дії запобіжного заходу відносно обвинуваченого ОСОБА_4 закінчується 01.07.2022, а до указаного часу провести розгляд кримінального провадження неможливо.

Запобіжні заходи (домашній арешт та тримання під вартою), які обмежують гарантоване частиною першою статті 29 Конституції України право людини на свободу та особисту недоторканність, можуть бути застосовані судом на новій процесуальній стадії - стадії судового провадження, зокрема під час підготовчого судового засідання, лише за вмотивованим рішенням суду і тільки на підставі та в порядку, встановлених законом. Така позиція узгоджується з практикою Європейського суду з прав людини, який у рішенні від 15 грудня 2016 року у справі "Ігнатов проти України" вказав, що судовий контроль на новій процесуальній стадії при продовженні дії запобіжних заходів, пов`язаних з обмеженням права особи на свободу та особисту недоторканність, має відбуватися з обґрунтуванням підстав такого продовження (пункт 36). При цьому, висновки слідчого судді щодо будь-яких обставин, які стосувалися суті підозри, обвинувачення та були взяті до уваги при обґрунтуванні запобіжного заходу, обраного під час досудового розслідування, для суду на стадії судового провадження не є преюдиційними.

Відповідно до ч 3. ст. 331 КПК України незалежно від наявності клопотань суд зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою до спливу двомісячного строку з дня надходження до суду обвинувального акта, клопотання про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру чи з дня застосування судом до обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. За наслідками розгляду питання суд своєю вмотивованою ухвалою скасовує, змінює запобіжний захід у вигляді тримання під вартою або продовжує його дію на строк, що не може перевищувати двох місяців. Копія ухвали вручається обвинуваченому, прокурору та направляється уповноваженій службовій особі місця ув`язнення. До спливу продовженого строку суд зобов`язаний повторно розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою, якщо судове провадження не було завершене до його спливу.

Відповідно до ч. 2 ст. 183 КПК України запобіжний захід у вигляді тримання під вартою може бути застосований, окрім як: 5) до раніше судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад три роки.

Тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам кримінального провадження (ч. 1 ст. 183 КПК України).

Вимоги статті 194 КПК України зобов`язують суд під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу встановити чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним кримінального правопорушення; наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні. За таких умов суду належить дослідити кожен із зазначених вище критеріїв окремо.

Згідно із ст. 8 КПК України кримінальне провадження здійснюється з додержанням принципу верховенства права, відповідно до якого людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави. Принцип верховенства права у кримінальному провадженні застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини.

Оскільки чинне законодавство не розкриває поняття обґрунтованої підозри, тому враховуючи ст. 8, 9 КПК України слід керуватися позиціями Європейського суду з прав людини. Тривала практика ЄСПЛ сформувала позицію, що обґрунтованість підозри - це певний стандарт доказування, який означає, що існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення (рішення у справі "Фокс, Кемпбелл і Гартлі проти Сполученого Королівства" від 30 серпня 1990 року, п. 32, Series A, N 182). При чому факти, які викликали підозру, не обов`язково мають бути одного рівня з тими, які необхідні для того, щоб не лише обґрунтувати засудження, а й пред`явити обвинувачення, що є наступною стадією в процесі розслідування кримінальної справи (рішення у справі «Murrаy v.United Kingdom», 14310/88, 28.10.1994, п. 55).

Зі змісту обвинувального акту, який надійшов до суду, вбачається, що ОСОБА_4 обвинувачується у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.15 ч.1 ст.357, ч.3 ст.15 ч.3 ст.185 КК України. В обвинувальному акті викладене формулювання обвинувачення та фактичні обставини правопорушення, які можуть переконати об`єктивного спостерігача у тому, що ОСОБА_4 міг вчинити інкриміновані йому злочини.

Згідно матеріалів справи, ОСОБА_4 обвинувачується зокрема у вчиненні тяжкого злочину, неодноразово судимий та переховувався від органів досудового розслідування та суду, в зв`язку із чим його було оголошено в розшук ухвалою Смілянського міськрайонного суду Черкаської області від 09.06.2021 у провадженні № 703/2661/20 за обвинуваченням у вчиненні злочину, передбаченого за ч.3 ст.187 КК України.

Крім того, ухвалою слідчого судді Смілянського міськрайонного суду Черкаської області від 15.07.2021 у справі № 703/1975/21 надано дозвіл на затримання з метою приводу до слідчого судді для розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді триманні під вартою у кримінальному провадженні за підозрою ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 121 КК України, а тому будучи обізнаним про тяжкість та відбування призначеного покарання, наявні всі підстави вважати, що без застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою, обвинувачений далі буде переховуватися від органу досудового розслідування, суду.

Також встановлено, що з метою уникнення кримінальної відповідальності обвинувачений може незаконно впливати на свідка ОСОБА_7 та потерпілу ОСОБА_8 , так як йому відоме їх місце проживання, а відтак без застосування щодо нього запобіжного заходу у виді тримання під вартою, останній може впливати на свідків, щоб останні змінили

ОСОБА_4 може вчинити інші кримінальні правопорушення, оскільки ніде не працює, не має постійного джерела прибутку, міцних соціальних зв`язків, не одноразово засуджений за вчинення корисливих злочинів, не має постійного місця проживання, в тому числі на території м. Бориспіль та Бориспільського району.

Таким чином, вказане вище повністю підтверджує ризик продовження вчинення ОСОБА_4 інших кримінальних правопорушень.

Отже, суд вважає, що існують ризики, передбачені п.п. 1, 3, 5 ч.1 ст.177 КПК України, а тому на даному етапі кримінального провадження застосування запобіжного заходу є об`єктивно необхідним з метою дієвості відповідного кримінального провадження.

Досліджені під час судового засідання ризики свідчать, що менш суворий запобіжний захід, не пов`язаний з тимчасовою ізоляцією, може негативно відобразитися на здійсненні судового провадження, у тому числі щодо належного виконання обвинуваченим своїх процесуальних обов`язків.

На думку суду, застосування до обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту, не зможе унеможливити спробам переховуватись від органів досудового розслідування, суду, незаконно впливати на свідків.

Про обрання відносно обвинуваченого запобіжного заходу у виді особистої поруки не надходило жодної заяви від осіб, які заслуговують на довіру.

Застосування до обвинуваченого особистого зобов`язання не забезпечить належної поведінки обвинуваченого і не зменшить наявність ризиків та не зможе перешкодити їх реалізації.

Отже, суд погоджується із доводами прокурора про недостатність застосування до обвинуваченого більш м`якого запобіжного заходу.

З огляду на вказане слід продовжити обвинуваченому ОСОБА_4 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на 60 днів.

Враховуючи вище викладене підстави для задоволення клопотання адвоката ОСОБА_6 відсутні.

Одночасно, суд вважає за необхідне роз`яснити адвокату ОСОБА_6 , що застава, визначена ухвалою Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 20.01.2022 у межах 60 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що становить 148860,00 гривень, може бути внесена як самим обвинуваченим, так і іншою фізичною або юридичною особою (заставодавцем).

На підставі наведеного та керуючись ст. ст. 176-178, 183, 184, 193, 194, 196, 197, 331, 376 КПК України, суд

п о с т а н о в и в:
Клопотання прокурора задовольнити.

Продовжити обвинуваченому ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на 60 днів, тобто до 24 год. 00 хв. 27 серпня 2022 року.
Утримувати ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у державній установі «Бориспільська виправна колонія (№119)» шляхом етапування обвинуваченого з державної установи «Київський слідчий ізолятор» Міністерства юстиції України.

В задоволення клопотання адвоката ОСОБА_6 відмовити.

Ухвала суду може бути оскаржена до Київського апеляційного суду шляхом подання апеляції протягом п`яти днів з моменту її проголошення.

Повний текст ухвали проголошено 30 червня 2022 року о 08 год. 30 хв.

Головуючий суддя ОСОБА_1