Єдиний унікальний номер № 201/3560/22
Номер провадження 1-кп/201/615/2022
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 серпня 2022 року м. Дніпро

вул. Паторжинського, 18а

Жовтневий районний суд м. Дніпропетровська у складі:

Головуючого - судді ОСОБА_1 ,

при секретарі судового засідання ОСОБА_2 ,

за участю сторін кримінального провадження:

прокурора ОСОБА_3 ,

представника потерпілого ОСОБА_4 ,

захисника обвинуваченого ОСОБА_5 ,

обвинуваченого ОСОБА_6 ,

розглянувши у підготовчому відкритому судовому засіданні обвинувальний акт у кримінальному провадженні, внесеному 19 квітня 2022 року до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000322 за обвинуваченням:

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Дніпропетровська, громадянина України, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 115 КК України, -

ВСТАНОВИВ:

В провадженні Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська знаходиться обвинувальний акт у кримінальному провадженні, відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань 19 квітня 2022 року за № 0000322 за обвинуваченням ОСОБА_6 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 115 КК України.

Відповідно до фактичних обставин кримінального правопорушення, викладених в обвинувальному акті, ОСОБА_6 інкримінується вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 115 КК України, тобто умисне протиправне заподіяння смерті ОСОБА_7 .

В обвинувальному акті містяться відомості про те, що представником потерпілого у даному кримінальному провадженні є ОСОБА_4 .

У підготовчому судовому засіданні ОСОБА_4 повідомив, що він є рідним братом померлої ОСОБА_7 , однак жодних документів на підтвердження вказаного факту, зокрема, паспорту померлої, її свідоцтва про народження і про укладання шлюбу, у нього немає та надати він їх не може.

Отже, за відсутності у ОСОБА_4 відповідних документів, зокрема, паспорту померлої ОСОБА_7 , її свідоцтва про народження і про укладання шлюбу, суд позбавлений об`єктивної можливості встановити родинний зв`язок між ним та померлою.

Більш того, ОСОБА_4 зазначив, що і під час проведення досудового розслідування у нього не було відповідних документів на підтвердження родинного зв`язку із померлою, він надав слідчому лише свій паспорт. При цьому, йому невідомо чи виносилося слідчим будь-яке процесуальне рішення про залучення його до провадження у якості потерпілого/представника потерпілого, оскільки він з таким рішенням ознайомлений не був. Тим більше, і з матеріалами досудового розслідування слідчий його не ознайомив.

За таких обставин, судом на обговорення учасників судового провадження поставлено питання щодо необхідності повернення прокурору обвинувального акту з підстав його невідповідності вимогам КПК України.

У підготовчому судовому засіданні прокурор ОСОБА_3 заперечував проти повернення йому обвинувального акту, вважаючи його відповідним вимогам кримінального процесуального закону.

При цьому, прокурор ОСОБА_3 погодився із тим, що процесуальний статус ОСОБА_4 , саме, як представника потерпілого, визначений слідчим неправильно, адже він має бути потерпілим, оскільки ОСОБА_7 померла в результаті злочину. Натомість, стверджував, що слідчий, допитавши під час досудового розслідування ОСОБА_4 у якості представника потерпілого, та зазначивши саме такий його процесуальний статус в обвинувальному акті та Реєстрі матеріалів досудового розслідування, просто помилився.

Більш того, прокурор ОСОБА_3 стверджував, що слідчим під час досудового розслідування напевно приймалося відповідне процесуальне про залучення до участі у даному кримінальному провадженні у якості представника потерпілого ОСОБА_4 , проте не зміг пояснити, з яких причин у Реєстрі матеріалів досудового розслідування відсутні відомості про наявність такого рішення, посилаючись лише на те, що і це є технічною помилкою. При цьому, зазначив, що йому невідомо чи є в матеріалах кримінального провадження постанова слідчого про залучення ОСОБА_4 у якості представника потерпілого та з`ясовувати наявність означеної постанови в матеріалах кримінального провадження на цій стадії судового провадження завчасно.

Крім того, прокурор ОСОБА_3 не зміг надати відповідного обґрунтування у який спосіб слідчий залучив до участі у даному кримінальному провадженні ОСОБА_4 у якості представника потерпілого за відсутністю відповідних документів на підтвердження родинного зв`язку між ним та померлою ОСОБА_7 .

Натомість, не зважаючи на встановлені під час підготовчого судового засідання обставини прокурор ОСОБА_3 , вважав їх лише технічною помилкою та просив призначити судовий розгляд.

Захисник обвинуваченого ОСОБА_6 адвокат ОСОБА_5 у підготовчому судовому засіданні не заперечував проти повернення обвинувального акту прокурору, оскільки дійсно під час досудового розслідування процесуальний статус ОСОБА_4 , як представника потерпілого, визначений неправильно, та більш того, за відсутністю відповідних документів на підтвердження родинного зв`язку між ним та померлою ОСОБА_7 .

Наведені факти захисником були встановлені під час ознайомлення з матеріалами кримінального провадження в порядку ст. 290 КПК України, які не містять жодних документів на підтвердження родинного зв`язку між померлою ОСОБА_7 та ОСОБА_4 , так само як і не містять відповідного процесуального рішення слідчого про залучення ОСОБА_4 у будь-якому процесуальному статусі (потерпілого/представника потерпілого) до участі у даному кримінальному провадженні.

Більш того, захисник ОСОБА_5 зазначив, що станом на 18.04.2022 року, тобто на момент подій, вчинення яких інкримінується ОСОБА_6 , його донька, яка є їх спільною донькою із померлою ОСОБА_7 перебувала в України та мала всі документи, які підтверджують родинні зв`язки між нею та померлою, однак слідчий не вважав за необхідне залучити саме цю особу в якості потерпілої в цьому кримінальному провадженні.

Наведені порушення вимог кримінального процесуального закону, на думку захисника, є суттєвими і не можуть бути усунені під час судового розгляду.

Обвинувачений ОСОБА_6 у підготовчому судовому засіданні підтримав позицію свого захисника.

Представник потерпілого ОСОБА_4 не заперечував проти повернення обвинувального акту прокурору.

Заслухавши думку учасників судового провадження, дослідивши зміст наданого суду обвинувального акту та реєстру матеріалів досудового розслідування, суд приходить до висновку про неможливість призначення судового розгляду за наданим суду обвинувальним актом відносно ОСОБА_6 , з підстав його невідповідності вимогам ст. 291 КПК України, виходячи з наступного.

Відповідно до вимог п. 3 ч. 3 ст. 314 КПК України у підготовчому судовому засіданні суд має право прийняти рішення про повернення обвинувального акту прокурору, якщо він не відповідає вимогам Кримінального процесуального кодексу України.

Частиною 6 ст. 9 КПК України передбачено, що у випадках, коли положення цього кодексу не регулюють або неоднозначно регулюють питання кримінального провадження, застосовуються загальні засади кримінального провадження, визначені частиною першою статі 7 цього Кодексу.

До загальних засад кримінального провадження згідно ст. 7 КПК України віднесено законність, яка встановлює обов`язок слідчого, прокурора та суду неухильно додержуватись вимог Конституції України, КПК України, інших актів законодавства.

Виходячи з тлумачення кримінального процесуального закону, положення п. 3 ч. 3 ст. 314 КПК України поширюються не лише на випадки, коли обвинувальний акт не відповідає вимогам ст. 291 КПК України, а й на випадки, коли обвинувальний акт та реєстр матеріалів досудового розслідування не відповідають вимогам Кримінального процесуального Кодексу України.

Така позиція, що повернення обвинувального акту має здійснюватися не лише в разі невідповідності його вимогам ст. 291 КПК України, а й в інших випадках, передбачених КПК України, узгоджується і з висновком у постанові Верховного Суду України № 5-11кс15 від 25 травня 2015 року.

Згідно ст. 109, п. 1 ч. 4 ст. 291 КПК України обвинувальний акт надсилається до суду разом з додатком у вигляді реєстру матеріалів досудового розслідування, який повинен містити: 1) номер та найменування процесуальної дії, проведеної під час досудового розслідування, а також час її проведення; 2) реквізити процесуальних рішень, прийнятих під час досудового розслідування; 3) вид заходу забезпечення кримінального провадження, дату і строк його застосування.

Тобто, виходячи з наведених вимог кримінального процесуального законодавства реєстр матеріалів досудового розслідування у обов`язковому порядку повинен містити достовірні, відповідні данні щодо усіх, без винятку, проведених під час досудового розслідування процесуальних дій, прийнятих процесуальних рішень та вжитих заходів забезпечення кримінального провадження.

При цьому, діючим кримінальним процесуальним законодавством України не передбачено процесуальний порядок корегування реєстру досудового розслідування під час здійснення судового провадження, внесення до нього змін або виправлень будь-ким.

Відповідно до вимог п. 3 ч. 2 ст. 291 КПК України обвинувальний акт має містити анкетні відомості кожного потерпілого (прізвище, ім`я та по-батькові, дата та місце народження, місце проживання, громадянство).

Як вбачається із формулювання обвинувачення, викладеного в обвинувальному акті, ОСОБА_6 інкримінується умисне протиправне заподіяння смерті іншій людині, тобто кримінальне правопорушення, передбачене ч. 1ст. 115 КК України.

Виходячи з викладу фактичних обставин та формулювання обвинувачення, в результаті протиправних дій, що інкримінуються обвинуваченому ОСОБА_6 , ОСОБА_7 померла.
Натомість, в обвинувальному акті містяться відомості про громадянина ОСОБА_4 , процесуальний статус якого визначений не як потерпілого, а як представника потерпілої ОСОБА_7 , яка померла, що суперечить вимогам кримінального процесуального закону та здоровому глузду, з огляду на наступне.

Так, відповідно до ч. 1 ст. 55 КПК України потерпілим у кримінальному провадженні може бути фізична особа, якій кримінальним правопорушенням завдано моральної, фізичної або майнової шкоди тощо.

Частиною 2 статті 55 КПК України передбачено, що права і обов`язки потерпілого виникають в особи з моменту подання заяви про вчинення щодо неї кримінального правопорушення або заяви про залучення її до провадження як потерпілого.

Відповідно до ч. 6 ст. 55 КПК України передбачено, якщо внаслідок кримінального правопорушення настала смерть особи або особа перебуває у стані, який унеможливлює подання нею відповідної заяви, положення частин першої-третьої цієї статті поширюються на близьких родичів чи членів сім`ї такої особи. Потерпілим визнається одна особа з числа близьких родичів чи членів сім`ї, яка подала заяву про залучення її до провадження, як потерпілого, а за відповідним клопотанням потерпілими може бути визнано кілька осіб.

Виходячи з положень ч. 7 ст. 55 КПК України, якщо особа не подала заяву про вчинення щодо неї кримінального правопорушення або заяву про залучення її до провадження як потерпілого, то слідчий, прокурор має право визнати особу потерпілою лише за її письмовою згодою. За відсутності такої згоди особа у разі необхідності може бути залучена до кримінального провадження як свідок.

Як передбачено ст. 110 КПК України процесуальними рішеннями є всі рішення органів досудового розслідування, прокурора, слідчого судді, суду.

Рішення слідчого, дізнавача, прокурора приймається у формі постанови.

Отже, виходячи з сукупного аналізу наведених вище норм кримінального процесуального закону, законодавцем передбачено, що у разі настання смерті особи внаслідок кримінального правопорушення потерпілим визнається одна особа з числа близьких родичів чи членів сім`ї, яка подала заяву про залучення її до провадження, як потерпілого або надала письмову згоду, про що слідчий має винести відповідну постанову.
При цьому, є очевидним і те, що вирішуючи питання про залучення певної особи до участі у провадженні, як потерпілого, слідчий має перевірити та встановити на підставі відповідних документів чи є ця особа близьким родичом або членом сім`ї померлого.

Натомість, в порушення вимог ч. 6 ст. 55, ст. 110 КПК України, слідчим у даному кримінальному провадженні, по-перше, неправильно визначений процесуальний статус громадянина ОСОБА_4 , саме як представника потерпілої ОСОБА_7 , оскільки остання померла внаслідок кримінального правопорушення, по-друге, не перевірено і не встановлено на підставі відповідних документів наявність родинного зв`язку між померлою та ОСОБА_4 , по-третє, не винесено відповідну постанову про залучення останнього до участі у даному провадженні, як потерпілого, а також проведено його допит, як представника потерпілого.

Суд зауважує на тому, що факт наведених вище порушень кримінального процесуального закону встановлений виключно виходячи з дослідження обвинувального акту та Реєстру матеріалів досудового розслідування, в яких містяться відомості, що представником потерпілого у даному кримінальному провадженні є ОСОБА_4 , який був допитаний під час досудового розслідування слідчим саме, як представник потерпілого (п. 5 Розділ 1 Реєстру), при цьому, відомостей про прийняття слідчим відповідного процесуального рішення про залучення ОСОБА_4 до участі у провадженні у будь-якому процесуальному статусі, Реєстр не містить.

Тим більше, ці обставини у підготовчому судовому засіданні підтвердив особисто ОСОБА_4 і захисник ОСОБА_5 .

Окрім того, ОСОБА_4 чітко зазначив, що слідчий не ознайомлював його із рішенням про залучення його до участі у даному кримінальному провадженні у будь-якому процесуальному статусі, як і не надав для ознайомлення матеріали досудового розслідування, що, у свою чергу, свідчить про грубе порушення вимог ст. 56 КПК України.

До цього ж , суд зауважує і на тому, що виходячи з тих пояснень, які надав ОСОБА_4 під час підготовчого судового розслідування, слідчий навіть не з`ясовував у нього чи бажає він бути залученим до участі у даному провадженні, як потерпілий.

Отже, підсумовуючи наведене, слідчим під час досудового розслідування у встановлений законом спосіб не залучено до участі у даному кримінальному провадженні потерпілого з кола близьких родичів або членів сім`ї померлої ОСОБА_7 , які дійсно виявили таке бажання або надали слідчому письмову згоду, як того передбачає ст. 55 КПК України, не винесено відповідну постанову про прийняття такого процесуального рішення і не виконані вимоги ст. 290 КПК України щодо ознайомлення залученого потерпілого із матеріалами досудового розслідування, чим грубо порушені права останнього, передбачені ст. 56 КПК України.

А отже, з огляду на вищенаведене, твердження прокурора ОСОБА_3 про те, що встановлені судом порушення вимог кримінального процесуального закону є лише технічною помилкою, є хибними і неспроможними, та повністю спростовуються, як відомостями, що містяться в обвинувальному акті та Реєстрі, так і поясненнями ОСОБА_4 та захисника ОСОБА_5 , та, з урахуванням категорії цієї справи (умисне вбивство) та тяжкості злочину, є такими, що не витримують ніякої критики, адже допускати такі очевидні та грубі порушення вимог ст. 55, 56, 110 КПК України є неприпустимим та свідчить про недбале ставлення органу досудового розслідування та прокурора до виконання своїх службових обов`язків.

У відповідності до ст. ст. 409, 412 КПК України безумовною підставою для скасування будь-якого рішення суду першої інстанції, обвинувального чи виправдувального вироків, є порушення передбачених законом прав потерпілого, передбачених ст. 56 КПК України.

Тому виходячи з того, що суд повинен забезпечити реалізацію передбачених законом прав потерпілого, як під час судового розгляду справи так і під час підготовчого судового засідання, суд приходить до висновку про необхідність повернення обвинувального акту прокурору з наведених підстав.

З урахуванням наведеного, суд позбавлений можливості призначити судовий розгляд за наданим суду обвинувальним актом, оскільки наведені порушення закону не можуть бути усунені під час судового розгляду, а суттєво порушені під час досудового розслідування права потерпілого, передбачені ст. 56 КПК України, не можуть бути поновлені судом.

За таких обставин, суд позбавлений можливості призначити судовий розгляд за наданим обвинувальним актом, а тому обвинувальний акт у кримінальному провадженні, внесеному 19 квітня 2022 року до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000322 за обвинуваченням ОСОБА_6 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 115 КК України підлягає поверненню прокурору з підстав його не відповідності вимогам Кримінального процесуального кодексу України, зокрема, ст. 291 цього кодексу.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 291, 314, 369-372 КПК України, суд,

ПОСТАНОВИВ:

Обвинувальний акт у кримінальному провадженні, внесеному 19 квітня 2022 року до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000322 за обвинуваченням ОСОБА_6 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 115 КК України повернути прокурору Правобережної окружної прокуратури м. Дніпра ОСОБА_3 , з підстав його невідповідності вимогам Кримінального процесуального кодексу України.

Ухвала суду набирає законної сили після спливу семиденного строку, встановленого ст. 395 КПК України для її оскарження. Подання апеляційної скарги на ухвалу суду зупиняє набрання нею законної сили та її виконання.

Ухвала може бути оскаржена в порядку ст. 395 КПК України.

Апеляційну скаргу на ухвалу суду може бути подано до Дніпровського апеляційного суду через Жовтневий районний суд міста Дніпропетровська протягом семи днів з дня її проголошення.

Визначити час проголошення повного тексту ухвали - о 16 годині 00 хвилин 22 серпня 2022 року.

Суддя ОСОБА_1