УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 жовтня 2022 року

м. Харків

справа № 638/5500/22

провадження № 1-в/638/487/22

Дзержинський районний суд міста Харкова у складі головуючого судді ОСОБА_1 , вирішуючи питання про прийняття до свого провадження клопотання ОСОБА_2 про приведення вироку у відповідність до вимог закону,

у с т а н о в и в:

05 жовтня 2022 року до суду надійшло клопотання ОСОБА_2 , в якому просить перерахувати йому той проміжок часу, за який він утримувався не в Олексіївській ВК-25, а перебував на процесуальних та судових діях в Полтавському СІЗО, Миргородському ІТТ №5 та Київському ізоляторі відповідно, включивши також і той проміжок часу, який був необхідний для того, щоб потрапити до вказаних установ. Свої вимоги мотивує тим, що кримінальна справа № 525/564/17 стосовно нього за частиною першою статті 115 КК України була відкрита 03 березня 2017 року. Зарахування строку покарання відбувалося в перерахунку один день ув`язнення за два дні відповідно до частини п`ятої статті 72 Кримінального кодексу України. Разом із тим, зазначає, що його було етаповано з ВК-25 до ПУВП № 23 і ІТТ № 5 для ознайомлення з матеріалами справи, для підготовки Касаційної скарги, для участі у судовому засіданні з роз`яснення вироку, до Верховного Суду для участі у розгляді справи.

Суд, дослідивши заяву, встановив таке.

Відповідно до положень статті 1 КПК України порядок кримінального провадження на території України визначається лише кримінальним процесуальним законодавством України. Кримінальне процесуальне законодавство України складається з відповідних положень Конституції України, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, цього Кодексу та інших законів України. Зміни до кримінального процесуального законодавства України можуть вноситися виключно законами про внесення змін до цього Кодексу та/або до законодавства про кримінальну відповідальність, та/або до законодавства України про адміністративні правопорушення.

При цьому, згідно з частинами першою, п`ятою, шостою статті 3 КК України законодавство України про кримінальну відповідальність становить Кримінальний кодекс України, який ґрунтується на Конституції України та загальновизнаних принципах і нормах міжнародного права. Закони України про кримінальну відповідальність повинні відповідати положенням, що містяться в чинних міжнародних договорах, згоду на обов`язковість яких надано Верховною Радою України. Зміни до законодавства України про кримінальну відповідальність можуть вноситися виключно законами про внесення змін до цього Кодексу та/або до кримінального процесуального законодавства України, та/або до законодавства України про адміністративні правопорушення.

Згідно з частиною п`ятою статті 72 Кримінального кодексу України (в редакції Закону України № 838-VIII від 26 листопада 2015 року «Про внесення змін до Кримінального кодексу України щодо удосконалення порядку зарахування судом строку попереднього ув`язнення у строк покарання»), зарахування судом строку попереднього ув`язнення у разі засудження до позбавлення волі в межах того самого кримінального провадження, у межах якого до особи було застосовано попереднє ув`язнення, провадиться з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.

Зміст абзацу першого частини п`ятої статті 72 КК України (у редакції від 26 листопада 2015 року) указує на те, що вказана норма визначає правила зарахування у строк покарання строку саме попереднього ув`язнення, а не будь-якого періоду перебування особи в установах попереднього ув`язнення.

При цьому вказівка в пункті «ґ» частини п`ятої статті 72 КК України (у редакції від 26 листопада 2015 року) указує на те, що у строк попереднього ув`язнення включається строк «перебування особи, яка відбуває покарання, в установах попереднього ув`язнення для проведення слідчих дій або участі у судовому розгляді кримінального провадження», стосується випадків, коли особа, яка відбуває покарання, до якого вона була засуджена в іншому кримінальному провадженні (іншій кримінальній справі), залишається в установі попереднього ув`язнення або тимчасово переводиться до неї з метою участі в слідчих діях або судовому розгляді нового кримінального провадження, що прирівнюється до попереднього ув`язнення в межах цього нового кримінального провадження до набрання вироком законної сили.

Водночас положення пункті «ґ» частини 5 статті 72 КК України (у редакції від 26 листопада 2015 року) не поширюються на час перебування особи в установі попереднього ув`язнення після набрання вироком законної сили, у тому числі у зв`язку з участю в і касаційному розгляді відповідного кримінального провадження, у судових засіданнях щодо розгляду заяви про перегляд судового рішення за нововиявленими або виключними обставинами, щодо роз`яснення судового рішення чи виправлення в ньому описки, а також щодо вирішення інших питань, що виникають на стадії виконання вироку, адже після набрання вироком законної сили ув 'язнення вже не є попереднім.

Згідно зі статтею 539 КПК України питання, які виникають під час та після виконання вироку вирішуються судом за клопотанням (поданням) прокурора, засудженого, його захисника, законного представника, органу або установи виконання покарань, а також інших осіб, установ або органів у випадках, встановлених законом, в тому числі і про умовно - дострокове звільнення.

Клопотання (подання) про вирішення питання, пов`язаного із виконанням вироку, подається:

2) до місцевого суду, в межах територіальної юрисдикції якого виконується вирок, - у разі необхідності вирішення питань, передбачених пунктами 10 (у частині клопотань про заміну покарання відповідно до частини третьої статті 57, частини першої статті 58, частини першої статті 62 Кримінального кодексу України), 11, 13, 13-2 частини першої статті 537 цього Кодексу (пункт 2 частини другої статті 539 КПК України).

Як вбачається зі змісту частини першої статті 8, статті 113 КВК України, пункту 3 розділу ІІІ «Правил внутрішнього розпорядку установ виконання покарань» засуджені мають право відповідно до законодавства звертатися з клопотаннями до суду через адміністрацію установи виконання покарань. Засудженим забороняється надсилати та отримувати кореспонденцію всупереч порядку, встановленому Кримінально-виконавчого кодексу України.

Як вбачається з клопотання та поштового конверта, вони надійшли до суду всупереч порядку, встановленому Кримінально-виконавчим кодексом України, а саме не через адміністрацію установи виконання покарань, даних щодо джерела їх походження, ким та за яких обставин їх було направлено до суду, немає.

Вказані обставини не дають можливості ідентифікувати особу, яка подала клопотання, чи є ця особа такою, що має право на звернення до суду з відповідним клопотанням, що унеможливлює належним чином встановити межі, предмет судового розгляду та вирішити клопотання на підставі повного, всебічного та об`єктивного його розгляду з урахуванням правил підсудності.

У клопотанні засуджений ОСОБА_2 просить провести перерахунок його перебування в установах попереднього ув`язнення для участі у судових засіданнях та інших процесуальних діях, вимоги є неконкретизованими, оскільки зі змісту клопотання є незрозумілим, та не зазначено у клопотанні строк утримання у вказаних вище установах, який він просить зарахувати у строк відбування покарання.

Таким чином, зміст заяви не відповідає вимогам чинного законодавства.

За таких обставин, клопотання ОСОБА_2 про приведення вироку у відповідність до вимог закону необхідно повернути для належного оформлення.

Щодо клопотання ОСОБА_2 про витребування з ДУ «Олексіївська ВК №25» матеріалів його особової справи, а також призначення безоплатного захисника, суд роз`яснює, що вказані клопотання вирішується при розгляді клопотання по суті, та на даний час є передчасними.

На підставі викладеного, керуючись статтею 539 КПК України, суд -

у х в а л и в:

Клопотання ОСОБА_2 про приведення вироку у відповідність до вимог закону - повернути заявнику для належного оформлення.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя ОСОБА_1