ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-сс/803/932/22 Справа № 189/522/22 Суддя у 1-й інстанції - ОСОБА_1 Суддя у 2-й інстанції - ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 липня 2022 року м. Дніпро

Дніпровський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду кримінальних справ:
головуючого судді ОСОБА_2
суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4
за участю секретаря
судового засідання ОСОБА_5
розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали за апеляційною скаргою прокурора Синельниківської окружної прокуратури на ухвалу слідчого судді Покровського районного суду Дніпропетровської області від 10 червня 2022 року про арешт майна у кримінальному провадженні № 0000206, -
В С Т А Н О В И В:
Обставини, встановлені рішенням суду першої інстанції, короткий зміст оскарженого рішення.
Ухвалою слідчого судді Покровського районного суду Дніпропетровської області від 10 червня 2022 року відмовлено в задоволенні клопотання слідчого СВ ВП №5 Синельниківського РУП ГУНП в Дніпропетровській області ст. лейтенанта поліції ОСОБА_6 , яке погоджене прокурором Покровського відділу Синельниківської окружної прокуратури Дніпропетровської області ОСОБА_7 про арешт майна за матеріалами кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000206 від 03.06.2022 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 438 КК України.
Мотивуючи ухвалене рішення, слідчий суддя посилався на те, що клопотання слідчого обґрунтоване лише формально, слідчий обґрунтовуючи своє клопотання в розумінні вимог ст. 132 КПК України, не надав достатніх і належних доказів тих обставин, на які послався у клопотанні, а тому у задоволенні клопотання слід відмовити.

Короткий зміст вимог апеляційної скарги і узагальнені доводи особи, яка її подала.
В апеляційній скарзі прокурор просить ухвалу слідчого судді скасувати та постановити нову ухвалу, якою задовольнити клопотання слідчого.
Вимоги апеляційної скарги, обґрунтовує тим, що слідчий суддя, у порушення п. 2 та п. 3-1 ч. 2 ст. 173 КПК України не врахував можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні; без арешту майна, визнаного слідчим речовим доказом, сторона обвинувачення не зможе реалізувати належним чином та у повній мірі покладені на неї функції.

Позиції учасників судового провадження.

Прокурор в судове засідання не з`явився, про місце та час розгляду справи повідомлений належним чином, про причини неявки до суду не повідомив.

Мотиви апеляційного суду.
Заслухавши доповідь судді, перевіривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до наступних висновків.
Частина 1 ст. 404 КПК України передбачає, що суд апеляційної інстанції переглядає рішення суду 1-ої інстанції в межах апеляційної скарги.
Відповідно до положень ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна.
Згідно ч. 2 ст. 170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення: збереження речових доказів; спеціальної конфіскації; конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.
При вирішенні питання про арешт майна для прийняття законного та справедливого рішення слідчий суддя, згідно ст. 173 КПК України повинен врахувати: 1) правову підставу для арешту майна; 2) можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої статті 170 цього Кодексу); 3) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення або суспільно небезпечного діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність (якщо арешт майна накладається у випадках, передбачених пунктами 3, 4 частини другої статті 170 цього Кодексу); 31) можливість спеціальної конфіскації майна (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 2 частини другої статті 170 цього Кодексу); 4) розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 4 частини другої статті 170 цього Кодексу); 5) розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження; 6) наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб.
Відповідно до загальних правил застосування заходів забезпечення кримінального провадження, визначених ст. 132 КПК України, застосування таких заходів допускається за умови доведення слідчим, прокурором існування обґрунтованої підозри щодо вчинення кримінального правопорушення такого ступеня тяжкості, що може бути підставою для застосування заходів забезпечення кримінального провадження; потреби досудового розслідування виправдовують такий ступінь втручання у права і свободи особи, про який йдеться в клопотання слідчого і може бути виконано завдання, для виконання якого слідчий звернувся з клопотанням.
Відповідно до ч. 1 ст. 173 КПК України слідчий суддя, відмовляє в задоволенні клопотання про арешт майна якщо особа, яка його подала не доведе необхідність арешту, а також наявність ризиків, передбачених абзацом другим частини першої статті 170 КПК України.
Відповідно до ч. 6 ст. 170 КПК України у випадку, передбаченому пунктом 4 частини другої цієї статті (відшкодування шкоди (цивільний позов)), арешт накладається на майно підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, фізичної чи юридичної особи, яка в силу закону несе цивільну відповідальність за шкоду, завдану діями (бездіяльністю) підозрюваного, обвинуваченого, засудженого або неосудної особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння, а також юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, за наявності обґрунтованого розміру цивільного позову у кримінальному провадженні, а так само обґрунтованого розміру неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою, щодо якої здійснюється провадження.
Колегія суддів, погоджується з висновками слідчого судді про те, що слідчий обґрунтовуючи своє клопотання в розумінні вимог ст. 132 КПК України, не надав достатніх і належних доказів тих обставин, на які послався у клопотанні.
Так, матеріали справи містять лише постанову слідчого про визнання транспортного засобу ВАЗ 21214 речовим доказом, копію технічного паспорта на даний автомобіль та протокол допиту потерпілої.
З протоколу допиту потерпілої ОСОБА_8 видно, що у її власності перебував автомобіль ВАЗ 21214, який вона віддала ОСОБА_9 на ремонт на початку квітня місяця 2022 року за адресою: АДРЕСА_1 .
02.06.2022 року їй зателефонував ОСОБА_9 та повідомив, що він покинув своє домоволодіння через проведення бойових дій, а його сусід повідомив, що автомобіль зник з території домоволодіння за адресою: АДРЕСА_1 .
Частина 1 ст. 438 КК України, передбачає покарання за жорстоке поводження з військовополоненими або цивільним населенням, вигнання цивільного населення для примусових робіт, розграбування національних цінностей на окупованій території, застосування засобів ведення війни, заборонених міжнародним правом, інші порушення законів та звичаїв війни, що передбачені міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, а також віддання наказу про вчинення таких дій
В свою чергу, викладені в клопотанні слідчого обставини справи та додані матеріали, не доводять існування обґрунтованої підозри щодо вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 437 КК України.
Крім того, постанова слідчого про визначення транспортного засобу речовим доказом взагалі не містить посилань на критерії, визначені ст. 98 КПК України.
Враховуючи вищенаведене, апеляційний суд приходить до висновку, що істотних порушень кримінального процесуального закону, які б давали підстави для скасування ухвали слідчого судді про, що вказує в апеляційній скарзі прокурор, колегія суддів не знаходить.
Керуючись ст.ст. 98, 170-173, 370, 404, 405, 407, 412, 419, 422, КПК України, апеляційний суд,
П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу прокурора Синельниківської окружної прокуратури залишити без задоволення.
Ухвалу слідчого судді Покровського районного суду Дніпропетровської області від 10 червня 2022 року про арешт майна у кримінальному провадженні № 0000206 залишити без змін.
Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді:
ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4