Справа№ 693/687/21
Провадження № 1-кп/693/3/22
У Х В А Л А

03.08.2022 Жашківський районний суд Черкаської області

в складі : головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Жашків клопотання директора ОСОБА_3 про скасування арешту майна

за участю:

прокурор ОСОБА_4

обвинувачений ОСОБА_3

У С Т А Н О В И В :

ОСОБА_3 звернувся до суду із клопотанням про скасування арешту на автомобіль ВАЗ 2121 номерний знак НОМЕР_1 .

В обґрунтування заяви вказує, що ухвалою слідчого судді Жашківського районного суду Черкаської області від 05.06.2020 року накладено арешт на автомобіль ВАЗ 2121, р.н. НОМЕР_1 з метою забезпечення збереження речових доказів.

Визначено місцем зберігання автомобіля ВАЗ 2121, р.н. НОМЕР_1 майданчик тимчасового тримання транспортних засобів Жашківського ВП Уманського ВП ГУНП в Черкаській області, розташований за адресою: вул. Соборна, 73, м. Жашків Черкаської області.

Заявник зазначає, що даний автомобіль не є прямим знаряддям злочину, перебуває на відкритій площадці, отримує пошкодження в наслідок погодних умов та втрачає свою майнову цінність.

На підставі викладеного заявник просить скасувати арешт, накладений слідчим суддею, та передати автотранспортний засіб власнику.

В судовому засіданні заявник підтримав заявлене клопотання.

Прокурор проти задоволення клопотання заперечував, зазначивши, що ОСОБА_3 не є власником або володільцем майна, тому позбавлений права звертатись з таким клопотанням. Крім того, як зазначає прокурор, обвинуваченим невмотивовано зазначено, що автомобіль не є прямим знаряддям вчинення кримінального правопорушення, оскільки за встановленими під час досудового розслідування обставинами саме за допомогою вказаного автомобіля здійснювалося перевезення з місця вчинення злочину незаконно порубаних дерев.

Дослідивши доводи сторін, суд приходить до наступного.

Відповідно до ч.1 ст.100 КПК України речовий доказ, який був наданий стороні кримінального провадження або нею вилучений, повинен бути якнайшвидше повернутий володільцю, крім випадків, передбачених статтями 160-166, 170-174 цього Кодексу.

Згідно ч.2 ст.100 КПК України речовий доказ або документ, наданий добровільно або на підставі судового рішення, зберігається у сторони кримінального провадження, якій він наданий. Сторона кримінального провадження, якій наданий речовий доказ або документ, зобов`язана зберігати їх у стані, придатному для використання у кримінальному провадженні. Речові докази, які отримані або вилучені слідчим, прокурором, оглядаються, фотографуються та докладно описуються в протоколі огляду. Зберігання речових доказів стороною обвинувачення здійснюється в порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України.

Із змісту ч.1 ст.170 КПК України вбачається, що арештом майна є тимчасове до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку. Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження. Слідчий, прокурор повинні вжити необхідних заходів з метою виявлення та розшуку майна, на яке може бути накладено арешт у кримінальному провадженні, зокрема шляхом витребування необхідної інформації у Національного агентства України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів, інших державних органів та органів місцевого самоврядування, фізичних і юридичних осіб.

Згідно з ч.3 ст.170 КПК України арешт з метою збереження речових доказів накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.

Положеннями ст.98 КПК України передбачено, що речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

При вирішенні питання про арешт майна або його скасування для прийняття законного та справедливого рішення необхідно врахувати правову підставу для арешту майна, можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні або застосування щодо нього конфіскації, в тому числі і спеціальної, наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою, розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження, а також наслідки арешту майна для підозрюваного, третіх осіб.

Згідно з п.7 ч.2 ст.131 КПК України, арешт майна є одним із видів заходів забезпечення кримінального провадження. У відповідності до п. 1 ч. 3ст. 132 КПК України, застосування заходів забезпечення кримінального провадження не допускається, якщо слідчий, прокурор не доведе, що існує обґрунтована підозра щодо вчинення кримінального правопорушення такого ступеня тяжкості, що може бути підставою для застосування заходів забезпечення кримінального провадження.

Відповідно до статті 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав і основоположних свобод, кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.

Відповідно до ч. 3 ст. 41 Конституції України ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності.

Відповідно до ст.174 КПК України, підозрюваний, обвинувачений, їх захисник, законний представник, інший власник або володілець майна, представник юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, які не були присутні при розгляді питання про арешт майна, мають право заявити клопотання про скасування арешту майна повністю або частково.

Таке клопотання під час досудового розслідування розглядається слідчим суддею, а під час судового провадження - судом.

Арешт майна також може бути скасовано повністю чи частково ухвалою слідчого судді під час досудового розслідування чи суду під час судового провадження за клопотанням підозрюваного, обвинуваченого, їх захисника чи законного представника, іншого власника або володільця майна, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, якщо вони доведуть, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано.

Згідно абз. 3 п.1 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 5 від 03.06.2016 року «Про судову практику в справах про зняття арешту з майна» за наявності кримінального провадження власник чи інший володілець майна може звернутися до суду за захистом свого порушеного, невизнаного чи оспорюваного права власності у загальному порядку. Після підтвердження цього права зазначена особа, як і титульний власник майна, у тому числі й особа, яка не є учасником кримінального провадження, має право на звернення з клопотанням про скасування арешту та вирішення інших питань, які безпосередньо стосуються її прав, обов`язків чи законних інтересів, у порядку, передбаченому статтями 174, 539 КПК України, до суду, що наклав арешт чи ухвалив вирок.

Судом встановлено, що згідно свідоцтва про реєстрацію ТЗ власником автомобіля ВАЗ 2121 реєстрацій номер НОМЕР_1 є ОСОБА_5 .

На підставі довіреності від 09.10.2015 року, яка засвідчена державним нотаріусом Жашківської державної нотаріальної контори, ОСОБА_5 надала ОСОБА_3 , зокрема, право користуватися, керувати згаданим ТЗ, представляти її інтереси в будь яких установах, з усіх без винятку питань, пов`язаних з експлуатацією та відчуженням автомобіля, визначати на власний розсуд місце стоянки автомобіля тощо.

Довіреність дійсна до 09.10.2025 року.

Враховуючи викладене, суд приходить до висновку про правомірність звернення ОСОБА_3 із вказаним клопотанням.

Окрім того, суд враховує, що санкція ч. 4 ст. 246 КК України не передбачає конфіскації майна або спеціальної конфіскації. Вказаний автомобіль не несе на себе слідів злочину, які можуть бути знищеними.

Частина 11 ст. 170 КПК України вказує, що заборона або обмеження користування, розпорядження майном можуть бути застосовані лише у разі, коли існують обставини, які підтверджують, що їх незастосування призведе до приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі майна.

За таких обставин, суд приходить до висновку про можливість часткового скасування арешту майна, накладеного ухвалою слідчого судді Жашківського районного суду Черкаської області від 05.06.2020 року.

На підставі викладеного, керуючись ст. 314-316, 369, 372 КПК України,

П О С Т А Н О В И В:

Клопотання ОСОБА_3 про скасування арешту майна задовольнити частково.

Передати автомобіль ВАЗ 2121 реєстрацій номер НОМЕР_1 на відповідальне зберігання ОСОБА_3 .

Заборонити ОСОБА_3 , а також іншим фізичним та юридичним особам вчиняти будьякі дії спрямовані на відчуження вищевказаного транспортного засобу.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя ОСОБА_1