Справа № 750/1707/22 Головуючий у І інстанції ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/4823/332/22
Категорія - в порядку КПК України Доповідач ОСОБА_2
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

11 липня 2022 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Чернігівського апеляційного суду в складі:

Головуючого-суддіОСОБА_2

суддів - ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

секретаря судового засідання ОСОБА_5 ,

за участю прокурора - ОСОБА_6 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у м. Чернігові матеріали судового провадження за апеляційною скаргою засудженого ОСОБА_7 на ухвалу Деснянського районного суду м. Чернігова від 20 травня 2022 року,

У С Т А Н О В И Л А :

Ухвалою Деснянського районного суду м. Чернігова від 20 травня 2022 року задоволено клопотання подання Деснянського районного відділу філії ДУ «Центр пробації» в Чернігівській області, та направлено засудженого ОСОБА_7 для відбування покарання згідно вироку Чернігівського апеляційного суду від 26 липня 2021 року за ч. 2 ст. 186 КК України у виді 4-х років позбавлення волі. Початок строку відбування покарання засудженому ОСОБА_7 постановлено обчислювати з дня його фактичного затримання.

Задовольняючи подання органу пробації, суд мотивував своє рішення тим, що засуджений систематично порушує умови та порядок відбування покарання з випробуванням, не виконує покладені на нього обов`язки щодо явки у визначені дні на реєстрацію, що свідчить про його небажання стати на шлях виправлення.

Не погодившись із рішенням суду, засуджений ОСОБА_7 подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати ухвалу суду та відмовити провідному фахівцю Деснянського районного відділу ДУ Центр пробації в Чернігівській області про зміну іспитового строку та направлення його для відбування покарання.

В обґрунтування апеляційної скарги зазначає, що 05.10.2021, 19.10.2021, 18.01.2022, 01.02.2022 та 15.02.2022 року на реєстрацію не з`являвся, оскільки хворий перебував на дачі в с. Рижики Чернігівського району, факт хвороби може підтвердити бабуся, адже декларації із сімейним лікарем він не заключав, і не міг доїхати до органу пробації, зателефонувати також не міг, оскільки відсутній мобільний телефон. Звертає увагу, що в період іспитового строку нових злочинів не вчиняв, його порушення були не систематичні, і тільки з поважних причин, він усвідомив протиправність своєї поведінки та бажає виправитися. Зазначає, що судом було неповно з`ясовано обставини справи, а висновки суду не відповідають матеріалам справи. На думку апелянта, у матеріалах провадження відсутні достатні та належні докази, які б вказували на неможливість його виправлення без реального відбуття покарання. Зазначає, що 03 травня 2022 року не зміг з`явитися до органу пробації у зв`язку із введенням воєнного стану в країні, продовжує мешкати з бабусею на дачі в тому ж населеному пункті, де відсутній громадський транспорт.

Заслухавши доповідача, прокурора, який заперечував проти задоволення апеляційної скарги, перевіривши матеріали судового провадження, особової справи засудженого та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що вона задоволенню не підлягає з наступних підстав.

Справа, яку розглянув місцевий суд, стосується виконання вироку. У відповідності до ч. 1 ст. 539 КПК України питання, які виникають під час та після виконання вироку вирішуються судом за клопотанням (поданням) прокурора, засудженого, його захисника, законного представника, органу або установи виконання покарань, а також інших осіб, установ або органів у випадках, встановлених законом.

Матеріалами провадження встановлено, що вироком Чернігівського апеляційного суду від 26 липня 2021 року ОСОБА_7 засуджений за ч. 2 ст. 186 КК України до 4 років позбавлення волі та на підставі ст. 75 КК України звільнений від відбування призначеного судом покарання з випробуванням, з іспитовим строком на 2 роки та покладенням на нього обов`язків, передбачених ст. 76 КК України, а саме: повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання, та періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації.

Вирок Чернігівського апеляційного суду набрав законної сили 26 липня 2021 року та звернутий до виконання.

13 серпня 2021 року ОСОБА_7 прибув за викликом до уповноваженого органу з питань пробації для ознайомлення з порядком та умовами відбуття іспитового строку згідно вироку суду. Засудженому роз`яснено обов`язки, покладені на нього судом, та наслідки їх невиконання, попереджено про відповідальність за систематичне вчинення адміністративних правопорушень, що тягнуть за собою адміністративні стягнення, а також встановлено дні явки на реєстрацію, а саме, 1-й та 3-й вівторок кожного місяця, про що ОСОБА_7 ознайомлений під особистий підпис (а.о.с. 24, 25).

З досліджених матеріалів судового провадження та особової справи ОСОБА_7 вбачається, що у встановлені дні 05.10.2021, 19.10.2021, 18.01.2022, 01.02.2022 та 15.02.2022 ОСОБА_7 не з`явився на реєстрацію до уповноваженого органу з питань пробації (а.о.с. 26), за що йому після кожної неявки оголошувалося письмове попередження та роз`яснення наслідків неявки.

Неявка на реєстрацію до органу пробації 01 лютого 2022 року пов`язана з перебуванням засудженого на лікуванні, що підтверджується відповідною довідкою (а.о.с. 80).

Крім того, судом встановлено, що ОСОБА_8 продовжує порушувати покладені на нього судом обов`язки, а саме, не з`явився на реєстрацію без поважних причин 03 травня 2022 року (а.п. 16).

Протягом іспитового строку ОСОБА_8 притягався до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 178 КУпАП (а.о.с. 56), ч. 2 ст. 44-3 КУпАП (а.о.с. 73), ч. 2 ст. 178 КУпАП (а.о.с. 74) та за ч. 1 ст. 173-2 КУпАП (а.о.с.82).

Відповідно до вимог, передбачених ч. 2 ст. 78 КК України, якщо засуджений не виконує покладені на нього обов`язки або систематично вчинює правопорушення, що потягли за собою адміністративні стягнення і свідчать про його небажання стати на шлях виправлення, суд направляє засудженого для відбування призначеного покарання.

Згідно положень ч. 4 ст. 166 КВК України, письмове попередження про скасування звільнення від відбування покарання з випробуванням і направлення засудженого для відбування призначеного покарання застосовується у разі невиконання засудженим хоча б одного з обов`язків, визначених законом та покладених на нього судом, за відсутності об`єктивних обставин, що фактично позбавляють засудженого можливості їх виконувати і документально підтверджені.

Щодо підстав скасування місцевим судом звільнення засудженого від покарання з випробуванням, то колегія суддів вважає, що таке скасування ґрунтувалось на фактично встановлених судом обставинах справи.

Виправлення засудженого це процес позитивних змін, які відбуваються в його особистості та створюють у нього готовність до самокерованої правослухняної поведінки. Зважаючи на те, що ОСОБА_7 систематично не з`являвся на реєстрацію, не можна вважати, що засуджений став на шлях виправлення.

Систематичним вчиненням правопорушень, що тягнуть за собою адміністративні стягнення і свідчать про небажання стати на шлях виправлення, є вчинення засудженим протягом іспитового строку трьох і більше таких правопорушень ( ч. 3 ст. 166 КВК України).

З наданих матеріалів вбачається, що під час іспитового строку ОСОБА_7 систематично вчиняв адміністративні правопорушення, за що притягався до адміністративної відповідальності з накладенням стягнень, діяння якого були з різним проявом антисоціальної поведінки; п`ять разів порушив умови та порядок відбування покарання з випробуванням, не виконуючи покладені на нього вироком суду обов`язки щодо явки у визначені дні на реєстрацію, а також з огляду на відсутність підтверджуючих документів, та непереконливості пояснень засудженого щодо причин неявки до органу з питань пробації на реєстрацію, його твердження про причини неявки суд обґрунтовано прийняв як безпідставне виправдання, тому доводи апеляційної скарги засудженого в цій частині не заслуговують на увагу.

Також не є слушними твердження апелянта про невідповідність подання органу пробації та ухвали суду вимогам кримінального процесуального законодавства, оскільки такі подано та ухвалено у порядок, передбачений КПК України та КВК України.

Колегія суддів апеляційного суду наголошує, що судочинство у відповідності до ст. 22 КПК України ведеться на засадах змагальності, що передбачає самостійне обстоювання сторонами кримінального провадження своїх правових позицій, прав і законних інтересів. На відміну від сторони обвинувачення, апелянт не надав суду першої і апеляційної інстанцій ніяких доказів на підтвердження своїх апеляційних вимог.

Таким чином, колегія суддів вважає, що засуджений ОСОБА_7 порушив умови та порядок відбування покарання з випробуванням, свідомо нехтуючи своїми обов`язками згідно ч. 3 ст. 166 КВК України, а тому оскаржувана ухвала місцевого суду є законною, обґрунтованою і вмотивованою, а передбачені законом підстави для скасування або зміни ухвали суду першої інстанції відсутні.

На підставі викладеного, керуючись ст. 404, 407-409, 411-419, 537, 539 КПК України, колегія суддів,

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу засудженого ОСОБА_7 залишити без задоволення, а ухвалу Деснянського районного суду м. Чернігова від 20 травня 2022 року відносно ОСОБА_7 про направлення його для відбування призначеного покарання у виді позбавлення волі без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення є остаточною й оскарженню не підлягає.

СУДДІ:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4