Справа № 463/7815/21
Провадження №1-кп/463/242/22
У Х В А Л А
про скасування арешту майна

20 квітня 2022 р. Личаківський районний суд м.Львова в складі:

головуючого-судді - ОСОБА_1 ,

з участю секретаря судового засідання - ОСОБА_2 ,

прокурора - ОСОБА_3 ,

захисників - ОСОБА_4 ,

ОСОБА_5 ,

ОСОБА_6 ,

ОСОБА_7 ,

обвинувачених - ОСОБА_8 ,

ОСОБА_9 ,

ОСОБА_10 ,

ОСОБА_11 ,

ОСОБА_12 ,

ОСОБА_13 ,

потерпілого - ОСОБА_14 ,

представника потерпілого - ОСОБА_15 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Львові в режимі відеоконференції обвинувальний акт у кримінальному провадженні за № 0000117 від 24.09.2020 року про обвинувачення ОСОБА_8 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.189, ч.1 ст.255-1, ч.1 ст.263 КК України, ОСОБА_9 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.5 ст.27 ч.2 ст.146, ч.1 ст.255-3 КК України, ОСОБА_10 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.189, ч.2 ст.146, ч.2 ст.189 КК України, ОСОБА_11 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.189, ч.2 ст.146, ч.2 ст.189 КК України, ОСОБА_12 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.189, ч.2 ст.146, ч.2 ст.189 КК України, ОСОБА_13 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.189, ч.2 ст.146, ч.2 ст.189 КК України,

в с т а н о в и в :

в провадженні Личаківського районного суду м.Львова перебуває обвинувальний акт у кримінальному провадженні за № 0000117 від 24.09.2020 року про обвинувачення ОСОБА_8 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.189, ч.1 ст.255-1, ч.1 ст.263 КК України, ОСОБА_9 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.5 ст.27 ч.2 ст.146, ч.1 ст.255-3 КК України, ОСОБА_10 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.189, ч.2 ст.146, ч.2 ст.189 КК України, ОСОБА_11 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.189, ч.2 ст.146, ч.2 ст.189 КК України, ОСОБА_12 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.189, ч.2 ст.146, ч.2 ст.189 КК України, ОСОБА_13 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.189, ч.2 ст.146, ч.2 ст.189 КК України.

ОСОБА_16 звернулася до суду із заявою про скасування арешту майна, накладеного ухвалою слідчого судді Галицького районного суду м.Львова від 11.02.2021 року у кримінальному провадженні за № 0000117 від 24.09.2020 року. Клопотання мотивує тим, що відповідно до ухвали слідчого судді Галицького районного суду м.Львова від 11.02.2021 року, накладено арешт, в тому числі на автомобіль марки «BMW X3» р.н. НОМЕР_1 , свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу марки «BMW X3» р.н. НОМЕР_1 , серії НОМЕР_2 , видане на ім`я ОСОБА_16 та ключ до даного автомобіля. Відповідно до вищевказаної ухвали слідчого судді зазначено, що накладення арешту на майно проводиться з метою забезпечення завдань кримінального провадження щодо швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду, правову підставу для арешту майна, наслідки арешту, а також те, що вказані предмети можливо є предметами та засобами вчинення кримінального правопорушення і мають суттєве значення для проведення досудового розслідування та можуть бути використані як докази вчинення кримінального правопорушення. Вважає, що на сьогоднішній день відсутні будь-які підстави арешту зазначеного майна, так як вказаний арешт є незаконним та необґрунтованим. Зазначає, що вказаний автомобіль, на який накладено арешт належить їй на праві приватної власності, вона є добросовісним набувачем, не є підозрюваною чи засудженою, а також не несе відповідальності за кримінальне правопорушення, підтверджень того, що її автомобіль був отриманий злочинним шляхом ухвала слідчого судді не містить. Арештований транспортний засіб не має доказового значення під час судового розгляду кримінального провадження про обвинувачення ОСОБА_9 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.5 ст.27, ч.2 ст.146, ч.1 ст.225-3 КК України. З матеріалів справи вбачається, що належний їй автомобіль марки «BMW X3» р.н. НОМЕР_1 , не використовувався жодним із підозрюваних у жодному з епізодів кримінальних правопорушень, що їм інкримінують, а тому автомобіль не має ознак, що повинні бути притаманні речовому доказу у розумінні ст.98 КПК України. Також, зазначає, що станом на день завершення досудового розслідування слідчий мав можливість та достатній час для відшукання слідів злочину на вказаному арештованому автомобілі, проведення експертиз, здійснення слідчих дій. Вважає арешт майна незаконним та необґрунтованим, що тягне за собою визнання таких доказів недопустимими в порядку ч.1 ст.412 КПК України, оскільки таке майно без належної правової підстави за рахунок неправомірних дій перебуває у сторони обвинувачення, яка порушила процедуру звернення щодо накладення арешту на майно третьої особи. У зв`язку із наведеним, просить скасувати арешт зазначеного майна.

Представник ОСОБА_16 - адвокат ОСОБА_6 в судовому засіданні підтримав клопотання з підстав зазначених у такому. Просить клопотання задовольнити.

В судовому засідання прокурор ОСОБА_3 відносно клопотання про скасування арешту майна заперечив. Зазначив, що ухвалою слідчого судді Галицького районного суду м.Львова від 11.02.2021 року встановлено, що вилучені речі та документи, в тому числі автомобіль марки «BMW X3» р.н. НОМЕР_1 , свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу марки «BMW X3» р.н. НОМЕР_1 , серії НОМЕР_2 , видане на ім`я ОСОБА_16 та ключ до даного автомобіля відповідають критеріям, визначених ст.98 КПК України та такі визначено речовими доказами. З метою їх збереження на такі накладено обґрунтований арешт з метою їх збереження.

Потерпілий ОСОБА_14 та його представник ОСОБА_15 відносно клопотання про скасування арешту майна заперечили. Зазначили, що ОСОБА_16 клопотання мотивує тим, що вона є добросовісним власником автомобіля «BMW X3» р.н. НОМЕР_1 , не має статусу підозрюваного, обвинуваченого, засудженої та не несе матеріальну відповідальність за кримінальне правопорушення, посилається на те, що транспортний засіб не використовувався жодним із підозрюваних у жодному із епізодів кримінальних правопорушень, що інкримінуються. Також, у клопотанні зазначає, що наявність арешту позбавляє її вільно використовувати транспортний засіб. Однак, зазначають, що ОСОБА_16 повторно звернулася із вказаним клопотанням, оскільки судом вже вирішувалось аналогічне клопотання про скасування арешту майна. Зокрема, ухвалою слідчого судді Галицького районного суду м.Львова від 15.04.2021 року, частково задоволено клопотання ОСОБА_16 та було скасовано арешт, накладений ухвалою слідчого судді Галицького районного суд м.Львова від 11.02.2021 року на автомобіль марки «BMW X3» р.н. НОМЕР_1 в частині заборони користування. Відтак, заявник отримала автомобіль марки «BMW X3» р.н. НОМЕР_1 , свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу марки «BMW X3» р.н. НОМЕР_1 , серії НОМЕР_2 та ключ до даного автомобіля, жодних претензій щодо даного автомобіля не мала. Факт виконання ухвали слідчого судді підтверджується розпискою ОСОБА_16 від 26.04.2021 року. Враховуючи те, що заявник повторно просить вирішити питання, яке вже було вирішено, вважають за необхідне відмовити у задоволенні даного клопотання.

Захисники ОСОБА_5 , ОСОБА_4 , ОСОБА_7 в судовому засіданні підтримали клопотання ОСОБА_16 про скасування арешту майна.

Обвинувачені підтримали позицію своїх захисників.

Заслухавши думку учасників справи, вивчивши та дослідивши клопотання про скасування арешту майна, дослідивши матеріали кримінального провадження, суд приходить до наступного висновку.

Відповідно до ч.1 ст.170 КПК України, арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна.

Треті особи, майно яких може бути арештовано, - особи, які отримали чи придбали у підозрюваної, обвинуваченої чи засудженої особи майно безоплатно або в обмін на суму, значно нижчу ринкової вартості, або знали чи повинні були знати, що мета такої передачі - отримання доходу від майна, здобутого внаслідок вчинення злочину, приховування злочину та/або уникнення конфіскації.

Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.

Як вбачається з матеріалів справи, під час досудового розслідування кримінального провадження за № 0000117 від 24.09.2020 року, ухвалою слідчого судді Галицького районного суду м.Львова від 11.02.2021 року серед іншого, накладено арешт на автомобіль марки «BMW X3» р.н. НОМЕР_1 , свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу марки «BMW X3» р.н. НОМЕР_1 , серії НОМЕР_2 , видане на ім`я ОСОБА_16 та ключ до даного автомобіля.

Слідчий суддя постановляючи дану ухвалу виходив з того, що виявлені речі можуть бути доказом вчинення кримінального правопорушення, могли зберегти на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, з метою недопущення їх знищення.

Разом з тим, за клопотанням ОСОБА_16 , ухвалою слідчого судді Галицького районного суду м.Львова від 15.04.2021 року, скасовано арешт, накладений ухвалою слідчого судді Галицького районного суду м.Львова від 11.02.2021 року на автомобіль марки «BMW X3» р.н. НОМЕР_1 , який належить ОСОБА_16 , в частині заборони користування.

Статтею 41 Конституції України встановлено, що кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності.

Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним.

Відповідно до ч.1 ст.9 КПК України, під час кримінального провадження суд, слідчий суддя, прокурор, керівник органу досудового розслідування, слідчий, інші службові особи органів державної влади зобов`язані неухильно додержуватися вимог Конституції України, цього Кодексу, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, вимог інших актів законодавства.

Згідно з ч.1 ст.174 КПК України підозрюваний, обвинувачений, їх захисник, законний представник, інший власник або володілець майна, які не були присутні при розгляді питання про арешт майна, мають право заявити клопотання про скасування арешту майна повністю або частково. Таке клопотання під час досудового розслідування розглядається слідчим суддею, а під час судового провадження - судом.

Арешт майна також може бути скасовано повністю чи частково ухвалою слідчого судді під час досудового розслідування чи суду під час судового провадження за клопотанням підозрюваного, обвинуваченого, їх захисника чи законного представника, іншого власника або володільця майна, якщо вони доведуть, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано.

Згідно зі ст.1 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожна фізична або юридична особа має право володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений свого майна інакше, як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом або загальними принципами міжнародного права.

У рішеннях Європейського суду з прав людини у справах «Амюр проти Франції», «Колишній король Греції та інші проти Греції», «Малама проти Греції», «Україна-Тюмень проти України», «Спорронг та Льонрот проти Швеції» констатовано, що перша та найважливіша вимога ст.1 Першого протоколу до Європейської конвенції з прав людини полягає в тому, що будь-яке втручання публічної влади в право на мирне володіння майном має бути законним: друге речення першого пункту дозволяє позбавлення власності лише «на умовах, передбачених законом», а другий пункт визнає, що держави мають право здійснювати контроль за користуванням майном через введення в дію «законів». Крім того, верховенство права, один із фундаментальних принципів демократичного суспільства, є наскрізним принципом усіх статей Конвенції. Також суд нагадує, що втручання в право на мирне володіння майном повинно бути здійснено з дотриманням «справедливого балансу» між вимогами загального інтересу суспільства та вимогами захисту основоположних прав особи. Зокрема, має існувати обґрунтоване пропорційне співвідношення між засобами, які застосовуються, та метою, якої прагнуть досягти через вжиття будь-якого заходу для позбавлення особи її власності.

Відповідно до абз.2 ч.1 ст.174 КПК України - арешт майна може бути скасовано повністю чи частково ухвалою слідчого судді під час досудового розслідування за клопотанням підозрюваного, його захисника або володільця майна, якщо вони доведуть, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано.

Відповідно до ст.131 КПК України - заходи забезпечення кримінального провадження застосовуються з метою досягнення дієвості цього провадження.

Відповідно ч.ч.1, 2 ст.100 КПК України - речовий доказ, який був наданий стороні кримінального провадження або нею вилучений, повинен бути якнайшвидше повернутий володільцю.

Згідно з ч.2 ст.173 КПК України при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати: правову підставу для арешту майна; можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої статті 170 цього Кодексу); наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення або суспільно небезпечного діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність (якщо арешт майна накладається у випадках, передбачених пунктами 3, 4 частини другої статті 170 цього Кодексу); можливість спеціальної конфіскації майна (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 2 частини другої статті 170 цього Кодексу); розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 4 частини другої статті 170 цього Кодексу); розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження; наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб.

Відповідно до ч.3 ст.132 КПК України застосування заходів забезпечення кримінального провадження не допускається, якщо слідчий, прокурор не доведе, що: 1) існує обґрунтована підозра щодо вчинення кримінального правопорушення такого ступеня тяжкості, що може бути підставою для застосування заходів забезпечення кримінального провадження; 2) потреби досудового розслідування виправдовують такий ступінь втручання у права і свободи особи, про який ідеться в клопотанні слідчого, прокурора; 3) може бути виконане завдання, для виконання якого слідчий, прокурор звертається із клопотанням.

Відповідно до усталеної практики Європейського суду з прав людини, продовження заходів забезпечення кримінального провадження, як упродовж досудового розслідування так і судового розгляду, ґрунтується на презумпції, що з перебігом ефективного розслідування справи та її судового розгляду зменшуються ризики, які стали підставою для застосування заходу забезпечення кримінального провадження, відповідно зі спливом певного часу орган досудового розслідування має навести додаткові доводи в обґрунтування наявних ризиків, що залишаються та їх аналіз, як підстави для подальшого втручання у права особи в тому числі щодо позбавлення або обмеження права власності.

Арешт майна допускається з метою забезпечення: 1) збереження речових доказів; 2) спеціальної конфіскації; 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

Разом з тим, прокурором в судовому засіданні не доведено необхідності подальшого застосування арешту майна. Так, прокурор в судовому засіданні зазначив, що автомобіль марки «BMW X3» р.н. НОМЕР_1 , з урахуванням ст.98 КПК України має доказове значення під час судового розгляду. Однак, обставини, на які посилається прокурор не знайшли свого підтвердження, оскільки автомобіль марки «BMW X3» р.н. НОМЕР_1 у вказаному кримінальному провадженні не є об`єктом чи предметом злочину. Разом з тим, ОСОБА_16 є добросовісним набувачем вказаного автомобіля, не є підозрюваною чи засудженою, а також не несе відповідальності за кримінальне правопорушення.

Варто зазначити, що арешт на автомобіль марки «BMW X3» р.н. НОМЕР_1 , свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу марки «BMW X3» р.н. НОМЕР_1 , серії НОМЕР_2 , видане на ім`я ОСОБА_16 та ключ до даного автомобіля, було накладено ухвалою слідчого судді за результатами проведення обшуку квартири за місцем проживання ОСОБА_9 , який обвинувачується у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст.255-1, ч.5 ст.27, ч.2 ст.146 КК України.

Разом з тим, стаття 96-2 КК України містить вичерпний перелік випадків, у яких застосовується спеціальна конфіскація. Вказаний в ухвалі про арешт майна транспортний засіб не містить ознак майна, до якого може бути застосована спеціальна конфіскація.

Крім того, суд звертає увагу на те, ухвалою слідчого судді Галицького районного суду м.Львова від 15.04.2021 року, скасовано арешт накладений ухвалою слідчого судді Галицького районного суду м.Львова від 11.02.2021 року на автомобіль марки «BMW X3» р.н. НОМЕР_1 , який належить ОСОБА_16 , в частині зборони користування, що спростовує доводи потерпілого та його представника щодо повторності та безпідставності клопотання ОСОБА_16 , яке вже було вирішено ухвалою слідчого судді Галицького районного суду м.Львова від 15.04.2021 року.

Таким чином, з огляду на вимоги доцільності і співмірності втручання держави в право власності особи, суд приходить до висновку про те, що подальше обмеження права відчуження та розпорядження транспортного засобу буде непропорційним втручанню у право власності, тобто у право на мирне володіння майном, а тому повинно бути припинено.

Враховуючи викладене, беручи до уваги мету накладення арешту - забезпечення збереження речових доказів, з врахуванням того що майно на яке накладено арешт не є об`єктом чи предметом злочину, не підлягає конфіскації чи спеціальній конфіскації, а також не наданням стороною обвинувачення жодних доказів, які б обґрунтовували необхідність в подальшій дії заходу забезпечення кримінального провадження у виді арешту майна, обґрунтованість доводів клопотання про скасування арешту, суд приходить до висновку, що в подальшому застосуванні арешту зазначеного вище майна відпала потреба, оскільки не доведено необхідність здійснення такого арешту, у зв`язку з чим клопотання про скасування арешту підлягає задоволенню.

Керуючись ст.ст.170, 171, 173, 174, 309, 395 КПК України, суд,

п о с т а н о в и в :

клопотання ОСОБА_16 - задовольнити.

Скасувати арешт, накладений ухвалою слідчого судді Галицького районного суду м.Львова від 11.02.2021 року у справі № 461/566/21, з врахуванням ухвали слідчого судді Галицького районного суду м.Львова від 15.04.2021 року у справі № 461/566/21, на автомобіль марки «BMW X3» р.н. НОМЕР_1 , свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу марки «BMW X3» р.н. НОМЕР_1 , серії НОМЕР_2 , видане на ім`я ОСОБА_16 та ключ до даного автомобіля.

В іншій частині ухвалу Галицького районного суду м.Львова від 11.02.2021 року про накладення арешту на майно у кримінальному провадженні за № 0000117 від 24.09.2020 року, за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.189, ч.2 ст.146, ч.2 ст.189, ч.1 ст.255-1, ч.1 ст.255-3 КК України - залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя ОСОБА_1