Справа № 161/4050/22 Провадження №11-кп/802/456/22 Головуючий у 1 інстанції: ОСОБА_1
Категорія:продовження запобіжного заходу Доповідач: ОСОБА_2
ВОЛИНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

21 квітня 2022 року місто Луцьк

Волинський апеляційний суд у складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,
суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
з участю секретаря ОСОБА_5 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_6 на ухвалу Луцького міськрайонного суду Волинської області від 07 квітня 2022 року про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою

В С Т А Н О В И В:
Ухвалою Луцького міськрайонного суду Волинської області від 07 квітня 2022 року задоволено клопотання прокурора Луцької окружної прокуратури ОСОБА_7 про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо ОСОБА_6 , обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.15 ч.2 ст.185 КК України, строком на 60 днів, до 05 червня 2022 року включно.

На підставі ст.183 КПК України ухвалою визначено суму застави в розмірі 80 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що становить 198 480 гривень з покладенням в разі її внесення на обвинуваченого обов`язків:

- прибувати за викликами до суду, а також до слідчого та прокурора у кримінальному провадженні №0000259.

- не відлучатися із населеного пункту в якому він проживає- м. Луцьк, без дозволу слідчого, прокурора, суду;

- повідомляти слідчого, прокурора або суд про зміну місця свого проживання;

- здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну;

- носити електронний засіб контролю.

Таке своє рішення місцевий суд мотивував тим, що ОСОБА_6 раніше неодноразово судимий, в тому числі за умисні корисливі злочини, відбував реальну міру покарання у місцях позбавлення волі. Наявні ризики, передбачені ст.177 КПК України, а саме те, що обвинувачений може переховуватися від суду, перешкоджати кримінальному провадженню шляхом незаконного впливу на свідків та потерпілих, які ще недопитані в судовому засіданні. З цих підстав суд прийшов до висновку про доцільність продовження строку тримання під вартою обвинуваченого.

Не погоджуючись з ухвалою суду, обвинувачений подав апеляційну скаргу, в якій просить зміни йому запобіжний захід з тримання під вартою на більш м`який домашній арешт.

В судове засідання апеляційної інстанції учасники провадження, будучи належним чином повідомлені про час і дату судового засідання не з`явились, тому колегія суддів вирішила за можливе розглянути провадження за відсутності вказаних осіб, що не суперечить положенням ч.4 ст.405 КПК України та відповідає ч. 4 ст.422-1 КПК України.

Заслухавши суддю - доповідача, який виклав суть ухвали та доводи апеляційної скарги, апеляційний суд приходить до висновку, що апеляційна скарга до задоволення не підлягає з таких підстав.

Згідно із ст.197 КПК України строк тримання під вартою може бути продовжений слідчим суддею, за умови доведення прокурором в клопотанні, поданому до суду в порядку ст.199 КПК України, обставин, які свідчать про те, що заявлені ризики не зменшилися, або з`явилися нові ризики, які виправдовують тримання особи під вартою, а також обставин, які перешкоджають завершенню досудового розслідування до закінчення строку дії попередньої ухвали про тримання під вартою.

Такий вид запобіжного заходу як тримання під вартою за положеннями ч.1 ст.183 КПК України, є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 КПК України. Метою запобіжного заходу у виді тримання під вартою є запобігання спробам переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Відповідно до ст.3 Загальної декларації прав людини, ст.5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ст.ст.176-178 КПК України, запобіжний захід - тримання під вартою має застосовуватися лише за крайньою необхідністю і, як останній захід, при наявності достатніх підстав вважати, що підозрюваний чи обвинувачуваний буде намагатися ухилятися від слідства й суду або від виконання процесуальних рішень, перешкоджатиме встановленню істини у справі, продовжуватиме злочинну діяльність.

Такі вимоги закону при розгляді клопотання прокурора про продовження запобіжного заходу у виді тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_6 місцевим судом були дотримані в повній мірі.

Так при розгляді в суді першої інстанції клопотання про продовження запобіжного заходу прокурор довів обставини, які свідчать про наявність обґрунтованого обвинувачення у вчиненні кримінального правопорушення, наявність достатніх підстав вважати про існування хоча б одного із ризиків про те, що обвинувачений ОСОБА_6 може вчинити дії, передбачені ч.1 ст.177 КПК України, і що застосований до нього запобіжний захід, не пов`язаний з триманням під вартою не забезпечить виконання обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, що вірно встановив суд.

З матеріалів кримінального провадження вбачається, що підставами для продовження строку тримання під вартою стали наявність обвинувачення у вчиненні злочину, а метою - запобігання спробам переховуватись від суду, перешкоджати кримінальному провадженню шляхом незаконного впливу на свідків та потерпілих.

Апеляційний суд вважає, що з моменту взяття обвинуваченого під варту та до моменту вирішення вказаного клопотання не змінилися обставини, які стали підставою для продовження щодо нього запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою та не змінились обставини, які дають суду підстави вважати, що належну процесуальну поведінку обвинуваченого може забезпечити і більш м`який запобіжний захід.

Так, підстави для продовження строку тримання під вартою прокурором є належним чином обґрунтовані та вмотивовані, ризики, які слугували підставою для обрання запобіжного заходу на даний час не змінилися.

Крім того, у кримінальному провадженні про обвинувачення ОСОБА_6 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.15 ч.2 ст.185 КК України, Луцьким міськрайонним судом Волинської області 15 квітня 2022 року винесено вирок, яким останнього визнано винуватим у вчиненні інкримінованого йому злочину та залишено запобіжний захід у вигляді тримання під вартою до вступу вироку в законну силу без змін.

Істотних порушень норм КПК України, які могли б стати підставою для скасування судового рішення, апеляційним судом не встановлено.

На підставі викладеного, керуючись статями 405, 407, 422-1 КПК України, Волинський апеляційний суд

У Х В А Л И В
Апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_6 залишити без задоволення, а ухвалу Луцького міськрайонного суду Волинської області від 07 квітня 2022 року про продовження строку запобіжного заходу у виді тримання під вартою щодо ОСОБА_6 - без зміни.
Ухвала набирає законної сили негайно з моменту її проголошення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Головуючий

Судді