Справа № 695/2350/19
Номер провадження 1-кп/697/4/2022
У Х В А Л А
Іменем України
21 квітня 2022 року м. Канів

Канівський міськрайонний суд Черкаської області

у складі: головуючого судді ОСОБА_1

з участю: секретаря с/з ОСОБА_2

прокурора ОСОБА_3

обвинуваченого - ОСОБА_4

захисника обвинуваченого - ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м.Каневі Черкаської області обвинувальний акт у кримінальному провадженні, внесеному в Єдиний реєстр досудових розслідувань за №0000155 від 13.02.2019 за обвинуваченням:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Золотоноша Черкаської області, українця, громадянина України, проживаючого та зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , маючого середню освіту, раніше не судимого, не працюючого, одруженого, маючого на утриманні неповнолітнього сина, раніше не судимого,-

- у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.4 ст.358, ч.2 ст.190 КК України,-

ВСТАНОВИВ:

Згідно з обвинувальним актом, ОСОБА_4 у невстановлений слідством час, місці та спосіб, здобув завідомо для нього підроблений офіційний документ, який посвідчує факт, що здатний спричинити наслідки правового характеру, а саме можливість реалізації прав у сфері охорони здоров`я та соціального забезпечення, - виписки із історії хвороби № 2642М5 від 19.10.2015 виданої Інститутом нейрохірургії ім. академіка А.П. Ромоданова Академії медичних наук України, що в м. Києві по вул. Мануїльського, 32 (діюча назва даного медичного закладу Державна Установа «Інститут нейрохірургії ім. акад. Ромоданова Академії медичних наук України», що в АДРЕСА_2 ), яка містить відомості про володільця і офіційно посвідчує, те що ОСОБА_4 дійсно перебував на обстеженні та лікуванні у відділенні позамозкових пухлин, яка має підпис керівника, завідуючого лікарні та лікуючого лікаря вказаної установи та укріплена їхньою печаткою та довідку про обставини поранення, контузії, травми, каліцтва у період проходження військової служби ОСОБА_4 у складі військової частини НОМЕР_1 з 20.06.1990 по 30.04.1992, яка має підпис командира вказаної установи та скріплена їхньою печаткою.

Після чого достовірно знаючи, про відсутність підстав для визначення йому групи інвалідності та встановлення ступеню втрати працездатності, умисно, з корисливих мотивів, з метою отримання грошових коштів, усвідомлюючи завідомо неправдивий характер надаваних відомостей, надав до Золотоніської центральної районної лікарні, що в м. Золотоноша Черкаської області завідомо підроблені офіційні документи - виписку із історії хвороби № 2642М5 від 19.10.2015 видані Інститутом нейрохірургії ім. академіка А.П. Ромоданова Академії медичних наук України, що в м. Києві по вул. Мануїльського, 32 (діюча назва даного медичного закладу Державна Установа «Інститут нейрохірургії ім.акад. Ромоданова Академії медичних наук України», що в АДРЕСА_2 ), та довідку про обставини поранення, контузії, травми, каліцтва у період проходження військової служби ОСОБА_4 у складі військової частини НОМЕР_1 з 20.06.1990 по 30.04.1992, яка має підпис командира вказаної установи та скріплена їхньою печаткою.

В подальшому на підставі вище зазначених документів 28 грудня 2015 року ОСОБА_4 комісією Комунального закладу «Черкаський обласний центр медико-соціальної експертизи Черкаської обласної ради» була необґрунтовано встановлена III група інвалідності, пов`язаною з виконанням обов`язків військової служби терміном безтерміново, що призвело до нарахування йому підвищеної пенсії, як інваліду війни.

Він же, знаючи про те, що групу інвалідності отримав необґрунтовано, отримував пенсію по інвалідності з грудня 2015 року по лютий 2019 року, чим спричинив державі збитків на суму 112406,25гривень.

У судовому засіданні захисник обвинуваченого ОСОБА_4 - адвокат ОСОБА_5 заявив клопотання про закриття кримінального провадження за обвинуваченням ОСОБА_4 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.4 ст.358, ч.2 ст.190 КК України та звільнення його від кримінальної відповідальності на підставі ст.49 КК України у зв`язку з закінченням строку давності.

У судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 свою вину у вчиненні інкримінованих йому кримінальних правопорушень не визнав, разом з тим, просить закрити кримінальне провадження за обвинуваченням його у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.4 ст.358, ч.2 ст.190 КК України та звільнити його від кримінальної відповідальності на підставі ст.49 КК України у зв`язку з закінченням строку давності приягнення до кримінальної відповідальності.

Прокурор проти задоволення заявленого клопотання не заперечував.

Заслухавши думку учасників судового провадження та дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного висновку.

Порядок звільнення особи від кримінальної відповідальності у випадках, передбачених законом України про кримінальну відповідальність, регламентовано параграфом 2 глави 24 КПК України.

Згідно з п. 1 ч. 2, ч. 8 ст. 284 КПК України, кримінальне провадження закривається у зв`язку зі звільненням особи від кримінальної відповідальності. Закриття кримінального провадження з цієї підстави не допускається, якщо обвинувачений проти цього заперечує.

У відповідності до ч.1 ст.285 КПК України особа звільняється від кримінальної відповідальності у випадках, передбачених законом України про кримінальну відповідальність.

За змістом ст. 286 КПК України, звільнення від кримінальної відповідальності за вчинення кримінального правопорушення здійснюється судом. Якщо під час здійснення судового провадження щодо провадження, яке надійшло до суду з обвинувальним актом, сторона кримінального провадження звернеться до суду з клопотанням про звільнення від кримінальної відповідальності обвинуваченого, суд має невідкладно розглянути таке клопотання.

Як зазначено у постанові Верховного Суду від 19.06.2018 (справа № 462/2762/14, провадження № 51-1241км18), що за змістом статей 284 - 288 КПК України підставами для звільнення особи від кримінальної відповідальності при розгляді справи в суді є наявність відповідної норми кримінального закону, яка передбачає таке звільнення, клопотання сторони кримінального провадження про звільнення обвинуваченого від кримінальної відповідальності та згода обвинуваченого на закриття кримінального провадження на цих підставах. Отже, наявність цих умов є правовою підставою для прийняття судом рішення про звільнення підозрюваного, обвинуваченого від кримінальної відповідальності. Визнання підозрюваним, обвинуваченим своєї вини у вчиненні кримінального правопорушення як обов`язкової умови такого звільнення кримінальним процесуальним законом не передбачено.

Відповідно до ст.44 КК України особа, яка вчинила злочин, звільняється від кримінальної відповідальності у випадках, передбачених цим Кодексом. Звільнення від кримінальної відповідальності здійснюються виключно судом. Порядок звільнення від кримінальної відповідальності встановлюється законом.

У відповідності до ст.49 КК України особа звільняється від кримінальної відповідальності, якщо з дня вчинення нею кримінального правопорушення і до дня набрання вироком законної сили минули такі строки: - три роки - у разі вчинення кримінального проступку, за який передбачено покарання у виді обмеження волі, чи у разі вчинення нетяжкого злочину, за який передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк не більше двох років; п`ять років - у разі вчинення нетяжкого злочину, крім випадку, передбаченого у пункті 2 цієї частини.

У відповідності до вимог ч.ч.2, 4 ст. 12 КК України кримінальним проступком є передбачене цим Кодексом діяння (дія чи бездіяльність), за вчинення якого передбачене основне покарання у виді штрафу в розмірі не більше трьох тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або інше покарання, не пов`язане з позбавленням волі; нетяжким злочином є передбачене цим Кодексом діяння (дія чи бездіяльність), за вчинення якого передбачене основне покарання у виді штрафу в розмірі не більше десяти тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або позбавлення волі на строк не більше п`яти років.

Санкцією ч.4 ст.358 КК України за підроблення посвідчення або іншого офіційного документа, який видається чи посвідчується підприємством, установою, організацією, громадянином-підприємцем, нотаріусом, державним реєстратором, суб`єктом державної реєстрації прав, особою, яка уповноважена на виконання функцій держави щодо реєстрації юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань, державним виконавцем, приватним виконавцем, аудитором чи іншою особою, яка має право видавати чи посвідчувати такі документи, і який надає права або звільняє від обов`язків, з метою використання його підроблювачем чи іншою особою або збут такого документа, а також виготовлення підроблених печаток, штампів чи бланків підприємств, установ чи організацій незалежно від форми власності, інших офіційних печаток, штампів чи бланків з тією самою метою або їх збут передбачено покарання у вигляді штрафу до однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або арештом на строк до шести місяців, або обмеженням волі на строк до двох років.

Санцією ч.2 ст.190 КК України за заволодіння чужим майном або придбання права на майно шляхом обману чи зловживання довірою (шахрайство), вчинене повторно, або за попередньою змовою групою осіб, або таке, що завдало значної шкоди потерпілому передбачено покраання у вигляді штрафу від трьох тисяч до чотирьох тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або виправними роботами на строк від одного до двох років, або обмеженням волі на строк до п`яти років, або позбавленням волі на строк до трьох років.

Таким чином, кримінальні правопорушення, у вчиненні яких обвинувачується ОСОБА_4 , згідно зі ст.12 КК України, за ч.4 ст.358 КК України, як використання завідомого підробленого документа є кримінальним проступком, за ч.2 ст.190 КК України, як заволодіння чужим майном шляхом обману (шахрайство), що завдало значної шкоди потерпілому є нетяжким злочином.

Матеріально-правовими підставами звільнення від кримінальної відповідальності у зв`язку із закінченням строків давності є: закінчення встановлених ч.1 ст.49 КК України строків та відсутність обставин, що порушують їх перебіг (частини 2 - 4 ст.49 КК України).

Початком перебігу строку давності є день, коли кримінальне правопорушення було вчинено. Згідно обвинувального акта ОСОБА_4 інкриміновано вчинення кримінального правопорушення за ч.4 ст.358 КК України, яке відбулося 28.12.2015, а також за ч.2 ст.190 КК України, яке відбулося у період грудень 2015 року - лютий 2019 року.

Закінченням перебігу строку давності є день набрання вироком законної сили.

Застосування норм статті 49 КК України для суду є обов`язковим. Це означає, що зазначенні положення кримінального закону про звільнення від кримінальної відповідальності у зв`язку із закінченням строків давності носять імперативний характер та у разі надання згоди обвинуваченого є безумовною підставою для закриття кримінального провадження, навіть якщо проти такого звільнення будуть заперечувати інші учасники судового розгляду.

Так, за змістом статей 284-288 КПК України підставами для звільнення особи від кримінальної відповідальності при розгляді справи в суді є наявність відповідної норми кримінального закону, яка передбачає таке звільнення, клопотання сторони кримінального провадження про звільнення обвинуваченого від кримінальної відповідальності та згода обвинуваченого на закриття кримінального провадження на цих підставах. Наявність зазначених умов і є правовою підставою для прийняття судом рішення про звільнення підозрюваного, обвинуваченого від кримінальної відповідальності. Визнання підозрюваним, обвинуваченим своєї вини у вчиненні кримінального правопорушення, як обов`язкової умови такого звільнення, кримінальним процесуальним законом не передбачено.

Відповідно до положень ст. 63 Конституції України та ст. 18 КПК України жодну особу не може бути примушено визнати свою вину у вчиненні кримінального правопорушення або примушено давати пояснення чи показання, які можуть стати підставою для її підозри або обвинувачення у вчиненні кримінального правопорушення.

Системний аналіз зазначених положень закону дозволяє дійти висновку, що визнання винуватості є правом, а не обов`язком підозрюваного, обвинуваченого, а отже, невизнання підозрюваним, обвинуваченим вини у вчиненні кримінального правопорушення за наявності власної згоди за умови роз`яснення судом суті підозри чи обвинувачення, підстав звільнення від кримінальної відповідальності та права заперечувати проти закриття кримінального провадження, не є правовою підставою для відмови в задоволенні клопотання сторони кримінального провадження про таке звільнення. Отже, невизнання обвинуваченим ОСОБА_4 своєї вини у вчиненні інкримінованого йому кримінальному правопорушенні не може бути підставою для незастосування положень статті 49 КК України, адже доведеність винуватості особи та невизнання вини не впливає на прийняття рішення про закриття провадження за строком давності. Зазначена позиція суду кореспондує з практикою Верховного Суду з аналогічних категорій справ (постанова ВС від 29 травня 2019 року у провадженні № 51-8555 км18; постанова ВС від 17 вересня 2019 року у провадженні № 51-10229 км18, постанова ВС від 04 червня 2020 року у провадженні № 51-1066 км20).

У відповідності до ч.3 ст.288 КПК України суд своєю ухвалою закриває кримінальне провадження та звільняє обвинуваченого від кримінальної відповідальності у випадку встановлення підстав, передбачених законом України про кримінальну відповідальність.

Судом встановлено, що з моменту вчинення кримінального проступку за ч. 4 ст.358 КК України, тобто з 28.12.2015 три роки минуло - 28.12.2018, обвинуваченому відомі підстави звільнення від кримінальної відповідальності у зв`язку із закінченням строків давності та їх наслідки, він надав згоду на таке звільнення, тому суд приходить до переконання, що є підстави згідно п.2 ч.1 ст.49 КК України для закриття кримінального провадження за обвинуваченням ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.358 КК України та звільнення його від кримінальної відповідальності у зв`язку із закінченням строків давності притягнення до кримінальної відповідальності.

Поряд з цим, суд дійшов до висновку, що у задоволенні клопотання обвинуваченого та його захисника про звільнення ОСОБА_4 від кримінальної відповідальності на підставі п.2 ч.1 ст.49 КК України за ч.2 ст.190 КК України необхідно відмовити, оскільки на даний час не минуло 5 років з моменту вчинення кримінального правопорушення за ч.2 ст.190 КК України ( грудень 2015 року лютий 2019 року), а тому судовий розгляд кримінального провадження в цій частині підлягає продовженню.

Керуючись ст. 49 КК України, ст.ст.284, 286, 369- 372 КПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

Клопотання обвинуваченого ОСОБА_4 та його захисника ОСОБА_5 про звільнення ОСОБА_4 від кримінальної відповідальності на підставі ст.49 КК України за вчинення кримінальних правопорушень, передбачених ч.4 ст.358, ч.2 ст.190 КК України задовольнити частково.

Звільнити ОСОБА_4 від кримінальної відповідальності за ч.4 ст.358 КК України на підставі ч.1 ст. 49 КК України у зв`язку із закінченням строків давності притягнення до кримінальної відповідальності.

Кримінальне провадження відносно ОСОБА_4 за ч.4 ст.358 КК України - закрити.

Продовжити кримінальне провадження за обвинуваченням ОСОБА_4 за ч.2 ст.190 КК України.

Ухвала може бути оскаржена до Черкаського апеляційного суду протягом 7 (семи) днів з дня її оголошення. Ухвала набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги ухвала, якщо її не скасовано, набирає законної сили після ухвалнення рішення судом апеляційної інстанції.

Суддя ОСОБА_1