Дата документу Справа № 334/4570/21
ЗАПОРІЗЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ЄУ № 334/4570/21 Головуючий в 1 інстанції ОСОБА_1
Провадж. № 11-кп/807/682/22 Доповідач в 2 інстанції ОСОБА_2

УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Запорізького апеляційного суду у складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

при секретарі ОСОБА_5 ,

за участю:

прокурора ОСОБА_6 ,

потерпілої ОСОБА_7 ,

представника потерпілої адвоката ОСОБА_8 ,

обвинуваченого ОСОБА_9 ,

розглянула 1 серпня 2022 року у відкритому судовому засіданні в м. Запоріжжі кримінальне провадження за апеляційною скаргою захисника обвинуваченого ОСОБА_9 адвоката ОСОБА_10 на вирок Ленінського районного суду м. Запоріжжя від 23 листопада 2021 року відносно

ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця міста Бердянська Запорізької області, громадянина України, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 ,

обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 121 КК України.

Встановлені вироком суду першої інстанції обставини:

Обвинувачений ОСОБА_9 6 лютого 2021 року, приблизно о 18 годині 00 хвилин, діючи з прямим умислом, направленим на спричинення тяжких тілесних ушкоджень, знаходячись на сходовому майданчику третього поверху першого під`їзду будинку АДРЕСА_3 , під час конфлікту з ОСОБА_11 , який виник на ґрунті побутових відносин, усвідомлюючи протиправність своїх дій, наніс останньому один удар долонею лівої руки в область правої щоки, внаслідок чого ОСОБА_11 , втративши рівновагу, впав на спину. Після чого, ОСОБА_9 , діючи умисно, не зупиняючись на досягнутому, та, не дивлячись на безпорадний стан ОСОБА_11 , над котрим він на той момент мав явну фізичну перевагу, підійшов до нього з лівої сторони та, нагнувшись над останнім, наніс ОСОБА_11 ще два удари кулаком правої руки в область правої скроневої частини голови, спричинивши останньому тілесні ушкодження у вигляді закритої внутрішньочерепної травми, гострої гематоми під твердою оболонкою над правою півкулею, ближче до задньо-базальної поверхні правої потиличної долі, об`ємом 150 см3, яка не спаяна з оболонками мозку, садна та ділянки травматичного набряку м`яких тканин в потиличній області більш праворуч з крововиливом в підлеглі тканини, садна та поверхневої забійної рани на чолі зліва, забійної рани в ділянці зовнішнього краю лівої брови, синця в ділянці повік на чолі зліва, забійної рани в ділянці зовнішнього краю лівої брови, синця в ділянці повік лівого ока, садна в лівій виличній ділянці, синця на спинці носу, крововиливу в підлеглі м`які тканини (лобно-очно-вилична ділянка зліва), від якої 07.02.2021 року настала смерть ОСОБА_11 за місцем його мешкання.

Вироком Ленінського районного суду м. Запоріжжя від 23 листопада 2021 року:
ОСОБА_9 визнаний винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 121 КК України, і йому призначено покарання у вигляді позбавлення волі на строк 7 (сім) років.
Строк відбуття покарання ОСОБА_9 ухвалено рахувати з моменту приведення вироку суду до виконання.

Застосовано до ОСОБА_9 запобіжний захід до набрання вироку законної сили у вигляді особистого зобов`язання, поклавши на нього обов`язки:

- не відлучатися за межі міста Запоріжжя без дозволу суду;

- повідомляти суд про зміну місця проживання, роботи;

- прибувати за викликом до суду.

Доля речових доказів вирішена в порядку ст. 100 КПК України.

Вимоги і узагальнені доводи апеляційної скарги.

В апеляційній скарзі захисник не погоджується з оскаржуваним вироком, вважає його надто суворим та таким, що не відповідає принципам достатності покарання для виправлення винного. Просить змінити вирок суду та призначити ОСОБА_9 покарання із застосуванням ст.ст. 69, 75 КК України.

В обґрунтування своїх вимог зазначає про наявність пом`якшуючих покарання обставин, а саме визнання вини у повному обсязі, щиросердне розкаяння, активне сприяння слідству у розкритті злочину. Вказує, що за час проведення досудового розслідування ОСОБА_9 вже багаторазово пожалкував про скоєне ним кримінальне правопорушення, навчений та покараний наріканням оточуючих людей. За місцем роботи ОСОБА_9 характеризується виключно позитивно, має стійкі соціальні зв`язки, проживає разом з цивільною дружиною та виховує її неповнолітніх дітей, які наразі перебували на його повному утриманні, на обліку у лікаря психіатра та нарколога не перебуває. Потерпіла ОСОБА_7 не наполягала на суворому покаранні для ОСОБА_9 .

Також зазначає, що потерпілий, коли прийшов до квартири ОСОБА_9 , вже мав на тілі тілесні ушкодження та знаходився у нетверезому стані, після того як йому викликали швидку допомогу, то він самостійно відмовився від госпіталізації. Вважає, що вчасно надана медична допомога не призвела б до таких тяжких наслідків.

Позиції учасників судового провадження.

Обвинувачений у судовому засіданні підтримав апеляційну скаргу свого захисника.
Потерпіла в судовому засіданні категорично заперечувала проти задоволення апеляційної скарги сторони захисту, зазначаючи про непоправні наслідки скоєного обвинуваченим злочину. Зазначила, що її син прийшов до обвинуваченого, щоб попрохати вести себе тихіше. Обвинувачений після того, як її син впав, продовжував його бити, поки вона не забрала його додому.
Представник потерпілої висловив заперечення вимогам та доводам апеляційної скарги захисника. Просив вирок районного суду залишити без змін.
Прокурор у судовому засіданні висловив заперечення вимогам та доводам апеляційної скарги. Зазначив, що покарання обвинуваченому визначено у мінімальній межі. Зауважив на тому, що потерпілий був інвалідом, та на наявності обтяжуючої покарання обставини.
У судове засідання апеляційної інстанції захисник обвинуваченого адвокат ОСОБА_10 , не з`явилась, надала суду заяву про відкладення розгляду справи через відсутність зв`язку з її підзахисним, який перебуває у підконтрольному РФ м. Бердянську. Між тим, обвинувачений ОСОБА_9 з`явився в судове засідання та не заперечував щодо розгляду провадження за відсутності його захисника, у зв`язку з чим, відповідно до положень ч. 4 ст. 405 КПК України, апеляційний суд проводить апеляційний розгляд без участі захисника обвинуваченого.

Встановлені судом апеляційної інстанції обставини та мотиви, з яких суд виходив при ухваленні вироку.

Згідно з ч. 1 ст. 404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Відповідно до статті 370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до статті 94 цього Кодексу. Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.

Суд першої інстанції, розглядаючи кримінальне провадження щодо ОСОБА_9 , в достатній мірі дотримався вказаних вимог кримінального процесуального законодавства.

Висновок суду про винуватість ОСОБА_9 у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 121 КК України, є правильним, оскільки ґрунтується на зібраних у кримінальному провадженні і перевірених у суді належних і допустимих доказах та детально наведених у вироку, і сторонами не оспорюється, у зв`язку з чим відповідно до положень ст. 404 КПК України не перевіряється.

Доводи апеляційної скарги захисника, в частині призначення судом занадто суворого покарання, колегія суддів вважає непереконливими.

Відповідно до вимог ст. 65 КК України, при призначенні покарання суд враховує ступінь тяжкості злочину, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання. Особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення.

Згідно ч. 2 ст. 50 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженими, так і іншими особами.

У п. 3 постанови Пленуму Верховного суду України від 24.10.2003 року № 7 «Про практику призначення судами кримінального покарання» зазначено про те, що, досліджуючи дані про особу обвинуваченого, суд повинен з`ясувати його вік, стан здоров`я, поведінку до вчинення злочину як у побуті, так і за місцем роботи чи навчання, його минуле (зокрема наявність не знятих чи не погашених судимостей, адміністративних стягнень), склад сім`ї (наявність на утриманні дітей та осіб похилого віку), його матеріальний стан, тощо.

Суд першої інстанції, при призначенні покарання виконав вказані вимоги закону та врахував ступінь тяжкості вчиненого злочину, який відповідно до ст. 12 КК України є тяжким злочином, обставину, що обтяжує покарання, а саме вчинення злочину проти особи з інвалідністю, конкретні обставини вчиненого злочину, особу обвинуваченого, який раніше судимий, не одружений та неповнолітніх дітей на утриманні не має, що свідчить про відсутність стійких соціальних зв`язків.

Що стосується доводів захисника про наявні підстави для застосування ст. 69 КК України, то вони є необгрунтовані, оскільки згідно зі ст. 69 КК України призначення основного покарання нижчого від найнижчої межі, встановленої в санкції статті, або перехід до іншого, більш м`якого виду основного покарання може мати місце лише за наявності кількох обставин, що пом`якшують покарання та істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого злочину, з урахуванням особи винного.

Однак, в даному випадку, з урахуванням особи винного, у зв`язку з тим, що ОСОБА_9 визнав свою вину, є лише одна обставина, яка пом`якшує покарання, а саме щире каяття.

Натомість відсутність інших обставин, які пом`якшують покарання, що істотно знижували б ступінь тяжкості вчиненого злочину та переконливих даних позитивних даних стосовно особи обвинуваченого, схиляє колегію судді до висновку про відсутність законних підстав для застосування ст. 69 КК України.

Судова колегія вважає, що призначене ОСОБА_9 покарання із застосуванням положень ст. 69 КК України не відповідатиме загальним засадам призначення покарання, принципам законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання.

За таких підстав суд першої інстанції дійшов правильного висновку, що виправлення та перевиховання обвинуваченого ОСОБА_9 можливе лише в умовах ізоляції від суспільства і без застосування ст. 69 КК України.

За відсутності підстав для застосування ст. 69 КК України є безпідставними і доводи захисника щодо звільнення обвинуваченого від відбування призначеного покарання з іспитовим строком на підставі ст. 75 КК України, оскільки обвинуваченим скоєно тяжкий злочин, санкція якого передбачає покарання від семи років позбавлення волі, тоді як ст. 75 КК України може бути застосована при призначенні покарання у вигляді позбавлення волі строком до 5 років.

Позитивна характеристика ОСОБА_9 за місцем роботи та наявність цивільної дружини, яка має неповнолітніх дітей, які перебувають на його утриманні, не є обставинами, які дають підстави для безумовного застосування положень ст. 69, 75 КК України.

Щодо посилань захисника в апеляційній скарзі на визнання вини обвинуваченим, його щире каяття та не перебування обвинуваченого на обліку в спеціалізованих медичних закладах, колегія суддів зазначає, що вказані обставини були враховані районним судом при призначенні мінімального покарання обвинуваченому, а тому колегія суддів не вбачає підстав для повторного врахування вказаних обставин та пом`якшення покарання шляхом застосування положень ст.ст. 69, 75 КК України.

Доводи захисника про те, що потерпілий на момент скоєння злочину вже мав на тілі тілесні ушкодження та знаходився у нетверезому стані, є безґрунтовними, оскільки не підтверджуються жодними доказами.

Твердження апелянта, що потерпілий самостійно відмовився від госпіталізації, у зв`язку з чим своєчасно не надана медична допомога призвела до таких тяжких наслідків, не впливають на правильність висновків суду про винуватість обвинуваченого та розмір призначеного йому покарання.

Отже, призначене судом ОСОБА_9 покарання відповідає вимогам ст.ст. 50, 65 КК України, яке є мінімальним, відповідно санкції ч. 2 ст. 121 КК України, призначене із врахуванням тяжкості вчиненого злочину, характеру та ступеню суспільної небезпечності, обставини, яка пом`якшує покарання, даних про особу обвинуваченого, у тому числі і ті, які просить врахувати в апеляційній скарзі захисник, а тому є необхідним і достатнім для виправлення ОСОБА_9 та попередження вчинення ним нових злочинів. Підстав для пом`якшення покарання, як просить сторона захисту, колегією суддів не встановлено.

За таких обставин, апеляційна скарга захисника не підлягає до задоволення.

Керуючись ст.ст. 404, 405, 407, 419 КПК України, колегія суддів

у х в а л и л а:

апеляційну скаргу захисника обвинуваченого ОСОБА_9 адвоката ОСОБА_10 залишити без задоволення.

Вирок Ленінського районного суду м. Запоріжжя від 23 листопада 2021 року відносно ОСОБА_9 за ч. 2 ст. 121 КК України залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту оголошення, може бути оскаржена до Верховного Суду протягом трьох місяців з дня оголошення.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4