Справа № 195/372/22
У Х В А Л А

іменем України

22.06.2022 року с-ще Томаківка Дніпропетровської області

Томаківський районний суд Дніпропетровської області у складі:
головуючого судді ОСОБА_1 , при секретарі ОСОБА_2 ,
за участю прокурора ОСОБА_3 (в режимі відеоконференції), захисника обвинуваченого ОСОБА_4 (в режимі відеоконференції), розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в с-щі Томаківка Дніпропетровської області клопотання прокурора Кам`янсько-Дніпровського відділу Васильківської окружної прокуратури у кримінальному провадженні за №0000743 від 11.08.2017 по обвинуваченню ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки села Цілинне Коченівського району Новосибірської області, росіянки, громадянки України, освіта неповна середня, не працюючої, дітей на утриманні не має, зареєстрованої за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючої без реєстрації за адресою: АДРЕСА_2 , раніше судимої , за ч.1 ст. 115 КК України,
про продовження строку дії застосованого стосовно обвинуваченої ОСОБА_5 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою,
В С Т А Н О В И В:
Відповідно до ч.7 ст. 147 Закону України "Про судоустрій і статус суддів", розпорядження Голови Верховного суду України №4/0/9-22 від 10.03.2022, враховуючи неможливість судами здійснювати правосуддя під час воєнного стану, змінено територіальну підсудність судових справ в умовах воєнного стану, а саме змінено територіальну підсудність Мелітопольського міськрайонного суду Запорізької області на Томаківський районний суд Дніпропетровської області.
20.06.2022 року до Томаківського районного суду Дніпропетровської області надійшло клопотання про продовження запобіжного заходу у виді тримання під вартою стосовно ОСОБА_5 .
У судовому засіданні прокурор заявив клопотанням про продовження строку тримання під вартою стосовно обвинуваченої ОСОБА_5 .
Захисник обвинуваченого проти даного клопотання заперечує, так як клопотання необгрунтоване, оскільки ризики, передбачені ст. 177 КПК України відсутні та недоведені.
Відповідно до ч. 3 ст. 331 КПК України, незалежно від наявності клопотань суд зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою до спливу двомісячного строку з дня надходження до суду обвинувального акту чи з дня застосування судом до обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. За наслідками розгляду питання суд своєю вмотивованою ухвалою скасовує, змінює запобіжний захід у вигляді тримання під вартою або продовжує його дію на строк, що не може перевищувати двох місяців.
З поданих матеріалів суд вбачає, що 25.04.2022 ухвалою Томаківського районного суду Дніпропетровської області строк тримання під вартою обвинуваченої ОСОБА_5 продовжено на 60 днів, до 23.06.2022 включно.
До спливу продовженого строку суд зобов`язаний повторно розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою, якщо судове провадження не було завершене до його спливу.
Заслухавши клопотання прокурора про необхідність продовження обраного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, суд приходить до висновку, що обраний обвинуваченій запобіжний захід у вигляді тримання під вартою необхідно продовжити.
Заслухавши прокурора, суд дійшов висновку, що існують наявні ризики, передбачені ст.177 КПК України.
На цей час встановлено, що ризики, які слугували підставою для застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно обвинуваченої ОСОБА_5 , передбачені ч. 1 ст. 177 КПК України, не зникли, не зменшилися та продовжують існувати, а саме:
- п. 1 може переховуватись від суду.
Вказаний ризик підтверджується тим, що ОСОБА_5 на теперішній час обґрунтовано обвинувачується у вчиненні умисного злочину, який, згідно
ст. 12 КК України, віднесено до категорії особливо тяжких, за яке передбачено покарання лише у виді позбавлення волі на строк до п`ятнадцяти років.
Крім того, обвинувачена ОСОБА_5 офіційно не працевлаштована, не має постійного джерела доходів, не має стійких соціальних зв`язків, особи, які перебували б у неї на утриманні відсутні, не має постійного визначеного місця проживання.
Тому ОСОБА_5 , усвідомлюючи невідворотність та тяжкість покарання, яке їй загрожує, враховуючи запровадження по всій території України воєнного стану та тимчасовою окупацією деяких територій, перебуваючи під більш м`яким запобіжним заходом нiж тримання під вартою, матиме можливість переховуватись від суду з метою ухилення від кримінальної відповідальності, унеможлививши проведення за її участі необхідних процесуальних дій для повного та всебічного судового розгляду, а також виконання у відношенні неї процесуальних рішень.
- п. 3 незаконно впливати на потерпілого, свідків, експертів у цьому ж кримінальному провадженні.
Вказаний ризик підтверджується тим, що є підстави вважати, що
ОСОБА_5 , з метою уникнення від притягнення до кримінальної відповідальності за вчинений злочин буде незаконно впливати на свідків та потерпілу, тому її перебування на волі, негативно впливатиме на психологічний та моральний стан свідків та потерпілої у провадженні, провокуватиме у них бажання відмовитися від наданих свідчень, що викривають її у вчиненні особливо тяжкого злочину, очікуючи на можливу її помсту.
Жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 КПК України, з наступних підстав:
- при обранні особистого зобов`язання та домашнього арешту обвинувачений зобов`язується не відлучатися із населеного пункту, в якому він зареєстрований, житла, в якому він проживає чи перебуває, без дозволу суду. Враховуючи тяжкість вчиненого злочину, за який передбачено покарання у вигляді позбавлення волі на строк від семи до п`ятнадцяти років, відсутність у неї стійких соціальних зв`язків, постійного місця роботи, тому є ризик того, що обвинувачена може залишити своє місце проживання і таким чином буде переховуватися від суду, з метою уникнення відповідальності, то одних лише особистих зобов`язань ОСОБА_5 не достатньо для забезпечення дієвості кримінального провадження. Крім того, адреса реєстрації та проживання ОСОБА_5 знаходиться на території Василівського району Запорізької області, яка на теперішній час є тимчасово окупованою, у зв`язку з чим на теперішній час відсутня будь яка можливість контролю за зобов`язаннями обвинуваченої ОСОБА_5 ;
- особи, які заслуговують на довіру та можуть поручитись за виконання обвинуваченим обов`язків, передбачених ст. 194 КПК України, відсутні. Відсутність таких осіб, а також те, що обвинувачена не працевлаштована та не має постійного джерела доходів, застосування відносно неї запобіжного заходу у вигляді застави, не можливе.
- згідно ст. 178 КПК України, такі як:
- п. 1 ч. 1 ст. 178 КПК України - провина ОСОБА_5 у вчиненні злочину доводиться вагомими доказами (перелічені вище).
- п. 2 ч. 1 ст. 178 КПК України тяжкість вчиненого нею злочину, за яке передбачено покарання у вигляді позбавлення волі до п`ятнадцяти років.
- п. 3 ч. 1 ст. 178 КПК України вік та стан здоров`я ( ОСОБА_5 не є неповнолітньою чи особою похилого віку, стан здоров`я дозволяє підозрюваному перебувати в умовах слідчого ізолятору).
- п. 5 ч. 1 ст. 178 КПК України відсутність постійного джерела доходів, місця роботи та офіційного місця працевлаштування.
- п. 10 ч. 1 ст. 178 КПК України наявність обґрунтованої підозри у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 115 КК України.
Виходячи з наведеного, підстав для зміни ОСОБА_5 запобіжного заходу немає, тому що жоден з більш м`яких запобіжних заходів не може забезпечити належну поведінку підозрюваного та запобігти наведеним вищезазначеним ризикам.
На даний час вказані ризики не зникли, не зменшилися та є наявними, а тому застосування більш м`яких запобіжних заходів, ніж тримання особи під вартою, не забезпечить належного виконання обвинуваченою ОСОБА_5 покладених на неї процесуальних обов`язків.
Відповідно до практики Європейського суду з прав людини, висновки про ступінь ризиків мають бути зроблені за результатами сукупного аналізу обставин злочину та особистості обвинуваченого (його характеру, моральних якостей, способу життя, сімейних зв`язків, постійного місця роботи, утриманців), поведінки обвинуваченого при розслідуванні кримінального правопорушення та розгляду справи у суді (наявність або відсутність спроб ухилятися від органів влади), способу життя взагалі, способу самозабезпечення, системності злочинної діяльності, наявності злочинних зв`язків.
Ризиком у контексті кримінального провадження є певна ступінь ймовірності того, що особа вдасться до вчинків, які будуть перешкоджати судовому розгляду або ж створять загрозу суспільству.
Виходячи з практики Європейського Суду з прав людини, вагомою підставою для вирішення питання про необхідність попереднього ув`язнення особи є ризик перешкоджання встановленню істини у справі та переховування цієї особи від правосуддя.
При цьому зазначено, що небезпека перешкоджання встановленню істини у справі та переховування особи від правосуддя може вимірюватися суворістю можливого покарання в сукупності з наявністю даних про матеріальний, соціальний стан особи, її зв`язками з державою, в якій його переслідують та міжнародними контактами.
Так, Європейський суд з прав людини у справі «Ілійков проти Болгарії» зазначив про те, що суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування або повторного вчинення злочинів, а у справі «Амбрушкевич проти Польщі» (Ambruszkiewicz v. Poland № 7/03 від 04.05.2006) наголосив на тому, що не викликає протиріч те, що в деяких особливих випадках позбавлення свободи може бути єдиним способом, який дозволяє гарантувати явку обвинуваченого до суду, зокрема, з урахуванням його особистості та характеру злочину (кримінального правопорушення), а також тяжкості ймовірного покарання.
Необхідність тримання під вартою обвинуваченої, що обмежує її особисту недоторканість, відносно ОСОБА_5 не буде суперечити нормі
ст. 5 ч. 1 п. «b» Європейської конвенції «Про захист прав людини і основоположних свобод», за якою особи можуть бути арештовані для виконання будь-якого обов`язку, встановленого законом. Такі обов`язки передбачено в чинному кримінально-процесуальному законодавстві України, зокрема, встановлені 177 КПК України.
Тобто будь-яких даних про зменшення чи відсутність ризику передбаченого ст. 177 КПК України, для застосування стосовно обвинуваченої більш м`якого запобіжного заходу ніж тримання під вартою в судовому засіданні не встановлено.
Таким чином, виходячи з положень ст.ст. 177, 178, 183, 194 КПК України, ст.ст. 5,6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, та враховуючи матеріали справи, які свідчать, що інші запобіжні заходи не забезпечать належної поведінки обвинуваченої під час розгляду справи, суд приходить до висновку, що обвинуваченій необхідно продовжити строк тримання під вартою не більше ніж 60 днів.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 177, 178, 182, 183, 187, 199, 331 КПК України, суд, -
У Х В А Л И В:
Продовжити обвинуваченій ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , яка звинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 115 КК України, строк тримання під вартою на 60 днів, починаючи з 22.06.2022 р. по 20.08.2022 р. включно.
Копію ухвали вручити учасникам судового провадження.
Ухвала підлягає негайному виконанню після її оголошення.
Ухвала може бути оскаржена до Дніпровського апеляційного суду через Томаківський районний суд Дніпропетровської області протягом семи днів з дня її проголошення відповідно до Рішення Конституційного Суду України від 13.06.2019 року № 4-р/2019.

Суддя: ОСОБА_1

22.06.2022