Справа № 182/2291/19
Провадження № 1-в/0182/160/2022
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
30.09.2022 м. Нікополь
Нікопольський міськрайонний суд Дніпропетровської обл.. в складі головуючого судді ОСОБА_1
секретар судового засідання ОСОБА_2 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції в залі суду в м. Нікополі клопотання засудженого ОСОБА_3 про відстрочення виконання вироку Нікопольського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 03.12.2021 по справі № 182/2291/19,
за участю засудженого ОСОБА_3
захисника адвоката ОСОБА_4
потерпілої ОСОБА_5
прокурора ОСОБА_6
(в режимі ВКЗ з власного пристрою),

в с т а н о в и в :

Вироком Нікопольського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 03.12.2021 ОСОБА_3 засуджений за ч.1 ст. 122 КК України до покарання у виді обмеження волі на строк 1 рік 6 міс. Ухвалою Дніпровського апеляційного суду від 20.07.2022 вирок суду залишено без змін. Вирок суду набув законної сили 20.07.2022.
02.08.2022 засуджений ОСОБА_3 надіслав до суду клопотання про вирішення питання щодо відстрочки виконання призначеного вироком покарання.
В обґрунтування своїх вимог ОСОБА_3 посилається на наявність особливих обставин для відстрочки йому відбування покарання у виді обмеження волі. Так, він одружений, має сім`ю; на його утриманні перебуває дружина, яка є інвалідом 3 групи; від попереднього шлюбу має також малолітню дитину ОСОБА_7 , 2011 р.н., якому допомагає матеріально, сплачуючи аліменти; на його утриманні перебувають батьки похилого віку, які за віком та станом здоров`я не здатні себе обслуговувати та потребують стороннього догляду та допомоги. Крім того, на теперішній час він є єдиним годувальником та працюючим членом в родині; має постійне місце роботи ПАТ «Дніпропетровськгаз» і є працівником критичної інфраструктури, а тому його праця дуже необхідна для суспільства під час воєнного стану в країні.
ОСОБА_3 вважає, що призначене йому покарання у виді обмеження волі є занадто суворим і негайне відбування цього покарання потягне за собою тяжкі наслідки як для нього особисто, так і для членів його родини, бо сім`я залишиться без засобів для існування, а батьки без піклування та догляду. Тому просить суд відстрочити йому призначене покарання на строк 1 рік.
В судовому засіданні ОСОБА_3 клопотання підтримав.
Захисник засудженого адвокат ОСОБА_4 також підтримала позицію свого підзахисного та також просила суд відстрочити ОСОБА_3 виконання призначеного вироком покарання.
Потерпіла ОСОБА_5 в судовому засіданні заперечувала проти клопотання ОСОБА_3 . Вважає, що вказані засудженим обставини не є підставою для відстрочки виконання призначеного вироком суду покарання. Дружина ОСОБА_3 хоч і має 3 групу інвалідності, але ця група робоча і вона може працювати та утримувати себе. Щодо батьків, то потерпіла зазначила, що окрім ОСОБА_3 є ще й інші діти, які так само можуть доглядати за ними, піклуватись та утримувати матеріально.
Прокурор не заперечувала проти клопотання ОСОБА_3 та вважає за можливе відстрочити засудженому виконання призначеного покарання на строк 1 рік, бо зазначені ним підстави для відстрочки дійсно обґрунтовані.
Вислухавши думку сторін судового провадження, дослідивши матеріали справи, суд враховує наступне.
Відповідно до п.3) ч.1 ст. 536 КПК України виконання вироку про засудження особи до обмеження волі може бути відстрочено у разі якщо негайне відбування покарання може потягти за собою винятково тяжкі наслідки для засудженого або його сім`ї через особливі обставини - на строк, встановлений судом, але не більше одного року з дня набрання вироком законної сили.
Чинним кримінальним законодавством передбачено, що застосування відстрочки виконання вироку є винятком із загального правила про те, що вирок підлягає негайному виконанню з моменту набрання ним законної сили.
Застосування відстрочки виконання вироку, про яке має право заявити засуджений, є правом, а не обов`язком суду. Вирішуючи це питання, суд, окрім підстав застосування відстрочки виконання вироку, враховує також тяжкість вчиненого злочину, особу засудженого та інші обставини, що мають істотне значення для вирішення даного питання.
Повноваження суду, надані державою та інтелектуально-вольова владна діяльність суду з вирішення спірних правових питань, враховуючи цілі та принципи права, загальні засади судочинства, конкретні обставини справи, дані про особу винного, тощо, визначають поняття судового розсуду у кримінальному судочинстві.
Зазначені дискреційні повноваження суду повинні відповідати принципу верховенства права з обов`язковим обґрунтуванням обраного рішення у процесуальному документі суду.
Як встановлено в судовому засіданні, вироком Нікопольського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 03.12.2021 ОСОБА_3 засуджений за ч.1 ст. 122 КК України до покарання у виді обмеження волі на строк 1 рік 6 міс. Ухвалою Дніпровського апеляційного суду від 20.07.2022 вирок суду залишено без змін і він набув законної сили.
Розглядаючи наведені засудженим підстави та обставини для відстрочки виконання вироку, суд встановив, що ці підстави обґрунтовані та дійсно існують.
Так, судом було встановлено, що ОСОБА_3 одружений, має сім`ю, раніше не судимий. На його утриманні перебуває дружина ОСОБА_8 , яка є особою з інвалідністю 3 групи (по слуху) і їй за станом здоров`я протипоказана праця із зоровою напругою і в умовах шуму. Від попереднього шлюбу ОСОБА_3 має малолітню дитину ОСОБА_7 , 2011 р.н., на утримання якого сплачує аліменти. Окрім того, на утриманні ОСОБА_3 перебувають його батьки ОСОБА_9 , 1936 р.н. та ОСОБА_10 , 1931 р.н., які в силу свого віку та станом здоров`я на даний час вже не здатні себе обслуговувати та потребують постійного стороннього догляду та допомоги. Таким чином на теперішній час ОСОБА_3 є єдиним годувальником сім`ї та працюючим членом в родині. ОСОБА_3 має постійне місце роботи ПАТ «Дніпропетровськгаз» і під час воєнного стану в країні є працівником критичної інфраструктури, а тому, на думку суду, ця праця дуже необхідна для суспільства.
Отже, всі зазначені обставини вказують на те, що негайне відбування покарання у виді обмеження волі ОСОБА_3 потягне за собою тяжкі наслідки як для засудженого особисто, так і для членів його родини, бо під час воєнного стану в країні та важкою воєнною обстановкою в місті його сім`я залишиться без засобів для існування, а батьки без піклування, догляду та матеріальної підтримки.
Тому суд вважає, що дійсно наявні особливі обставини для відстрочки відбування покарання у виді обмеження волі і клопотання ОСОБА_3 підлягає задоволенню.
Керуючись ст. 536, 537, 539 КПК України, суд

п о с т а н о в и в :

Клопотання засудженого ОСОБА_3 про відстрочення виконання вироку Нікопольського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 03.12.2021 по справі № 182/2291/19, яким його засуджено за вчинення кримінального правопорушення /злочину/, передбаченого ч. 1 ст. 122 КК України до покарання в виді обмеження волі на строк 1 (один) рік 6 міс. задовольнити.
Відстрочити виконання вироку Нікопольського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 03.12.2021 по справі № 182/2291/19, яким ОСОБА_3 засуджено за вчинення кримінального правопорушення /злочину/, передбаченого ч. 1 ст. 122 КК України до покарання в виді обмеження волі на строк 1 (один) рік 6 міс. строком на 1 (один) рік.
Ухвала може бути оскаржена до Дніпровського апеляційного суду протягом семи днів з дня її оголошення через Нікопольський міськрайонний суд Дніпропетровської області.

Суддя: ОСОБА_1