справа № 208/7366/19
№ провадження 1-кс/208/730/22
УХВАЛА
Іменем України

04 липня 2022 р. м. Кам`янське

Слідчий суддя Заводського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області ОСОБА_1 , за участі секретаря ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні клопотання ОСОБА_3 «про скасування арешту майна» в межах кримінального провадження № 0002073 від 05.11.2019 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ст. 290 КК України, -

встановив:

ОСОБА_3 звернулась до Заводського районного суду м. Дніпродзержинська із клопотанням «про скасування арешту майна» в межах кримінального провадження № 0002073 від 05.11.2019 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ст. 290 КК України.

В обґрунтування клопотання заявник посилається на те, що у провадженні СВ Кам`янського РУП ГУНП в Дніпропетровській області перебувало кримінальне провадження № 0002073 від 05.11.2019 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ст. 290 КК України, в якому за клопотанням слідчого СВ Кам`янського РУП ГУНП в Дніпропетровській області ОСОБА_4 . Ухвалою слідчого судді Заводського районного суду м, Дніпродзержинська Дніпропетровської області ОСОБА_1 від 07.11.2019 року було накладено арешт на майно, а саме на автомобіль «Mitsubishi Outlander» д.з. НОМЕР_1 , який згідно свідоцтва про реєстрацію належить НОМЕР_2 , який належить йому, ОСОБА_3 . Ухвалою слідчого судді Заводського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області ОСОБА_5 від 01.04.2020 року арешт було скасовано в частині заборони розпорядження та користування транспортним засобом, в іншій частині, зокрема в частині заборони відчуження транспортного засобу, арешт накладений ухвалою слідчого судді Заводського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 07 листопада 2019 року марки «Mitsubishi Outlander» д.н.з. НОМЕР_1 , номер кузова: НОМЕР_3 , чорного кольору, який згідно свідоцтва про реєстрацію НОМЕР_2 належить ОСОБА_3 , залишили в силі.

На теперішній час кримінальне провадження № 0002073 від 05.11.2019 року, Постановою слідчого від 30.06.2020 року закрито, але арешт транспортного засобу залишився. Оскільки відсутня необхідность у подальшому застосуванні заходу забезпечення кримінального провадження у вигляді арешту майна, так як кримінальне провадження закрито, а тому просить суд скасувати арешт майна.

В судове засіданні заявник не з`явилась, будучи належним чином повідомленою про дату, час та місце розгляду клопотання, надав заяву в якій просив суд розглянути клопотання без його участі, на задоволенні якого наполягав у повному обсязі.

В судове засіданні представником СВ Кам`янського РУП ГУНП в Дніпропетровській області слідчою ОСОБА_4 , подано копію постанови про закриття кримінального провадження № 0002073 від 05.11.2019 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ст. 290 КК України від 30.06.2020 року та надала заяву в якій просила розглянути справу без її участі.

Представник Кам`янської окружної прокуратури не з`явився, будучи належним чином повідомленим про дату, час та місце розгляду клопотання, надав до суду клопотання про розгляд клопотання без участі їх представника.

Слідчий суддя, дослідив підстави та обґрунтування заяви, додані матеріали, приходить до висновку.

Згідно ст. 55 Конституції України, кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб.

Відповідно до ч. 1 ст. 24 КПК України, кожному гарантується право на оскарження процесуальних рішень, дій чи бездіяльності прокурора, слідчого в порядку, передбаченому цим Кодексом.

Право власності належить до основоположних прав людини, втілення яких у життя становить підвалини справедливості суспільного ладу. Захист зазначеного права гарантовано статтею першою Першого протоколу до Конвенції. Як передбачено цією міжнародно-правовою нормою, кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном, і ніхто не може бути позбавлений власного майна інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом або загальними принципами міжнародного права. Відповідно до практики ЄСПЛ втручання в це право повинно мати законні підстави й мету, а також бути пропорційним публічному інтересу.

Особи, котрі зазнають порушення права мирного володіння майном, як і інших визначених Конвенцією прав, відповідно до статті 13 цього міжнародно-правового акта повинні бути забезпечені можливістю ефективного засобу юридичного захисту в національному органі.

На рівні національного законодавства гарантії захисту права власності закріплені у статті 41 Конституції України, за змістом якої кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю за винятком обмежень, установлених законом.

Зазначений принцип відображено й конкретизовано в частині першій статті 321 Цивільного кодексу України, згідно з якою право власності є непорушним, і ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Одним із способів захисту права власності є гарантована статтею 391 цього Кодексу можливість власника вимагати усунення перешкод у здійсненні права користування та розпорядження своїм майном.

Спеціальні підстави законного обмеження особи у реалізації права власності передбачені, зокрема, нормами кримінального процесуального закону для виконання завдань кримінального провадження як легітимної мети відповідного втручання у право мирного володіння майном.

Зокрема, ст. 131 КПК України встановлено, що арешт майна є одним із заходів забезпечення кримінального провадження, що застосовуються з метою досягнення дієвості цього провадження.

Норми КПК України докладно регламентують мету, підстави й порядок застосування та скасування арешту майна як заходу забезпечення кримінального провадження.

Згідно зі статтею 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.

Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження.

Арешт майна має тимчасовий характер, і його максимально можлива тривалість обмежена часовими рамками досудового розслідування та/або судового розгляду до прийняття процесуального рішення, яким закінчується кримінальне провадження.

Зі змісту статті 174 КПК України вбачається, що підозрюваний, обвинувачений, їх захисник, законний представник, інший власник або володілець майна, представник юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, які не були присутні при розгляді питання про арешт майна, мають право заявити клопотання про скасування арешту майна повністю або частково. Таке клопотання під час досудового розслідування розглядається слідчим суддею, а під час судового провадження - судом.

Арешт майна також може бути скасовано повністю чи частково ухвалою слідчого судді під час досудового розслідування чи суду під час судового провадження за клопотанням підозрюваного, обвинуваченого, їх захисника чи законного представника, іншого власника або володільця майна, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, якщо вони доведуть, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано.

Після припинення кримінальної процедури відповідне втручання фактично набуває свавільного характеру, й заінтересована особа правомірно розраховує на його припинення. Адже утвердження й забезпечення прав і свобод та надання людині ефективного засобу юридичного захисту від їх порушень з огляду на положення статті 3 Конституції України, статті 13 Конвенції є головним обов`язком держави, яка відповідає перед людиною за свою діяльність.

Згідно зі статтею 174 КПК України як підозрюваний, обвинувачений, їх захисник або законний представник, так і інший власник або володілець майна вправі звернутися до слідчого судді з клопотанням про скасування арешту майна, в тому числі на тій підставі, що в подальшому застосуванні відповідного заходу відпала потреба.

Вимоги про звільнення майна з-під арешту, що ґрунтуються на праві власності на нього, виступають способом захисту зазначеного права (різновидом негаторного позову) і виникають з цивільних правовідносин, відповідно до частини першої статті 19 ЦПК України можуть бути вирішені судом цивільної юрисдикції. З урахуванням наведеного вище, вирішення цих вимог за правилами кримінального судочинства законом не передбачено.

Вказана правова позиція сформульована Верховним Судом України у постанові від 15.05.2013 № 6-26цс13 та підтверджена постановою Великої Палати Верховного Суду від 15.05.2019 у справі № 372/2904/17-ц та від 12.06.2019 у справі № 766/21865/17.

У наведеній постанові закріплено правовий орієнтир, відповідно до якого в порядку, передбаченому кримінальним процесуальним законодавством, коли арешт на майно накладено при провадженні в кримінальній справі, розглядаються заяви на правильність арешту майна. До цього ж зводяться і роз`яснення, надані Верховним Судом України у пункті четвертому постанови Пленуму від 27.08.1976 «Про судову практику в справах про виключення майна з опису».

Разом із тим, скасування арешту майна, накладеного слідчим у кримінальній справі, після закриття справи не пов`язане з оцінкою правомірності застосування органом досудового слідства такого заходу, а необхідність прийняття відповідного рішення є безспірною й безальтернативною з огляду на припинення кримінальних процесуальних правовідносин.

Відповідно до п. 18 ст. 3 КПК України, слідчий суддя суддя суду першої інстанції, до повноважень якого належить здійснення у порядку, передбаченому цим Кодексом, судового контролю за дотриманням прав, свобод та інтересів осіб у кримінальному провадженні.

Згідно до ч. 3 ст. 26 КПК України, слідчий суддя, суд у кримінальному провадженні вирішують лише ті питання, що винесені на їх розгляд сторонами та віднесені до їх повноважень цим Кодексом.

Правова природа діяльності слідчого судді полягає у виконанні функції судового контролю за дотриманням прав і свобод людини під час досудового розслідування.

Таким чином, врахувавши що клопотання ОСОБА_3 подано 30.06.2022 року, а згідно копії Постанови від 30.06.2020 року кримінальне провадження № 0002073 від 05.11.2019 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ст. 290 КК України закрито в зв`язку з відсутністю складу кримінального правопорушення, вбачається що арешт на зазначене майно в межах цього кримінального провадження не скасовано. Виходячи з наведених даних слідчий суддя встановив, що клопотання підлягає задоволенню.

На підставі викладеного і керуючись ст.174 КПК України, слідчий суддя, -

постановив:

Клопотання ОСОБА_3 «про скасування арешту майна» в межах кримінального провадження № 0002073 від 05.11.2019 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ст. 290 КК України задовольнити.

Скасувати арешт на автомобіль марки «Mitsubishi Outlander» д.н.з. НОМЕР_1 , який згідно свідоцтва серії НОМЕР_2 про реєстрацію належить ОСОБА_3 , накладений Ухвалою слідчого судді Заводського районного суду м, Дніпродзержинська Дніпропетровської області ОСОБА_1 від 07.11.2019 року справа № 208/7366/19 (провадження № 1-кс/208/3117/19)

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя ОСОБА_1