Справа № 335/3209/17
Провадження № 1-і/191/114/22
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
16 вересня 2022 року м. Синельникове

Синельниківський міськрайонний суд Дніпропетровської області у складі:

головуючої судді ОСОБА_1 ,

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ОСОБА_4 ,

захисника адвоката ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції клопотання прокурора Василівської окружної прокуратури ОСОБА_3 про продовження строку запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно

ОСОБА_4 , який обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.187 КК України, -
ВСТАНОВИВ:
12.09.2022 року прокурор Василівської окружної прокуратури ОСОБА_3 звернулася до суду через систему «Електронний суд» з клопотанням про продовження строку застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно обвинуваченого ОСОБА_4 посилаючись на те, що на даний час не зменшилися ризики, які враховувалися при застосуванні і продовженні обвинуваченому запобіжного заходу, оскільки, будучи на свободі, останній має можливість переховуватися від суду у зв`язку з тяжкістю вчиненого кримінального правопорушення та перебуванням с.Марянівка Приазовського району Запорізької області, в якій знаходиться зареєстроване та фактичне місце проживання обвинуваченого, в тимчасовій окупації військами Російської Федерації та наявність ризиків переховуватися від суду, а також ризику вчинити інше кримінальне правопорушення.
Прокурор ОСОБА_3 підтримала клопотання та просила його задовольнити.
Обвинувачений ОСОБА_4 та його захисник ОСОБА_5 заперечили проти клопотання та просили застосувати до обвинуваченого більш м`який запобіжний захід у вигляді особистого зобов`язання.
Заслухавши учасників судового провадження щодо доцільності продовження обвинуваченому ОСОБА_4 строку тримання під вартою, суд приходить до таких висновків.
У провадженні Василівського районного суду Запорізької області перебуває кримінальне провадження , внесене до ЄРДР за №0001475 від 17 листопада 2016 року, відносно ОСОБА_6 , який обвинувачується у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.187, ч.3 ст.187, ч.3 ст.185, ч.1 ст.304 КК України, ОСОБА_4 , який обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.187 КК України, ОСОБА_7 , який обвинувачується у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.187, ч.3 ст.187, ч.4 ст.187, п.6 ч.2 ст.115, ч.1 ст.304 КК України.

Під час досудового розслідування відносно ОСОБА_4 було обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, згідно ухвали Мелітопольського міськрайонного суду Запорізької області від 16.01.2017 року.
Строк тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_4 неодноразово продовжувався: згідно ухвали Синельниківського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 20.07.2022 року було продовжено до 17.09.2022 року включно.
12.09.2022 року до Синельниківського міськрайонного суду Дніпропетровської області надійшло клопотання прокурора Василівської окружної прокуратури ОСОБА_3 про продовження строку запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо обвинуваченого ОСОБА_4 .
Згідно із ч. 2 ст. 331 КПК України вирішення питання судом щодо запобіжного заходу відбувається в порядку, передбаченому главою 18 цього Кодексу.
Розглядаючи вказане клопотання прокурора, для прийняття законного та обґрунтованого рішення в порядку ст.ст. 199, 331 КПК України, суд повинен з`ясувати всі обставини, які передбачають підстави та умови, за яких продовження строку тримання під вартою є можливим.
Суд вважає, що наявні ризики, передбачені п.п. 1 та 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме, що обвинувачений ОСОБА_4 , перебуваючи на свободі, може переховуватись від суду, вчинити інше кримінальне правопорушення, оскільки обвинувачується у вчиненні особливо тяжкого злочину, при цьому враховується тяжкість покарання, що загрожує обвинуваченому у разі визнання його винним, також, відповідно до наявних матеріалів, обвинувачений не одружений, на утриманні малолітніх дітей не має, офіційно не працевлаштований.
Водночас, відповідно до ч.4 ст.194 КПК України якщо при розгляді клопотання про обрання запобіжного заходу прокурор доведе обставини, передбачені пунктами 1 та 2 частини першої цієї статті, але не доведе обставини, передбачені пунктом 3 частини першої цієї статті, слідчий суддя, суд має право застосувати більш м`який запобіжний захід, ніж той, який зазначений у клопотанні, а також покласти на підозрюваного, обвинуваченого обов`язки, передбачені частинами п`ятою та шостою цієї статті, необхідність покладення яких встановлена з наведеного прокурором обґрунтування клопотання.
Суд вважає, що стороною обвинувачення не доведено, що інший, більш м`який запобіжний захід, зокрема такий як особисте зобов`язання, не здатний забезпечити в належному обсязі виконання обвинуваченим його процесуальних обов`язків, оскільки, окрім клопотання, будь-яких матеріалів, які б свідчили про такий ступінь ризиків, що вказує на можливість продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, до суду не надано, тому зазначене свідчить про те, що для забезпечення належної поведінки обвинуваченого ОСОБА_4 достатнім буде застосування запобіжного заходу у вигляді особистого зобов`язання, що відповідає правовій позиції, викладеній у п. 80 рішення ЄСПЛ від 10 лютого 2011 року у справі «Харченко проти України», а також правовій позиції ЄСПЛ у рішенні від 12 січня 2012 року у справі «Тодоров проти України», - «для тримання під вартою повинні бути винятково вагомі причини, при цьому тільки тяжкість вчиненого злочину, складність справи та серйозність обвинувачень не можуть вважатися достатніми причинами для тримання особи під вартою».
В той же час, в клопотання прокурора зазначено, що ОСОБА_4 обвинувачується в тому, що він вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч.3 ст.187 КК України, 16.11.2016 року.
Відповідно до ч. 5 ст. 72 КК України (в ред. Закону №838-VIII від 26.11.2015 року), зарахування судом строку попереднього ув`язнення у разі засудження до позбавлення волі в межах того самого кримінального провадження, у межах якого до особи було застосовано попереднє ув`язнення, провадиться з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.
Вказаний Закон втратив чинність 21 червня 2017 року, що з огляду на положення ст.5 КК України та правової позиції, викладеної у постанові Великої Палати Верховного Суду від 29 серпня 2018 р. у справі №663/537/17, вказує на те, що дія вищезазначеного Закону розповсюджується на осіб, які вчинили кримінальні правопорушення до 21 червня 2017 року.
Таким чином, з огляду на ту обставину, що обвинуваченому ОСОБА_4 інкриміновано вчинення кримінального правопорушення, яке мало місце в 16.11.2016 року, тобто до втрати чинності Закону №838-VIII від 26.11.2015 року, останній станом на день розгляду апеляційної скарги перебуває в місцях попереднього ув`язнення понад 5 років 7 місяців, тобто можливий максимальний строк покарання, призначений судом у разі визнання його винним у вчиненні інкримінованому йому злочину, за умови подальшого тримання обвинуваченого під вартою та з урахуванням положень ч. 5 ст. 72 КК України в редакції закону від 26.11.2015 року № 838-VIII, майже закінчився.
Проте правова природа запобіжних заходів те мета їх застосування є відмінною від мети кримінального покарання і такі заходи повинні застосовуватись через існування ризиків, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України.
Таким чином, враховуючи зазначені обставини, вагомість наявних доказів щодо обґрунтованості підозри ОСОБА_4 у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення, наявність ризиків, передбачених ст.177 КПК України, беручи до уваги дані про особу обвинуваченого, а також наявність введеного на території України воєнного стану, суд, дійшов висновку, що необхідно частково задовольнити клопотання прокурора та застосувати до обвинуваченого ОСОБА_4 запобіжний захід у вигляді особистого зобов`язання до 14.11.2022 року, яке полягає у покладенні на обвинуваченого зобов`язання виконувати покладені на нього обов`язки, передбачені ст.194 КПК України.
Керуючись ст. ст. 36, 131, 132, 176-178, 183, 184, 194, 199 КПК України, суд,
ПОСТАНОВИВ:
Клопотання прокурора Василівської окружної прокуратури ОСОБА_3 про продовження строку запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_4 задовольнити частково.
Застосувати відносно обвинуваченого ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді особистого зобов`язання.
На підставі ч.5 ст.194 КПК України строком до 15.11.2022 року включно, покласти на обвинуваченого ОСОБА_4 наступні обов`язки:
- прибувати за кожною вимогою на визначений час до суду;
- повідомляти суд та прокурора про зміну місця проживання;
- не відлучатися із населеного пункту, в якому він проживає, без дозволу суду;
- утримуватися від спілкування зі свідками та потерпілим у даному кримінальному провадженні.
Звільнити обвинуваченого ОСОБА_4 з-під варти негайно.
Контроль за виконанням даної ухвали покласти на прокурора Василівської окружної прокуратури ОСОБА_3 .
Ухвала може бути оскаржена до Дніпровського апеляційного суду протягом семи днів з дня її проголошення.

Повний текст ухвали проголошений 20.09.2022 року о 12.45 годині.

Суддя ОСОБА_1