ЧЕРНІВЕЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

19 липня 2022 року м. Чернівці

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ та справ про адміністративні правопорушення Чернівецького апеляційного суду у складі: Головуючого ОСОБА_1

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3

секретаря ОСОБА_4

розглянувши у відкритому судовому засіданні за участю прокурора ОСОБА_5 , захисника ОСОБА_6 , потерпілих ОСОБА_7 , ОСОБА_8 ,представника потерпілої ОСОБА_7 -адвоката ОСОБА_9 , представника ПрАТ «Страхова компанія «Еталон» ОСОБА_10 (в режимі відеоконференції) апеляційні скарги ПрАТ «Страхова компанія «Еталон» та захисника ОСОБА_6 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_11 на вирок Хотинського районного суду Чернівецької області від 17 травня 2022 року у кримінальному провадженні № 0000387 щодо ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с.Дерев`яни Кам`янець-Подільського району Хмельницької області, мешканця АДРЕСА_1 , громадянина України, не працюючого, одруженого, раніше не судимого,обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст. 286 КК України,-

В С Т А Н О В И Л А :

Вироком Хотинського районного суду Чернівецької області від17 травня 2022 року ОСОБА_11 визнаний винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 286 КК України та йому призначене покарання у виді 5 років позбавлення волі з позбавленням права керуванням транспортними засобами строком на 3 роки.

Строк відбування покарання ОСОБА_11 обчислений з 19 вересня 2021 року.Запобіжний захід у виді тримання під вартою залишений ОСОБА_11 до набрання вироком законної сили.

Цивільний позов ОСОБА_7 задоволено частково.

Стягнуто з ОСОБА_11 на користь ОСОБА_7 витрати на поховання в розмірі 8905 грн. 50 коп. та моральну шкоду в розмірі 50 000 грн.

Провадження№11-кп/822/245/22 Головуючий у І інстанції: ОСОБА_12
Категорія: ч.3 ст. 286 КК України Суддя-доповідач: ОСОБА_1 .
Стягнуто з ПАТ «Страхова компанія «Еталон» на користь ОСОБА_7 на відшкодування шкоди, завданої страховим випадком 244400 грн.та моральну шкоду в розмірі 13000 грн.

В іншій частині позовних вимог ОСОБА_7 відмовлено.

Цивільний позов ОСОБА_8 та ОСОБА_13 задоволено частково.

Стягнуто з ПАТ «Страхова компанія «Еталон» на користь ОСОБА_8 та ОСОБА_13 витрати на поховання в розмірі 29660 грн. 50 коп. по 14 830,25 грн. кожному та моральну шкоду в розмірі 72000 грн., по 36 000 грн. кожному.

Стягнуто з ОСОБА_11 на користь ОСОБА_8 та ОСОБА_13 моральну шкоду в розмірі 40000 по 20000 грн. кожному.

В іншій частині позовних вимог ОСОБА_8 та ОСОБА_13 відмовлено.

Стягнуто з ОСОБА_11 в дохід держави процесуальні витрати в розмірі 11670 грн. 16 коп. Вирішена доля речових доказів.

На вказаний вирок надійшли апеляційні скарги Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Еталон» та захисника ОСОБА_6 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_11 .

Захисник ОСОБА_6 у апеляційній скарзі просить змінити вирок, застосувати ст.69 КК України та призначити ОСОБА_11 покарання нижче від найнижчої межі, передбаченої санкцією ч.3 ст.286 КК України

Стверджує, що при призначенні основного та додаткового покарання судом першої інстанції належним чином не враховані обставини, які пом`якшують покарання та дані про особу обвинуваченого.

Вказує,що ОСОБА_11 визнав винуватість в повному обсязі, щиро розкаявся у вчиненому, раніше до кримінальної відповідальності не притягався, на обліку у лікаря психіатра та нарколога не перебуває, позитивно характеризується по місцю проживання, є собою похилого віку та інвалідом ІІ групи, попросив вибачення у потерпілих, взнав, що причиною ДТП є його власна неуважність, частково відшкодував матеріальні збитки потерпілим та зобов`язався завдану шкоду відшкодувати повністю,а тому просив не позбавляти його волі та надати можливість утримувати непрацюючих членів своєї сім`ї та відшкодувати збитки потерпілим.

Вважає, що судом не в достатній мірі враховано, що даний злочин вчинений обвинуваченим не навмисно. Крім цього, потерпілий ОСОБА_14 перебував у стані алкогольного сп`яніння та його дії теж перебувають у причинному зв`язку з настанням ДТП.

Твердить,що суд не врахував наявність обставини, яка пом`якшує покарання- надання допомоги потерпілим безпосередньо після вчинення злочину,оскільки ОСОБА_11 викликав медичну допомогу для надання кваліфікованої медичної допомоги потерпілим.

Також вказує, що судом не враховані обставини, які сприяли злочину, зокрема погані дорожні умови, темний період доби, відсутність вуличного освітлення, заокругленість дороги та припаркований транспортний засіб, який обмежив видимість, а також перебування потерпілих в стані алкогольного сп`яніння.

Наведені обставини, на думку апелянта, є підставою для призначення обвинуваченому покарання із застосуванням ст.69 КК України нижче нижчої межі основного покарання,передбаченого санкцією та не призначення додаткового покарання, тому просив змінити вирок в цій частині

У апеляційній скарзі ПрАТ «Стахова компанія «Еталон» просить вирок в частині цивільного позову ОСОБА_7 до страхової компанії скасувати та відмовити їй в задоволенні цивільного позову в повному обсязі.

Посилається на те, що відповідно до ст. 27 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» загальний розмір страхового відшкодування моральної шкоди стосовно одного померлого становить 12 мінімальних заробітних плат у місячному розмірі, встановлених законодавством на день настання страхового випадку і виплачується рівними частинами.

При цьому звертає увагу, що відповідно до ст.8 Закону України «»Про Державний бюджет України на 2021 рік» мінімальна заробітна плата з 1 січня становила 6000 грн.

На думку апелянта , зі страхової компанії могло бути стягнуто 72000 грн. виходячи із розрахунку 6000х12= 72000 грн.

Однак, згідно вироку суд ухвалив стягнути з Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Еталон» на користь ОСОБА_7 відшкодування шкоди завданої страховим випадком в розмірі 244400 грн.

Окрім цього наголошує, що ОСОБА_7 не надано жодного доказу на підтвердження складу сім`ї.

Також вказує на те, що позивачем не надано жодних доказів на підтвердження витрат на лікування, а відтак моральна шкода в розмірі 5% не вираховується та не сплачується, тому вимога у стягненні 13 000 грн. є незаконною.

За таких обставин вважає, що у заявленому позові ОСОБА_7 слід відмовити.

Згідно з вироком, 19.09.2021, приблизно о 04 год. 00 хв., водій ОСОБА_11 , керуючи транспортним засобом марки «Renault Master», номерний знак НОМЕР_1 , рухався в темну пору доби, по вул. Головній, в с. Владична Дністровського району Чернівецької області, зі сторони м. Хотин в напрямку м. Чернівці. Продовжуючи свій рух у вказаному напрямку та під`їжджаючи до будинку № 7 вказаної вулиці, водій ОСОБА_11 , виконуючи маневр об`їзду припаркованого біля правого краю дороги автомобіля марки «ВАЗ 2410» номерний знак НОМЕР_2 , маючи об`єктивну можливість виявити мотоцикл марки «Lifan-200 Cityr», без номерних знаків, під керуванням водія ОСОБА_14 , який рухався із увімкненим світлом фар на зустріч в межах своєї смуги руху із пасажиром ОСОБА_15 , не вживши заходів для зменшення швидкості аж до зупинки транспортного засобу, не переконавшись, що це буде безпечним і не створить небезпеки іншим учасникам руху, виїхав на смугу зустрічного руху де допустив зіткнення із вказаним мотоциклом «Lifan-200 Cityr».

Внаслідок даної дорожньо-транспортної пригоди водію мотоцикла ОСОБА_14 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , та пасажиру мотоцикла ОСОБА_15 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , спричинено смерть.

Вказану дорожньо-транспортну пригоду водій ОСОБА_11 скоїв в результаті порушення та невиконання вимог п.п. 10.1 та 12.3, які безпосередньо перебувають у причинному зв`язку з наслідками, а також п.п. 1.5 та 2.3 (б, д), які лише сприяли порушенню вищевказаних правил, встановлених «Правилами дорожнього руху»

Потерпілі ОСОБА_8 та ОСОБА_13 подали заперечення на апеляційну скаргу захисника ОСОБА_6 , оскільки вважають, що вирок відносно ОСОБА_11 відповідає фактичним обставинам справи, а призначене покарання є надто лояльним, так як передбачає найнижчу відповідальність, яка передбачена санкцією ч.3 ст.286 КК України, а тому просять залишити вирок без зміни.

Заслухавши доповідь судді, доводи захисника, який підтримав апеляційні скарги, доводи представника цивільного відповідача ОСОБА_10 , яка просила скасувати вирок в частині стягнення зі страхової компанії відшкодувань на користь ОСОБА_7 , позицію потерпілих та представника потерпілої,які просили вирок залишити без змін, доводи прокурора про відсутність підстав для зміни вироку, перевіривши доводи апеляційних скарг та дослідивши матеріали провадження в їх межах, судова колегія приходить до наступних висновків.

Відповідно до ст. 404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Оскільки вирок районного суду в частині доведеності винуватості та правильності кваліфікації діяння не оспорюється, судова колегія відповідно до ст. 404 КПК України не наводить доводів на підтвердження висновків суду в цій частині.

Згідно ст.50 КК України призначене покарання, з-поміж інших завдань, повинно досягти мети виправлення та запобігання вчиненню нових злочинів як засудженим, так й іншими особами.

Відповідно до вимог ст.65 КК України особі, яка вчинила злочин, має бути призначено покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів. Суд зобов`язаний враховувати ступінь тяжкості вчиненого злочину, дані про особу винного та обставини,які пом`якшують і обтяжують покарання.

При цьому суди повинні суворо додержуватись вимог даної норми закону стосовно загальних засад призначення покарання, оскільки саме через останні реалізується принципи законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання.

Відповідно до п.20 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті» при призначенні покарання за ст.286 КК України суди мають враховувати ,зокрема,наслідки, що настали, характер та мотиви допущених особою правил безпеки дорожнього руху або експлуатації транспорту, її ставлення до цих порушень та поведінку після вчинення злочину,а також обставини, які пом`якшують та обтяжують покарання та особу винного.

Судова колегія вважає, що суд першої інстанції у повній мірі дотримався викладених вище вимог

Відповідно до положень ст.ст.3, 27 Конституції України людина, її життя і здоров`я, честь і гідність, недоторканність і безпека визнаються в Україні найвищою соціальною цінністю. Кожна людина має невід`ємне право на життя,і ніхто не може бути свавільно життя позбавлений.

Конвенцією про захист прав людини та основоположних свобод(ст.2) встановлено,що право кожного громадянина на життя охороняється законом.

Так, призначаючи ОСОБА_11 покарання, суд врахував,що вчинене обвинуваченим кримінальне правопорушення,хоча і є необережним,однак за ступінню тяжкості відноситься до тяжких злочинів.

Внаслідок злочину заподіяна смерть двом особам молодого віку- ОСОБА_14 ,2000 р.н. та ОСОБА_15 ,2002 р.н.,які загинули на місці події.

Зазначений злочин було вчинено обвинуваченим внаслідок грубого порушення одночасно декількох вимог Правил дорожнього руху України, зокрема в нічний час обвинувачений виїхав на зустрічну смугу руху,не переконавшись, що це буде безпечним, не вжив заходів для зменшення швидкості та допустив зіткнення із зустрічним мотоциклом.

У судовому засіданні потерпілі ОСОБА_8 та ОСОБА_13 просили призначити обвинуваченому суворе покарання.

Зі змісту поданого потерпілими ОСОБА_8 та ОСОБА_13 заперечення, вони наполягають, що у обвинуваченого не було бажання примиритися з ними. Навпаки, у день поховання їхнього сина на них чинився психологічних тиск ,а саме-телефонні дзвінки з вимогою забрати заяву із поліції. Вважають,що призначене судом покарання є лояльним та підстав для його пом`якшення,на думку потерпілих, немає.

Таку ж позицію висловили потерпілі ОСОБА_8 та ОСОБА_7 під час апеляційного розгляду.

Суд при призначенні покарання обгрунтовано врахував пом`якшуючі обставини- щире каяття та активне сприяння в розкритті злочину,на які посилається і захисник у апеляційній скарзі .

Доводи захисника про те,що судом безпідставно не врахована пом`якшуюча обставина,передбачена п.2-1 ч.1 ст.66 КК України-надання медичної або іншої допомоги потерпілому безпосередньо після вчинення кримінального правопорушення судова колегія вважає необгрунтованими.

Твердження захисника про те,що саме ОСОБА_11 було викликано швидку допомогу не підтверджено доказами.

При цьому,допомоги потерпілі внаслідок ДТП не потребували,оскільки загинули на місці ДТП,про що зазначено у реєстраційному повідомленні з єдиного обліку подій відділення поліції №2 (м.Хотин) (а.с.124-126 т.2)

Окрім того,відповідно до п.2.10.г ПДРУ у разі причетності до ДТП водій зобов`язаний вжити заходів для надання домедичної допомоги потерпілим,викликати бригаду екстреної(швидкої) медичної допомоги.

Обставин, що обтяжують покарання, судом не встановлено.

При призначенні покарання суд врахував і на дані про особу обвинуваченого,у тому числі і ті,на які посилався захисник у апеляційній скарзі.

Зокрема,суд зважив,що ОСОБА_11 раніше не судимий, за місцем проживання характеризується позитивно, на обліку у лікаря нарколога та лікаря психіатра не перебуває та є інвалідом ІІ групи.

Крім цього, судом врахована досудова доповідь територіального органу пробації щодо обвинуваченого ОСОБА_11 .

На спростування доводів апелянта,суд зважив і на те,що у діях водія мотоцикла ОСОБА_14 також були невідповідності вимогам ПДРУ,які могли перебувати у причинному зв`язку із фактом настання ДТП.

Отже,обставини,про які вказує адвокат у апеляційній скарзі, уже були враховані судом при призначенні покарання

Обставин,які би істотно знижували ступінь тяжкості скоєного та давали би підстави для застосування вимог ст.69 КК України суд не встановив,таких достатніх підстав не наведено захисником у апеляційній скарзі і їх не встановлено апеляційним судом.

Врахувавши викладене вище,зокрема,наявність обставин,що пом`якшують покарання,позицію потерпілих ОСОБА_16 про призначення суворого покарання, особу винного, його стан здоров`я, фактичних обставин справи,за яких було скоєно ДТП,грубе порушення вимог ПДРУ водієм ОСОБА_11 , а також невідповідності вимог ПДР в діях водія мотоцикла, які могли перебувати в причинному зв`язку з настанням даної пригоди, суд першої інстанції прийшов до висновку, що виправлення ОСОБА_11 неможливо без ізоляції від суспільства та призначив мінімальне за строком покарання у вигляді позбавлення волі з позбавленням права керувати транспортними засобами.

Враховуючи суспільну небезпеку вчиненого кримінального правопорушення, зокрема те, що дії обвинуваченого спричинили необоротні тяжкі наслідки - смерть двох осіб- ОСОБА_14 та ОСОБА_15 ,суд прийшов до обґрунтованого висновку про відсутність підстав для застосування ст. 75 КК України.

Доводи апелянта про те,що судом,на його думку, не враховані обставини, які сприяли злочину, зокрема погані дорожні умови, темний період доби, відсутність вуличного освітлення, заокругленість дороги та припаркований транспортний засіб,є безпідставними,оскільки саме водій,керуючи транспортним засобом,зобов`язаний такі обставини враховувати у разі їх наявності.

Отже, висновки суду про відсутність достатніх даних для застосування ст.69 КК України є правильними і підстав для зміни вироку в частині призначення покарання судова колегія не вбачає.

Відповідно до положень ст. 128 КПК України особа, якій кримінальним правопорушенням або іншим суспільно небезпечним діянням завдано майнової та/або моральної шкоди, має право під час кримінального провадження до початку судового розгляду пред`явити цивільний позов до підозрюваного, обвинуваченого або до фізичної чи юридичної особи, яка за законом несе цивільну відповідальність за шкоду, завдану діями підозрюваного, обвинуваченого або неосудної особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння.

Цивільний позов у кримінальному провадженні розглядається судом за правилами, встановленими цим Кодексом. Якщо процесуальні правовідносини, що виникли у зв`язку з цивільним позовом, цим Кодексом не врегульовані, до них застосовуються норми Цивільного процесуального кодексу України за умови, що вони не суперечать засадам кримінального судочинства.

З огляду на це, при вирішенні цивільного позову суд зобов`язаний об`єктивно дослідити обставини справи, з`ясувати учасників і характер правовідносин, що склалися між ними, встановити розмір шкоди, заподіяної внаслідок вчинення кримінального правопорушення, а також визначити порядок її відшкодування.

Відповідно до ст. 3 Закон України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності здійснюється з метою забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоров`ю та/або майну потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди та захисту майнових інтересів страхувальників.

Згідно ст.6 зазначеного Закону страховим випадком є ДТП, що сталося за участю забезпеченого транспортного засобу, внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована, за шкоду, заподіяну життю, здоров`ю та/або майну потерпілого.

Цивільна відповідальність обвинуваченого на час ДТП була застрахована Приватним акціонерним товариством «Страхова компанія «Еталон», що підтверджується полісом обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів.

Цим полісом, в якому страхувальником є ОСОБА_11 забезпечена відповідальність перед потерпілими за участю автомобіля марки «Renault Master», номерний знак НОМЕР_1 ,яким керував ОСОБА_11 (т.1 а.с.62).

З матеріалів справи,зокрема, вбачається, що внаслідок ДТП, яка вчинена ОСОБА_11 , ОСОБА_15 , який є сином потерпілої ОСОБА_7 ,помер.

Отже,потерпілій ОСОБА_7 внаслідок вчинення злочину було заподіяно матеріальну та моральну шкоду.

За таких обставин ОСОБА_7 в рамках даного кримінального провадження звернулася із цивільним позовом та просила стягнути до обвинуваченого із обвинуваченого витрати на поховання в розмірі 8905,50 грн. та моральну шкоду в розмірі 500000 грн.

Також просила стягнути із ПАТ «Страхова компанія «Еталон» 260000 грн. у відшкодування шкоди, завданої страховим випадком та 13000 грн. моральної шкоди, що складає 5% страхової виплати за шкоду заподіяну здоров`ю.

Суд першої інстанції частково задовольнив позовні вимоги ОСОБА_7 та стягнув з обвинуваченого на її користь витрати на поховання в розмірі 8905 грн. 50 коп. та моральну шкоду в розмірі 50 000 грн.

Також суд частково задовольнив вимоги потерпілої та стягнув зі страховика на відшкодування шкоди, завданої страховим випадком - 244400 грн. та моральну шкоду в розмірі 13 000 грн.

Судом вирішений також цивільний позов потерпілих ОСОБА_16 .

Вирок суду в частині правильності вирішення цивільного позову потерпілих ОСОБА_16 ,а також цивільного позову ОСОБА_7 в частині стягнення із обвинуваченого не оспорюється,а тому судова колегія відповідно до ст.404 КПК України не наводить в ухвалі доводів на підтвердження цих висновків.

Щодо вирішення цивільного позову ОСОБА_7 до ПрАТ«Страхова компанія «Еталон» про відшкодування шкоди судова колегія зауважує наступне.

Згідно п 22.1 Закону у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи.
У разі настання події, яка є підставою для проведення регламентної виплати, МТСБУ у межах страхових сум, що були чинними на день настання такої події, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи.
Відповідно до статті 23 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» шкодою, заподіяною життю та здоров`ю потерпілого внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, зокрема, є шкода, пов`язана зі смертю потерпілого.

За приписами ст.27 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» шкодою, пов`язаної із смертю потерпілого, є моральна шкода, витрати на поховання та на спорудження надгробного пам`ятника,а також шкода,заподіяна смертю,яка відшкодовується на умовах ст.1200 ЦК України(відшкодовується непрацездатним,які були на утриманні померлого,а також дитині,народженій після його смерті)

Доводи представника цивільного відповідача про неправильність вирішення цивільного позову ОСОБА_7 в частині моральної шкоди із посиланням на ст.26-1 Закону є безпідставними,оскільки цією нормою передбачене відшкодування моральної шкоди безпосередньо потерпілому - фізичній особі, який зазнав ушкодження здоров`я під час дорожньо-транспортної пригоди у розмірі 5 відсотків страхової виплати за шкоду, заподіяну здоров`ю.

Відшкодування ж моральної шкоди у зв`язку зі смертю та визначення її розміру здійснюється за ст.27.3 цього Закону,якою передбачено,що страховик відшкодовує моральну шкоду, заподіяну смертю фізичної особи, її чоловіку (дружині), батькам (усиновлювачам) та дітям (усиновленим). Загальний розмір такого страхового відшкодування (регламентної виплати) цим особам стосовно одного померлого становить 12 мінімальних заробітних плат у місячному розмірі, встановлених законодавством на день настання страхового випадку, і виплачується рівними частинами.
Оскільки 12 мінімальних заробітних плат у місячному розмірі, встановлених законодавством на день настання страхового випадку(19.09.2021 року) становило 72 тис грн.,що апелянтом не оспорюється,суд правильно стягнув на відшкодування моральної шкоди із страхової компанії суму 13 тис грн.,яку просила стягнути потерпіла.
Отже,норми матеріального права в цій частині застосовані правильно,а доводи апелянта безпідставні.

Згідно п.27.1 ст.27 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» страхове відшкодування (регламентна виплата) виплачується, якщо смерть потерпілого внаслідок дорожньо-транспортної пригоди настала протягом одного року після дорожньо-транспортної пригоди та є прямим наслідком цієї дорожньо-транспортної пригоди.

Враховуючи те, що згідно договору страхування відповідальність страховика за шкоду,заподіяну життю та здоров`ю встановлена у межах 260 тис грн. на одного потерпілого,суд обгрунтовано стягнув на користь потерпілої зі страхової компанії на відшкодування шкоди, завданої страховим випадком смертю потерпілого внаслідок ДТП 244400 грн.(260 тис грн-2600 грн(франшиза)-13 тис грн(моральна шкода).

Посилання апелянта на те, що ОСОБА_7 не надала довідку про склад сім`ї не впливає на висновки суду щодо стягнення на її користь моральної шкоди,оскільки вона визнана відповідно до КПК України в установленому законом порядку потерпілою по даній справі внаслідок смерті сина, ОСОБА_15 і такі обставини перевірялись та встановлювались під час досудового розслідування,а також перевірялись судом.

Отже, підстав для скасування чи зміни вироку за доводами апеляційних скарг не вбачається,а тому у їх задоволенні необхідно відмовити.

Керуючись ст.ст. 404,405,407,418,419 КПК України, колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ та справ про адміністративні правопорушення Чернівецького апеляційного суду, -

У Х В А Л И Л А :

Апеляційні скарги Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Еталон» та захисника ОСОБА_6 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_11 залишити без задоволення, а вирок Хотинського районного суду Чернівецької області від 17 травня 2022 року щодо ОСОБА_11 - без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення і може бути оскаржена до Касаційного кримінального суду у складі Верховного Суду протягом трьох місяців з дня її проголошення, а засудженим у той же строк з дня отримання її копії.

Головуючий: ОСОБА_1

Судді: ОСОБА_2

ОСОБА_3