Провадження №11-кп/801/893/2022
Головуючий у суді 1-ї інстанції: ОСОБА_1
ВІННИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
21 вересня 2022 року м. Вінниця

Вінницький апеляційний суд в складі:
головуючого-судді: ОСОБА_2 ,
суддів: ОСОБА_3 ,
ОСОБА_4 ,
з секретарем судового засідання ОСОБА_5 ,
за участю:
прокурора ОСОБА_6 ,
захисника ОСОБА_7 ,
розглянув у відкритому судовому засіданні у м. Вінниці кримінальне провадження за апеляційною скаргою засудженого ОСОБА_8 на ухвалу Вінницького міського суду Вінницької області від 25.07.2022 в судовому провадженні за клопотанням адміністрації Державної установи «Вінницька виправна колонія (№86)» про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання засудженого ОСОБА_8 ,
в с т а н о в и в:

Оскаржуваною ухвалою відмовлено в задоволенні клопотання адміністрації Державної установи «Вінницька виправна колонія (№86)» про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання, призначеного вироком Козятинського міськрайонного суду Вінницької області від 05.10.2018 за ч. 2 ст. 185, ч. 2 ст. 263, ст. 395 КК України із застосуванням ст. 70, 71 КК України у виді 5 років 6 місяців позбавлення волі.
Своє рішення суд мотивував тим, що встановлені судом обставини свідчать про відсутність у ОСОБА_8 сформованої правослухняної поведінки та не доведення ним свого виправлення.
Не погодившись з ухвалою суду, засуджений ОСОБА_8 подав апеляційну скаргу, в якій просить ухвалу суду скасувати та задовільнити подання начальника установи, звільнити його умовно-достроково від відбування покарання. ОСОБА_8 вказує, що він працевлаштований, позитивно характеризується в установі, має заохочення, зміцнив стосунки з родиною.
Заслухавши доповідь судді, виступ захисника на підтримку апеляційної скарги, прокурора, який заперечив проти задоволення апеляційної скарги, вивчивши матеріали провадження, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.
Згідно ч. 2 ст. 81 КК України, умовно-дострокове звільнення від відбування покарання може бути застосоване, якщо засуджений сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення.
Як вбачається з роз`яснень Верховного Суду України щодо правильного та однакового застосування вказаної норми закону України про кримінальну відповідальність, які містяться в постанові Пленуму ВСУ від 26.04.2002 № 2 Про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміну невідбутої частини покарання більш м`яким, умовно-дострокове звільнення від відбування покарання можливі лише після повного та всебічного вивчення даних про особу засудженого. Умовно-достроковому звільненню підлягають ті засуджені, які протягом всього, а не певного періоду часу, сумлінною поведінкою і ставленням до праці довели своє виправлення, і для цього дані беруться в їх сукупності.
Тобто головною передумовою для звільнення особи умовно-достроково є не формальний сплив певної частини строку покарання, а факт виправлення засудженої особи, яке вона довела своєю сумлінною поведінкою та ставленням до праці, а також досягнення цілей покарання.
З матеріалів провадження вбачається, що ОСОБА_8 засуджений вироком Козятинського міськрайонного суду Вінницької області від 05.10.2018 за вчинення кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 185, ч. 2 ст. 263, ст. 396 КК України, із застосуванням ст. 70, 71 КК України до покарання у виді п`яти років шести місяців позбавлення волі.
Ухвалою Вінницького апеляційного суду від 18.12.2018, вирок змінений в частині призначення покарання, а саме, виключено з резолютивної частини вироку вказівку про призначення за першим епізодом злочинної діяльності за ч. 2 ст. 185 КК України, а також, про призначення покарання на підставі ч. 4 ст. 70 КК України. Згідно ст. 71 КК України приєднано не відбуту частину покарання за вироком від 19.07.2017 та призначено покарання у виді п`яти років шести місяців позбавлення волі. Врешті вирок залишено без змін.
Досліджені судом дані в сукупності не свідчать про виправлення засудженого ОСОБА_8 та досягнення мети покарання.
Ґрунтовних даних про поведінку засудженого, які б свідчили, що процес виправлення досяг тієї стадії, на якій відбування засудженим покарання у виді позбавлення волі перестає бути доцільним і свідчить про можливість звільнення від подальшого відбування покарання умовно-достроково, судом не встановлено.
Поряд з даними, які позитивно характеризують ОСОБА_8 , існують обставини, що свідчать про стабільно протиправну спрямованість особи. ОСОБА_8 двічі звільнявся умовно-достроково від відбування призначених покарань, однак мету покарання досягнуто не було і останній знову вчиняв злочини, а застосована пільга не ставала стимулом для виправлення останнього.
Апеляційний суд погоджується з рішенням місцевого суду, вважає висновки, викладені в оскаржуваній ухвалі, обґрунтованими та належним чином вмотивованими.
Засуджений ОСОБА_8 в апеляційній скарзі не навів обґрунтованих доводів незаконності судового рішення.
Клопотання розглянуто судом першої інстанції повно, всебічно та об`єктивно, досліджено необхідні матеріали провадження.
Істотних порушень кримінального процесуального закону, які б стали підставою для скасування судового рішення, апеляційним судом не встановлено.
Керуючись ст.ст. 405, 407 КПК України, суд

у х в а л и в:

Апеляційну скаргу ОСОБА_8 залишити без задоволення.
Ухвалу Вінницького міського суду Вінницької області від 25.07.2022, якою відмовлено у задоволенні клопотання адміністрації Державної установи «Вінницька виправна колонія (№86)» про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання засудженого ОСОБА_8 , залишити без змін.
Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення, касаційному оскарженню не підлягає.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4