ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-кп/803/2236/22 Справа № 207/213/22 Суддя у 1-й інстанції - ОСОБА_1 Суддя у 2-й інстанції - ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 вересня 2022 року м. Дніпро

Колегія суддів Судової палати з розгляду кримінальних справ Дніпровського апеляційного суду у складі:
головуючого судді ОСОБА_2 ,
суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000611 від 11 грудня 2021 року, за апеляційною скаргою обвинуваченого на вирок Баглійського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 08 червня 2022 року, ухвалений щодо
ОСОБА_5 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 в м. Алчевськ Луганської області, громадянина України, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , мешкаючого без реєстрації за адресою: АДРЕСА_2 , раніше судимого,
обвинуваченого у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.ч. 1, 2 ст. 185 КК України
за участю:
секретаря ОСОБА_6 ,
прокурора ОСОБА_7 ,
В С Т А Н О В И Л А:
Вироком Баглійського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 08 червня 2022 року ОСОБА_5 визнано винуватим та призначено покарання за: ч. 1 ст. 185 КК України у виді обмеження волі строком на 1 рік; ч. 2 ст. 185 КК України у виді позбавлення волі строком на 4 роки 6 місяців. На підставі ч. 1 ст. 70 КК України, за сукупністю кримінальних правопорушень, ОСОБА_5 визначено покарання у виді позбавлення волі строком на 4 роки 6 місяців. На підставі ч. 1 ст. 71 КК України, за сукупністю вироків, ОСОБА_5 призначено остаточне покарання у виді позбавлення волі строком на 5 років 1 місяць. Окрім того, судом вирішено питання про стягнення процесуальних витрат та долю речових доказів.
ОСОБА_5 визнано винуватим у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.ч 1, 2 ст. 185 КК України, за таких обставин.
Так, ОСОБА_5 тимчасово мешкав у свого знайомого ОСОБА_8 за адресою: АДРЕСА_3 .
23.11.2021 в денний час доби, коли ОСОБА_8 був відсутній за місцем мешкання вищевказаної адреси, у ОСОБА_5 виник прямий умисел, направлений на таємне викрадення чужого майна.
Реалізуючи свій прямий протиправний умисел, ОСОБА_5 , керуючись корисливим мотивом та корисливою метою, діючи умисно, скориставшись тим, що потерпілий ОСОБА_8 23.11.2021 в денний час доби був відсутній за місцем мешкання за адресою: АДРЕСА_3 та не спостерігав за його діями, шляхом вільного доступу, таємно зі столу розташованого в кімнаті будинку, викрав майно яке належить потерпілому ОСОБА_8 , а саме: цифровий ефірний ІНФОРМАЦІЯ_2 , вартістю 284,25 грн. Заволодівши викраденим майном, ОСОБА_5 з місця скоєння кримінального правопорушення зник, викраденим майном розпорядився на власний розсуд, чим завдав потерпілому ОСОБА_8 майнової шкоди на вищевказану суму.
Крім цього, ОСОБА_5 тимчасово мешкав у свого знайомого ОСОБА_8 за адресою: АДРЕСА_3 .
06.12.2021 в денний час доби, коли ОСОБА_8 був відсутній за місцем мешкання вищевказаного будинку, у ОСОБА_5 виник прямий умисел, направлений на таємне викрадення чужого майна.
Реалізуючи свій прямий протиправний умисел, ОСОБА_5 керуючись корисливим мотивом та корисливою метою, діючи умисно, повторно, скориставшись тим, що потерпілий ОСОБА_8 06.12.2021 в денний час доби був відсутній за місцем мешкання за адресою: АДРЕСА_3 , та не спостерігав за його діями, шляхом вільного доступу, повторно, таємно, з будинку викрав майно, яке належить потерпілому ОСОБА_8 , а саме: холодильник NORD 233, вартістю 975,00 грн.; пральну машину полуавтомат Vilgrand V135-2550 вартістю 1474,04 грн.; електричну ростерну духовку MIRTA МО-0138С вартістю 1073,60 грн., а всього на загальну суму 3522,64 грн. Заволодівши викраденим майном, ОСОБА_5 з місця скоєння кримінального правопорушення зник, викраденим майном розпорядився на власний розсуд, чим завдав потерпілому ОСОБА_8 майнової шкоди на вищевказану суму.

В апеляційній скарзі обвинувачений просить вирок змінити, призначивши йому більш м`яке покарання, із застосуванням положень ст.ст. 69, 75 КК України.
Обгрунтовуючи заявлені вимоги, обвинувачений, не оскаржуючи висновків суду про доведеність його винуватості у вчиненні інкримінованих кримінальних правопорушень, вважає вирок незаконним, через невідповідність призначеного покарання ступеню тяжкості кримінальних правопорушень та його особі, внаслідок суворості. На переконання обвинуваченого, суд призначаючи покарання, не надав належної оцінки його особі, й не взяв до уваги те, що він вину визнав у повному обсязі, щиро розкаявся та жалкує про вчинене, активно сприяв слідству, що, у відповідності до ст. 66 КК України, є обставинами, які пом`якшують покарання. Разом з цим, обвинувачений наголошує на тому, що він має батька похилого віку, який потребує допомоги. За вказаних обставин, обвинувачений вважає, що призначене йому покарання, хоча і не виходить за межі санкцій інкримінованих йому кримінальних правопорушень, але за своїм розміром є явно несправедливим, внаслідок суворості, тому вирок підлягає зміні, з призначенням йому більш м`якого покарання, із застосуванням вимог ст.ст. 69, 75 КК України.

Заслухавши суддю-доповідача, прокурора, яка заперечувала проти задоволення скарги, перевіривши матеріали кримінального провадження та обговоривши наведені в апеляційній скарзі доводи, колегія суддів дійшла такого висновку.
Відповідно до вимог ч. 1 ст. 404 КПК України, в цьому кримінальному провадженні суд апеляційної інстанції переглядає вирок в межах апеляційної скарги.
Висновок суду про доведеність винуватості ОСОБА_5 у вчиненні ним кримінальних правопорушень, передбачених ч.ч. 1, 2 ст. 185 КК України, за обставин, встановлених судом та викладених у вироку, в апеляційній скарзі не оскаржуються, а тому апеляційним судом не переглядаються.
Перевіряючи доводи апеляційної скарги обвинуваченого про невідповідність призначеного покарання ступеню тяжкості вчиненого кримінального правопорушення та його особі, внаслідок суворості, суд їх вважає такими, що не заслуговують на увагу, з огляду на таке.
Згідно ст. 370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом.
Відповідно до змісту ст.ст. 50, 65 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень як засудженими, так і іншими особами. Особі, яка вчинила кримінальне правопорушення, має бути призначено покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів. Це покарання має відповідати принципам справедливості, співмірності і індивідуалізації. Суд, при призначенні покарання, враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу винного й обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.
На переконання колегії суддів, судом першої інстанції вказаних вимог закону було дотримано в повній мірі.
Так, призначаючи ОСОБА_5 покарання, суд врахував характер і ступінь тяжкості вчинених кримінальних правопорушень, особу обвинуваченого, який раніше судимий за вироком Баглійського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 02.01.2020 й вчинив кримінальні правопорушення у період іспитового строку, за місцем проживання характеризується задовільно, на обліку у лікарів нарколога та психіатра не перебуває, а також те, що він добровільно відшкодував завданий збиток та щиро розкаявся, при цьому щире каяття судом було визнано, як обставину, що пом`якшує покарання обвинуваченому. Обставиною, яка обтяжує покарання ОСОБА_5 , суд визнав рецидив злочинів.
Вказаним обставинам, суд надав у сукупності належну і обґрунтовану оцінку й дійшов законного і справедливого висновку про необхідність призначення покарання обвинуваченому в межах санкцій інкримінованих кримінальних правопорушень, та визначення остаточного покарання, з урахуванням положень ч. 1 ст. 70, ч. 1 ст. 71 КК України, у виді позбавлення волі, з його реальним відбуванням.
Згідно ч. 2 ст. 409 КПК України підставою для скасування або зміни вироку суду першої інстанції може бути невідповідність призначеного покарання тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого.
В силу ст. 414 КПК України невідповідним ступеню тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого визнається таке покарання, яке хоч і не виходить за межі, встановлені відповідною статтею (частиною статті) закону України про кримінальну відповідальність, але за своїм видом чи розміром є явно несправедливим через м`якість або через суворість.
Колегія суддів погоджується з встановленими судом обставинами, що впливають на вид і розмір покарання, й вважає, що покарання ОСОБА_5 призначене у виді обмеження волі та позбавлення волі, в межах санкцій ч.ч. 1, 2 ст. 185 КК України, а також остаточне покарання, із застосуванням положень ч. 1 ст. 70, ч. 1 ст. 71 КК України й врахуванням невідбутого покарання за вироком Баглійського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 02.01.2020, у виді позбавлення волі, з його реальним відбуванням, за своїм видом та розміром, є необхідним і достатнім для його виправлення та попередження вчинення нових кримінальних правопорушень.
Твердження обвинуваченого про те, що суд безпідставно не визнав як обставину, яка пом`якшує покарання його активне сприяння слідству, колегія суддів вважає необгрунтованими, оскільки активне сприяння розкриттю злочину як обставина, що пом`якшує покарання, означає добровільну допомогу слідству будь-яким чином: повідомлення правоохоронним органам або суду фактів у справі, надання доказів, інших відомостей про власну кримінальну діяльність чи діяльність інших осіб, викриття інших співучасників, визначення ролі кожного з них у вчиненні злочину, наданні допомоги в їх затриманні, видачі знарядь і засобів вчинення злочину, майна, здобутого злочинним шляхом, тому саме по собі визнання ним вини у вчиненні кримінальних правопорушень, ще не свідчить про його активне сприяння слідству та не підтверджує наявності такої обставини, що пом`якшує покарання.
Доводи обвинуваченого про те, що суд не надав належної оцінки особі обвинуваченого, зокрема тому, що він має на утриманні батька похилого віку, який потребує допомоги, є необґрунтованими, оскільки така обставина не підтверджуються матеріалами кримінального провадження.
Отже, призначене судом покарання ОСОБА_5 в повній мірі відповідає вимогам статей 50, 65 КК України, й підстав вважати його занадто суворим, коллегія суддів не убачає.
При цьому, апеляційним судом не встановлено підстав для застосування до обвинуваченого положень ст. 69, 75 КК України, оскільки необхідною вимогою для їз застосування є не формальна наявність певних обставин, що пом`якшують покарання обвинуваченого, а ці обставини у своїй сукупності повинні настільки істотно знижувати ступінь суспільної небезпечності вчиненого злочину, що призначення винному навіть мінімального покарання в межах санкції було би явно несправедливим.
З огляду на вищенаведене, колегія суддів вважає вирок законним, обґрунтованим, вмотивованим і справедливим, у зв`язку з чим апеляційну скаргу обвинуваченого слід залишити без задоволення.
Керуючись ст.ст. 404, 405, 407, 409, 419 КПК України, колегія суддів,-

П О С Т А Н О В И Л А:
Апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_5 - залишити без задоволення.
Вирок Баглійського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 08 червня 2022 року, ухвалений щодо ОСОБА_5 - залишити без змін.

Ухвала набирає чинності з моменту її проголошення і може бути оскаржена шляхом подачі касаційної скарги до Верховного Суду протягом трьох місяців з дня проголошення судового рішення судом апеляційної інстанції, а засудженим, який тримається під вартою, в той самий строк з моменту вручення йому копії ухвали.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4