В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

17 травня 2022 року

Рівненський міський суд Рівненської області в складі:

судді ОСОБА_1 ,

за участю секретарів судових

засідань Слакви ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

прокурорів ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6

потерпілої ОСОБА_7

обвинуваченого ОСОБА_8

законних представників

обвинуваченого ОСОБА_9 , ОСОБА_10

захисника ОСОБА_11

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду кримінальне провадження внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань 28 березня 2013 року за №0001903 по обвинуваченню:

ОСОБА_8 ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Рівне, проживав в АДРЕСА_1 , громадянина України, не одруженого, із середньою спеціальною освітою, не судимого, не працюючого, інваліда першої групи (людина з обмеженими фізичними можливостями) -

у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ст. 128 КК України,-

в с т а н о в и в :

Органом досудового розслідування направлено до суду обвинувальний акту кримінальному провадженні по обвинуваченню ОСОБА_8 у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч.1 ст.121 КК України.

Згідно нового обвинувального акта, затвердженого Першим заступником прокурора м. Рівне 10.09.2015 ОСОБА_8 , обвинувачується в тому, щовін близько 3 години 00 хвилин 28 березня 2013 року, знаходячись за місцем свого проживання в квартирі АДРЕСА_2 , перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, сидячи на ліжку у своїй кімнаті, не маючи умислу на нанесення тілесних ушкоджень, не помітивши ОСОБА_7 , яка стояла поблизу ліжка, випадково наніс один удар останній кухонним ножем в передню частину тіла, в результаті чого заподіяв їй тілесне ушкодження у вигляді проникаючого ножового поранення передньої черевної стінки з наявністю рани в ділянці пупка з пошкодженням петлі та брижі тонкої кишки, ускладненого внутрішньочеревнрою кровотечею легкого ступеню та серозним перитонітом, яке згідно висновку експерта №394/Е-608 від 31 травня 2013 року відноситься до тяжкого тілесного ушкодження по критерію небезпеки для життя.

Правова кваліфікація кримінального правопорушення - умисні дії ОСОБА_8 , які виразилися у необережному нанесенні тяжких тілесних ушкоджень, який вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ст.128 КК України.

В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_8 вину у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення не визнав. Суду пояснив, що події які розглядаються в суді відбувались 27 та 28 березня 2013 року в квартирі АДРЕСА_2 де він проживає спільно із мамою, якої у вказаний період не було в квартирі. Приблизно о 15-16 годині 27.03.2013, він спільно із своєю знайомою ОСОБА_12 , із сусідами з третього поверху кв.44 ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , відпочивали в квартирі та розпивали спиртні напої. Між ОСОБА_15 та ОСОБА_16 відбувались конфлікти з приводу великої кількості випитого спиртного останньою. В той день випивали спиртні напої ( пиво, вино, горілку) за рахунок ОСОБА_12 . Приблизно об 11-12 год ОСОБА_15 та ОСОБА_16 пішли до себе в квартиру, він та ОСОБА_17 лягли спати. В ранці він проснувся від того, що хтось стукав в двері. Відкривши двері побачив ОСОБА_18 , який став казати щоб спуститися до них в квартиру та подивитись що сталось із ОСОБА_19 . Зайшовши до них у квартиру, побачив ОСОБА_16 в постілі на животі в якої кровоточила рана. Також сліди (краплі) крові бачив по їхній квартирі. ОСОБА_18 викликав швидку допомогу. Вказані події у нього викликали шоковий стан. Через деякий час 28.03.2013 до нього до дому прийшли працівники міліції, які відвезли його до диспансеру для отримання його крові та до приміщення міліції. Вважає, що досудове розслідування проведено поверхнево.
Не погодився закрити кримінальне провадження щодо нього, у зв`язку із закінченням строків давності, передбачених п.1 ч.1 ст.49 КК України та в наслідок Амністії.
Просив разом із захисником, законними представниками винести, виправдувальний вирок, оскільки не вчинявкримінального правопорушення, передбаченого ст.128 КК України.
На думку сторони обвинувачення, винаОСОБА_8 , у вчиненні інкримінованого йому діяння, підтверджується доказами, які досліджувалися судовим розглядом .
Провівши судовий розгляд кримінального провадження, безпосередньо допитавши обвинуваченого, потерпілої, заслухавши звукозапис свідків сторони обвинувачення які були допитані раніше в судовому засіданні під головуванням іншого судді, дослідивши документи, як докази на які посилався прокурор та сторона захисту, вивчивши всі матеріали кримінального провадження, заслухавши міркування і доводи сторін, оцінивши зібрані по справі докази в їх сукупності, в результаті повного, об`єктивного і всебічного їх дослідження в судовому засіданні, суд дійшов наступного висновку.
Відповідно до ч.2 ст.17 КПК України ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчиненні кримінального правопорушення і має бути виправданим, якщо сторона обвинувачення не доведе винуватість особи поза розумним сумнівом.
Відповідно до ст. 22 КПК України кримінальне провадження здійснюється на основі змагальності, що передбачає самостійне обстоювання стороною обвинувачення і стороною захисту їхніх правових позицій, прав свобод і законних інтересів засобами, передбаченими цим Кодексом.
Згідно з вимогами ст.25 КПК України прокурор, слідчий зобов`язані в межах своєї компетенції, розпочавши досудове розслідування в кожному випадку безпосереднього виявлення ознак кримінального правопорушення або в разі надходження заяви про вчинення кримінального правопорушення, вжити всіх передбачених законом заходів для встановлення події кримінального правопорушення та особи, яка його вчинила, а також відповідно до ч.2 ст.9 КПК України всебічно повно і неупереджено дослідити обставини кримінального провадження, виявити як ті обставини, що викривають, так і ті, що виправдовують підозрюваного, обвинуваченого, а також обставини що пом`якшують чи обтяжують його покарання, надати їм належну правову оцінку та забезпечити прийняття законних і неупереджених процесуальних рішень.
Відповідно до ст.91 КПК України у кримінальному провадженні підлягають доказуванню: 1) подія кримінального правопорушення (час ,місце, спосіб та інші обставини, вчинення кримінального правопорушення; 2)винуватість обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, форма вини, мотив і мета вчинення кримінального правопорушення; вид і розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, а також розмір процесуальних витрат; 4) обставини ,які впливають на ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, характеризують особу обвинуваченого, обтяжують чи пом`якшують покарання, які виключають кримінальну відповідальність або є підставою закриття кримінального провадження; 5) обставини, що є підставою для звільнення від кримінальної відповідальності або покарання.
Відповідно до ст.92 КПК України обов`язок доказування обставин, які підлягають доказуванню у кримінальному провадженні, передбачених ст.91 КПК України покладається на прокурора.
Тобто, обов`язок доказування обставин, які підлягають доказуванню у кримінальному провадженні, покладається на сторону обвинувачення безпосередньо у судовому засіданні.
Суд, відповідно до ст.26 КПК України у кримінальному провадженні вирішує лише ті питання, що винесені на їх розгяд сторонами та віднесені до його повноважень цим Кодексом.
Відповідно до ч.1 ст.337 КПК України судовий розгляд проводиться лише стосовно особи, якій висунуте обвинувачення, і лише в межах висунутого обвинувачення відповідно до обвинувального акту, крім випадків, передбачених цією статтею.
Відповідно до ч.3 ст.62 Конституції України усі сумніви, щодо доведеності вини особи тлумачаться на користь підсудного.
Згідно ч.3 ст.373 КПК України обвинувальний вирок не може ґрунтуватися на припущеннях і ухвалюється лише за умови доведення у ході судового розгляду винуватості особи у вчиненні кримінального правопорушення.
Так, винуватістьОСОБА_8 , у вчиненні інкримінованого кримінального правопорушення стороною обвинувачення обґрунтовується наступними доказами, які в судовому засіданні були безпосередньо досліджені судом, а саме: показаннями потерпілої ОСОБА_7 яка суду пояснила, 27 березня 2013 року знаходилась за місцем проживання свого знайомого ОСОБА_20 в кв. АДРЕСА_3 .

В другій половині дня до квартири прийшов ОСОБА_21 за проханням якого, пішла в магазин купила горілку, пиво. В квартирі ОСОБА_22 спільно з ним та його знайомою ОСОБА_17 вживали спиртні напої, ОСОБА_15 з ними не було. В кімнаті ОСОБА_23 знаходилась до 03 год 00 хв. 28.03.2013 нікуди не виходила. В період перебування в квартирі АДРЕСА_2 де проживає ОСОБА_24 в неї виникав спір з останнім з приводу того, що їй хотілося випити горілки. Вона шарпала ОСОБА_25 за одяг в цей час він ножом розрізав кабачки, перебуваючи в сидячому положенні на дивані та тримаючи кухонний ніж в правій руці на отмаш вдарив її в живіт. В цей момент вона знаходилась справа від ОСОБА_26 , після чого втратила свідомість. В кімнаті також знаходилась ОСОБА_17 , однак чи була остання свідком цієї події сказати не може. В квартирі була одягнута в куртку світлого кольору, джинси, футболку. До тями її привів ОСОБА_27 , який взяв її на руки та заніс до своєї квартири. Вранці прокинулась від сильного болю в животі, побачила кров на долонях рук та одежі. У ванній кімнаті змивала кров. В цей час ОСОБА_27 викликав швидку допомогу та її було госпіталізовано до ЦМЛ м. Рівне.

Сторони в судовому засіданні не заперечили дослідити звукозапис допиту свідків сторони обвинувачення, а саме ОСОБА_28 , ОСОБА_29 , які раніше були допитані судовим розглядом, де головуючим був інший суддя Рівненського міського суду, якому в цій справі було задоволено відвід, після чого розгляд провадження відбувається спочатку.

Необхідність в дослідженні звукозапису допиту цих свідків попереднього судового розгляду, виникла у зв`язну із не можливості їх повторному допиті, оскільки було встановлено, що вони померли.

Так, із дослідженого звукозапису свідок ОСОБА_28 повідомляв суд, що перебував в гостях у квартирі ОСОБА_22 де був останній, ОСОБА_19 та його дівчина ОСОБА_17 , вживали спиртні напої. Скільки конкретно часу перебував у квартирі сказати не може. Пізніше спільно із ОСОБА_19 покинув квартиру АДРЕСА_2 де проживає ОСОБА_30 .. Ліг спати в своїй квартирі де проживає поверхом нижче. Коли та куди пішла ОСОБА_19 із його квартири сказати не може. Потім прийшла дівчина ОСОБА_23 , сказала йому щоб він забрав ОСОБА_19 із квартири ОСОБА_31 .. Коли зайшов до квартири то на одязі потерпілої чи підлозі крові не бачив, бачив ножа. Забрав потерпілу із квартири ОСОБА_26 , був на неї злий, що вона пішла без нього та пішли в його квартиру, при цьому він її не ніс, було ще темно. Коли вона зняла одяг, побачив на ній кров. В нього із ОСОБА_19 ніяких конфліктів не було. Скільки було годин не пам`ятає, викликав швидку та її чекав. Коли приїхала швидка допомога за ОСОБА_19 не пам`ятає. Коли ОСОБА_19 лежала в лікарні повідомила йому, що вона не зрозуміла що з нею сталося.

Із дослідженого звукозапису судового засідання допиту свідка ОСОБА_29 слідує, що вона приїхала до свого знайомого ОСОБА_23 близько 12 год. дня 27.03.2013 в АДРЕСА_1 . Десь через 2-3 години в гості до них прийшов ОСОБА_18 з ОСОБА_19 , яких вона раніше не знала, всі вживали алкогольні напої. Було таке, що вона віддала свою каблучку щоб ОСОБА_18 здав її в ломбард, з метою купити спиртні напої. В той період часу вона себе адекватно почувала контролювала свій час та простір. Між ОСОБА_18 і ОСОБА_19 виникали сварки із за випитого спиртного останньою. Близько 00. 00год. ОСОБА_18 і ОСОБА_19 пішли, вони із ОСОБА_32 лягли спати. Прокинулась від того, що прийшов ОСОБА_18 і почав будити ОСОБА_25 зі словами « ОСОБА_33 подивись що ти зробив з ОСОБА_19 », це було приблизно 8-9 год. ранку наступного дня. ОСОБА_34 пішов до них в квартиру, повернувшись повідомив, що із слів ОСОБА_18 , ОСОБА_35 вдарив ОСОБА_19 ножем. До квартири ОСОБА_18 вона не ходила. В квартирі ОСОБА_36 була одягнена в темно- синіх штанах і світлій футболці, куртки на ній не було.

Суд відхиляє клопотання сторони захисту, щодо визнання недопустимими доказами дослідження звукозапису названих вище свідків ОСОБА_28 , ОСОБА_29 , які є померлими. Вказані свідки були належно допитані в судовому засіданні у відповідності до вимог кримінально процесуального законодавства. Їх свідчення стосуються даного кримінального провадження і оцінюються судом як допустимий доказ.

Однак, суд вважає, що свідчення допитаних вище свідків попереднім судовим розглядом, не підтверджують (прямо не вказують) вчинення інкримінованого кримінального правопорушення обвинуваченим.

Суд критично оцінює їх показання які не узгоджуються між собою, та в певній мірі протирічать (відсутній взаємозв`язок) з показаннями потерпілої ОСОБА_7 наданих суду.

На думку суду, не зовсім достовірні пояснення потерпілої, у взаємозв`язку з іншими дослідженими доказами, вказує лише на недоведеність вчинення обвинуваченим інкримінованого кримінального правопорушення.

В ході дослідження письмових доказів судом встановлено, відповідно до первинного обліку інформації, яка надійшла по телефону до Рівненського МВ о 09:52 28.03.2013 в приймальне відділення ЦМЛ доставлена з т/ушкодженнями ОСОБА_7 , діагноз: ножове поранення живота, зі слів потерпілої т/у наніс сусід прож. по АДРЕСА_1 . (а.п.11)

Із дослідженого Висновку експерта №394/Е-608 від 15.05.2013 слідує, що згідно з наданою медичною карткою стаціонарного хворого №6546 Рівненської ЦМЛ у гр. ОСОБА_7 лікарями відмічені такі тілесні ушкодження: одне проникаюче ножове поранення передньої черевної стінки з наявністю рани в ділянці пупка з пошкодженням петлі та брежі тонкої кишки, ускладнене внутрішньочеревною кровотечею легкого ступеню та серозним перитонітом, які могли утворитися незадовго до поступлення потерпілої в лікувальний заклад, тобто не суперечить вказаному в обставинах терміну, а саме 28 березня 2013 року.

Вказані тілесні ушкодження виникли від однієї дії колючо ріжучого предмету і згідно П.2.1.3 к «Правил судово- медичного визначення ступеню тяжкості ушкоджень», затвердждених Наказом МОЗ України від 17.01.95 №6, такі ушкодження відносяться до Тяжких тілесних ушкоджень по критерію небезпеки для життя. (а.п.66-68)

Суд погоджується із стороною захисту, що проведений органом досудового розслідування огляд квартири АДРЕСА_2 , відповідно до якого було вилучено речовий доказ - ніж, є недопустимим доказом.(а.п.16-19)

Зокрема, у матеріалах кримінального провадження відсутні відомості про надання дозволу судом (ухвали) для проникнення до вказаного вище житла, відсутній дозвіл (добровільна згода) осіб які ним володіють. Вказаний огляд квартири відбувся із порушенням положень ст.ст.233,234 КПК України, відповідно встановлені внаслідок такого обшуку докази є недопустимими а отримана інформація підлягає знищенню в порядку передбаченому статтею 255 цього кодексу.

Як зазначено в розділі 2, п.2.3.2 «Загальні засади визнання доказів недопустимими, Огляду судової практики касаційного кримінального суду у складі Верховного Суду щодо визнання доказів недопустимими», зазначено, що «Висновки експертизи є недопустимими доказами, якщо предметом дослідження експертизи були об`єкти, одержані в непроцесуальний спосіб або з грубим порушенням кримінально процесуального законодавства».

Оскільки у висновках експерта, наданих стороною обвинувачення №31 від 09.04.2013, згідно якої було проведено судово медичну експертизу речових доказів: куртки, футболки, серветки, в частині дослідження кухонного ножа; №2- 127 від 20.06.2013 трасологічна експертиза, №229-мк судово-медична експертиза речових доказів від 23.12.2014 досліджувався об`єкт ніж, який долучено до провадження з грубим порушенням кримінально процесуального законодавства, тобто не в процесуальний спосіб. Висновки експертиз зазначеного об`єкта як такого (ножа), є похідним від недопустимих доказів. Відповідно суд, визнає недопустимими доказами, висновки вказаних вище експертиз. (а.п.43-45,53-58,т-3 а.п.8-11)

Враховуючи визнання недопустимим доказом судово-медичної експертизи речових доказів №229-мк від 23.12.2014, в частині дослідженого ножа, який долучався до провадження в не процесуальний спосіб, у суду відсутні підстави взяти до уваги як належний доказ пояснення експерта ОСОБА_37 з приводу висновків цієї експертизи.

Суд також погоджується із стороною захисту, визнає не допустимим доказом висновок експерта №35 від 05.04.2013 судово медична експертиза речових доказів, в частині експертного дослідження зразків крові ОСОБА_8 (а.п.49,50)

Як встановлено, біологічні зразки кров ОСОБА_8 , були відібрані з порушенням положень ст.241 КПК України. Оскільки при вказаних діях, були обмежені процесуальні права останнього. Зокрема, у відповідних документах постанові, протоколі про відбір зразків крові для експертного дослідження від 3.04.2013, не зазначено (не вказано) процесуального статусу ОСОБА_8 , не слідує із документів, що йому були роз`яснені права як учаснику кримінального провадження та який на той час продовжував бути інвалідом першої групи, якому в послідуючому було оголошено про підозру.

Тобто, наведені вище письмові докази (протокол, постанова) органом досудового розслідування, також складені не в процесуальний спосіб, як наслідок висновок експерта в частині дослідження зразків крові ОСОБА_8 , суд визнає недопустимим доказом(а.к.п.38,39)

Інші докази надані суду сторонами, не заслуговують на увагу, оскільки вони не підтверджують те не спростовують інкримінованого діяння обвинуваченому.

Згідно статті 370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до статті 94 цього Кодексу.
При цьому, відповідно до ч.2ст. 94 КПК України яка передбачає, що суд за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінює кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення та для вирішення питань, зазначених у ст.374 КПК України . Жоден доказ не має наперед встановленої сили.
Усі сумніви щодо доведеності обвинувачення якщо їх неможливо усунути, повинні тлумачитися на користь обвинуваченого. Коли зібрані у справі докази не підтверджують обвинувачення і всі можливості збирання додаткових доказів вичерпані суд зобов`язаний постановити виправдувальний вирок.

Проаналізувавши наявні в матеріалах кримінального провадження докази, суд дійшов висновку, що обвинувачення ОСОБА_8 за, ст.128 КК України, ґрунтується лише на припущеннях.
Також, виходячи з положень ст.128 КК України суб`єктивна сторона злочину, передбачена цією нормою кримінального закону, характеризується необережністю у вигляді злочинної самовпевненості або злочинної недбалості.
Разом з тим, враховуючи встановлені судом обставини (показання потерпілої, характер отриманих нею тілесних ушкоджень), викликає сумнів у випадковості отриманого тілесного ушкодження потерпілою як зазначено в кваліфікації дій інкримінованого діяння обвинуваченому.
Враховуючи, що основоположним принципом правосуддя є презумпція невинуватості, а всі сумніви трактуються на користь обвинуваченого, суд виходить з наданих показань ОСОБА_8 , які не спростовані стороною обвинувачення, взявши до уваги недопустимі докази кримінального провадження, дослідивши показання свідків, потерпілої, давши їм оцінку, з яких не вбачається доведеності вини обвинуваченого за ст.128 КК України.
ОСОБА_8 згідно відомостей, які його характеризують як особу, раніше не судимий, направлявся на примусове лікування в Острозьку ОПЛ. Остання госпіталізація в ОПЛ з 04.04.2013 по час проведення з його участю судово психіатричної експертизи з діагнозом: Дисоціальний розлад особистості в ст. декомпенсації, обтяжений вживанням алкоголю, є інвалідом 1 - ї групи загального захворювання довічно. Рішенням суду від 06.05.2006 визнавався обмежено дієздатною особою. Відповідно до рішення Рівненського міського суду Рівненської області від 06.12.2006 ОСОБА_38 був призначений піклувальник, його мати - ОСОБА_9 , яка є законним представником у даному кримінальному провадженні.
Відповідно до висновків Акта амбулаторної судово психіатричної експертизи №133/13 від 18.06.2013 ОСОБА_8 на момент інкримінованого йому діяння, страждав та страждає на даний час, емоційно нестійким розладом особистості, обтяженим алкоголізацією. Через вказаний розлад який являється паталогією характеру і проявляється такими психічними порушеннями як емоційно вольова нестійкість зі схильністю до суїцидів та асоціальної поведінки, зниження критики тощо, ОСОБА_8 не був здатний повною мірою усвідомлювати свої дії та керувати ними на момент скоєння злочину. (а.п.69-71,87,96-98).
Обвинувачений, законний представник заперечили закриття кримінального провадження щодо нього у зв`язку із закінченням строків давності передбачених п.1 ч.1 ст. 49 КК України.
Також, судом було встановлено, що після виступу в судових дебатах, в яких прийняв участь ОСОБА_8 , останній помер, що підтверджено свідоцтвом про смерть Серії НОМЕР_1 виданого 8 вересня 2021 року Рівненським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Рівненському районі Рівненської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Львів).
Законний представник обвинуваченого ОСОБА_8 - його мати ОСОБА_9 , звернулась до суду із заявою в якій просила продовжити судовий розгляд у цьому провадженні, з метою реабілітації померлого, що вказує на відсутність підстав для закриття кримінального провадження, відповідно судовий розгляд було відновлено.
Отже, з урахуванням викладеного вище, в ході судового розгляду, за наслідками всебічного, повного й неупередженого дослідження всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінивши кожен доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів з точки зору достатності та взаємозв`язку, суд дійшов висновку, що обвинувачення ОСОБА_8 за ст.128 КК України не знайшло свого підтвердження, в зв`язку з чим, суд вважає необхідним в силу презумпції невинуватості закріпленого у ст. 62 Конституції України, виправдати останнього у зв`язку з недоведеністю, що кримінальне правопорушення вчинене обвинуваченим.
Долю речових доказів у даному кримінальному провадженні необхідно вирішити у відповідності з вимогами ст.100 КПК України.
Зокрема, куртку, футболку, ніж, серветки із вмістом крові які були оглянуті в судовому засіданні підлягають знищенню. Письмові речові докази (документи), необхідно залишити в матеріалах кримінального провадження.
Запобіжний захід ОСОБА_8 , в ході досудового розслідування та під час судового розгляду, не обирався.
Суд не знаходить підстав для стягнення з обвинуваченого на користь держави понесених у кримінальному провадженні процесуальних витрат за проведення судових експертиз, що узгоджується із ст. 124 КПК України, у зв`язку із ухваленням виправдувального вироку.
Цивільний позов прокурора в інтересах держави в особі виконавчого комітету Рівненської міської ради Центральної міської лікарні до ОСОБА_22 , про стягнення витрат на стаціонарне лікування потерпілого від злочину, необхідно залишити без розгляду.
Керуючись ст.ст. 373, 374 КПК України, суд,

у х в а л и в:

ОСОБА_8 в пред`явленому обвинуваченні за ст.128 КК України визнати невинуватим та виправдати, у зв`язку з тим, що не доведено, що кримінальне правопорушення вчинене обвинуваченим.
Запобіжний захід ОСОБА_8 не обирався.
Речові докази - куртку, футболку, ніж, серветки із вмістом крові знищити.
Письмові речові докази (документи) залишити в матеріалах кримінального провадження.
Цивільний позов прокурора в інтересах держави в особі виконавчого комітету Рівненської міської ради Центральної міської лікарні до ОСОБА_22 про стягнення витрат на стаціонарне лікування потерпілого від злочину, - залишити без розгляду.
Понесені у кримінальному провадженні процесуальні витрати за проведення судових експертиз, не підлягають стягненню із ОСОБА_8 у зв`язку із ухваленням щодо нього виправдувального вироку.
Вирок суду може бути оскаржений до Рівненського апеляційного суду через Рівненський міський суд протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Вирок суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після прийняття рішення судом апеляційної інстанції.

Суддя ОСОБА_1