Єдиний унікальний номер: 448/1078/22
Провадження № 1-кп/448/208/22
У Х В А Л А
про обрання запобіжного заходу
(повний текст)

31.08.2022 року м.Мостиська

Мостиський районний суд Львівської області в складі:

головуючий - суддя ОСОБА_1 ,

при секретарі судового засідання ОСОБА_2 ,

провівши підготовче судове засідання в приміщенні залу суду в м.Мостиська (81300, м.Мостиська, вул.Грушевського, 1/9, Яворівського району Львівської області) по кримінальному провадженні за №0000357 про обвинувачення ОСОБА_3 , у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1ст.115 КК України, -

учасники справи:
прокурор ОСОБА_4 ,
обвинувачений ОСОБА_5 ,
та його захисник-адвокат ОСОБА_6
в с т а н о в и в:

В провадженні суду перебуває вищевказане кримінальне провадження.

26.08.2022 року відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями вищевказане кримінальне провадження надійшло на розгляд судді ОСОБА_7 .

Ухвалою Мостиського районного суду Львівської області від 29 серпня 2022 року кримінальне провадження призначено до розгляду у підготовчому судовому засіданні на 31.08.2022 року.

В підготовчому судовому засіданні прокурор ОСОБА_8 , заявив клопотання про обрання щодо обвинуваченого ОСОБА_9 , запобіжного заходу тримання під вартою. Вказує, що 02.06.2022 року близько 20:00 год., ОСОБА_3 , знаходячись в приміщенні кімнати будинку, що за адресою: АДРЕСА_1 , за місцем проживання ОСОБА_10 , під час конфлікту, на ґрунті раптово виниклих неприязних відносин, керуючись прямим умислом спрямованим на вчинення умисного вбивства останнього, усвідомлюючи протиправний характер своїх дій, умисно наніс потерпілому один удар ножем у ділянку лівої поверхні шиї, чим заподіяв ОСОБА_10 , проникаюче колото-різане поранення легені та органів шиї, яке супроводжувалося гострою крововтратою, що зумовило зупинку серцевої діяльності і дихання, припинення функції центральної нервової системи, внаслідок чого 02.06.2022р., на місці події настала смерть ОСОБА_10 .

Стверджує, що ОСОБА_3 обґрунтовано обвинувачується у вчиненні умисного кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.115 КК України, за яке передбачено покарання у вигляді позбавлення волі терміном від 7-и до 15-и років, яке відноситься до категорії особливо тяжких кримінальних правопорушень, та в разі не обрання такому запобіжного заходу пов`язаного з триманням під вартою, останній продовжить вчиняти нові кримінальні правопорушення, а також враховуючи те, що він ніде не працює, може впливати на свідків та може переховуватись від досудового слідства та суду.

З огляду на вищенаведене, просив суд обрати обвинуваченому ОСОБА_3 вищевказаний запобіжний захід строком на 60 днів, однак без визначення розміру застави.

Обвинувачений ОСОБА_3 , в підготовчому судовому засіданні клопотав суд про колегіальний розгляд вищевказаного кримінального провадження, про що подав через канцелярію суду відповідне письмове клопотання від 31.08.2022 року.

Відповідно до абзацу 5 пункту 20-5 розділу XI «Перехідні положення» КПК України, у разі неможливості у визначений цим Кодексом строк суддею (колегією суддів) розглянути клопотання про обрання або продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, воно може бути передано на розгляд до іншого судді, визначеного в порядку, встановленому частиною третьою статті 35 цього Кодексу, або розглянуто головуючим, а за його відсутності - іншим суддею зі складу колегії суддів, якщо справа розглядається колегіально.

На території України продовжено дію карантину до 31.12.2022 року. Крім того, Указом Президента України від 24.02.2022 року №64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні», затвердженого Законом України від 24.02.2022 №2102 «Про затвердження Указу Президента України «Про введення воєнного стану в Україні», на території України з 24.02.2022 введено воєнний стан, дію якого пролонговано у відповідному порядку.

Слід зазначити те, що згідно штатної чисельності Мостиського районного суду Львівської області такий налічує посади трьох суддів, а саме: суддя ОСОБА_7 (голова суду головуючий по даній справі), судді ОСОБА_11 і ОСОБА_12 . Останній в свою чергу перебуває у щорічній основній відпустці. До закінчення строків тримання під вартою, зокрема до 05.09.2022 року неможливо сформувати колегію суддів і відповідно щодо обвинуваченого ОСОБА_3 неможливо розглянути питання щодо доцільності подальшого тримання під вартою обвинуваченого або зміну запобіжного заходу, а тому суд приходить до висновку про необхідність вирішення порушеного питання головуючим по справі одноособово, враховуючи вищенаведену норму КПК України.

В судовому засіданні прокурор ОСОБА_8 , просить клопотання задоволити. Крім того, просив суд при вирішенні питання про застосування запобіжного заходу - тримання під вартою, не визначати розмір застави, оскільки дане кримінальне правопорушення було вчинено із застосуванням насильства.

Обвинувачений ОСОБА_3 в судовому засіданні проти задоволення клопотання сторони обвинувачення заперечив. Просив обрати щодо нього запобіжний захід не пов`язаний з триманням під вартою, зокрема обрати домашній арешт в нічний час доби.

Захисник обвинуваченого ОСОБА_3 , ОСОБА_13 , в судовому засіданні заперечив щодо застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою, покликаючись на те, що прокурором не доведено необхідності застосування найбільш суворого запобіжного заходу у виді тримання під вартою та недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів, оскільки обвинувачений не має наміру ухилятися від слідства, тому просить застосувати відносно його підзахисного запобіжний захід у виді домашнього арешту цілодобово.

Потерпілі особи в даному кримінальному провадженні відсутні.

Заслухавши думку прокурора ОСОБА_8 , який просить задовольнити клопотання, думку захисника ОСОБА_14 , обвинуваченого ОСОБА_9 , вивчивши матеріали, яким прокурор обґрунтовує доводи клопотання, суд приходить до наступного висновку.

07.06.2022 року ухвалою слідчого судді Яворівського районного суду Львівської області щодо ОСОБА_3 обрано запобіжний захід тримання під вартою, котрий 28.07.2022 року слідчим суддею того ж таки суду було продовжено до 05.09.2022 року.

Статтею 2 КПК України передбачено, що завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

Відповідно до статті 22 КПК України кримінальне провадження здійснюється на основі змагальності, що передбачає самостійне обстоювання стороною обвинувачення і стороною захисту їхніх правових позицій, прав, свобод і законних інтересів засобами, передбаченими цим Кодексом. Сторони кримінального провадження мають рівні права на збирання та подання до суду речей, документів, інших доказів, клопотань, скарг, а також на реалізацію інших процесуальних прав, передбачених цим Кодексом.

Частиною 1 статті 26 КПК України передбачено, що сторони кримінального провадження є вільними у використанні своїх прав у межах та у спосіб, передбачених цим Кодексом.

Розділ II КПК України визначає, що з метою досягнення дієвості кримінального провадження застосовуються заходи його забезпечення.

До них, згідно ст.131 КПК України, віднесені запобіжні заходи.

Метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання передбаченим у статті 177 КПК України ризикам.

У відповідності до ст.315 КПК України під час підготовчого судового засідання суд за клопотанням учасників судового провадження має право обрати, змінити чи скасувати заходи забезпечення кримінального провадження, в тому числі запобіжний захід, обраний щодо обвинуваченого. При розгляді таких клопотань суд додержується правил, передбачених розділом ІІ цього Кодексу.

Рішення суду про застосування до особи запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою/продовження строку дії такого запобіжного заходу буде обґрунтованим не лише, якщо воно відповідає внутрішньому законодавству, але й постановлене з урахуванням положень Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та практики ЄСПЛ, що узгоджується з вимогами ч.5 ст.9 КПК України.

ЄСПЛ неодноразово підкреслював, що наявність підстав для тримання особи під вартою має оцінюватись в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин. Тримання особи під вартою завжди може бути виправдано за наявності ознак того, що цього вимагають справжні інтереси суспільства, які, незважаючи на існування презумпції невинуватості, переважають інтереси забезпечення поваги до особистої свободи.

За змістом частини 1 статті 177 Кримінального процесуального кодексу України, метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам:

1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду;

2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення;

3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні;

4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином;

5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Відповідно до частини 2 статті 177 КПК України, підставою застосування запобіжних заходів є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, може здійснити дії, передбачені частиною першою статті 177 КПК України.

Виключною (єдиною) метою застосування запобіжного заходу у кримінальному провадженні є забезпечення виконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків. Застосування таких заходів завжди пов`язано із необхідністю запобігання ризикам, передбаченим ст.177 КПК України.

При вирішенні питання про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою суд повинен врахувати обставини, передбачені ст.178 КПК України, зокрема, тяжкість кримінального правопорушення, у вчиненні якого обвинувачується особа та дані, які її характеризують і можуть свідчити на користь збільшення (зменшення) ризику переховування від правосуддя чи інших способів неналежної процесуальної поведінки.

Окремо слід зауважити про необхідність ретельного аналізу наявності підстав застосування запобіжного заходу.

Такі підстави мають бути оцінені при розгляді відповідного клопотання для забезпечення можливості встановлення достатнього ступеня суворості запобіжного заходу до підозрюваного за правилами статті 194 КПК України.

Згідно частини 1 статті 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених частиною п`ятою статті 176 цього Кодексу.

Метою і підставою тримання під вартою є запобігання спробам переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду, вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється особа, незаконно впливати на потерпілих та свідків або іншим чином перешкоджати кримінальному провадженню.

При судовому розгляді клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, суд враховує вимоги пунктами 3 та 4 ст.5 Конвенції про захист прав людини та практику Європейського суду з прав людини, згідно з якими обмеження прав особи на свободу і особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою.

Зокрема при розгляді клопотання суд оцінює підстави для застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою з урахуванням конкретних обставин справи.

Крім цього, враховуючи практику Європейського суду та положення частини 1 статті 178 КПК України, при розгляді питання про доцільність тримання особи під вартою, суд бере до уваги характер (обставини) і тяжкість передбачуваного злочину; обґрунтованість доказів того, що саме ця особа вчинила злочин; покарання, яке можливо, буде призначено в результаті засудження; характер, минуле, особисті та соціальні обставини життя особи, його зв`язки з суспільством.

Відповідно до частини 1 статті 194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Слід зазначити те, що із матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_3 обґрунтовано обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.115 КК України, за яке передбачено покарання у вигляді позбавлення волі терміном від 7-и до 15-и років.

З урахуванням характеру та обставин даного кримінального правопорушення та вагомості наявних доказів вчинення такого саме ОСОБА_3 ; беручи до уваги тяжкість кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.115 КК України; враховуючи суворість покарання, передбачене за вчинення кримінального правопорушення, що інкриміноване обвинуваченому, а відтак існування вірогідності призначення обвинуваченому покарання у виді позбавлення волі на тривалий термін, що відповідно може спонукати його переховуватись від суду; зважаючи на те, що судом ще не допитувались свідки, відтак є достатні підстави вважати, що обвинувачений може незаконно впливати на них шляхом їх переконання чи схиляння до зміни даних ними під час досудового розслідування показань чи перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; враховуючи особу обвинуваченого ОСОБА_3 , суд приходить до висновку про доведення прокурором ОСОБА_8 обставин, які свідчать про існування і надалі ризиків, передбачених ст.177 КПК України, зокрема ризиків того, що обвинувачений може переховуватись від органів досудового розслідування та/або суду, незаконного впливати на свідків, а також перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином.

При вирішення питання щодо обрання запобіжного заходу - тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_3 , суд вважає, що тримання під вартою є виправданим за наявності певного суспільного інтересу, який, незважаючи на презумпцію невинуватості, переважує принцип поваги до свободи особистості.

Відповідно, суд вважає, що в даному випадку застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризикам, зазначених в клопотанні стороною обвинувачення у відношенні до обвинуваченого ОСОБА_3 , не буде обґрунтовано з точки зору Закону, зокрема КПК України.

В судовому засіданні не здобуто відомостей, які б безумовно свідчили про неможливість тримання ОСОБА_3 , під вартою, а також не отримано відомостей щодо інших обставин, які б переважали ризики, передбачені ст.177 КПК України.

При обранні запобіжного заходу тримання під вартою у відношенні ОСОБА_3 було також враховано норми Основного закону, - Конституції України.

Згідно статті 29 Конституції України, ніхто не може бути заарештований або триматися під вартою, інакше як за вмотивованим рішенням суду і тільки на підставах та в порядку, встановлених законом.

Як вбачається з обставин, вищевказаних судом, суд визнає, що існують підстави для обрання такого найтяжчого виду запобіжного заходу, як тримання під вартою, - у відношенні обвинуваченого ОСОБА_3 ..

Суд прийшов до переконання, що саме такий запобіжний захід як тримання під вартою на даний час є відповідний існуючим ризикам та особі обвинуваченого ОСОБА_3 , а також тяжкості пред`явленого йому обвинувачення, зможе забезпечити виконання обвинуваченим своїх процесуальних обов`язків, а відтак є необхідним за даних обставин та відповідає характеру кримінального провадження і суспільному інтересу.

Відповідно до частини 4 статті 183 КПК України слідчий суддя, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, враховуючи підстави та обставини, передбачені статтями 177 та178 цього Кодексу, має право не визначати розмір застави у кримінальному провадженні щодо злочину, який спричинив загибель людини.

Оскільки ОСОБА_3 обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, яке спричинило загибель людини, запобіжний захід - тримання під вартою на переконання суду необхідно обрати без визначення розміру застави.

З огляду на викладене, клопотання прокурора про обрання запобіжного заходу тримання під вартою щодо обвинуваченого ОСОБА_3 , підлягає задоволенню, з наведених вище мотивів та підстав.

Керуючись статтями 2, 22, 26, 176-178, 183, 194, 197, 205, 314-316, 372, 395 КПК України, суд -

п о с т а н о в и в:

Клопотання сторони обвинувачення прокурора Ярослава ШУСТА про обрання запобіжного заходу - тримання під вартою щодо ОСОБА_3 , - задовольнити.

Обрати ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженцю с.Мелешки Мостиського району Львівської області, що проживав за адресою: АДРЕСА_1 , запобіжний захід - тримання під вартою, в умовах Державної установи «Львівська установа виконання покарань (№19)».

Альтернативний запобіжний захід у вигляді застави не визначати.

Строк дії ухвали суду щодо обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_3 становить 60 (шістдесят) днів і обчислюється з моменту постановлення ухвали, тобто з 31 серпня 2022 року.

Ухвала суду про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою припиняє свою дію 30 жовтня 2022 року.
Ухвала про обрання запобіжного заходу припиняє свою дію після закінчення строку її дії.

Ухвала суду щодо обрання запобіжного заходу підлягає негайному виконанню після її оголошення.

На ухвалу суду може бути подана апеляційна скарга безпосередньо до Львівського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Подання апеляційної скарги на ухвалу суду зупиняє набрання нею законної сили, але не зупиняє її виконання.

Контроль за виконанням ухвали покласти на прокурора Ярослава ШУСТА.

Копію ухвали направити для виконання співробітникам Державної установи «Львівська установа виконання покарань (№19)».

З текстом судового рішення можна ознайомитись в Єдиному державному реєстрі судових рішень за посиланням http://reyestr.court.gov.ua

Повний текст ухвали складено 05 вересня 2022 року

Суддя Юрій БІЛОУС