КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦЙНИЙ СУД

Провадження 11-кп/824/727/2022 Категорія ч. 2 ст. 186 КК України
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

7 червня 2022 року м. Київ

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду у складі:
головуючого судді - ОСОБА_2
суддів - ОСОБА_3 - ОСОБА_4
за участю секретаря судового засідання -ОСОБА_5
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві матеріали кримінального провадження 0011918, внесеного до ЄРДР 9 серпня 2015 року по обвинуваченню ОСОБА_6 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України, за апеляційною скаргою заступника прокурора м. Києва ОСОБА_7 на вирок Дніпровського районного суду м. Києва від 19 жовтня 2015 року, яким
за участю сторін апеляційного провадження:
прокурора - ОСОБА_8
захисника - ОСОБА_9
обвинуваченого - ОСОБА_6
В С Т А Н О В И Л А :
Вироком Дніпровського районного суду м. Києва від 19 жовтня 2015 року ОСОБА_6 визнаний винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України, та призначено покарання у виді 4 років позбавлення волі.
На підставі ст. 75 КК України звільнений від відбування покарання з випробуванням, із встановленням іспитового строку 1 рік, з покладенням обов`язків, передбачених ст. 76 КК України,

Не оспорюючи фактичні обставини вчиненого кримінального правопорушення, заступник прокурора м. Києва ОСОБА_7 подав апеляційну скаргу, в якій просить вирок суду скасувати в частині призначеного обвинуваченому покарання у зв`язку з неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність та невідповідністю призначеного покарання особі обвинуваченого, внаслідок м`якості, ухвалити новий вирок, яким призначити ОСОБА_6 покарання за ч. 2 ст. 186 КК України у виді 4 років позбавлення волі. В решті вирок суду залишити без змін.

На стадії апеляційного розгляду прокурор ОСОБА_10 звернулась з клопотанням про оголошення розшуку обвинуваченого, про надання дозволу на його затримання з метою його приводу до апеляційного суду для вирішення питання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, та з клопотанням про обрання обвинуваченому запобіжного заходу у виді тримання під вартою.
У клопотанні про застосування до обвинуваченого запобіжного заходу у виді тримання під вартою прокурор з посиланням на положення ч. 2 ст. 318, п. 2 ч. 2 ст. 183, п. 4 ч. 1 ст. 184, ч. 1 ст. 177 КПК України зазначила про те, що у судові засідання суду апеляційної інстанції, які призначалися протягом 2018 року та судові засідання 26 лютого 2019 та 2 квітня 2019 року, обвинувачений, для повідомлення якого про дату, час і місце апеляційного розгляду судом вживалися передбачені законом заходи, не прибув, повідомлення про виклик поверталися з відмітками про неможливість їх вручити, що свідчить про те, що за вказаною адресою обвинувачений не отримує поштову кореспонденцію.
Прокурор зазначає про те, що участь обвинуваченого під час апеляційного розгляду є обов`язковою. Ухвалами Київського апеляційного суду від 18 жовтня 2018 року та 26 лютого 2019 року до ОСОБА_6 застосовано приводи, які здійснено не було, оскільки, як вбачається з матеріалів, які надійшли на виконання ухвал, за адресою, яку надавав обвинувачений: АДРЕСА_1 , та АДРЕСА_2 , він не проживає і фактично його місце проживання невідоме.
Вказуючи на наявність ризиків, передбачених п.п. 1, 5 ст. 177 КПК України, прокурор у клопотанні зазначила про те, що ОСОБА_6 , будучи повідомленим про час та дату судового розгляду, жодного разу не з`явився, про причини неявки суд не повідомив, раніше притягувався до кримінальної відповідальності, на шлях виправлення не став.

Заслухавши доповідь судді,
- прокурора, який підтримав подане клопотання частково, зазначивши про те, що прокурором у клопотанні не визначено строк тримання під вартою обвинуваченого, при тому, що законодавець чітко визначає строк - не більше 60 днів, який може бути застосовано. Проте, враховуючи, що наявні ризики, на які прокурор послався у клопотанні, то є всі підстави вважати, що ОСОБА_6 може переховуватися від суду. Окрім того, за вироком суду ОСОБА_6 було визначено запобіжний захід у виді домашнього арешту до набрання вироком законної сили, але ОСОБА_6 не дотримався вказаного запобіжного заходу, злочин, у вчиненні якого ОСОБА_6 визнаний винуватим, є тяжким, а тому є всі підстави для застосування до обвинуваченого запобіжного заходу у виді тримання під вартою строком на 60 днів. Окрім того, у клопотанні прокурора не визначено розмір застави, хоча вчинено злочин, який не пов`язаний із застосуванням насильства, а тому обов`язково необхідно визначити розмір застави. Прокурор вважав достатнім розмір застави у виді 40 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що становить 99 240 гривень, а тому є всі підстави для застосування до обвинуваченого запобіжного заходу у виді тримання під вартою строком на 60 днів із визначенням застави у розмірі 40 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що становить 99 240 гривень;
- позицію захисника ОСОБА_9 , який заперечував проти задоволення клопотання прокурора, вказавши на те, що він не ознайомлений з матеріалами справи та йому невідомо, чому обвинувачений не з`являвся до суду, хоча він має постійне місце проживання. Ризики, заявлені прокурором, вважав необґрунтованими та недоведеними, просив застосувати цілодобовий домашній арешт до обвинуваченого ОСОБА_6 строком на 60 днів, який забезпечить належну процесуальну поведінку та участь обвинуваченого у наступному судовому засіданні;
- обвинуваченого ОСОБА_6 , який у вирішенні клопотання прокурора про обрання запобіжного заходу покладався на розсуд суду, пояснивши про те, що у нього у 2018 році померла мати, а батько перебував у лікарні. У подальшому помер і батько. Після цього він працював у Житомирській області. Не прибував у судові засідання внаслідок хвороби батьків. Пояснити, чому не попереджав суд щодо причини неявки, не може. Він проживав у АДРЕСА_3 , а згодом за місцем своєї роботи на фермі;
- дослідивши матеріали справи;
- перевіривши доводи клопотання прокурора, колегія суддів доходить висновку, що клопотання прокурора підлягає до задоволення часткового, з таких підстав.

Вирішуючи питання про продовження строку тримання під вартою для прийняття законного і обґрунтованого рішення, суд повинен з`ясувати всі обставини, з якими пов`язана можливість застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, та умови, за яких таке продовження можливе та виправдане, оскільки відповідно до положень ч. 1 ст. 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 цього Кодексу.
Положеннями ч. 1 ст. 177 КПК України передбачено, що метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам особи:
1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду;
2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення;
3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні;
4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином;
5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.
Згідно зі ст. 178 КПК України при вирішенні питання про застосування запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у статті 177 цього Кодексу, суд на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини, у тому числі: вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; тяжкість покарання, що загрожує відповідній особі у разі визнання підозрюваного, обвинуваченого винуватим у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого він підозрюється, обвинувачується; вік та стан здоров`я підозрюваного, обвинуваченого; міцність соціальних зв`язків підозрюваного, обвинуваченого в місці його постійного проживання, у тому числі наявність в нього родини й утриманців; наявність у підозрюваного, обвинуваченого постійного місця роботи або навчання; репутацію підозрюваного, обвинуваченого; майновий стан підозрюваного, обвинуваченого; наявність судимостей у підозрюваного, обвинуваченого; дотримання підозрюваним, обвинуваченим умов застосованих запобіжних заходів, якщо вони застосовувалися до нього раніше; наявність повідомлення особі про підозру у вчиненні іншого кримінального правопорушення; розмір майнової шкоди, у завданні якої підозрюється, обвинувачується особа, або розмір доходу, в отриманні якого внаслідок вчинення кримінального правопорушення підозрюється, обвинувачується особа, а також вагомість наявних доказів, якими обґрунтовуються відповідні обставини; ризик продовження чи повторення протиправної поведінки, зокрема ризик летальності, що його створює підозрюваний, обвинувачений, у тому числі у зв`язку з його доступом до зброї.
Наведені вище положення КПК України свідчать про те, що підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри, обвинувачення у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави суду вважати, що обвинувачений може здійснити дії, передбачені частиною першою ст. 177 КПК України, при тому, що ризиком у контексті кримінального провадження є певна ступінь ймовірності того, що особа вдасться до вчинків, які будуть перешкоджати судовому розгляду або ж створять загрозу суспільству.
Згідно з п. 5 ч. 2 ст. 183 КПК України запобіжний захід у вигляді тримання під вартою не може бути застосований, окрім як до раніше судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад три роки.

Перевіркою матеріалів кримінального провадження встановлено, що 25 листопада 2015 року до Апеляційного суду містка Києва надійшли матеріали судового провадження разом з апеляційною скаргою заступника прокурора м. Києва ОСОБА_7 , яка відповідає положенням ст. 396 КПК України (ас. 70 том 1).

Ухвалою Апеляційного суду містка Києва від 30 листопада 2015 року відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою заступника прокурора м. Києва ОСОБА_7 на вирок Дніпровського районного суду м. Києва від 19 жовтня 2015 року щодо ОСОБА_6 за ч. 2 ст. 186 КК України (ас. 76-77 том 1).

Ухвалою Апеляційного суду містка Києва від 10 грудня 2015 року закінчено підготовку до апеляційного розгляду та призначено апеляційний розгляд за апеляційною скаргою заступника прокурора м. Києва ОСОБА_7 на вирок Дніпровського районного суду м. Києва від 19 жовтня 2015 року щодо ОСОБА_6 за ч. 2 ст. 186 КК України на 18 січня 2016 року на 11.30 год. (ас. 83-84 том 1).

Ухвалою Апеляційного суду м. Києва від 13 червня 2016 року ОСОБА_6 оголошений у розшук та наданий дозвіл на його затримання з метою приводу до Апеляційного суду м. Києва (ас. 202 т.1).

На виконання розпорядження Апеляційного суду міста Києва від 15 травня 2017 року № 169/0503/17 щодо призначення повторного автоматизованого розподілу судової справи у зв`язку із зміною спеціалізації судді ОСОБА_11 та входженням його до складу постійно діючої колегії суддів № 2 по розгляду апеляційних скарг на ухвали слідчих суддів визначено склад колегії суддів: головуючий суддя: ОСОБА_2 , судді: ОСОБА_12 , ОСОБА_13 (ас. 1-2 том 2).

22 травня 2017 року на виконання ухвали Апеляційного суду міста Києва від 13 червня 2016 року з Дніпровського УП ГУ НП у м. Києві до Апеляційного суду міста Києва надійшла інформація, відповідно до якої гр. ОСОБА_6 затримано та відпущено під зобов`язання щодо явки до суду 12 травня 2017 року на 12 год., оскільки в ухвалі суду від 13 червня 2016 року закінчився термін дозволу на затримання відповідно до ст. 191 КПК України.
Крім того, з матеріалів, які надійшли з правоохоронного органу, вбачається, що ОСОБА_6 власноручно написав зобов`язання про явку до суду апеляційної інстанції (ас. 3-11 том 2).

У подальшому обвинувачений ОСОБА_14 , явка якого в судове засідання є обов`язковою та якому завчасно були надіслані за відомими суду адресами повідомлення про час та місце апеляційного розгляду кримінального провадження з викликом його у судові засідання, в судові засідання, призначені на 27 червня, 1 серпня, 10 жовтня 2017 року, до апеляційного суду не з`явився (ас. 18, 26, 35 том 2).
10 жовтня 2017 року ухвалою Апеляційного суду м. Києва до обвинуваченого ОСОБА_6 застосовано привід, виконання якого доручалось Дніпровського УП ГУ Національно поліції України, а контроль за виконання покладався на прокурора Київськоїм місцевої прокуратури № 4 (ас. 51-52 том 2).
Проте, в судове засідання, яке було відкладене на 13.45 год. 8 листопада 2017 року обвинувачений ОСОБА_6 не прибув, привід невиконаний, і будь-які відомості про неможливість виконання вищевказаного приводу до Апеляційного суду м. Києва не надходило.
21 грудня 2017 року у судовому засіданні встановлено, що привід ОСОБА_6 здійснити неможливо, оскільки за вказаними у матеріалах кримінального провадження адресами він не проживає.
Ухвалою Апеляційного суду міста Києва від 21 грудня 2017 року обвинуваченого ОСОБА_6 оголошено у розшук, провадження по апеляційній скарзі заступника прокурора м. Києва ОСОБА_7 на вирок Дніпровського районного суду м. Києва від 19 жовтня 2015 року зупинено до розшуку обвинуваченого (ас. 90-91 том 2).
17 липня 2018 року до Апеляційного суду міста Києва з`явився обвинувачений ОСОБА_6 , якому під розписку вручено копію апеляційної скарги прокурора, ухвали про відкриття апеляційного провадження та призначення справи до розгляду, а також під розписку обвинувачений ОСОБА_6 повідомлений про явку до суду на 2 жовтня 2018 року на 13 год. 00 хв. (ас. 106-107 том 2).
Проте обвинувачений в судове засідання, призначене на 2 жовтня 2018 року, 18 жовтня 2018 року з невідомих причин до суду не з`явився, про причини неявки не повідомив (ас. 109, 119, 120 том 2).
У подальшому ухвалою Київського апеляційного суду від 18 жовтня 2018 року застосовано до обвинуваченого ОСОБА_6 привід в судове засідання на 27 листопада 2018 року о 14.00 год. в приміщенні Київського апеляційного суду, який розташований за адресою: м. Київ, вул. Солом`янська, 2-а (ас. 126-127 том 2).
У зв`язку з черговою неявкою обвинуваченого до апеляційного суду, ухвалою Київського апеляційного суду від 26 лютого 2019 року застосовано до обвинуваченого ОСОБА_6 привід в судове засідання на 2 квітня 2019 року о 13.00 год. (ас. 192-193 том 2).
Однак, привід обвинуваченого в судові засідання здійснений не був, оскільки за вказаними у матеріалах справи адресами останній не проживає, місце його знаходження невідомо, контактні телефони невідомі (ас. 213 т.2).
З огляду на те що судом апеляційної інстанції неодноразово до обвинуваченого ОСОБА_6 застосовувався привід, однак згідно отриманої інформації здійснити привід обвинуваченого ОСОБА_6 неможливо, оскільки за вказаними в матеріалах кримінального провадження адресами, обвинувачений не проживає, місце його знаходження невідоме, ухвалою Київського апеляційного суду від 23 квітня 2019 року оголошено розшук обвинуваченого ОСОБА_6 (ас. 8-9 том 3), а ухвалою Київського апеляційного суду від 6 грудня 2019 року задоволено клопотання прокурора та надано дозвіл працівникам Дніпровського УП ГУ НП у м. Києві на затримання ОСОБА_6 з метою приводу до Київського апеляційного суду для вирішення питання про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою та розгляду кримінального провадження (ас. 36-37 том 3).

6 червня 2022 року ОСОБА_6 затриманий та 7 червня 2022 року доставлений до Київського апеляційного суду.

З урахуванням того, що ОСОБА_6 обвинувачується у вчиненні тяжкого злочину, за вчинення якого передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк до 6 років, має не зняті і не погашені судимості за вчинення злочинів проти власності, переховувався від апеляційного суду та був неодноразово оголошений у розшук, колегія суддів доходить висновку, що наявні ризики, передбачені ч. 1 ст. 177 КПК України, а тому клопотання прокурора про обрання ОСОБА_6 запобіжного заходу у виді тримання під вартою підлягає до задоволення, оскільки існують юридичні підстави для обрання йому такого запобіжного заходу, а також існує ризик, що обвинувачений може продовжити злочинну діяльність, переховуватись від суду та перешкоджати здійсненню апеляційного провадження.

Одночасно колегія суддів приймає до уваги те, що відповідно до ч. 3 ст. 183 КПК України суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою зобов`язаний визначити розмір застави, достатньої для забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим обов`язків, передбачених цим Кодексом, крім випадків, передбачених частиною четвертою цієї статті.
Згідно з ч. 4 ст. 183 КПК України суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, враховуючи підстави та обставини, передбачені статтями 177 та 178 цього Кодексу, має право не визначити розмір застави у кримінальному провадженні:

1) щодо злочину, вчиненого із застосуванням насильства або погрозою його застосування;
2) щодо злочину, який спричинив загибель людини;
3) щодо особи, стосовно якої у цьому провадженні вже обирався запобіжний захід у вигляді застави, проте був порушений нею;
4) щодо злочину, передбаченого статтями 255-255-3 Кримінального кодексу України;
5) щодо особливо тяжкого злочину у сфері обігу наркотичних засобів, психотропних речовин, їх аналогів або прекурсорів.

Положеннями п. 2 ч. 5 ст. 182 КПК України передбачається, розмір застави визначається щодо особи обвинуваченої у вчиненні тяжкого злочину, - від двадцяти до вісімдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

З урахуванням обставин кримінального правопорушення, майнового та сімейного стану ОСОБА_6 , доводів прокурора про визначення розміру застави, інших даних про особу обвинуваченого та наявність ризиків, передбачених ст. 177 КК України, колегія суддів вважає за необхідне визначити обвинуваченому заставу у розмірі, передбаченому п. 2 ч. 5 ст. 182 КПК України, а саме у розмірі 40 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що становить 99 240 грн.

Керуючись ст. 376, 183, 184, 196, 197 КПК України, колегія суддів, -
П О С Т А Н О В И Л А :
Клопотання прокурора ОСОБА_10 задовольнити частково.

Обрати ОСОБА_6 ,
ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженцю м. Києва, громадянину України, не працюючий, неодружений, який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , проживає: АДРЕСА_4 , раніше судимий
запобіжний захід у виді тримання під вартою, взявши ОСОБА_6 під варту в залі суду.
Встановити строк дії ухвали про тримання обвинуваченого ОСОБА_6 під вартою в Державній установі «Київський слідчий ізолятор» на шістдесят днів до 5 серпня 2022 року включно.

Визначити ОСОБА_6 заставу у розмірі 40 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що становить 99240 грн. у національній грошовій одиниці, яка може бути внесена як самим обвинуваченим, так і іншою фізичною або юридичною особою (заставодавцем) на розрахунковий рахунок Київського апеляційного суду (м. Київ, вул.. Солом`янська, 2-а, , код банку 820172 номер рахунку 2186 ГУ ДКСУ у м. Києві, номер рахунку за стандартом IBAN НОМЕР_1 ) протягом строку дії ухвали.

На підставі ч. 5 ст. 194 КПК України у разі внесення застави покласти на обвинуваченого наступні обов`язки:
1. Не відлучатися з населеного пункту, в якому він зареєстрований, проживає чи перебуває без дозволу суду.
2. Повідомляти суд про зміну свого місця проживання та/або роботи.
Роз`яснити обвинуваченому, що особа, до якої застосовано запобіжний захід у виді тримання під вартою має право у будь-який момент внести заставу у розмірі, визначеному в ухвалі про застосування запобіжного заходу.
Оригінал документу, що підтверджує внесення застави, має бути наданий Київському апеляційному суду.
З моменту внесення застави обвинувачений вважається таким, до якого застосовано запобіжний захід у виді застави.
У разі невиконання обов`язків заставодавцем, а також, якщо обвинувачений, будучи належним чином повідомлений не з`явиться за викликом до суду без поважних причини чи не повідомить про причини своєї неявки, або якщо порушить інші покладені на нього при застосуванні запобіжного заходу обов`язки, застава звертається в дохід держави та зараховується до спеціального фонду Державного бюджету України й використовується у порядку, встановленому законом для використання коштів судового збору.
У разі звернення застави в дохід держави суд вирішує питання про застосування до обвинуваченого запобіжного заходу у виді застави у більшому розмірі або іншого запобіжного заходу.

Ухвала підлягає негайному виконанню після її оголошення та оскарженню не підлягає.

Судді:

________________________ _________________ __________________
ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4