Білоцерківський міськрайонний суд Київської області
Справа № 357/3304/22
У Х В А Л А

"21" жовтня 2022 р. Білоцерківський міськрайонний суд Київської області в складі:
головуючого судді - ОСОБА_1 ,
при секретарі судового засідання - ОСОБА_2 ,
за участю сторін кримінального провадження:
прокурора Білоцерківської окружної прокуратури ОСОБА_3 ,
обвинуваченого ОСОБА_4
захисника ОСОБА_5
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Біла Церква питання доцільності продовження тримання під вартою по розгляду обвинувального акту у кримінальному провадженні, відомості про яке внесено до ЄРДР за №0000502 від 25.03.2021, за обвинуваченням ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого частиною 3 статті 307 КК України, -

В С Т А Н О В И В:

В провадженні Білоцерківського міськрайонного суду Київської області перебуває обвинувальний акт у кримінальному провадженні, відомості про яке внесено до ЄРДР за № 0000502 від 25.03.2021, за обвинуваченням ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.307 КК України.

Ухвалою Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 26.08.2022 продовжено ОСОБА_4 запобіжний захід у виді тримання під вартою в Державній установі «Київський слідчий ізолятор» строком на 60 (шістдесят) днів, тобто до 16 години 00 хвилин 24 жовтня 2022 включно з визначенням розміру застави.

Визначений судом строк запобіжного заходу щодо ОСОБА_4 спливає, а судовий розгляд у вказаному кримінальному провадженні до зазначеного строку провести не представляється можливим з об`єктивних підстав, у зв`язку з чим судом поставлено на обговорення питання щодо доцільності продовження строку дії запобіжного заходу.

Прокурор в судовому засіданні вважав необхідним продовжити ОСОБА_4 запобіжний захід у виді тримання під вартою на 60 днів з огляду на те, що він обвинувачується у скоєнні особливо тяжкого кримінального правопорушення, за яке передбачено покарання у виді позбавлення волі до дванадцяти років, має незняті та непогашені у встановленому законом порядку судимості, під час досудового розслідування ОСОБА_4 переховувався від органів досудового розслідування, за викликом до слідчого не з`являвся. ОСОБА_4 усвідомлює, що за вчинене кримінальне правопорушення, в разі доведення його вини, йому загрожує покарання у виді позбавлення волі. У зв`язку з чим ризики, передбачені пп.1, 5 ч.1 ст.177 КПК України на теперішній час не зменшились, що дає підстави вважати, що ОСОБА_4 може переховуватись від суду з метою уникнення кримінальної відповідальності, вчинити інше кримінальне правопорушення, а тому більш м`які запобіжні заходи не зможуть забезпечити його належну процесуальну поведінку. В задоволенні клопотань обвинуваченого та його захисника про зміну запобіжного заходу на домашній арешт просив відмовити.

Обвинувачений ОСОБА_4 в судовому засіданні заперечував проти продовження йому запобіжного заходу у виді тримання під вартою, заявив клопотання про зміну запобіжного заходу на домашній арешт, посилаючись на те, що він не переховувався від суду, не має змоги впливати на будь-яких свідків і не має доступу до жодних документів, не може перешкоджати суду будь-яким чином. Також зазначає, що має постійне місце роботи та проживання, батьків-пенсіонерів, цивільний шлюб та малолітню дитину на утриманні, що свідчить про його міцні соціальні зв`язки, майнової шкоди його діями не завдано, всі його судимості погашені. Крім того, на його думку, прокурор не має належних доказів його вини у вчиненні кримінального правопорушення.

Захисник обвинуваченого ОСОБА_4 адвокат ОСОБА_5 в судовому засіданні заперечував проти продовження обвинуваченому запобіжного заходу у виді тримання під вартою. Також захисником було заявлено клопотання про зміну обвинуваченому запобіжного заходу на домашній арешт, посилаючись при цьому на необґрунтованість та недоведеність ризиків, на які посилається прокурор в клопотанні про продовження запобіжного заходу у виді тримання під вартою. Крім того, за час перебування ОСОБА_4 в слідчому ізоляторі в нього загострилася виразкова хвороба, виникла необхідність у проходженні медичного обстеження та лікуванні. Захисник зауважує, що обвинувачений має міцні соціальні зв`язки та постійне місце роботи. За таких обставин, вважає, що застосований до обвинуваченого запобіжний захід є надто суворим та просить його змінити на домашній арешт.

Заслухавши пояснення учасників судового провадження, дослідивши матеріали кримінального провадження, суд встановив наступне.

Відповідно до ухвали Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 26.08.2022 встановлено наявність ризиків, передбачених пп. 1, 5 ч.1 ст.177 КПК України, зокрема: можливість обвинуваченого переховуватись та ухилятися від явки до суду, вчинити інше кримінальне правопорушення, у зв`язку з чим застосовано до обвинуваченого ОСОБА_4 запобіжний захід у виді тримання під вартою до 16:00 год. 24.10.2022 з визначенням розміру застави.

Відповідно до положень ч.3 ст. 331 КПК України, незалежно від наявності клопотань суд зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою до спливу двомісячного строку з дня надходження до суду обвинувального акту.

Положеннями статті 29 Конституції України гарантовано право на свободу та особисту недоторканність. Відповідно до цієї статті передбачено, що ніхто не може бути заарештований або триматися під вартою інакше як за вмотивованим рішенням суду і тільки на підставах та в порядку, встановлених законом.

У рішенні «Лабіта проти Італії» від 06.04.2000 року, визначено, що тримання під вартою є виправданим у певному випадку, лише якщо конкретні ознаки розкривають наявність публічного інтересу, інтересу, що переважає, попри презумпцію невинуватості, над повагою до особистої свободи. Так, Національні судові органи повинні розглядати всі обставини, що дають підстави ствердити наявність публічного інтересу, який би виправдав виняток із загальної норми про повагу до свободи людини. Такими ознаками є тяжкість та підвищена суспільна небезпечність інкримінованого обвинуваченому злочину, ухилення від явки до суду, вчинення іншого злочину.

Вагомою підставою для вирішення питання про необхідність попереднього ув`язнення особи є ризик перешкоджання встановленню істини у справі та переховування цієї особи від правосуддя. При цьому зазначено, що небезпека перешкоджання встановленню істини у справі та переховування особи від правосуддя може вимірюватися суворістю можливого покарання в сукупності з наявністю даних про матеріальний, соціальний стан особи, її зв`язками з державою, у якій його переслідують, та міжнародними контактами.

Частиною 1 статті 194 КПК України визначено, що суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: 1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; 2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; 3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

З огляду на викладене, суд дійшов висновку про наявність даних, які свідчать, що ризики, передбачені пп.1,5 ч.1 ст.177 КПК України, які були враховані під час обрання запобіжного заходу, не зменшилися.

Зважаючи на суспільний інтерес, який, з урахуванням презумпції невинуватості, виправдовує відступ від принципу поваги до особистої свободи, визначеного Конвенцією про захист прав людини та основоположних свобод, що відповідає правовим позиціям, викладеним у п.35 ЄСПЛ «Летельє проти Франції», суд вважає виправданим тримання обвинуваченого під вартою.

Необхідність продовження обвинуваченому ОСОБА_4 запобіжного заходу у виді тримання під вартою та неможливість застосування більш м`яких запобіжних заходів зумовлена наявністю ризиків, передбачених пп. 1, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме: можливість переховування від суду з метою уникнення кримінальної відповідальності, вчинити інше кримінальне правопорушення.

В судовому засіданні прокурором доведено наявність ризику, передбаченого п. 1 ч. 1 ст. 177 КПК України, тобто обвинувачений без застосування до нього запобіжного заходу зможе переховуватися від суду. Так, ОСОБА_4 обвинувачується у скоєнні особливо тяжкого кримінального правопорушення, за яке передбачено покарання у виді позбавлення волі до дванадцяти років, раніше судимий. Окрім цього, враховуючи дані, які характеризують обвинуваченого, зокрема, наявність певних соціальних зв`язків, а саме постійного місця проживання, посередніх характеристик за місцем проживання, батьків-пенсіонерів, постійного місця працевлаштування, позитивної характеристики за місцем роботи, наявність судимості за вчинення злочинів проти власності, у разі доведення його винуватості, загрожує кримінальна відповідальність у виді безальтернативного покарання, а саме позбавлення волі, що зумовлює підвищені ризики невиконання покладених на нього процесуальних обов`язків. Зазначені ризики є суттєвими і їм неможливо запобігти у разі застосування до ОСОБА_4 будь-яких інших запобіжних заходів, що не пов`язані з виключними запобіжниками у комунікації та переміщеннях обвинуваченого, крім тримання під вартою. Вказане свідчить, що обвинувачений, перебуваючи на волі, зможе залишити місце проживання та, ймовірніше за все, прийме спроби переховування від суду з метою уникнення кримінальної відповідальності. Жодних стримуючих факторів, які б свідчили, що обвинуваченим не будуть вживатися перешкоди у відправленні правосуддя в спосіб неявки в судові засідання, - судом не встановлено.

При наданні оцінки ступеню ризику, передбаченого п. 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, суд також погоджується з доводами прокурора, що ОСОБА_4 може вчинити інші кримінальні правопорушення, оскільки будучи раніше судимим за вчинення тяжких злочинів проти власності, маючи судимість, на шлях виправлення не став, належних висновків для себе не зробив та продовжив свою злочинну діяльність. При цьому, ОСОБА_4 вчинив ряд злочинів у сфері обігу наркотичних засобів, психотропних речовин, їх аналогів або прекурсорів та відносно останнього 31.05.2018 до Голосіївського районного суду м. Києва направлено обвинувальний акт за ч. 3 ст. 309 КК України, 22.06.2018 до Голосіївського районного суду м.Києва направлено обвинувальний акт за ч. 3 ст. 309 КК України, 29.12.2018 до Голосіївського районного суду м.Києва направлено обвинувальний акт за ч. 2 ст. 307 КК України, 30.06.2020 до Шевченківського районного суду м.Києва направлено обвинувальний акт за ч. 2 ст. 309 КК України, 27.11.2020 до Голосіївського районного суду м.Києва направлено обвинувальний акт за ч. 2 ст. 309 КК України. Суд з огляду на вказане, вважає, що ризик вчинення інших кримінальних правопорушень є реальним.

Перевіряючи наявність законних підстав вважати, що застосування більш м`яких запобіжних заходів, ніж тримання під вартою, буде достатнім для запобігання встановленим ризикам кримінального провадження, суд, відповідно до ст. 178 КПК України, оцінює в сукупності фактори, пов`язані з характером особи обвинуваченого, моральністю, місцем проживання, родом занять, майновим станом, особистими та соціальними обставини його життя, сімейними зв`язками та зв`язками з суспільством. Так, судом враховано, що:

1) за способом життя та економічним становищем: обвинувачений до затримання був працевлаштований, за місцем роботи характеризується позитивно, офіційно не одружений, утриманців не має, має зареєстроване постійне місце проживання, за яким характеризується посередньо, тобто наявні певні соціальні зв`язки.

2) за віком: обвинувачений є повнолітнім, тому має повну кримінально-процесуальну дієздатність, раніше неодноразово судимий.

3) за станом здоров`я: відсутні документально підтвердженні відомості про наявність захворювань у обвинуваченого, які унеможливлюють застосування до нього попереднього ув`язнення, відсутні скарги про неналежні умови його перебування або лікування, у разі виникнення в цьому потреби, в умовах ДУ «Київський слідчий ізолятор».

Вказані обставини, на переконання суду, мають бути оцінені як такі, що жодним чином не будуть стримуючими факторами для вживання обвинуваченим спроб перешкоджання відправленню правосуддя в спосіб неявки в судові засідання та для запобігання встановленим ризикам кримінального провадження. У зв`язку з чим, жодний інший вид запобіжного заходу, ніж тримання під вартою, не зможе забезпечити належну процесуальну поведінку ОСОБА_4 у кримінальному провадженні.

У зв`язку із доведенням підстав для застосування заходів забезпечення кримінального провадження в порядку ст.194 КПК України, суд вважає доцільним продовження обвинуваченому ОСОБА_4 запобіжного заходу у виді тримання під вартою.

Згідно з ч. 1 ст. 197 КПК України строк дії ухвали суду про тримання під вартою або продовження строку тримання під вартою не може перевищувати 60 днів.

Враховуючи обсяг пред`явленого обвинувачення, встановлений порядок дослідження доказів, стадію судового розгляду, суд вважає необхідним визначити строк дії запобіжного заходу в межах 60 днів з дня постановлення ухвали.

З огляду на викладене, враховуючи доведення підстав для застосування заходів забезпечення кримінального провадження в порядку ст.194 КПК України, суд дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення клопотань обвинуваченого ОСОБА_4 та його захисника адвоката ОСОБА_5 про зміну запобіжного заходу з тримання під вартою на більш м`який, оскільки обвинувачений та його захисник здебільшого обґрунтовують свою відсутністю або недоведеністю заявлених ризиків, яким суд вже надав оцінку в мотивувальній частині рішення.

Надаючи оцінку посиланням сторони захисту на наявність в обвинуваченого фактичних сімейних відносин, малолітньої дитини, батьків похилого віку, які є пенсіонерами, місця офіційного працевлаштування, суд зауважує, що вказані обставини жодним чином не свідчать про зменшення існуючих ризиків, передбачених частиною 1 статті 177 КПК України, та, враховуючи попередні судимості, тяжкість інкримінованого кримінального правопорушення та строк покарання, який загрожує ОСОБА_4 у разі визнання його винним, не можуть слугувати безумовним стримуючим фактором для запобігання існуючим ризикам.

Згідно з частиною 5 статті 182 КПК України розмір застави щодо особи, обвинуваченої у вчиненні особливо тяжкого злочину, визначається у межах від вісімдесяти до трьохсот розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

При визначенні розміру застави обвинуваченому ОСОБА_4 судом враховано обставини інкримінованого кримінального правопорушення, майновий стан обвинуваченого, інші дані про його особу, ризики, передбачені статтею 177 КПК України, та встановлено розмір застави у мінімальному розмірі, передбаченому частиною 5 статті 182 КПК України.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.177-178, 182, 183, 197, 199, 331, 372, ч.2 ст.376 КПК України, суд

П О С Т А Н О В И В :

Відкласти судове засідання у кримінальному провадженні за №0000502 від 25.03.2021 за обвинуваченням ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого частиною 3 статті 307 КК України на 15 годин 00 хвилин 10 листопада 2022 року.

Відмовити у задоволенні клопотань обвинуваченого ОСОБА_4 та його захисника адвоката ОСОБА_5 про зміну запобіжного заходу.

Продовжити ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого частиною 3 статті 307 КК України, запобіжний захід у виді тримання під вартою в Державній установі «Київський слідчий ізолятор» строком на 60 (шістдесят) днів, тобто до 16 години 00 хвилин 19 грудня 2022 включно.
Визначити заставу для ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 80 (вісімдесят) розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що становить 208 000, 00 гривень, при внесенні якої ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 з-під варти звільнити.
Обвинувачений ОСОБА_4 або заставодавець мають право у будь-який момент внести заставу у розмірі, визначеному в ухвалі про продовження запобіжного заходу у виді тримання під вартою.
Обвинувачений ОСОБА_4 звільняється з-під варти після внесення застави, визначеної судом в ухвалі про продовження запобіжного заходу у виді тримання під вартою, якщо в уповноваженої службової особи місця ув`язнення, під вартою в якому він перебуває, відсутнє інше судове рішення, що набрало законної сили і прямо передбачає тримання цього обвинуваченого під вартою. З моменту звільнення з-під варти у зв`язку із внесенням застави обвинувачений ОСОБА_4 вважається таким, до якого застосовано запобіжний захід у виді застави.
Зобов`язати ОСОБА_4 з моменту звільнення з-під варти у зв`язку із внесенням застави прибувати за кожною вимогою до суду за першою його вимогою, та у визначене ним місце, день та час, а також не відлучатися із міста Києва та Київської області без дозволу суду, повідомляти суд про зміну свого місця проживання та (або) місця роботи.
У разі якщо обвинувачений, будучи належним чином повідомлений, не з`явився за викликом до суду без поважних причин та не повідомить про причини своєї неявки, чи відлучиться з м. Києва та Київської області без дозволу суду, застава звертається в дохід держави, суд вирішує питання про застосування до обвинуваченого запобіжного заходу у виді застави у більшому розмірі або іншого запобіжного заходу з урахуванням положень частини сьомої статті 194 КПК України.
Ухвала підлягає негайному виконанню після її проголошення.
Копію ухвали вручити присутнім учасникам судового провадження та направити для виконання начальнику ДУ «Київський слідчий ізолятор» Міністерства юстиції України.
Апеляційна скарга на ухвалу суду може бути подана протягом п`яти днів з дня її оголошення до Київського апеляційного суду.
Повний текст ухвали оголошено 26.10.2022 о 9 год.30 хв.

Суддя: Олег ГРЕБІНЬ