Дата документу 03.05.2022 Справа № 554/2441/22
Провадження № 1-кс/554/4084/2022
У Х В А Л А
03 травня 2022 року м. Полтава
Досудовим розслідуванням встановлено, що група осіб, з числа працівників Державного підприємства, діючи за попередньою змовою групою осіб, займаються привласненням, розтратою майна (паливно-мастильних матеріалів), шляхом зловживання своїм службовим становищем.
28.04.2022 року на підставі ухвали слідчого судді Октябрського районного суду м.Полтава від 20.04.2022 року за адресою: АДРЕСА_1 , в складському приміщенні було проведено обшук в ході чого вилучено: 52 штуки пластикових каністри об`ємом 20 л. та 30 л. у кожній з яких маються залишки дизельного палива, мірна лійка червоного кольору.
28.04.2022 року вказані речі у кримінальному провадженні були визнані речовим доказом.
Враховуючи, що вилучені під час обшуку в складському приміщенні за адресою: АДРЕСА_1 , речі та документи можуть бути використані в якості речових доказів по кримінальному провадженню, а тому слідчий просить накласти арешт на вказане майно.
В судове засідання слідчий та прокурор не з`явились, слідчий надав до суду заяву про розгляд клопотання без його участі, клопотання підтримав, просив задовольнити.
Власник майна в судове засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином.
У разі неприбуття в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у судовому провадженні, чи в разі, якщо відповідно до положень цього Кодексу судове провадження здійснюється судом за відсутності осіб, фіксування за допомогою технічних засобів кримінального провадження в суді не здійснюється, що відповідає положенням ст. 107 КПК України.
Суд, дослідивши надані докази, приходить до наступного.
Згідно п. 7 ч. 2 ст. 131 КПК України, заходом забезпечення кримінального провадження є арешт майна. Відповідно до ч. 5 ст. 132 КПК України, під час розгляду питання про застосування заходів забезпечення кримінального провадження сторони кримінального провадження повинні подати слідчому судді докази обставин, на які вони посилаються.
Відповідно до ч. 1 ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину. Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження.
Згідно вимог п. 1 ч. 2 ст. 170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення збереження речових доказів.
За змістом ч. 3 ст. 170 КПК України, у випадку, передбаченому п. 1 ч. 2 цього Кодексу, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у ст. 98 цього Кодексу.
Згідно ч. 1 ст. 98 КПК України, речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.
Відповідно до ч.2 ст.173 КПК України, при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати: 1) правову підставу для арешту майна; 2) можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої статті 170 цього Кодексу).
Згідно ч. 11 ст. 170 КПК України, заборона на використання майна, а також заборона розпоряджатися таким майном можуть бути застосовані лише у випадках, коли їх незастосування може призвести до зникнення, втрати або пошкодження відповідного майна або настання інших наслідків, які можуть перешкодити кримінальному провадженню.
Слідчий суддя, суд відмовляють у задоволенні клопотання про арешт майна, якщо особа, що його подала, не доведе необхідність такого арешту, а також наявність ризиків, передбачених абзацом другим частини першої статті 170 цього Кодексу (ч. 1 ст. 173 КПК України).
Досудовим розслідуванням встановлено, що група осіб з числа працівників Державного підприємства, діючи за попередньою змовою групою осіб, займаються привласненням, розтратою майна (паливно-мастильних матеріалів), шляхом зловживання своїм службовим становищем.
Ухвалою слідчого судді Октябрського районного суду м. Полтави від 20.04.2022 року надано дозвіл на проведення обшуку за адресою: АДРЕСА_1 , з метою виявлення та відшукання дизельного палива, що може знаходитися в каністрах, діжках, цистернах та інших предметах (ємностях), що можуть слугувати для зберігання та перевезення дизельного палива та паливно-мастильних матеріалів, яке викрадене з рухомого складу тепловозів, блокнотів, записників, журналів із чорновими записами про маршрути, зберігання та збут пального, мобільних телефонів та сім-карток, які використовувалися до під час та після вчинення злочинів, робочого та спеціального одягу зі слідами дизельного палива та паливно-мастильних матеріалів
28.04.2022 року на підставі ухвали слідчого судді Октябрського районного суду м.Полтава від 20.04.2022 року за адресою: АДРЕСА_1 , в складському приміщенні було проведено обшук в ході чого вилучено: 52 штуки пластикових каністри об`ємом 20 л. та 30 л. у кожній з яких маються залишки дизельного палива, мірна лійка червоного кольору.
Слідчим доведено, що майно, вилучене під час проведення обшуку від 28.04.2022 року, має значення для забезпечення даного кримінального провадження, за існування розумних підозр вважати, що це майно є доказом злочину, за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у ст. 98 КПК України.
Вилучене, відповідно до протоколу обшуку від 28.04.2022 року майно, підлягає арешту, оскільки не застосування такого заходу забезпечення кримінального провадження, як арешт майна, може в подальшому перешкодити кримінальному провадженню. На виконання вимог ч.1 ст.173 КПК України слідчий довів необхідність арешту майна, а також наявність ризиків, передбачених ч.1 ст.170 КПК України.
На даному етапі досудового розслідування його потреби виправдовують втручання у права та інтереси власника майна з метою забезпечення кримінального провадження, а слідчий суддя на даній стадії не вправі вирішувати ті питання, які повинен вирішувати суд при розгляді кримінального провадження по суті, тобто не вправі оцінювати докази з точки зору їх достатності і допустимості для встановлення вини чи її відсутності у фізичної або юридичної особи за вчинення кримінального правопорушення, а лише зобов`язаний на підставі розумної оцінки сукупності отриманих доказів визначити, що причетність тієї чи іншої особи до вчинення кримінального правопорушення є вірогідною та достатньою для застосування щодо неї заходів забезпечення кримінального провадження, одним із яких і є накладення арешту на майно.
Крім того, слідчий суддя роз`яснює, що у відповідності до ст. 174 КПК України, за клопотанням підозрюваного, обвинуваченого, їх захисника чи законного представника, іншого власника чи володільця майна, якщо вони доведуть, що потреба у застосуванні такого заходу відпала, арешт майна може бути скасовано повністю або частково.
На підставі вищевикладеного, суд вважає за необхідне задовольнити клопотання.
Керуючись ст. ст. 2, 7, 132, 98, 167, 170-173, 309, 372 КПК України, слідчий суддя,-

Накласти арешт на майно, яке виявлене та вилучене у ході обшуку в складському приміщенні за адресою: АДРЕСА_1 , а саме: 52 штуки пластикових каністри об`ємом 20 л. та 30 л. у кожній з яких маються залишки дизельного палива, мірна лійка червоного кольору, до скасування арешту майна у встановленому КПК України порядку.
Виконання зазначеної ухвали покласти на слідчого в провадженні якого знаходиться кримінальне провадження.
Ухвала про арешт майна підлягає негайному виконанню.
Подання апеляційної скарги на ухвалу слідчого судді зупиняє набрання нею законної сили, але не зупиняє її виконання, крім випадків, встановлених КПК України.
Ухвала може бути оскаржена до Полтавського апеляційного суду на протязі 5 днів з моменту проголошення.

Слідчий суддя: ОСОБА_1