Справа № 953/4662/22
н/п 1-кс/953/3213/22
"06" вересня 2022 р. Київський районний суд м. Харкова у складі:
слідчого судді - ОСОБА_1
за участю секретаря - ОСОБА_2 ,
прокурора ОСОБА_3 ,
власника майна ОСОБА_4 ,
встановив :
- 16 предметів ззовні схожих на бойові патрони калібру 5,45, які належать ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ;
- автомобіль Totota Camry, номер шасі НОМЕР_1 , чорного кольору, д.н.з. НОМЕР_2 , 2008 року випуску, який, згідно свідоцтва про реєстрацію ТЗ серія НОМЕР_3 , належить ОСОБА_5 , АДРЕСА_1 та фактичним володільцем якого є ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , АДРЕСА_1 ;
- ключі від вище вказаного автомобіля;
- свідоцтво про реєстрацію ТЗ серія НОМЕР_3 .
Визначити місце зберігання 16 предметів ззовні схожих на бойові патрони калібру 5,45, ключів від вище вказаного автомобіля, свідоцтва про реєстрацію ТЗ серія НОМЕР_3 камеру схову ХРУП №1 ГУНП в Харківській області, за адресою: м. Харків, вул. Алчевських, 49.
Визначити місце зберігання автомобіля Totota Camry, номер шасі НОМЕР_1 , чорного кольору, д.н.з. НОМЕР_2 , 2008 року випуску визначити його зберігання відповідно до Порядку зберігання речових доказів стороною обвинувачення, їх реалізації, технологічної переробки, знищення, здійснення витрат, пов`язаних з їх зберіганням і пересиланням, схоронності тимчасово вилученого майна під час кримінального провадження, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 19 листопада 2012 року № 1104.
Клопотання ухвалою слідчого судді від 25.08.2022р. було повернуто прокурору та отримано ним 02.09.2022р.
У судовому засіданні прокурор підтримав клопотання.
ОСОБА_4 у судовому засіданні проти клопотання заперечував частково, просив не накладати арешт на автомобіль.
Згідно п. 7 ч. 2 ст. 131 КПК України, заходом забезпечення кримінального провадження є арешт майна. Відповідно до ч. 5 ст. 132 КПК України, під час розгляду питання про застосування заходів забезпечення кримінального провадження сторони кримінального провадження повинні подати слідчому судді докази обставин, на які вони посилаються.
Відповідно до ч. 1 ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину. Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження.
Згідно вимог п.1 ч.2 ст.170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення збереження речових доказів.
За змістом ч. 3 ст. 170 КПК України, у випадку, передбаченому п. 1 ч. 2 цього Кодексу, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у ст. 98 цього Кодексу.
Згідно ч. 1 ст. 98 КПК України, речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.
Відповідно до ч. 2 ст. 98 КПК України, документи є речовими доказами, якщо вони містять ознаки, зазначені в частині першій цієї статті.
Відповідно до ч. 2 ст. 173 КПК України, при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати: 1) правову підставу для арешту майна; 2) можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої статті 170 цього Кодексу).
Відповідно до ч. 5 ст.171 КПК України клопотання слідчого, прокурора про арешт тимчасово вилученого майна повинно бути подано не пізніше наступного робочого дня після вилучення майна, інакше майно має бути негайно повернуто особі, у якої його було вилучено.
Досудовим розслідуванням встановлено, що 24.08.2022 до ЧЧ Харківського РУП No 1 ГУНП в Харківській області надійшло повідомлення про те, що 24.08.2022 близько 13:10 , за адресою: м. Харків, Журавлівська набережна, 2 виявлено командира відділення військової частини НОМЕР_4 ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який зберігав при собі бойові припаси.
Згідно протоколу огляду місця події від 24.08.2022 року, за адресою: АДРЕСА_2 , виявлено та вилучено: 16 предметів ззовні схожих на бойові патрони калібру 5,45, які належать ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 які він зберігав в сумці яка була при ньому .
Також у ході огляду вилучено автомобіль Totota Camry, номер шасі НОМЕР_1 , чорного кольору, д.н.з. НОМЕР_2 , 2008 року випуску, який, згідно свідоцтва про реєстрацію ТЗ серія НОМЕР_3 , належить ОСОБА_5 , яким керував ОСОБА_4 , а також ключі від вище вказаного автомобіля, свідоцтво про реєстрацію ТЗ серія НОМЕР_3 .
Згідно з ч. 11 ст. 170 КПК України, заборона на використання майна, а також заборона розпоряджатися таким майном можуть бути застосовані лише у випадках, коли їх незастосування може призвести до зникнення, втрати або пошкодження відповідного майна або настання інших наслідків, які можуть перешкодити кримінальному провадженню.
Слідчий суддя, суд відмовляють у задоволенні клопотання про арешт майна, якщо особа, що його подала, не доведе необхідність такого арешту, а також наявність ризиків, передбачених абзацом другим частини першої статті 170 цього Кодексу (ч. 1 ст. 173 КПК України).
Вилучене майно 16 предметів ззовні схожих на бойові патрони калібру 5,45, підлягає арешту, оскільки не застосування такого заходу забезпечення кримінального провадження як арешт майна може в подальшому перешкодити кримінальному провадженню.
Отже, на виконання вимог ч. 1 ст. 173 КПК України прокурор довів слідчому судді необхідність арешту майна, а також наявність ризиків, передбачених ч. 1 ст. 170 КПК України.
Відповідно до рішення Європейського суду з прав людини у справі Ісмаїлов проти Росії від 06.11.2008 року, де вказувались порушення ст. 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, в якому зазначено, що кожна фізична та юридична особа має право на мирне володіння своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше, як в інтересах суспільства на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.
Крім того, під час вирішення питання накладення арешту на майно слід врахувати положення статті 131 КПК України, яка вказує про необхідність досягнення дієвості кримінального провадження під час застосування заходів забезпечення кримінального провадження.
Таким чином, приймаючи до уваги вищевикладене, враховуючи відсутність обумовлених критеріїв визначених ст. 98 КПК України та існуючого порушення норм процесуального права з питань доведення дієвості та необхідності застосування заходу забезпечення кримінального провадження арешту майна, слідчий суддя вважає за необхідне відмовити в задоволенні клопотання прокурора в частині накладання арешту на автомобіль, ключі від нього та свідоцтво, в зв`язку з його недоведеністю.
Враховуючи викладене, слідчий суддя приходить до висновку про наявність правових підстав для часткового задоволення клопотання .
На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 170 173, 309, 372 КПК України, слідчий суддя, -
Клопотання прокурора про арешт майна задовольнити частково.
Накласти арешт на майно, яке 24.08.2022 року було вилучено під час огляду місця події за адресою: м. Харків, Журавлівська набережна, 2, а саме:
- 16 предметів ззовні схожих на бойові патрони калібру 5,45, які належать ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ;
Місцем зберігання арештованого майна визначити камеру схову речових доказів Харківського районного управління поліції №1 ГУ НП в Харківській області.
В решті клопотання відмовити.
Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Харківського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її проголошення.
Ухвала підлягає негайному виконанню після її проголошення.

Слідчий суддя ОСОБА_1