ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
Справа № 495/6081/22

Номер провадження 1-кп/495/733/2022

18 серпня 2022 рокум. Білгород-Дністровський

Білгород-Дністровський міськрайонний суд Одеської області в складі судді ОСОБА_1 за участі секретаря судового засідання ОСОБА_2 розглянувши в спрощеному провадженні обвинувальний акт, затверджений 16.08.2022 року у кримінальному провадженні, яке внесене 18.07.2022 до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000231 щодо вчинення кримінального проступку без проведення судового розгляду в судовому засіданні за відсутності учасників судового провадження, у відношенні:

ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженеця села Шабо Білгород-Дністровського району Одеської області, українця ,громадянина України,з середньою освітою, не одруженого, неповнолітніх дітей на утриманні не маючого, раніше судимого:

-26 жовтня 1999 року Білгород-Дністровським міським судом Одеської області за ч.3 ст. 140 КК України до 3-х років 6 місяців позбавлення волі звільнився28.08.2001 року згідно ухвали Ширяївського районного суду Одеської області по амністіі на невідбутий строк 1 рік 3 місяці 22 дня,

-26 лютого 2003 року Білгород-Дністровським міським судом за ч.3, 4 ст. 185, 71 КК УКраїни до 5 років 1 місяця позбавлення волі,звільнився 21.04. 2006 року згідно ухвали Коростенького районного суду Житомирської області умовно-достроково на невідбутий строк 1 рік 1 місяць 2 дня,

-07серпня 2007 року Білгород-Дністровським міськрайонним судом Одеської області за ч.3 ст. 185 , 71 КК України до 3-х років 3-х місяців позбавлення волі ,звільнився 21.12.2009 року згідно ухвали Маліновського районного суду міста Одес умовно-достроково на невідбутия строк 9 місяців 6 днів,

-16 січня 2012 року Білгород-Дністровським міськрайонним судом ОДеської області за ч.3 ст. 185 КК України до 3-х років позбавлення волі,звільнився 18.09. 2015 року по відбуттю міри покарання,

-12 квітня 2018 року Білгород-Дністровським міськрайонним судом Одеської області за ч.3 ст. 186, ч.3 ст. 185 КК України до 3-х років 2 місяців позбавлення волі,звільнивсч 25.06.2020 року згідно ухвали Маліновського районного суду Одеської області від 17.06. 2020 року умовно-достроково не невідбутий строк 8 місяців 17 днів -

який зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1

за обвинуваченням у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч. 1 ст. 162 КК України,

УСТАНОВИВ:

1. Формулювання обвинувачення у кримінальному провадженні, визнане судом доведеним.

17 липня 2022 року приблизно в 08 годин 09 хвилин обвинувачений ОСОБА_3 проходив по дорозі повз приватного домоволодіння,розташовані по АДРЕСА_2 ,де у обвинуваченого виник злочинний умисел,спрямований не незаконне проникнення до житла іншої особи,з метою відпочінку. Реалізуючи свій злочинний умисел,обвинувачений ОСОБА_3 переліз через паркан до подвір*я приватного домоволодіння, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 , де виявив незачинене вікно будівлі. Далі,впевнившись у відсутності господаря будинку та стронніх осіб,усвідомлюючи,що порушує недоторканість житла громадян,всупереч волі законного володільця,діючи таємно,через відчинене вікно,незаконно проник в середину господарського приміщення,після чого перебував у ньому без дозволу власника близько 5 хвилин,тобто обвинувачений ОСОБА_3 здійснив незаконне проникнення до житла.

2. Підстави доведеності винуватості поза розумним сумнівом.

17 серпня 2022 року до Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області надійшов обвинувальний акт у відношенні ОСОБА_3 за обвинуваченням у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч. 1 ст. 162 КК України у якому міститься клопотанням прокурора Білгород-Дністровської окружної прокуратури ОСОБА_4 про розгляд обвинувального акту в спрощеному порядку без проведення судового розгляду в судовому засіданні.

До обвинувального акту додані:

- письмова заява підозрюваного ОСОБА_3 від 16 серпня 2022 року , складена в присутності захисника ОСОБА_5 , щодо беззаперечного визнання своєї винуватості, згоди із встановленими досудовим розслідуванням обставинами, ознайомлення з обмеженням права апеляційного оскарження згідно з частиною другою ст. 302 КПК України та згоди з розглядом обвинувального акту в спрощеному провадженні;

- заяву потерпілої про відсутність заперечень відповідно до п. 2 ч. 3 ст. 302 КПК України, згоди зі встановленими досудовим розслідуванням обставинами, ознайомленням з обмеженням права на апеляційне оскарження та згоди з розглядом обвинувального акту в спрощеному порядку за обвинуваченням ОСОБА_3

- матеріали досудового розслідування.

Як видно з наданих матеріалів, на час надходження обвинувального акту до суду щодо ОСОБА_3 не застосовано затримання після виявлення вчиненого кримінального проступку.

Ураховуючи зазначене, суд уважав можливим розглянути обвинувальний акт щодо ОСОБА_3 у вчиненні кримінального проступку без проведення судового розгляду в судовому засіданні за відсутності учасників судового провадження, що узгоджується з приписами частини 2 статті 381 КПК України.

Відповідно до частин 1, 2, ст. 17 КПК України особа вважається невинуватою у вчиненні кримінального правопорушення і не може бути піддана кримінальному покаранню, доки її вину не буде доведено у порядку, передбаченому цим Кодексом, і встановлено обвинувальним вироком суду, що набрав законної сили.

Ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчиненні кримінального правопорушення і має бути виправданим, якщо сторона обвинувачення не доведе винуватість особи поза розумним сумнівом.

Згідно з ч. 3 ст. 381 КПК України спрощене провадження щодо кримінальних проступків здійснюється згідно із загальними правилами судового провадження, передбаченими цим Кодексом, з урахуванням положень цього параграфа.

Відповідно до ч. 2 ст. 382 КПК України вирок суду за результатами спрощеного провадження ухвалюється в порядку, визначеному цим Кодексом, та повинен відповідати загальним вимогам до вироку суду. У вироку суду за результатами спрощеного провадження замість доказів на підтвердження встановлених судом обставин зазначаються встановлені органом досудового розслідування обставини, які не оспорюються учасниками судового провадження.

Згідно з п. 2 ч. 3 ст. 374 КПК України у мотивувальній частині вироку зазначаються, у разі визнання особи винуватою, формулювання обвинувачення, визнаного судом доведеним, із зазначенням місця, часу, способу вчинення та наслідків кримінального правопорушення, форми вини і мотивів кримінального правопорушення.

Відповідно до ч. 2 ст. 15 Закону України Про судоустрій та статус суддів суддя, який розглядає справу одноособово, діє як суд.

Діючи відповідно до вимог частин 1, 2 ст. 17, статей 369-371, 374, ч. 3 ст. 381, ч. 2 ст. 382 КПК України суд перевірив обставини, які встановлені органом досудового розслідування, та які не неоспорюються учасниками судового провадження.

Зокрема, з обвинувального акту вбачається, що досудовим розслідуванням було встановлено, що 17 липня 2022 року приблизно в 08 годин 09 хвилин обвинувачений ОСОБА_3 проходив по дорозі повз приватного домоволодіння,розташовані по АДРЕСА_2 ,де у обвинуваченого виник злочинний умисел,спрямований на незаконне проникнення до житла іншої особи,з метою відпочінку. Реалізуючи свій злочинний умисел,обвинувачений ОСОБА_3 переліз через паркан до подвір*я приватного домоволодіння, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 ,де виявив незачинене вікно будівлі. Далі,впевнившись у відсутності господаря будинку та стронніх осіб,усвідомлюючи,що порушує недоторканість житла громадян,всупереч волі законного володільця,діючи таємно,через відчинене вікно,незаконно проник в середину господарського приміщення,після чого перебував у ньому без дозволу власника близько 5 хвилин,тобто обвинувачений ОСОБА_3 здійснив незаконне проникнення до житла.

Установлені органом досудового розслідування обставини і викладені судом, не оспорюються учасниками судового провадження, так як під час досудового розслідування обвинувачений ОСОБА_3 беззаперечно визнав свою винуватість, не оспорює встановлені досудовим розслідуванням обставини і згоден з розглядом обвинувального акту за його відсутності.

Окрім того, обвинувачений ознайомлений з обмеженням права на апеляційне оскарження з підстав розгляду провадження за відсутності учасників судового провадження, недослідження доказів у судовому засіданні або з метою оспорити встановлені досудовим розслідуванням обставини.

Саме з підстав викладеного суд дійшов висновку про доведеність поза розумним сумнівом винуватості ОСОБА_3 у вчиненні інкримінованого кримінального проступку, передбаченого ч. 1 ст. 162 КК України, а саме : умисне ,незаконне проникнення до житла.

3. Обставини, які пом`якшують та обтяжують покарання.

Вивченням обставин справи, оцінкою особистості ОСОБА_3 установлено, що обставиною, яка відповідно до ст. 66 КК України пом`якшує покарання останнього є щире каяття, та відсутності обставин, які згідно зі ст. 67 КК України обтяжують його покарання.

Ці висновки суду ґрунтуються на тому, що як свідчать матеріали досудового розслідування, ОСОБА_3 беззаперечно визнавав свою винуватість, співпрацював з органом досудового розслідування, повністю повідомив про обставин вчинення кримінального правопорушення, а також надав дозвіл на спрощений розгляд кримінального провадження.

Наведені відомості є достатніми, аби вважати дії ОСОБА_3 як каяття (щирий жаль з приводу вчинення кримінального проступку та осуд своєї поведінки), а отже підставою для врахування їх як обставину, що пом`якшує покарання. Також суд бере до уваги, що і державне обвинувачення в особі прокурора ОСОБА_4 уважає наявність такої обставини, що пом`якшує покарання, - щире каяття, та вказана в обвинувальному акті.

4. Мотиви призначення покарання.
Суд уважає, що підстави застосування статей 69, 69-1 КК України при призначенні покарання - відсутні.

Призначаючи обвинуваченому ОСОБА_3 покарання суд ураховує, що покарання, як захід державного реагування на осіб, котрі вчинили кримінальне правопорушення, є головною і найбільш поширеною формою реалізації кримінальної відповідальності, роль і значення якого багато в чому залежать від обґрунтованості його призначення і реалізації.

Застосування покарання є одним із завершальних етапів кримінальної відповідальності, на якому суд вирішує питання, визначені ч. 1 ст. 368 КПК, та яке виступає правовим критерієм, показником негативної оцінки як самого правопорушення, так і особи, котра його вчинила.

Покарання завжди має особистий, індивідуалізований характер, а його призначення і виконання можливе тільки щодо особи, визнаної винною у вчиненні кримінального правопорушення. При цьому призначення необхідного і достатнього покарання певною мірою забезпечує відчуття справедливості як у потерпілого, так і суспільства.

За змістом статей 50, 65 КК, особі, яка скоїла кримінальне правопорушення, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для виправлення та попередження скоєння нових кримінальних правопорушень. Це покарання має відповідати принципам законності, обґрунтованості, справедливості, співмірності та індивідуалізації, що є системою найбільш істотних правил і критеріїв, які визначають порядок та межі діяльності суду під час обрання покарання. Суд повинен ураховувати ступінь тяжкості кримінального правопорушення, конкретні обставини його скоєння, форму вини, наслідки цього діяння, дані про особу, обставини, що впливають на покарання, ставлення особи до своїх дій, інші особливості справи, які мають значення для забезпечення відповідності покарання характеру та тяжкості кримінального правопорушення.

Покарання завжди призначається як відповідний захід примусу держави за вчинене кримінальне правопорушення, виконує виправну функцію і водночас запобігає вчиненню нових кримінальних правопорушень як самим засудженим, так і іншими особами. Оптимальним орієнтиром такої діяльності є визначення покарання в тому обсязі, який був би достатнім для досягнення найближчої мети покарання - виправлення засудженого.

З урахуванням викладених обставин по справі, особистості обвинуваченого, який не працює, тяжкості вчиненого кримінального проступку, фактично відсутності завданої шкоди, вартості та виду майна, яким заволодів обвинувачений, покарання, яке передбачено за вчинений кримінальний проступок, обставини, що пом`якшують покарання, суд вважає, що виправлення та перевиховання обвинуваченого можливо тільки в умовах ізоляції від суспільства, шляхом призначення ОСОБА_3 покарання у вигляді обмеження волі в межах санкції статті за якою кваліфіковани його дії.

Таке покарання, на переконання суду, відповідає положенням статей 65-68 КК України та буде необхідним для виправлення обвинуваченого, запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень, відповідатиме особистості обвинуваченого та є достатнім, для досягнення, відповідно до ст. 50 КК України мети покарання.На думку суду, залучення до такого виду призначеного виду покарання створить процес позитивних змін, які відбуваються в особистості та створюють готовність до самокерованої правослухняної поведінки.

5. Мотиви ухвалення інших рішень щодо питань, які вирішуються судом при ухваленні вироку, та положення закону, якими керувався суд.

Ураховуючи те, що стосовно обвинуваченого запобіжний захід не застосовувався, а сторони провадження не заявили клопотання про застосування відносно обвинуваченого запобіжного заходу, суд не вбачає підстав для застосування запобіжного заходу до набрання вироком законної сили стосовно обвинуваченого.

Цивільний позов не заявлений. Процесуальні витрати у провадженні відсутні.

Керуючись статтями 7, 17, 100, 124, 301, 302, 368-371, 374, 376, 381, 382, 395 КПК України, суд-

УХВАЛИВ:

ОСОБА_3 визнати винуватим у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч. 1 ст. 162 КК України та призначити йому покарання у виді обмеження волі строком 1 (один) рік.

Запобіжний захід засудженому ОСОБА_3 до набрання вироком законної сили - не обирати, після набуття вироком законної чинності відправити ОСОБА_3 в місця обмеження волі через Державну установу "Ізмаїльський слідчий ізолятор".

Міру покарання засудженому ОСОБА_3 рахувати з моменту затримання.

Вирок може бути оскаржений до Одеського апеляційного суду через Білгород-Дністровський міськрайонний суд Одеської області протягом 30 (тридцяти) днів з дня отримання копії вироку.

Відповідно до положень ч. 1 ст. 394 КПК України вирок суду першої інстанції, ухвалений за результатами спрощеного провадження в порядку, передбаченому статями 381 та 382 цього Кодексу, не може бути оскаржений в апеляційному порядку з підстав розгляду провадження за відсутності учасників судового провадження, недослідження доказів у судовому засіданні або з метою оспорити встановлені досудовим розслідуванням обставини.

Вирок суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги.

У разі подання апеляційної скарги вирок суду, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Копію вироку за результатами розгляду обвинувального акту щодо вчинення кримінального проступку не пізніше дня, наступного за днем його ухвалення, надіслати учасникам судового провадження.

Суддя: ОСОБА_1