Справа № 299/1560/21
Закарпатський апеляційний суд
У Х В А Л А
І м е н е м У к р а ї н и

05.05.2022 м. Ужгород

Закарпатський апеляційний суд у складі :
головуючого судді ОСОБА_1 ,
суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
за участі секретарки судових засідань ОСОБА_4 ,
та інших учасників судового провадження : прокурора ОСОБА_5 ,
захисника обвинуваченого ОСОБА_6 адвоката ОСОБА_7 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали кримінального провадження № 11-кп/4806/65/22, за апеляційною скаргою, яку подав адвокат ОСОБА_7 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_6 ,
ВСТАНОВИВ:

Вироком Виноградівського районного суду Закарпатської області від 09 грудня 2021 року

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець с. Невицьке Ужгородського району Закарпатської області, зареєстрований у АДРЕСА_1 , мешканець АДРЕСА_2 , українець, гр. України, із середньою спеціальною освітою, одружений, має на утриманні неповнолітню дитину, оператор АЗС ПАТ «Укрнафта», раніше не судимий,

визнаний винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України, та призначено йому покарання у виді позбавлення волі на строк 4 (чотири) роки із позбавленням права керування транспортними засобами строком на 1 (один) рік.

На підставі ст. 75 КК України обвинуваченого ОСОБА_6 звільнено від відбування призначеного покарання, якщо він протягом іспитового строку тривалістю 1 рік не вчинить нового злочину та виконає покладені на нього передбачені ст. 76 цього Кодексу обов`язки: періодично з`являтися для реєстрації до органів пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.

Речові докази: автомобіль марки "FIAT" моделі "Ducato", реєстраційний номер НОМЕР_1 , який знаходиться на зберіганні ОСОБА_8 , - ухвалено після набрання вироком законної сили передати ОСОБА_8 , як законному власнику; моторолер марки "KINROAD Viper", моделі "ХТ150Т-17", реєстраційний номер НОМЕР_2 , який переданий на зберігання ОСОБА_9 , - ухвалено після набрання вироком законної сили передати ОСОБА_9 , як законному власнику.

Ухвалено стягнути із ОСОБА_6 на користь Закарпатського науково-дослідного експертно-криміналістичного центру МВС України судові витрати у загальній сумі 5230,40 (п`ять тисяч двісті тридцять гривень 40 копійок) грн.

Відповідно до вироку, ОСОБА_10 визнаний винуватим у вчиненні кримінального правопорушення за таких обставин.

14 грудня 2020 року приблизно о 16 годині, ОСОБА_6 , керуючи технічно-справним автомобілем марки "FIAT" моделі "Ducato", реєстраційний номер НОМЕР_1 , рухаючись по головній дорозі по вул. Копанська у місті Виноградів, зі сторони с. Букове Виноградівського району, у напрямку центру міста Виноградів Закарпатської області, наближаючись до її перехрещення з другорядною дорогою вул. Копанська (бічна), що прилягає до головної дороги з ліва по ходу його руху, де дорога пряма, в плані має дві смуги руху, по одній у кожному напрямку, які розділені між собою дорожньою горизонтальною розміткою 1.7 - позначає смуги руху, а також напрямок головної дороги в межах перехрестя, у світлий час доби, без опадів та будь-яких інших атмосферних явищ, діючи всупереч вимогам п. 1.3.; п. 1.5.; п. п. "б" п. 2.3.; п. 12.3. та п. 13.1. "Правил дорожнього руху України", затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001 року № 1306, проявив неуважність до дорожньої обстановки, що склалася та її зміни, не забезпечив безпеку дорожнього руху, з моменту виникнення перешкоди для руху, яку він об`єктивно був спроможний виявити, не дотримався безпечної дистанції та безпечного інтервалу, не вжив заходів для зменшення швидкості аж до зупинки транспортного засобу, та допустив зіткнення передньою частиною керованого ним автомобіля із задньою частиною моторолера марки "KINROAD Viper", моделі "ХТ150Т-17", реєстраційний номер НОМЕР_2 , під керуванням водія гр. ОСОБА_9 , який, рухаючись попереду ОСОБА_6 у попутному йому напрямку із увімкненим світловим покажчиком лівого повороту, зупинився на нерегульованому перехресті для здійснення маневру повороту ліворуч. У результаті дорожньо-транспортної пригоди потерпілий ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , отримав тілесні ушкодження у вигляді: садна шкірних покривів тім`яної ділянки зліва; закритої черепно-мозкової травми з закритим багато уламковим переломом тім`яної кістки зліва, субдуральною гематомою справа, епідуральною гематомою зліва, субдубральним крововиливом та забоєм головного мозку, які характерні для дорожньо-транспортної пригоди, вкладаються в дату події - 14.12.2020, та згідно з п. 2.1.2. "Правил судово-медичного визначення ступеня тяжкості тілесних ушкоджень", затверджених наказом МОЗ України № 6 від 17.01.95, відносяться до тяжких тілесних ушкоджень, небезпечних для життя в момент їх спричинення. Не виконання водієм ОСОБА_6 вимог п. 12.3. та п. 13.1. "Правил дорожнього руху", затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001 року № 1306, знаходиться в прямому причинному зв`язку з наслідками, які настали, зокрема отриманням потерпілим ОСОБА_9 тяжких тілесних ушкоджень.

В апеляційній скарзі захисник обвинуваченого ОСОБА_6 адвокат ОСОБА_7 вказує на те, що вирок у частині призначення обвинуваченому додаткового покарання у виді позбавлення права керування транспортними засобами строком на 1 рік є незаконним. Посилається на те, що при призначенні обвинуваченому ОСОБА_6 додаткового покарання, суд першої інстанції не в повній мірі взяв до уваги конкретні обставини злочину, те, що ОСОБА_6 позитивно характеризується за місцем роботи та проживання, раніше не судимий, відшкодував завдану шкоду ще до повідомлення йому про підозру у вчиненні злочину, щиро розкаявся, утримує разом із дружиною двох малолітніх дітей і є єдиним годувальником сім`ї. Вважає, що з огляду на сукупність пом`якшуючих покарання обставин, які істотно знижують ступінь тяжкості злочину, та відомості про особу обвинуваченого, а також на те, що керування транспортним засобом є одним із видів заробітку обвинуваченого, виправлення обвинуваченого ОСОБА_6 є цілком можливим без призначення йому додаткового покарання у виді позбавлення права керування транспортними засобами та відповідатиме основоположним засадам верховенства права та принципу гуманності. Просить вирок змінити, скасувавши призначене ОСОБА_6 додаткове покарання у виді позбавлення права керувати транспортними засобами строком на 1 рік.

Заслухавши доповідь судді про суть вироку, повідомлення про те, ким і в якому обсязі він оскаржений, про основні доводи апеляційної скарги, пояснення захисника обвинуваченого ОСОБА_6 адвоката ОСОБА_7 , який підтримав апеляційну скаргу, прокурора ОСОБА_5 , який заперечив щодо задоволення апеляційної скарги, перевіривши матеріали кримінального провадження, дослідивши зібрані у кримінальному провадженні докази, колегія суддів вважає, що підстав для задоволення апеляційної скарги не має.

Апеляційна скарга розглядається за відсутності обвинуваченого ОСОБА_6 , потерпілого ОСОБА_9 та представника останнього - адвоката ОСОБА_11 , неявка яких, з огляду на положення ч. 4 ст. 405 КПК України, не перешкоджає її розгляду. Приймаючи рішення про розгляд апеляційної скарги за відсутності обвинуваченого, потерпілого та адвоката ОСОБА_11 , береться до уваги те, що вони належним чином повідомлені про час та місце розгляду справи, клопотань чи заяв про відкладення її розгляду не подавали; в апеляційній скарзі не порушується питання про погіршення становища обвинуваченого і у розгляді апеляційної скарги брав участі захисник обвинуваченого ОСОБА_6 адвокат ОСОБА_7 , який подав апеляційну скаргу, та який не заперечував щодо її розгляду без участі обвинуваченого; апеляційним судом не визнавалась обов`язковість явки обвинуваченого чи потерпілого на розгляд апеляційної скарги.

Висновок суду першої інстанції про винуватість ОСОБА_6 у порушенні правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, що спричинило потерпілому ОСОБА_9 тяжких тілесних ушкоджень, кваліфікація його дій, призначене покарання у виді позбавлення волі та його строк, сторонами кримінального провадження не оспорюється, а тому апеляційним судом, з огляду на положення ст. 404 КПК України, не перевіряється, у зв`язку з чим, визнаються такими, що ґрунтуються на сукупності досліджених у суді першої інстанції та наведених у вироку доказів.

Дії обвинуваченого ОСОБА_6 за ч. 2 ст. 286 КК України кваліфіковані правильно.

Дослідивши матеріали кримінального провадження колегія суддів також бере до уваги те, що під час розгляду кримінального провадження суд першої інстанції, взявши до уваги думку учасників судового розгляду, при цьому, роз`яснивши їм права та обов`язки, а також положення ст. 349 КПК України, визнав недоцільним дослідження доказів стосовно фактичних обставин справи, які ніким не оспорюються, та обмежив вивчення фактичних обставин справи допитом обвинуваченого, потерпілого та дослідженням даних, що характеризують особу обвинуваченого.

При цьому, зі змісту апеляційної скарги та позиції сторони захисту вбачається, що стороною захисту не оспорюється і вид та розмір призначеного ОСОБА_6 основного покарання у виді позбавлення волі на строк 4 роки та висновок суду першої інстанції про звільнення ОСОБА_6 від відбування цього покарання з випробуванням із іспитовим строком 1 рік. У зв`язку з цим, висновки в цій частині апеляційний суд також не перевіряє.
Тому, відповідно до положень ст. 404 КПК України вирок переглядається у межах доводів апеляційної скарги, зокрема у частині призначення обвинуваченому ОСОБА_6 додаткового покарання.

При оцінці доводів апеляційної скарги колегія суддів бере до уваги таке.

Так, згідно із загальними засадами призначення покарання, визначеними статтею 65 КК України суд призначає покарання: у межах, установлених у санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини цього Кодексу, що передбачає відповідальність за вчинене кримінальне правопорушення, за винятком випадків, передбачених частиною другою статті 53 цього Кодексу; відповідно до положень Загальної частини цього Кодексу; враховуючи ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

Особі, яка вчинила кримінальне правопорушення, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових кримінальних правопорушень. Більш суворий вид покарання з числа передбачених за вчинене кримінальне правопорушення призначається лише у разі, якщо менш суворий вид покарання буде недостатній для виправлення особи та попередження вчинення нею нових кримінальних правопорушень.

Відповідно до постанови Пленуму Верховного Суду України №7 від 24.10.2003 «Про практику призначення судами кримінального покарання», увагу суддів звернуто на те, що вони при призначенні покарання в кожному випадку, і щодо кожного підсудного, який визнається винним у вчиненні злочину, мають суворо дотримуватися вимог ст. 65 КК України стосовно загальних засад призначення покарання, оскільки саме через останні реалізуються принципи законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання. Згідно п. 2 вказаної Постанови, усі питання пов`язані із призначенням покарання, мають бути належним чином мотивовані у вироку.

Поняття судової дискреції (судовий розсуд) у кримінальному судочинстві охоплює повноваження суду (права та обов`язки), надані йому державою, обирати між альтернативами, кожна з яких є законною, та інтелектуально-вольову владну діяльність суду з вирішення у визначених законом випадках спірних правових питань, виходячи з цілей та принципів права, загальних засад судочинства, конкретних обставин справи, даних про особу винного, справедливості й достатності обраного покарання тощо.

Колегія суддів вважає, що судом першої інстанції при призначенні обвинуваченому ОСОБА_6 покарання, зокрема й додаткового, вимоги вказаних вище статей Кримінального кодексу України були дотримані й у достатній мірі враховано ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, дані про особу обвинуваченого, пом`якшуючі та обтяжуючі його покарання обставини.

Так, з вироку вбачається, що судом першої інстанції при призначенні обвинуваченому ОСОБА_6 покарання враховані ступінь тяжкості вчиненого ним кримінального правопорушення, конкретні обставини, за яких його скоєно, дані про його особу обвинуваченого, обставини, що пом`якшують покарання та відсутність обставин, що його обтяжують. У тому числі, судом взято до уваги те, що передбачене ч. 2 ст. 286 КК України кримінальне правопорушення, відповідно до ст. 12 КК України, відноситься до тяжких злочинів, вчинених з необережності; дані про особу обвинуваченого раніше не судимий, має постійне місце проживання та роботи, за якими позитивно характеризується, має сім`ю (дружину та двох дітей, одна з яких є неповнолітньою), двічі притягувався до адміністративної відповідальності; обставини, що пом`якшують покарання визнання вини, щире каяття, відшкодування збитків; відсутність обставин, що обтяжують покарання, та претензій з боку потерпілої сторони.

З огляду на вищенаведене, колегія суддів вважає, що, призначаючи обвинуваченому ОСОБА_6 покарання у виді позбавлення волі на строк 4 роки із застосуванням положень ст. ст. 75, 76 КК України та звільненням від відбування цього покарання з іспитовим строком тривалістю 1 рік, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про необхідність призначення обвинуваченому додаткового покарання у виді позбавлення права керування транспортними засобами на строк один рік.

Погоджуючись із указаним висновком, апеляційний суд, окрім наведених вище обставин, бере до уваги і характер вчинених ОСОБА_6 діянь грубе порушення Правил дорожнього руху України, а також наслідки, які настали дорожньо-транспортна пригода, внаслідок якої потерпілий отримав тяжкі тілесні ушкодження.

Також апеляційний суд бере до уваги й наявні у матеріалах кримінального провадження відомості про притягнення 23.09.2020 та 14.01.2021 обвинуваченого ОСОБА_6 до адміністративної відповідальності за порушення Правил дорожнього руху України.

Вказані обставини апеляційний суд вважає такими, що свідчать про небезпечність обвинуваченого ОСОБА_6 як водія під час керування транспортними засобами, і вважає, що суд першої інстанції обґрунтовано призначив обвинуваченому ОСОБА_6 додаткове покарання у виді позбавлення права керування транспортними засобами на строк 1 рік, належним чином вмотивувавши свій висновок.

На підставі наведеного, доводи апеляційної скарги про те, що при призначенні обвинуваченому ОСОБА_6 додаткового покарання, суд першої інстанції не в повній мірі взяв до уваги конкретні обставини злочину, те, що ОСОБА_6 позитивно характеризується за місцем роботи та проживання, раніше несудимий, відшкодував завдану шкоду ще до повідомлення йому про підозру у вчиненні злочину, щиро розкаявся, утримує разом із дружиною двох малолітніх дітей і є єдиним годувальником сім`ї, апеляційний суд відхиляє як такі, що спростовуються наведеним вище.

Відхиляючи доводи апеляційної скарги в цій частині, апеляційний суд звертає увагу на те, що зазначені обставини враховані судом першої інстанції при призначенні обвинуваченому ОСОБА_6 покарання, у тому числі й додаткового, а також при застосуванні щодо ОСОБА_6 положень ст. 75 КК України та звільненні його від відбування основного покарання з випробуванням.

Тому, ці доводи апеляційний суд визнає такими, що жодним чином не спростовують та не впливають на висновок суду першої інстанції про необхідність призначення обвинуваченому ОСОБА_6 додаткового покарання у виді позбавлення права керування транспортними засобами на строк один рік, а відповідно й не дають підстав для не призначення обвинуваченому додаткового покарання чи звільнення від його відбування з іспитовим строком.

Із цих підстав, як такі, що не знайшли свого підтвердження та не спростовують висновку суду першої інстанції в частині призначеного ОСОБА_6 основного покарання, апеляційний суд не бере до уваги та відхиляє і доводи сторони захисту про те, що з огляду на сукупність пом`якшуючих покарання обставин, які істотно знижують ступінь тяжкості злочину, та відомості про особу обвинуваченого, а також на те, що керування транспортним засобом є одним із видів заробітку обвинуваченого, виправлення обвинуваченого ОСОБА_6 є цілком можливим без призначення йому додаткового покарання у виді позбавлення права керування транспортними засобами та відповідатиме основоположним засадами верховенства права та принципу гуманності.

Відхиляючи доводи апеляційної скарги, апеляційний суд бере до уваги й те, що у підтвердження цих доводів сторона захисту не надала жодних доказів.

Тому, апеляційний суд вважає, призначене ОСОБА_6 покарання у виді позбавлення волі на строк 4 роки з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 1 рік, а також звільнення ОСОБА_6 від відбування призначеного йому основного покарання з іспитовим строком 1 рік, відповідає як характеру та ступеню вчинених ним кримінально-карних діянь, так і особі обвинуваченого, та сприятиме досягненню основної мети виховання правопорушника у дусі додержання законів України, поваги до прав, честі і гідності інших громадян, до правил співжиття, сумлінного виконання своїх обов`язків, відповідальності перед суспільством, у тому числі й попередження вчинення ним аналогічних злочинів та адміністративних правопорушень на транспорті.

Істотних порушень кримінального процесуального закону чи неправильного застосування кримінального закону, які могли б вплинути на законність та обґрунтованість ухваленого в кримінальному провадженні судового рішення, та які б могли слугувати безумовною підставою для його скасування з направленням кримінального провадження на новий судовий розгляд, колегія суддів апеляційного суду не вбачає.

За таких обставин, вирок суду першої інстанції як законний та обґрунтований підлягає залишенню без зміни, а подана адвокатом ОСОБА_7 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_6 апеляційна скарга як безпідставна задоволенню не підлягає.

Керуючись ст. ст. 404, 405, 407, 418, 419 КПК України, апеляційний суд

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу, яку подав захисник обвинуваченого ОСОБА_6 адвокат ОСОБА_7 , залишити без задоволення.

Вирок Виноградівського районного суду Закарпатської області від 09 грудня 2021 року щодо обвинуваченого за ч. 2 ст. 286 КК України ОСОБА_6 , - залишити без зміни.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення і на неї може бути подана касаційна скарга безпосередньо до Касаційного кримінального суду в складі Верховного Суду протягом трьох місяців із дня її проголошення.

Судді: