Справа № 404/2877/22
Номер провадження 1-кс/404/1676/22
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 червня 2022 року Слідчий суддя Кіровського районного суду міста Кіровограда ОСОБА_1 , з участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , розглянувши у закритому судовому засіданні в приміщенні суду міста Кропивницького клопотання прокурора Кропивницької окружної прокуратури ОСОБА_3 , про отримання дозволу на затримання підозрюваного з метою його приводу для участі в розгляді клопотання про застосування запобіжного заходу у виді тримання під ватрою стосовно ОСОБА_4 , підозрюваної по кримінальному провадженню 0000743 з попередньою кваліфікацією за ч.2 ст. 185 КК України,

ВСТАНОВИВ:

Прокурор Кропивницької окружної прокуратури звернувся до слідчого судді Кіровського районного суду міста Кіровограда з клопотанням, про надання дозволу на затримання підозрюваної ОСОБА_4 , з метою її приводу для участі в розгляді клопотання, про застосування запобіжного заходу у виді тримання під варту, якій повідомлено про підозру в тому, що вона 18.12.2009 року за попередньою змовою з ОСОБА_5 проникла до квартири АДРЕСА_1 , звідки таємно викрала грошові кошти в сумі 300 грн. та 100 доларів США, чим спричинила потерпілій ОСОБА_6 матеріальну шкоду.

В судовому засіданні прокурор клопотання підтримав, просить його задовольнити, оскільки підозрювана свідомо переховується від слідства, в зв`язку з чим була оголошена у державний розшук.

Заявлені по клопотанню вимоги задоволенню не підлягають, з наступних підстав:

Відповідно ч. 1, 3 ст.188 КПК України, прокурор, слідчий за погодженням з прокурором має право звернутися із клопотанням про дозвіл на затримання підозрюваного, обвинуваченого з метою його приводу для участі в розгляді клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. Прокурор додає до клопотання документи, які підтверджують зазначені у пунктах 1, 2 частини четвертої статті 189 цього Кодексу обставини.

На виконання вимог ч.3 ст.189 КПК України, слідчий суддя, суд відмовляє у наданні дозволу на затримання підозрюваного, обвинуваченого з метою його приводу, якщо прокурор не доведе, що зазначені у клопотанні про застосування запобіжного заходу обставини вказують на наявність підстав для тримання під вартою підозрюваного, обвинуваченого, а також є достатні підстави вважати, що: підозрюваний, обвинувачений переховується від органів досудового розслідування чи суду; одержавши відомості про звернення слідчого, прокурора до суду із клопотанням про застосування запобіжного заходу, підозрюваний, обвинувачений до початку розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу вчинить дії, які є підставою для застосування запобіжного заходу і зазначені у статті 177 цього Кодексу.

При розгляді клопотання, прокурор висловив твердження про свідоме ухилення підозрюваної від його явки до органу досудового розслідування. Але, дослідженні матеріали клопотання вказують про передчасність таких припущень, оскільки в системі заходів забезпечення кримінального провадження, - затримання, з метою приводу, є найвпливовішим тимчасовим обмеженням гарантованих людині Конституційних прав та свобод. Дозвіл на затримання можливо реалізувати виключно у випадку, коли безрезультатними залишились менш впливові заходи забезпечення, як то: виклики, штраф, привід, тощо. (ст.ст.134,140, 144 КПК України)

По означеному кримінальному провадженню, слідчий/прокурор не вчинили жодних розшукових та процесуальних дій, спрямованих на встановлення безпосереднього місця перебування ОСОБА_4 , зокрема не викликав останню для участі у проведенні слідчих дій. Також слідчий/прокурор не застосували заходів забезпечення кримінального провадження, спрямованих на завчасне вручення підозрюваній повідомлення про підозру та повістки. Після чого, за логікою законодавця (ст.ст.138-139 КПК України), повинен був проаналізувати поважність причин неприбуття та з`ясувати наслідки його неявок на виклик. Потім вирішити питання про необхідність застосування грошового стягнення, привід та обов`язок вручення повідомлення про підозру, тощо. За таких умов, надані на розгляд слідчому судді матеріали клопотання не дають підстав вважати, що ОСОБА_4 перебуває в статусі підозрюваної.

Дійсно, слідчий за наявністю достатніх доказів для підозри особи відповідно до положень статті 278 КПК України склав 19.10.2013 року письмове повідомлення про підозру ОСОБА_7 у вчиненні останньою кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 185 КК України. Проте, докази про вручення повідомлення про підозру ОСОБА_4 відсутні в матеріалах клопотання.

Кримінально-процесуальний Кодекс регулює вручення повідомлення про підозру особі за правилами вручення повідомлень. У той же час частина 2 положення статті 135КПК України чітко вказує, що у разі тимчасової відсутності особи за місцем проживання повістка для передачі їй вручається під розписку дорослому члену сім`ї особи чи іншій особі, яка з нею проживає, житлово-експлуатаційній організації за місцем проживання особи або адміністрації за місцем її роботи.

Дійсно, повідомлення про підозру повинно бути вручено особі у день його складання незалежно від будь -яких обставин за місцем проживання особи, а у разі його відсутності дорослому члену його сім`ї. При цьому КПК України не передбачає обов`язку і права слідчого відкласти вручення повідомлення про підозру та чекати настання сприятливих обставин для його вручення особі, яка не може його отримати в день складання в силу певних причин. Метою вручення повідомлення про підозру у день складання є вжиття органом досудового розслідування передбачених законом дій, які дозволяють певній особі бути обізнаній про висунуту їй підозру та можливість захищатись від неї.

З моменту повідомлення особі про підозру, вона набуває статусу підозрюваного. Оскільки обсяг процесуальних прав підозрюваного (стаття 42 КПК України) значно більший, ніж у особи, якій таке повідомлення ще не вручене (хоча фактичні обставини можуть свідчити про подібну перспективу), вона набуває можливостей активно себе захищати та відстоювати свою позицію в кримінальному провадженні.

Саме у зв`язку із зазначеним пункт 3 частини першої статті 276 КПК України встановлює обов`язок, а не право здійснити повідомлення про підозру. Адже неповідомлення про підозру у вчиненні кримінального правопорушення за наявності достатніх доказів для цього тягне порушення таких загальних засад кримінального провадження як забезпечення права на захист та змагальність сторін.

Таку необґрунтовану процесуальну поспішність не можна компенсувати порушенням прав підозрюваної особи на захист, оскільки орган досудового розслідування (слідчий), крім того, що вручив підозрюваному підозру про вчинення останнім кримінального правопорушення не вчинив процесуальних дій як слідчого, як того вимагає Закон. Єдине, що слідчий виконав, як процесуально незалежно особа оголосив підозрюваного в розшук, в той час як не доведені доводи ні слідчим на прокурорам, що підозрюваний ухиляється від слідства та суду.

Долучені до матеріалів клопотання рапорти оперативних співробітників, слідчий суддя не приймає до уваги, оскільки вони є не належним та не допустимим доказом, тобто є показаннями з чужих слів, які нічим не підтверджується і не обґрунтовується.

Зміст зібраних протоколів допиту свідків дають тільки стандарт "достатніх підстав (доказів)" тобто наявність доказів, які лише об`єктивно пов`язують підозрюваного з певним кримінальним правопорушенням (демонструють причетність до його вчинення) і є достатніми, щоб виправдати подальше розслідування для висунення обвинувачення або спростування такої підозри (рішення ЄСПЛ у справах "Джон Мюррей проти Сполученого Королівства" від 28.10.94 та "Фокс, Кемпбелл і Гартлі проти Сполученого Королівства" від 30.08.90), а не вказують на те, що підозрюваний переховується та/чи уникає слідства будь-яким шляхом.

Таким чином, допущені порушення правила виклику підозрюваного, як то передбачено главою 11 КПК України, який здійснюється (ч. 1, 8 ст. 135 КПК України) шляхом: вручення повістки про виклик, надіслання її поштою, електронною поштою чи факсимільним зв`язком, здійснення виклику по телефону або телеграмою. Особа має отримати повістку про виклик або бути повідомленою про нього іншим шляхом не пізніше ніж за три дні до дня виклику. У випадку встановлення цим Кодексом строків здійснення процесуальних дій, які не дозволяють здійснити виклик у зазначений строк, особа має отримати повістку про виклик або бути повідомленою про нього іншим шляхом якнайшвидше, але в будь-якому разі з наданням їй необхідного часу для підготовки та прибуття за викликом. Зазначені вимоги закону не додержані, оскільки триденний строк не витриманий, що є неприпустимим.

Сукупний перелік істотних порушень, а також невиконання процедури вручення повідомлення про підозру, можливість звільнення особи від кримінальної відповідальності/покарання не узгоджуються із завданням, у цьому кримінальному провадженні (ст. 2 КПК України).

Відповідно п.18 ч.1 ст.3 КПК України, слідчий суддя - суддя суду першої інстанції, до повноважень якого належить здійснення у порядку, передбаченому цим Кодексом, судового контролю за дотриманням прав, свобод та інтересів осіб у кримінальному провадженні.

Стороні обвинувачення потрібен час на усунення недоліків. За таких умов, виключається можливість негайного задоволення цього клопотання, як то вимагає ч.2 ст.189 КПК України. Слідчий/прокурор вправі повторно ініціювати розгляд тотожних заявлених вимог.

З огляду на перераховані обставини, керуючись ст.ст.187-190, 395 КПК України,

ПОСТАНОВИВ:

У задоволенні клопотання прокурора Кропивницької окружної прокуратури ОСОБА_3 , про отримання дозволу на затримання підозрюваного з метою його приводу для участі в розгляді клопотання про застосування запобіжного заходу у виді тримання під ватрою стосовно ОСОБА_4 , підозрюваної по кримінальному провадженню 0000743 з попередньою кваліфікацією за ч.2 ст. 185 КК України, відмовити.

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Кропивницького апеляційного суду протягом 5 днів з дня її оголошення. Ухвала набирає законної сили після закінчення строку на подачу апеляційної скарги за відсутності такої скарги, а при оскарженні ухвали - при відхиленні апеляції. Якщо ухвалу слідчого судді було постановлено без виклику особи, яка її оскаржує, строк апеляційного оскарження для такої особи обчислюється з дня отримання копії судового рішення.

Суддя Кіровського

районного суду

м.Кіровограда ОСОБА_1