Справа № 953/4769/22
н/п 1-кс/953/4364/22
УХВАЛА
"03" листопада 2022 р. Київський районний суд м. Харкова у складі:
слідчого судді ОСОБА_1 ,
за участі секретаря ОСОБА_2 ,
представника власників ОСОБА_5 ,
Прокурор, слідчий у судовому засіданні клопотання підтримали, просили його задовольнити. Слідчий пояснив, що власником майна вказане ТОВ «ТД Юнайтед Табако», оскільки вказані приміщення належать саме йому.
Представник власників майна ТОВ «ТД Юнайтед Табако», ТОВ «Юнайтед Табако» ОСОБА_5 у судовому засіданні проти задоволення клопотання заперечував, посилаючись на його безпідставність за законності походження вилученого майна, власником якого є ТОВ «Юнайтед Табако» Пояснив, що на складах ТОВ «ТД Юнайтед Табако» та ТОВ «Темп» , згідно договорів складського зберігання, збе6рігалося майно, належне саме ТОВ «Юнайтед Табако». Зазначив, що арешт майна, ТОВ «Юнайтед Табако» яке є сировиною, фактично унеможливлює законну ліцензовану господарську діяльність ТОВ «Юнайтед Табако» з вироблення тютюнової продукції.
Слідчий суддя, дослідивши документи та матеріали, якими обґрунтовуються доводи клопотання, витяг з ЄРДР, доходить наступного:
03.10.2022 до суду направлене поштою клопотання прокурора про арешт вилученого при обшуку майна.
11.10.2022 ухвалою слідчого судді Київського районного суду м. Харкова клопотання прокурора повернуте у порядку ч.3 ст. 172 КПК України.
17.10.2022 о 15.10 прокурор отримав ухвалу слідчого судді від 11.10.2022.
20.10.2022 о 13.20 до суду надійшло клопотання прокурора про арешт майна.
21.10.2022 ухвалою слідчого судді Київського районного суду м. Харкова клопотання прокурора повернуте у порядку ч.3 ст. 172 КПК України.
31.10.2022 прокурор отримав ухвалу від 21.10.2022, а 01.11.2022 суду надійшло клопотання прокурора про арешт майна з виправленими недоліками.
Зважаючи, на викладене та подачу прокурором клопотання з усунутими недоліками 01.11.2022, строк звернення не пропущений, а тому слідчий суддя розглядає клопотання по суті.
Відповідно до положень ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину…Завданням арешту майна є запобігання можливості приховування, знищення, використання, перетворення, пресування та відчуження майна. З метою забезпечення схоронності речових доказів, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.
При тому, ст. 98 КПК України визначає, що речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.
Відповідно ч.3 ст.170 КПК України, у випадку, передбаченому п.1ч.2 ст.170 КПК України, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи, за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним ст. 98 КПК України.
Згідно ч.2 ст.173 КПК України, при вирішенні питання про арешт майна в порядку п.1 ч.2 ст.170 КПК України, слідчий суддя повинен враховувати можливість використання майна, як доказу у кримінальному провадженні.
В силу ст. 41 Конституції України, ст. 1 протоколу № 1 до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожна фізична та юридична особа має право володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений свого майна інакше, ніж на користь суспільства і на умовах, передбачених Законом або загальними принципами міжнародного права.
Стаття 1 Першого протоколу до Європейської конвенції гарантує право на вільне володіння своїм майном, яке звичайно називається правом на власність.
Крім того, відповідно до практики Європейського суду, для того, щоб втручання в право власності вважалося допустимим, воно повинно служити не лише законній меті в інтересах суспільства, а повинна бути розумна співмірність між використовуваними інструментами і тією метою, на котру спрямований будь-який захід, що позбавляє особу власності. Розумна рівновага має зберігатися між загальними інтересами суспільства та вимогами дотримання основних прав особи (рішення від 24.10.1986р. у справі за заявою № 9118/80 АГОСІ проти Сполученого Королівства), тобто заходи щодо обмеження права власності мають бути пропорційними щодо мети їх застосування.
Диспозиція ч. 1 ст. 204 КК України передбачає кримінальну відповідальність за незаконне придбання з метою збуту або зберігання з цією метою, а також збут чи транспортування з метою збуту незаконно виготовлених спирту етилового, спиртових дистилятів, алкогольних напоїв, пива, тютюнових виробів, тютюну, промислових замінників тютюну, пального або інших підакцизних товарів.
Предметом вказаного злочину можуть виступати незаконно виготовлені: алкогольні напої; тютюнові вироби; інші підакцизні товари.
Як вбачається з роз`яснень, наведених у п. 12 ПП ВСУ «Про практику застосування судами законодавства про відповідальність за окремі злочини у сфері господарської діяльності» від 25.04.2003 р. №3, незаконно виготовленими слід вважати зазначені в ст. 204 КК України товари, що виготовлені: особою, яка не зареєстрована як суб`єкт підприємництва, незалежно від того, чи підлягає діяльність з їх виготовлення ліцензуванню; суб`єктом підприємницької чи господарської діяльності без одержання ліцензії, якщо їх виготовлення підлягає ліцензуванню.
До того ж, не зважаючи на проведення досудового розслідування тривалий час, зокрема за ст.. 110-2 КК України з 01.04.2022р., доказів використання вилученого майна з метою фінансування дій, вчинених з метою повалення ладу або захоплення державно влади, зміни меж території або державного кордону України слідчому судді не надано.
Жодній особі у кримінальному провадженні з 01.04.2022р. підозра не повідомлена.
Таким чином, відповідність вилученого при обшуку майна критеріям ст.98 КПК України, а відтак і доцільність арешту цього майна згідно вимог п.5, п.6 ч.2 ст. 173 КПК України, існування обґрунтованої підозри щодо вчинення кримінального правопорушення такого ступеню тяжкості, що може бути підставою для застосування арешту майна, як заходу забезпечення кримінального провадження, співмірність арешту майна, як заходу забезпечення кримінального провадження потребі досудового розслідування та можливість виконання завдань, для виконання яких прокурор звернувся з клопотанням, всупереч ч.3 ст. 132 КПК України, органом досудового розслідування не доведена.
З урахуванням викладеного, підстави задоволення клопотання відсутні.
Керуючись ст. ст. 167, 170-173, 309, 372 КПК України, слідчий суддя, -
Ухвала підлягає негайному виконанню після її оголошення.

Ухвала бути оскаржена безпосередньо до апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення, а особами, відсутніми при проголошенні в той же строк з моменту отримання її копії.

Слідчий суддя: