Кропивницький апеляційний суд
№ провадження 11-кп/4809/163/22 Головуючий у суді І-ї інстанції ОСОБА_1
Категорія 345 (189-2, 189-4) Доповідач в колегії апеляційного суду ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21.04.2022 року. Кропивницький апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати у кримінальних справах:

головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

з участю секретаря ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Кропивницькому в режимі відеоконференції апеляційну скаргу прокурора Черкаської місцевої прокуратури ОСОБА_6 на вирок Придніпровського районного суду м. Черкаси від 21.03.2018, яким:
ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженку м. Черкаси, українку, громадянку України, з вищою освітою, працює приватним підприємцем, заміжню, малолітніх дітей на утриманні не має, зареєстровану за адресою АДРЕСА_1 , проживаючу за адресою АДРЕСА_2 , раніше не судиму,
визнано не винною у вчинені кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.342, ч.1 ст.343, ч.2 ст.345 КК України та виправдано. Вказаним вироком також вирішено питання щодо цивільного позову, судових витрат та речових доказів,
за участі сторін кримінального провадження:
- прокурора ОСОБА_8 , ОСОБА_6 ,

- виправданої ОСОБА_7 ,

- захисника ОСОБА_9 ,

ВСТАНОВИВ:

Органом досудового розслідування ОСОБА_7 обвинувачується у вчиненні опору працівникові правоохоронного органу під час виконання ним службових обов`язків щодо охорони громадського порядку; вплив у будь-якій формі на працівника правоохоронного органу з метою перешкодити виконанню ним службових обов`язків; умисному заподіянні працівникові правоохоронного органу легких тілесних ушкоджень, що спричинили короткочасний розлад здоров`я у зв`язку з виконанням цим працівником службових обов`язків, за наступних обставин.
31.03.2016 інспектор Управління патрульної поліції в м.Черкаси рядовий поліції ОСОБА_10 заступив на чергування з 08 години до 20 години у складі екіпажу № 118 на службовому автомобілі «TOYOTA PRIUS» д.н.з. НОМЕР_1 по маршруту м.Черкаси, у складі інспектора Управління патрульної поліції в м. Черкаси рядового поліції ОСОБА_11 та інспектора Управління патрульної поліції в м.Черкаси старшого сержанта поліції ОСОБА_12 .
Під час патрулювання, проїжджаючи по вулиці Небесної Сотні в м.Черкаси, проїхавши перехрестя вулиць Благовісна-Небесної Сотні в м.Черкаси, навпроти будинку № 269 по вул.Благовісній в м.Черкаси, близько 13:50 години працівниками поліції був помічений автомобіль «HONDA CIVIK» д.н.з. НОМЕР_2 , припаркований з порушенням правил дорожнього руху, який стояв під знаком 3.34 (зупинка, стоянка заборонена). Виявивши вказане порушення, працівники поліції припаркували службовий автомобіль згідно вимог та наказів, вийшли з автомобіля та підійшли до автомобіля порушника, підійшовши до автомобіля, виявили, що в автомобілі нікого не було. Через декілька хвилин, близько о 13:55 години до водійських дверцят автомобіля підійшла ОСОБА_7 та до неї підійшов старший наряду ОСОБА_12 , який представився, пред`явив своє службове посвідчення, пояснивши причину, а саме виявлений факт порушення правил дорожнього руху, запропонував пред`явити документи на право керування транспортним засобом та посвідчення водія, ОСОБА_7 дістала документи, пред`явила та поклала їх до своєї сумки. Старший наряду ОСОБА_12 пішов до службового автомобіля за службовою документацією. Інспектор УПП рядовий поліції ОСОБА_10 разом із інспектором УПП рядовим поліції ОСОБА_11 лишився біля автомобіля порушника. Перед тим, як йти до службового автомобіля, старший сержант поліції ОСОБА_12 попередив водія, щоб остання лишилась на місці до складання адміністративного матеріалу. При цьому працівники поліції неодноразово попереджали її про необхідність лишатися на місці, на що ОСОБА_7 відповідала в грубій формі та погрожувала звільненням з поліції. Та вчинила опір працівникам правоохоронного органу, під час виконання ними службових обов`язків, а саме близько 13.57 години, в той час, коли інспектор УПП рядовий поліції ОСОБА_10 стояв біля автомобіля правопорушника зі сторони водія, ОСОБА_7 , яка була за кермом, завела двигун, вивернула кермо ліворуч, щоб виїхати та почала рух на автомобілі вперед на інспектора УПП рядового поліції ОСОБА_10 , який не встиг відскочити. Внаслідок чого здійснила наїзд на працівника поліції, при цьому удар прийшовся в область правої частини його тіла, а саме в область правої скроневої ділянки голови об ліву стійку переднього лобового скла автомобіля. Та від удару він не втримав рівновагу та почав падати, вдарившись правим ліктьовим суглобом об автомобіль. Автомобіль в цей час продовжив рух, не зупиняючись по вул. Небесної сотні в м. Черкаси, в напрямку вулиці Гоголя в м. Черкаси. Після чого інспектор Управління патрульної поліції в м.Черкаси рядовий поліції ОСОБА_10 , інспектор Управління патрульної поліції в м.Черкаси рядовий поліції ОСОБА_11 та інспектор Управління патрульної поліції в м.Черкаси інспектор Управління патрульної поліції в м.Черкаси старший сержант поліції ОСОБА_12 почали переслідувати автомобіль «HONDA CIVIK» д.н.з. НОМЕР_2 на службовому автомобілі «TOYOTA PRIUS» д.н.з. НОМЕР_1 про що проінформували керівництво. Під час руху автомобіля порушник вимогу про зупинку, яка подавалась за допомогою включених проблискових маячків синього та червоного кольорів та дублювалась голосом через гучномовець службового автомобіля, не виконала та автомобіль не зупинила. В подальшому автомобіль було заблоковано по вулиці Гоголя поблизу будинку № 278 в м. Черкаси. Після чого було встановлено особу водія по посвідченню водія та складено адміністративний матеріал. А саме було винесено постанову за ч.1 ст.122 КУпАП - перевищення встановлених обмежень швидкості руху, проїзд на заборонний сигнал регулювання дорожнього руху та порушення інших правил дорожнього руху. Потерпілого ОСОБА_10 каретою швидкої допомоги було доставлено до КЗ «Третьої Черкаської міської лікарні ШМД» ЧМР для надання медичної допомоги.
Крім того, 31.03.2016 близько 13:57 години, ОСОБА_7 , знаходячись поблизу перехрестя вулиць Благовісна-Небесної Сотні в м.Черкаси, навпроти будинку № 269 по вул. Благовісній в м. Черкаси, здійснивши опір працівникам правоохоронного органу, вчинила втручання в діяльність працівників правоохоронного органу, а саме інспекторів Управління патрульної поліції в м.Черкаси рядовому поліції ОСОБА_10 , рядового поліції ОСОБА_11 та старшого сержанта поліції ОСОБА_12 , під час виконання ними службових обов`язків, та здійснила вплив на вказаних осіб, який виразився в тому, що остання спочатку умовляла не складати матеріали про адміністративне правопорушення, а потім погрожувала використати свої впливові зв`язки для звільнення вказаних працівників поліції з роботи. Після чого, не виконавши вимогу працівника поліції інспектора Управління патрульної поліції в м.Черкаси старшого сержанта поліції ОСОБА_12 залишатися на місці до складання адміністративного матеріалу, покинула місце події, перебуваючи за кермом автомобіля «HONDA CIVIK» д.н.з. НОМЕР_2 , здійснивши наїзд на працівника поліції інспектора Управління патрульної поліції в м. Черкаси рядового поліції ОСОБА_10 , який знаходився на її шляху, чим перешкодила виконанню вказаними працівниками поліції службових обов`язків, а саме складання адміністративного матеріалу щодо порушення останньою правил дорожнього руху.
Крім того, 31.03.2016 близько 13:57 години, ОСОБА_7 , знаходячись поблизу перехрестя вулиць Благовісна-Небесної Сотні в м.Черкаси, навпроти будинку № 269 по вул.Благовісній в м.Черкаси, здійснивши опір працівникам правоохоронного органу, під час виконання ними службових обов`язків, а саме інспекторам Управління патрульної поліції в м.Черкаси рядовому поліції ОСОБА_10 , рядовому поліції ОСОБА_11 та старшому сержанту поліції ОСОБА_12 , під час виконання ними службових обов`язків, умисно заподіяла працівникові правоохоронного органу, а саме інспектору Управління патрульної поліції в м.Черкаси рядовому поліції ОСОБА_10 легкі тілесні ушкодження, що спричинили короткочасний розлад здоров`я у зв`язку з виконанням цим працівником службових обов`язків за наступних обставин. Так, у вказаному місці та час, в той час, коли інспектор УПП рядовий поліції ОСОБА_10 стояв біля автомобіля правопорушника зі сторони водія, ОСОБА_7 , яка була за кермом автомобіля «HONDA CIVIK», д.н.з. НОМЕР_2 , завела двигун, вивернула кермо ліворуч, щоб виїхати та почала рух на автомобілі вперед на інспектора УПП рядового поліції ОСОБА_10 , який не встиг відскочити. Внаслідок чого здійснила наїзд на працівника поліції, при цьому удар прийшовся в область правої частини його тіла, а саме в область правої скроневої ділянки голови об ліву стійку переднього лобового скла автомобіля. Від удару він не втримав рівновагу та почав падати, вдарившись правим ліктьовим суглобом об автомобіль. Своїми умисними діями ОСОБА_7 спричинила інспектору УПП рядовому поліції ОСОБА_10 , 1987 р.н. тілесні ушкодження у вигляді травматичного набряку та садна правого ліктьового суглобу, які згідно висновку судово-медичної експертизи № 02-02/774 від 29.04.2016 відносяться до категорії легких тілесних ушкоджень; травми голови зі струсом головного мозку, травматичним набряком м`яких тканин голови, які згідно даного висновку експертизи відносяться до категорії легких тілесних ушкоджень, що спричинили короткочасний розлад здоров`я.
За наслідками розгляду справи судом першої інстанції ОСОБА_7 визнано не винною у вчинені кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.342, ч.1 ст.343, ч.2 ст.345 КК України та виправдано.
В апеляційній скарзі прокурор у кримінальному провадженні просить скасувати вирок через невідповідність висновків суду першої інстанції фактичним обставинам справи та неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність, істотне порушення вимог кримінального процесуального закону. Постановити обвинувальний вирок, яким визнати винною ОСОБА_7 та призначити покарання: за ч.2 ст.342 КК України - 2 роки обмеження волі, ч.1 ст.343 КК України - штраф у розмірі 100 неоподатковуваних мінімумів доходу громадян, за ч.2 ст.345 КК України - 3 роки обмеження волі. На підставі ст. 70 КК України шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим остаточно визначити 3 роки обмеження волі. На підставі ст. 75 КК України звільнити від призначеного покарання з випробуванням з іспитовим строком 3 роки та покладенням обов`язків, передбачених п. п. 2, 3 ч.1 ст.76 КК України.

Також апелянт просив дослідити матеріали кримінального провадження, а саме: допитати обвинувачену ОСОБА_7 , потерпілого ОСОБА_10 , свідків ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , дослідити відеозапис подій 31.03.2016 з нагрудного відео реєстратора поліцейського; висновок експерта № 02-01/774 від 29.04.2016; висновок додаткової судово-медичної експертизи № 02-01/1885 від 23.09.2016.

В обґрунтування вимог апеляційної скарги прокурор посилається на те, що в основу виправдувального рішення суд поклав фактично показання обвинуваченої ОСОБА_7 та її матері ОСОБА_14 , які визнав достовірними та переконливими, в той же час безпідставно відкинув покази потерпілого ОСОБА_10 , свідків ОСОБА_12 та ОСОБА_11 , які, на думку суду, є зацікавленими особами в розгляді кримінального провадження. Крім того, суд безпідставно визнав покази ОСОБА_11 недопустимими, оскільки останній є патрульним та відбирав пояснення, що не є слідчою дією. Звертає увагу, що суд не надав критичної оцінки показам ОСОБА_14 , яка є матір`ю обвинуваченої та знайомої обвинуваченої ОСОБА_15 , яка вказувала на те, що була свідком подій, однак, на дослідженому в судовому засіданні відеозаписі подій від 31.03.2016 остання відсутня. Також прокурор звертає увагу на необґрунтоване відхилення судом висновків судово-медичної експертизи від 23.09.2016, 29.04.2016, та спростування даних висновків висновком спеціаліста з питань-судово-медичної експертизи ОСОБА_16 , який не вирішував питання щодо механізму виникнення у потерпілого тілесних ушкоджень, а визначив лише відсутність контакту автомобіля ОСОБА_7 з головою потерпілого. Крім того, спеціаліст не попереджається про кримінальну відповідальність під час складання висновку. Вважає, що суд упереджено підійшов до вирішення справи, оскільки висновки суду про відсутність з боку обвинуваченої перешкод по виконанню потерпілим своїх службових обов`язків, або будь-яких дій, щоб домогтися від потерпілого прийняття неправомірних рішень ні шляхом умовляння, ні шляхом шантажу, суперечать показам патрульних ОСОБА_10 , ОСОБА_12 та ОСОБА_11 , відеозапису подій 31.03.2016 з нагрудного відеореєстратора поліцейського. До того ж, зазначає про незаконність рішення в частині визнання невинуватою обвинуваченої по факту умисної неправомірної поведінки ОСОБА_7 , яка б виражалася як опір працівникові правоохоронного органу, під час виконання ним службових обов`язків, та кваліфікації таких дій обвинуваченої за ст.185 КУпАП.

В поданому запереченні обвинувачена ОСОБА_7 просить апеляційну скаргу прокурора залишити без задоволення, а вирок місцевого суду без змін, мотивуючи тим, що суд розглянув кримінальне провадження із дотриманням вимог кримінального процесуального закону. Судом досліджені всі докази, які були покладені в основу обвинувального акту та надані в судовому засіданні, суд дав кожному з них і у їх сукупності належну оцінку з точки зору достатності та допустимості та дійшов обґрунтованого висновку про недоведеність її вини. Звертає увагу, що сторона обвинувачення свідомо не зазначає про неправдиві показання свідка ОСОБА_12 та відсутність на відеозаписі з місця подій жодного факту погроз, образ, опору, погрожування звільненням з роботи та інших дій зі сторони ОСОБА_7 . Також вказала на те, що дані показань свідка ОСОБА_13 не підтверджують факту скоєння нею ОСОБА_7 інкримінованих їй кримінальних правопорушень. Докази на яких ґрунтується вирок суду першої інстанції щодо неї були належним чином перевірені в судовому засіданні та змістовно наведені у вироку.

Заслухавши доповідача, висновок прокурора, який підтримав подану апеляційну скаргу та просив її задовольнити, обвинувачену та її захисника, які заперечували в задоволенні апеляції прокурора, дослідивши матеріали кримінального провадження, апеляційний суд вважає за необхідне апеляційну скаргу прокурора задовольнити частково, з наступних підстав.

Відповідно до вимог ст. 370 КПК України, судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.
Ст.94 КПК України передбачає, що слідчий, прокурор, слідчий суддя, суд за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінюють кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення. Жоден доказ не має наперед встановленої сили.
Оцінка доказів полягає у тому, що слідчий, прокурор, слідчий суддя, суд за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження оцінює кожний доказ окремо та в сукупності. Крім того, оцінка доказів передбачає аналіз його змісту або відомостей, які містяться у ньому шляхом зіставлення зі змістом інших доказів на предмет, чи узгоджуються вони між собою чи ні.
Суд зобов`язаний мотивувати прийняте рішення, а саме обґрунтувати свої висновки у кримінальному провадженні, аргументувати свою позицію та переконливо довести, чому одні докази покладені в його основу, а інші відкинуті або не враховані. За наявності суперечливих доказів суд повинен проаналізувати їх, навести мотиви свого рішення.
До того ж, відповідно до п. 17 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 5 від 29 червня 1990 року «Про виконання судами України законодавства і постанов Пленуму Верховного Суду України з питань судового розгляду кримінальних справ і постановлення вироку», висновки суду щодо оцінки доказів належить викласти у вироку в точних і категоричних судженнях, які виключали б сумніви з приводу достовірності того чи іншого доказу. Прийняття одних і відхилення інших доказів судом повинно бути мотивовано.
Ухвалюючи вирок відносно ОСОБА_7 суд першої інстанції вказаних вимог закону дотримався не в повній мірі.
Як вбачається із оскаржуваного вироку судом першої інстанції при прийнятті рішення про виправдання ОСОБА_7 у вчинені кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.342, ч.1 ст.343, ч.2 ст.345 КК України, було допитано обвинувачену, потерпілого ОСОБА_10 та свідків ОСОБА_14 , ОСОБА_15 , ОСОБА_17 , ОСОБА_12 , ОСОБА_11 , а також переглянуто відеозапис подій 31.03.2016 з нагрудного відео реєстратора поліцейського ОСОБА_11 .
За наслідками розгляду справи в зазначеному обсязі суд віднісся критично до показань наданих потерпілим ОСОБА_10 , свідків ОСОБА_12 та ОСОБА_11 враховуючи їх зацікавленість при розгляді даного кримінального провадження, та які суперечать показанням свідків ОСОБА_14 , ОСОБА_15 , ОСОБА_17 , відеозапису подій 31.03.2016 з нагрудного відео реєстратора поліцейського ОСОБА_11 .
Щодо наявності у потерпілого ОСОБА_10 тілесних ушкоджень, які за посиланнями сторони обвинувачення, зафіксовані у висновках експерта № 02-01/774 від 29.04.2016 та додаткової судово-медичної експертизи № 02-01/1885 від 23.09.2016 то суд зазначив наступне.
У висновку експерта ОСОБА_18 № 02-01/774 від 29.04.2016 на запитання слідчої «Чи міг ОСОБА_10 отримати виявлені у нього тілесних ушкоджень від падіння з положення стоячи або наближеного до такого з наступним ударом об твердий тупий предмет або площину ?» - експерт вказав, що можливість виникнення виявлених у ОСОБА_10 тілесних ушкоджень від його падіння з положення стоячи або наближеного до такого з наступним ударом об твердий предмет, або площину є малоймовірним.
Але у висновку № 02-01/1885 від 23.09.2016 експерт вказує, що ОСОБА_10 тілесні ушкодження у вигляді травми голови зі струсом головного мозку міг отримати за обставинах, вказаних на відеозапису, який наданий для судово-медичної експертизи.
Ці два висновки протирічять висновку спеціаліста з питань судово-медичної експертизи № 18 від 28.11.2016 ОСОБА_16 . Після вивчення матеріалів кримінального провадження, в тому числі відео з диску з записами з нагрудного відео реєстратора, експерт ОСОБА_16 надав висновок про те, що контакт автомобіля ОСОБА_7 з головою потерпілого ОСОБА_10 відсутній.
Таким чином суд дійшов висновку, що даних про причинний зв`язок між виникненням травми голови зі струсом головного мозку і травматичним набряком м`яких тканин голови від удару автомобілем, чи ударом об автомобіль не має.
Отже суд під час судового розгляду справи допитавши обвинувачену ОСОБА_7 , потерпілого ОСОБА_10 , свідків ОСОБА_14 , ОСОБА_15 , ОСОБА_17 , ОСОБА_12 , ОСОБА_11 та переглянувши відеозапис подій 31.03.2016 з нагрудного відео реєстратора поліцейського, дійшов висновку, що вина ОСОБА_7 у вчиненні інкримінованих їй кримінальних правопорушень не доведена.
Однак, із мотивувальної частини оскаржуваного вироку взагалі не вбачається та не зазначено про дослідження судом наданих доказів, а саме висновків експертиз № 02-01/774 від 29.04.2016, № 02-01/1885 від 23.09.2016 та № 18 від 28.11.2016 (т.2 а.с.37-39, 45-46, 84-89). При цьому суд надає аналіз вказаним висновкам експертиз в сукупності з відеозаписом подій 31.03.2016 з нагрудного відео реєстратора поліцейського ОСОБА_11 .
Крім того, судом були прийняті в якості доказів надані стороною обвинувачення протоколи огляду місця події, висновки експертиз № 4/624 від 12.05.2016, № 02-01/2254 від 11.11.2016, протокол огляду предметів від 16.09.2016, протоколи проведення слідчих експериментів за участю потерпілого та свідків (т.2 а.с. 8-25, 27-36, 40-44, 47-62), а також прийняті надані стороною захисту ряд доказів: постанова у справі про адміністративне правопорушення, відеодиски, ухвала суду інше (т.1 а.с.46,89).
Однак судом першої інстанції при прийнятті рішення про виправдання ОСОБА_7 ,зазначені вище надані стороною обвинувачення та стороною захисту докази взагалі не досліджувались, у відповідності до положень ст.94 КПК України не було надано оцінки кожному доказу по справі як окремо так і в їх сукупності, а також не наведено мотиви та підстави прийняття одних доказів та не прийняття інших, тобто суд не аргументував свою позицію та переконливо не довів, чому вказані вище надані стороною обвинувачення та захисту докази не можуть бути враховані при ухваленні вироку.
Зазначене призвело до неповноти судового розгляду справи, під час якого залишилися недослідженими обставини, з`ясування яких має істотне значення для ухвалення законного, обґрунтованого та справедливого судового рішення.
Згідно з вимогами п.1 ч.1 ст.415 КПК України, суд апеляційної інстанції скасовує вирок суду першої інстанції і призначає новий розгляд у суді першої інстанції, якщо встановлені порушення, передбачені п. 2, 3, 4, 5, 6, 7 ч.2 ст.412 КПК України.
Відповідно до ч.6 ст.9 КПК України, у випадках, коли положення цього Кодексу не регулюють або неоднозначно регулюють питання кримінального провадження, застосовуються загальні засади кримінального провадження, визначені ч.1 ст.7 цього Кодексу.
Значення загальних засад полягає в тому, що вони мають вищий ступінь нормативності, є підґрунтям для тлумачення норм кримінального процесуального права та для подолання прогалин у правовому регулюванні кримінальних процесуальних правовідносин.
Не дотримання судом першої інстанції вимог ст.94 КПК України щодо належної оцінки доказів за результатами судового розгляду, ст.370 КПК України щодо законності, обґрунтованості та вмотивованості судового рішення, основних принципів кримінального провадження як законності, диспозитивності, змагальності сторін щодо доведення перед судом переконливості наданих доказів, закріплених у статтях 9, 22, 26 КПК України, відповідно до статей 410, 412 цього Кодексу, є неповнотою судового розгляду та істотне порушенням вимог кримінального процесуального закону, які перешкодили суду ухвалити законне та обґрунтоване судове рішення.
Оскільки судом першої інстанції відповідно до вимог ст. 94 КПК України не були повно дослідженні надані докази, не надано оцінки кожному доказу по справі як окремо так і в їх сукупності, не наведено мотиви та підстави прийняття одних доказів та не прийняття інших, апеляційний суд, відповідно до положень ч.3 ст.404 КПК України, позбавлений процесуальної можливості повторно дослідити обставини, встановлені під час розгляду кримінального провадження, а тому відповідно вимог ст. 409 КПК України вирок суду підлягає скасуванню.
З огляду на вищевикладене, апеляційну скаргу прокурора слід задовольнити як таку, що містить вимогу про скасування вироку.
У зв`язку із скасуванням вироку суду з процесуальних підстав, питання щодо доведеності чи недоведеності обвинувачення, достовірності або недостовірності доказів, переваги одних доказів над іншими, застосування судом того чи іншого закону України про кримінальну відповідальність тощо, апеляційним судом не перевіряються.
Під час нового розгляду в суді першої інстанції необхідно врахувати все наведене в ухвалі апеляційного суду, дати належну оцінку зібраним по справі доказам, навести мотиви та підстави прийняття одних доказів та не прийняття інших, та з врахуванням викладених в апеляційній скарзі доводів, враховуючи також постанову Верховного Суду від 24.11.2021, постановити законне, обґрунтоване і вмотивоване судове рішення.
Керуючись статтями 9, 370, 376, 409, 410, 412, 419 КПК України, апеляційний суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу прокурора Черкаської місцевої прокуратури ОСОБА_6 задовольнити частково.

Вирок Придніпровського районного суду м. Черкаси від 21 березня 2018 року стосовно ОСОБА_7 скасувати і призначити новий судовий розгляд в суді першої інстанції.

Ухвала апеляційного суду є остаточною та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

СУДДІ:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4