Справа № 309/2519/22
Провадження № 1-кп/309/165/22
В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

19 жовтня 2022 року м. Хуст

Хустський районний суд Закарпатської області в складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

секретар судового засідання ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження (внесеного до ЄРДР за зареєстрованим №0000220 від 09.06.2022) стосовно

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м.Соснівка, Львівської області, мешканця АДРЕСА_1 , громадянина України, наразі працює головним спеціалістом загального відділу Колочавської сільської ради Закарпатської області, з вищою освітою, одруженого, раніше не судимого,
який обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого частиною 2 статті 367 КК України,

за участю:

прокурора ОСОБА_4 ,

обвинуваченого ОСОБА_3 ,

В С Т А Н О В И В:

Згідно наказу виконуючого обов`язки начальника Головного управління Держгеокадастру в Закарпатській області ОСОБА_5 №38-к від 12.01.2017, ОСОБА_3 прийнятий на посаду Державного кадастрового реєстратора відділу у Міжгірському районі, Головного управління Держгеокадастру в Закарпатській області, Державної служби України з питань геодезії, картографії та кадастру (Держгеокадастр) з 13 січня 2017 року та присвоєно 9 ранг державного службовця.

Згідно ч.2 ст.9 Закону України «Про Державний земельний кадастр» ОСОБА_3 будучи державним службовцем, мав посвідчення Державного кадастрового реєстратора і власну печатку та посада якого згідно ст.6 Закону України «Про державну службу», віднесена до категорії «В».

Відповідно до посадової інструкції Державного кадастрового реєстратора відділу у Міжгірському районі Головного управління Держгеокадастру в Закарпатській області, затвердженою виконуючим обов`язки начальника Головного управління Держгеокадастру в Закарпатській області ОСОБА_5 04.01.2017, державний кадастровий реєстратор ОСОБА_3 - службова особа до повноважень якого віднесено питання внесення до Державного земельного кадастру або надання відмови у внесенні відомостей (змін до них) про землі в межах районів, міст, селищ, сіл (у тому числі опис меж), обмеження у використанні земель; здійснення реєстрації про землі та земельні ділянки (їх частини) розташовані в межах області; проведення перевірки відповідності поданих документів вимогам законодавства. У своїй діяльності державний кадастровий реєстратор ОСОБА_3 керувався Конституцією України та законами України, указами Президента України та постановами Верховної ради України, прийнятими відповідно до Конституції України та законів України, актами кабінету Міністрів України, іншими актами законодавства. Крім цього, згідно вказаної посадової інструкції державний кадастровий реєстратор ОСОБА_3 здійснював свою діяльність відповідно до Закону України «Про Державний земельний кадастр» та порядку ведення Державного земельного кадастру, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17.10.2012 №1051 шляхом. 1) внесення до Державного земельного кадастру або надання відмови у внесенні відомостей (змін до них) про землі в межах районів, міст, селищ, сіл (у тому числі опис меж), обмеження у використанні земель; 2) здійснення реєстрації прав на землі та земельні ділянки (їх частини) розташовані в межах області; 3) проведення перевірки відповідності поданих документів вимогам законодавства.

У відповідності до Порядку ведення Державного земельного кадастру затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17 жовтня 2012 р. № 1051, зокрема п. 5, до складу Держгеокадастру та його територіальних органів входять державні кадастрові реєстратори, які здійснюють внесення відомостей до Державного земельного кадастру і надання таких відомостей в межах повноважень, визначених Законом України "Про Державний земельний кадастр" та цим Порядком. Державний кадастровий реєстратор має доступ до всіх відомостей Державного земельного кадастру, самостійно приймає рішення про внесення відомостей до нього, надання таких відомостей, а також відмову у внесенні або наданні відомостей. Державний кадастровий реєстратор має посвідчення Державного кадастрового реєстратора і власну печатку, форми та опис яких визначаються Мінагрополітики. Втручання будь-яких органів, посадових і службових осіб, громадян чи їх об`єднань у діяльність Державного кадастрового реєстратора забороняється, крім випадків, встановлених Законом України Про Державний земельний кадастр.

Статтею 1 Закону України «Про Державний земельний кадастр» визначено, шо Державний земельний кадастр - це єдина державна геоінформаційна система відомостей про землі, розташовані в межах державного кордону України, їх цільове призначення, розподіл земель між власниками і користувачами, а державна реєстрація земельної ділянки - це внесення до Державного земельного кадастру передбачених цим Законом відомостей про формування земельної ділянки та присвоєння їй кадастрового номера. Внесення відомостей до Державного земельного кадастру і надання таких відомостей здійснюються державними кадастровими реєстраторами.

Згідно статті 18 Закону України «Про Державний земельний кадастр» - документами Державного земельного кадастру, які створюються під час його ведення, є:

індексні кадастрові карти (плани) України, Автономної Республіки Крим, областей, районів, сіл, селищ, міст;

індексні кадастрові карти (плани) кадастрової зони, кадастрового кварталу;

кадастрові карти (плани) Автономної Республіки Крим, областей, районів, сіл, селищ, міст, інші тематичні карти (плани), перелік яких встановлюється Порядком ведення Державного земельного кадастру;

поземельні книги.

21 жовтня 2019 року, для здійснення Державної реєстрації земельної ділянки, до кадастрового реєстратора ОСОБА_3 надійшла заява громадянина ОСОБА_6 та проект землеустрою у електронному варіанті, щодо відведення земельної ділянки у власність даному громадянину ОСОБА_6 , мешканцю АДРЕСА_2 , площею 1,5885 га для ведення особистого селянського господарства, розташованої в межах населеного пункту, урочище «Стаї» с.Пилипець, Міжгірського району, Закарпатської області, виготовленого землевпорядною організацією ТзОВ "Землемір".

Згідно ч.1 статті 22 Закону України «Про державний земельний кадастр» документи, які є підставою для внесення відомостей до Державного земельного кадастру, мають відповідати законодавству.

Згідно ч.5, 6 ст.24 Закону України «Про державний земельний кадастр»: - Державний кадастровий реєстратор, який здійснює державну реєстрацію земельних ділянок, протягом чотирнадцяти днів з дня реєстрації заяви перевіряє відповідність документів вимогам законодавства; за результатами перевірки здійснює державну реєстрацію земельної ділянки або надає заявнику мотивовану відмову у державній реєстрації; підставою для відмови у здійсненні державної реєстрації земельної ділянки є, зокрема, невідповідність поданих документів вимогам законодавства.

Враховуючи дані норми та те, що у матеріалах вищевказаного проекту землеустрою, знаходиться викопіювання з публічної кадастрової карти з визначенням конфігурації та місця розташування земельної ділянки а також схема розташування земельної ділянки здійснена на карті масштабу 1:10000, у ході перевірки відповідності документації зазначеного проекту землеустрою вимогам законодавства, кадастровий реєстратор ОСОБА_3 повинен був перевірити чи відповідають дійсності відомості про зазначення категорії земель, з яких виділяється дана земельна ділянка наявним відомостям які є у його розпорядженні. Зокрема, у розпорядженні ОСОБА_3 була індексна кадастрова карта території Пилипецької сільської ради масштабу 1:10000, яка складена у відповідності до законодавства України та яка використовується у роботі кадастрових реєстраторів даного відділу. У даній кадастровій карті визначені контури земель певних категорій які позначалися умовними знаками для топографічної карти масштабу 1:10000 затверджених Наказом Міністерства екології та природних ресурсів України N254 від 9 липня 2001 року.

Згідно ч.1 ст.1 Закону України «Про Державний земельний кадастр» індексна кадастрова карта (план) картографічний документ, що відображає місцезнаходження, межі і нумерацію кадастрових зон і кварталів та використовується для присвоєння кадастрових номерів земельним ділянкам і ведення кадастрової карти (плану).

Згідно підпунктів 3, 4 п.2 постанови Кабінету Міністрів України від 17 жовтня 2012 р. № 1051 на день набрання чинності цією постановою картографічною основою Державного земельного кадастру є ортофотоплани, створені в рамках виконання Угоди про позику (Проект "Видача державних актів на право власності на землю у сільській місцевості та розвиток системи кадастру") між Україною та Міжнародним банком реконструкції та розвитку від 17 жовтня 2003 р., ратифікованої Законом України від 15 червня 2004 р. № 1776-ІV, та інші картографічні матеріали, виготовлені на замовлення центрального органу виконавчої влади з питань земельних ресурсів або отримані ним від центрального органу виконавчої влади з питань топографо-геодезичної і картографічної діяльності, державного підприємства "Державний картографо-геодезичний фонд України" та інших суб`єктів інформаційної взаємодії; до створення індексних кадастрових карт (планів) відповідно до Порядку присвоєння кадастрових номерів земельним ділянкам і ведення кадастрової карти (плану) використовуються індексні кадастрові карти (плани), створені в рамках виконання Угоди, зазначеної в підпункті 3 цього пункту, а у разі їх відсутності - інші (створені територіальними органами центрального органу виконавчої влади з питань земельних ресурсів) індексні кадастрові карти (плани), в яких на момент набрання чинності цією постановою перші вісім цифр номерів кадастрових зон відповідають кодам об`єктів першого - третього рівня класифікації згідно з Класифікатором об`єктів адміністративно-територіального устрою України ДК 014-97, а дев`ятою та десятою цифрами є нулі.

У відповідності до Порядку ведення Державного земельного кадастру та зокрема: згідно пункту 31 якого - документами Державного земельного кадастру, які створюються під час його ведення, є індексні кадастрові карти (плани) України, Автономної Республіки Крим, областей, районів, міст, селиш, сіл; індексні кадастрові карти (плани) кадастрової зони і кварталу; кадастрові карти (плани) Автономної Республіки Крим, областей, районів, міст, селищ, сіл, інші тематичні карти (плани), перелік яких встановлюється цим Порядком; поземельні книги.

Згідно ст.35 Закону України «Про Державний земельний кадастр» Кадастрова карта (план) ведеться для актуалізованого відображення у часі об`єктів Державного земельного кадастру у межах кадастрового кварталу, кадастрової зони, у цілому в межах території адміністративно-територіальної одиниці (село, селище, місто, район, область, Автономна Республіка Крим). Кадастрова карта (план) ведеться в електронній (цифровій) формі. Зміст та вимоги щодо відображення інформації на кадастровій карті (плані) встановлюються Порядком ведення Державного земельного кадастру. Складовою частиною кадастрової карти (плану) є індексна кадастрова карта (план), порядок складання якої встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Згідно матеріалів проекту землеустрою та індексної кадастрової карти яка знаходиться у розпорядженні відділу у Міжгірському районі Головного управління Держгеокадастру в Закарпатській області, земельна ділянка яка підлягала виділенню громадянину ОСОБА_6 у приватну власність, виділялася у контурі 1457 площею 2,6 Га, у якому, згідно умовних знаків для топографічної карти масштабу 1:10000 затверджених Наказом Міністерства екології та природних ресурсів України N 254 від 9 липня 2001 року, розташований ліс.

Згідно матеріалів лісовпорядкування 2016 року, земельна ділянка виділена громадянину ОСОБА_6 виділена з земель за цільовим призначенням - лісогосподарське призначення виділ №5 квартал №54 Пилипецького лісництва ДП «Верхньогірське ЛГ» та до вказаного лісовпорядкування у 2016 році, використовувалася для ведення лісового господарства філією «Міжгірське лісове агропромислове господарство ДП «Закарпатське обласне управління лісогосподарських агропромислових господарств».

Статтею 5 Лісового кодексу України передбачено, що до земель лісогосподарського призначення належать, зокрема, лісові землі, на яких розташовані лісові ділянки. Віднесення земельних ділянок до складу земель лісового фонду, визначення їх меж провадиться в порядку, встановленому земельним законодавством.

Статтею 8 Лісового кодексу України визначено, що у державній власності перебувають усі ліси України, крім лісів, що перебувають у комунальній або приватній власності. Право державної власності на ліси набувається і реалізується державою в особі Кабінету Міністрів України, Ради міністрів Автономної Республіки Крим, місцевих державних адміністрацій відповідно до закону.

Пунктом 5 розділу VIII Прикінцевих положень Лісового кодексу України, До здійснення державної реєстрації права постійного користування державних лісогосподарських підприємств земельними ділянками лісогосподарського призначення, які до набрання чинності Земельним кодексом України передані їм на такому праві, це право підтверджується планово-картографічними матеріалами лісовпорядкування.

Частиною 1 статті 55 Земельного кодексу України визначено, що до земель лісогосподарського призначення належать землі, вкриті лісовою рослинністю, а також не вкриті лісовою рослинністю, нелісові землі, які надані та використовуються для потреб лісового господарства.

Відповідно до пункту «ґ» частини 4 статті 84 Земельного кодексу України - до земель державної власності, які не можуть передаватись у приватну власність, належать землі лісогосподарського призначення, крім випадків, визначених цим Кодексом.

21 жовтня 2019 року приблизно о 09 годині, кадастровий реєстратор ОСОБА_3 , шляхом внесення відомостей до програмного забезпечення Державного земельного кадастру, сформував земельну ділянку яка передається у приватну власність, для ведення особистого селянського господарства ОСОБА_6 , з категорії земель «сільськогосподарського призначення», скріпивши вказану інформацію особистим підписом та особистим цифровим підписом та відповідно даній земельній ділянці був присвоєний кадастровий номер :09:001:0164 площею 1,5885 га, після чого було надано витяг з Державного земельного кадастру.

29 квітня 2020 року право власності на дану земельну ділянку було зареєстровано у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно за реєстраційним номером 36428641 за громадянином ОСОБА_6 .

Ринкова вартість земельної ділянки за кадастровим номером :09:001:0164 площею 1,5885 га, наданої у приватну власність для ведення особистого селянського господарства розташованої в урочищі «Стаї» в межах с.Пилипець, станом на час реєстрації права власності 29.04.2020 становила 1 997 379 гривень 90 копійок.

Таким чином, ОСОБА_3 , перебуваючи на посаді державного кадастрового реєстратора, несучи персональну відповідальність за внесення даних до Державного земельного кадастру, всупереч вимог законодавства, будучи службовою особою, неналежно виконуючи свої службові обов`язки через несумлінне ставлення до них, не перевірив відповідність документів вище зазначеного проекту землеустрою вимогам законодавства, хоча мав можливість перевіри та визначити невідповідність, встановити наявність підстав для відмови та відмовити у реєстрації земельної ділянки, допустив відчуження земельної ділянки з земель Державної власності, які відносяться до земель лісогосподарського призначення та знаходяться у постійному користуванні ДП «Верхньогірське ЛГ», для ведення лісового господарства та у приватну власність передаватися не можуть, площею 1,5885 га, вартість якої становила 1 997 379 гривень 90 копійок, що більше ніж у двісті п`ятдесят разів перевищувало неоподатковуваний мінімум доходів громадян та внаслідок чого, згідно ч.4 примітки до ст.364 КК України, Державним інтересам були спричинені тяжкі наслідки.

Таким чином, ОСОБА_3 , будучи службовою особою, допустив неналежне виконання своїх службових обов`язків через несумлінне ставлення до них, що спричинило тяжкі наслідки охоронюваним законом державним інтересам, тим самим вчинивши кримінальне правопорушення, передбачене частиною 2 статті 367 КК України.

У судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_3 вину по пред`явленому йому обвинуваченню у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого частиною 2 статті 367 КК України, визнав повністю, суду пояснив, що йому прийшла на розгляд справа щодо реєстрації земельної ділянки. А саме проект землеустрою та обмінний файл. Він зареєстрував земельну ділянку, але не перевірив у Національній кадастровій системі те до яких саме земель вона відноситься. При цьому знав, що повинен був перевірити цю інформацію. Зокрема він відкрив розділ Поземельної книги і сформував витяг. По документах земля була сільськогосподарського призначення, але виявилося, що вона лісогосподарського призначення і перебуває у користуванні ДП «Верхньогірське ЛГ». Документи подавалися через ЦНАП, а до нього ніхто безпосередньо не звертався. Щодо відшкодування шкоди йому нічого не відомо.

Прокурор просив провести розгляд справи у спрощеному порядку, призначити обвинуваченому ОСОБА_3 покарання у вигляді позбавлення волі на строк 2 роки з позбавленням права обіймати посади, пов`язані з виконанням організаційно-розпорядчих та адміністративно-господарських функцій в органах державної влади та місцевого самоврядування на строк 1 рік та на підставі ст. 75 КК України звільнити його від призначеного основного покарання з іспитовим строком в 1 рік.

Відповідно до ч. 3 ст. 349 КПК України, за згодою прокурора та обвинуваченого, судом було визнано недоцільним дослідження доказів щодо таких обставин, які ніким не оспорюються, оскільки обвинувачений ОСОБА_3 правильно розуміє зміст цих обставин, сумнівів у добровільності та істинності його позиції немає.

У зв`язку з викладеним, суд обмежив дослідження фактичних обставин справи допитом обвинуваченого та дослідженням таких матеріалів кримінального провадження, що характеризують особу обвинуваченого ОСОБА_3 .

Таким чином, об`єктивно з`ясувавши всі обставини кримінального провадження, керуючись законом суд вважає доведеним факт:

неналежного виконання службовою особою ОСОБА_3 своїх службових обов`язків через несумлінне ставлення до них, що спричинило тяжкі наслідки охоронюваним законом державним інтересам, тобто вчинення ним злочину, передбаченого частиною 2 ст. 367 КК України;

Обставинами, які пом`якшують покарання обвинуваченому ОСОБА_3 є щире каяття та активне сприяння розкриттю кримінального правопорушення.

Обставини, які обтяжують покарання обвинуваченому ОСОБА_3 , судом не встановлено.

Призначаючи покарання обвинуваченому ОСОБА_3 суд, дотримуючись принципів законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання, зважаючи на вимоги ст. 65 КК України та роз`яснення, викладені в пункті 1 постанови Пленуму ВСУ «Про практику призначення судами кримінального покарання» від 24.10.2003 №7, враховує: ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, дані про особу винного та обставини, що пом`якшують чи обтяжують покарання.

Так, обвинувачений ОСОБА_3 вчинив умисне кримінальне правопорушення, яке відповідно до статті 12 КК України є нетяжким злочином.

Обвинувачений позитивно характеризується за місцем проживання, на обліку у лікаря психіатра та лікаря нарколога не перебуває, одружений, раніше не судимий.

Згідно досудової доповіді складеної Хустським РВ №2 філії ДУ «Центр пробації» в Закарпатській області беручи до уваги зібрану інформацію, що характеризує особистість обвинуваченого, його спосіб життя, історію правопорушень, а також низьку ймовірність вчинення повторного правопорушення та низьку ймовірність небезпеки для суспільства, у тому числі для окремих осіб, орган пробації вважає, що виправлення ОСОБА_3 без позбавлення волі або обмеження волі на певний строк можливе та не становить високу небезпеку для суспільства.

Таким чином, об`єктивно з`ясувавши всі обставини в їх сукупності, вирішивши питання, передбачені ст. 368 КПК України та врахувавши обставини, передбачені ст. 65 КК України, у тому числі встановлені судом обставини, які пом`якшують покарання, відсутність обставин, які обтяжують покарання, суд вважає, що обвинуваченому ОСОБА_3 слід призначити покарання в межах санкцій частини 2 статті 367 КК України, у виді позбавлення волі у мінімальному розмірі, з призначенням йому обов`язкового додаткового покарання у виді позбавлення права обіймати певні посади та без призначення йому альтернативного додаткового покарання у виді штрафу.

Водночас, враховуючи обставини, що характеризують тяжкість кримінального правопорушення, яке обвинувачений ОСОБА_3 вчинив вперше, особу обвинуваченого, обставини, які пом`якшують покарання, суд доходить висновку про можливість виправлення та перевиховання обвинуваченого ОСОБА_3 без ізоляції його від суспільства і вважає за можливе, на підставі статті 75 КК України, звільнити обвинуваченого ОСОБА_3 від відбування основного покарання з випробуванням, з покладенням на нього обов`язків, передбачених частиною 1 статті 76 КК України.

Цивільний позов у кримінальному провадженні не заявлявся.

Речові докази та процесуальні витрати відсутні.

Зважаючи на те, що запобіжний захід стосовно обвинуваченого судом не обирався і клопотання щодо обрання такого обвинуваченому стороною кримінального провадження не заявлялось, тому суд доходить переконання про відсутність підстав для вирішення цього питання.

Керуючись статтями 368, 371, 374 КПК України, суд

У Х В А Л И В :

ОСОБА_3 визнати винуватим по пред`явленому обвинуваченні у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого частиною 2 статті 367 КК України, і призначити йому покарання у виді позбавлення волі на строк 2 (два) роки з позбавленням права обіймати посади, пов`язані з виконанням організаційно-розпорядчих та адміністративно-господарських функцій в органах державної влади та місцевого самоврядування на строк 1 (один) рік.

На підставі статті 75 КК України звільнити ОСОБА_3 від відбування основного покарання з випробуванням, якщо він протягом 1 (одного) року іспитового строку не вчинить нового злочину і виконає покладені на нього обов`язки.

Відповідно до частини 1 статті 76 КК України покласти на ОСОБА_3 обов`язки періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації та повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.

Апеляційна скарга на вирок суду може бути подана протягом тридцяти днів з дня його проголошення через Хустський районний суд Закарпатської області.

Вирок суду не може бути оскаржений в апеляційному порядку з підстав заперечення обставин, які ніким не оспорювалися під час судового розгляду і дослідження яких було визнано судом недоцільним відповідно до положень частини третьої статті 349 цього Кодексу.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого КПК України, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку.

Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору.

Суддя Хустського

районного суду ОСОБА_1