Справа № 520/5195/17
Провадження № 1-кп/947/276/22
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
27.10.2022 року

Колегія суддів Київського районного суду міста Одеси у складі:
головуючого судді ОСОБА_1 ,
суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
при секретарі ОСОБА_4
за участю прокурора ОСОБА_5
обвинувачених ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10
захисників обвинувачених ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14

представника потерпілого ОСОБА_15 ОСОБА_16 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Одеси клопотання прокурора Київської окружної прокуратури м. Одеси ОСОБА_17 про обрання відносно обвинуваченого ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту в рамках кримінального провадження за обвинуваченням ОСОБА_6 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 27, ч. 3 ст. 15, п. п. 6, 11, 12 ч. 2 ст. 115 КК України, ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 27, ч. 3 ст. 15, п. п. 6, 11, 12 ч. 2 ст. 115 КК України, ОСОБА_8 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 27, ч. 3 ст. 28, ч. 3 ст. 15, п. п. 6, 11, 12 ч. 2 ст. 115, ч. 3 ст. 28, ч. 1 ст. 263, ч. 1 ст. 263, ч. 3 ст. 146, ч. 4 ст. 189 КК України, ОСОБА_10 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 27, ч. 3 ст. 28, ч. 3 ст. 15, п. п. 6, 11, 12 ч. 2 ст. 115, ч. 3 ст. 28, ч. 1 ст. 263, ч. 3 ст. 146, ч. 4 ст. 189 КК України, ОСОБА_9 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 146 та ч. 4 ст. 189 КК України, -
ВСТАНОВИЛА:
1.Короткий виклад історії даного кримінального провадження.
В провадженні колегії суддів Київського районного суду м. Одеси перебуває кримінальне провадження за обвинуваченням: ОСОБА_6 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 27, ч. 3 ст. 15, п. п. 6, 11, 12 ч. 2 ст. 115 КК України, ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 27, ч. 3 ст. 15, п. п. 6, 11, 12 ч. 2 ст. 115 КК України, ОСОБА_8 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 27, ч. 3 ст. 28, ч. 3 ст. 15, п. п. 6, 11, 12 ч. 2 ст. 115, ч. 3 ст. 28, ч. 1 ст. 263, ч. 1 ст. 263, ч. 3 ст. 146, ч. 4 ст. 189 КК України, ОСОБА_10 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 27, ч. 3 ст. 28, ч. 3 ст. 15, п. п. 6, 11, 12 ч. 2 ст. 115, ч. 3 ст. 28, ч. 1 ст. 263, ч. 3 ст. 146, ч. 4 ст. 189 КК України, ОСОБА_9 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 146 та ч. 4 ст. 189 КК України.
Стороною обвинувачення в рамках вказаного кримінального провадження до суду було подано клопотання про обрання відносно обвинуваченого ОСОБА_6 запобіжного заходу у вигляді цілодобового домашнього арешту.
Клопотання мотивоване тим, що ОСОБА_6 обвинувачується у вчиненні особливо тяжкого кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 27, ч. 3 ст. 15, п. п. 6, 11, 12 ч. 2 ст. 115 КК України за яке передбачено покарання у виді позбавлення волі до п`ятнадцяти років. На даний час на думку сторони обвинувачення наявні ризики передбачені п. п. 1, 3 ч. 1 ст. 177 КПК України, відповідно до чого домашній арешт із забороною залишати житло цілодобово є єдиним запобіжним заходом, який здатний забезпечити належну процесуальну поведінку обвинуваченого та належне виконання обвинуваченим своїх обов`язків.Підстав для застосування інших більш м`яких запобіжних заходів відносно обвинуваченого ОСОБА_6 не встановлено, зокрема, застосування запобіжного заходу у вигляді застави, особистого зобов`язання та особистої поруки, з огляду на м`якість не доцільно застосовувати до обвинуваченого.
2. Позиції учасників судового провадження.
Прокурор в судовому засіданні вимоги поданого клопотання підтримав у повному обсязі та просив його задовольнити. Також просив врахувати, що рішенням суду ОСОБА_6 визнано одиноким батьком , що на даний час враховуючі певні обмеження дозволяє йому виїхати за кордон.
Представник потерпілого адвокат ОСОБА_16 підтримала клопотання обвинувачення.

Захисник обвинуваченого ОСОБА_6 адвокат ОСОБА_11 заперечував проти задоволення клопотання, зазначив, що його підзахисний, з`являється на всі судові засідання, клопотання прокурора є необґрунтованим, формальним, таким яке подавалося ще навіть під час досудового розслідування, стороною обвинувачення в клопотанні навіть не змінено статус обвинуваченого, а зазначено підозрюваний.

Захисник обвинуваченого ОСОБА_6 адвокат ОСОБА_12 заперечував проти задоволення клопотання. Звернув увагу, на той факт, що іншим обвинуваченим прокурор не клопоче про обрання будь якого запобіжного заходу.

Захисники ОСОБА_14 та ОСОБА_13 підтримали думку захисників.

Обвинувачені підтримали думку своїх захисників.

3. Норми законодавства, якими керується колегія суддів при вирішенні заявленого клопотання.
Частинами 1 та 2 статті 331 КПК України визначено, що під час судового розгляду суд за клопотанням сторони обвинувачення або захисту має право своєю ухвалою змінити, скасувати або обрати запобіжний захід щодо обвинуваченого. Вирішення питання судом щодо запобіжного заходу відбувається в порядку, передбаченому главою 18 цього Кодексу.

Частина 1 статті 177 КПК України передбачає, що метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Відповідно до ч. 2 ст. 177 КПК України підставою для застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті. Слідчий, прокурор не мають права ініціювати застосування запобіжного заходу без наявності для цього підстав, передбачених цим Кодексом.

Згідно частин 1, 2 статті 181 КПК України домашній арешт полягає в забороні підозрюваному, обвинуваченому залишати житло цілодобово або у певний період доби. Домашній арешт може бути застосовано до особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за вчинення якого законом передбачено покарання у виді позбавлення волі.
Відповідно до ст. 179 КПК України, особисте зобов`язання полягає у покладенні на підозрюваного, обвинуваченого зобов`язання виконувати покладені на нього слідчим суддею, судом обов`язки, передбачені статтею 194 цього Кодексу.
Частиною 1 статті 194 КПК України визначено, що під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: 1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; 2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; 3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.
Відповідно до ч. 3 ст. 176 КПК України суд відмовляє у застосуванні запобіжного заходу, якщо слідчий, прокурор не доведе, що встановлені під час розгляду клопотання про застосування запобіжних заходів обставини, є достатніми для переконання, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів, передбачених частиною першою цієї статті, не може запобігти доведеним під час розгляду ризику або ризикам. При цьому найбільш м`яким запобіжним заходом є особисте зобов`язання, а найбільш суворим - тримання під вартою.
4. Вирішення питання існування обставин, передбачених ч. 1 ст. 194 КПК України.
4.1) Наявність в рамках даного кримінального провадження обґрунтованої підозри за фактом можливого вчинення ОСОБА_6 кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 27, ч. 3 ст. 15, п. п. 6,11,12 ч. 2 ст. 115 КК України.
Колегія суддів зазначає, що нормами чинного КПК України не закріплено поняття обґрунтованості пред`явленої підозри, як і фактично, належним чином не регламентовано можливість надання колегією суддів правової оцінки її існуванню, по відношенню до особи, яка набула процесуального статусу обвинуваченого в рамках відповідного кримінального провадження.
При вирішенні такого питання слід звертатися до практики ЄСПЛ, оскільки кримінальне процесуальне законодавство України застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини (ч. 5 ст. 9 КПК України), а також до існуючих вимог Кримінального процесуального кодексу України, про які було зазначено в Розділі 3 даної ухвали колегії суддів (ч. 1 ст. 194 КПК України).

Так, стандарт доказування «обґрунтована підозра» передбачає існування фактів чи інформації, які б переконали об`єктивного спостерігача, що відповідна особа могла вчинити кримінальне правопорушення (п. 32 рішення ЄСПЛ у справі Fox, Campbell and Hartley v. the United Kingdom, п. 175 рішення ЄСПЛ у справі Нечипорук і Йонкало проти України, п. 161 рішення ЄСПЛ у справі Selahattin Demirtaє v. Turkey, п. 88 рішення ЄСПЛ у справі Ilgar Mammadov v. Azerbaijan, п. 51 рішення ЄСПЛ у справі Erdagoz v. Turkey).
За таких обставин, з огляду на фактичну стадію даного кримінального провадження, а саме стадію судового розгляду, наявність в рамках такого кримінального провадження складеного обвинувального акту відносно обвинуваченого ОСОБА_6 , колегія суддів, не надаючи правової оцінки винуватості/невинуватості обвинуваченого у вчиненні інкримінованого на теперішній час йому кримінального правопорушення, приходить до переконання, що в розумінні ч. 1 ст. 194 КПК України, в рамках такого кримінального провадження обґрунтована підозра наявна.
При цьому, знову ж таки, колегія суддів не вирішує питання винуватості обвинуваченого ОСОБА_6 , а лише, з огляду на вимоги ч. 1 ст. 194 КПК України, надає правову оцінку існуванню в цілому, попри дійсну стадію кримінального провадження, обґрунтованої підозри за фактом можливого вчинення обвинуваченим ОСОБА_6 кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 27, ч. 3 ст. 15, п. п. 6, 11, 12 ч. 2 ст. 115 КК України.
4.2) Наявність в рамках даного кримінального провадження ризиків, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України.
Як вже було зазначено, у своєму клопотанні сторона обвинувачення посилається на існування в рамках даного кримінального провадження відносно обвинуваченого ОСОБА_6 двох ризиків, які передбачені п. п. 1, 3 ч. 1 ст. 177 КПК України.
З огляду на викладене, колегії суддів слід встановити, чи доводять фактичні обставини даного кримінального провадження обґрунтованість вказаних доводів сторони обвинувачення (прокурора), з огляду на що, вирішити питання достатності підстав для застосування відносно обвинуваченого ОСОБА_6 запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту.
Так, колегія суддів безумовно враховує, що на теперішній час ОСОБА_6 пред`явлено обвинувачення за фактом можливого вчинення особливо тяжкого кримінального правопорушення (злочину), за вчинення якого, навіть попри вимоги ст. 68 КК України, передбачено в достатній мірі суворе покарання у вигляді позбавлення волі, про що без сумніву не може не бути відомо обвинуваченому ОСОБА_6 .
Колегія суддів зазначає, що сам по собі факт тяжкості кримінального правопорушення та покарання, яке передбачено за його вчинення, не може слугувати єдиною та достатньою підставою для того, щоб колегія суддів прийшла до переконання, що обвинувачений ОСОБА_6 може переховуватися від суду (п. 1 ч. 1 ст. 177 КПК України).
Колегія суддів враховує, що ОСОБА_6 обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, пов`язаного із замахом на умисне вбивство людини, життя та здоров`я якої визнаються найвищою соціальною цінністю, а тому враховуючи суспільно-небезпечний характер такого кримінального правопорушення, колегія суддів вважає встановленим наявність ризику, передбаченого п. 1 ч. 1 ст. 177 КПК України у вигляді можливого переховування обвинуваченого ОСОБА_6 від суду, проте з огляду на те, що обвинувачений раніше обраний відносно нього запобіжний захід у вигляді домашнього арешту не порушував зазначений ризик є мінімальним на думку колегії суддів.
Що стосується ризику, передбаченого п. 3 ч. 1 ст. 177 КПК України, то колегія суддів прийшла до наступного переконання.
Посилання сторони обвинувачення на те, що підозрюваний ОСОБА_6 може незаконно впливати на потерпілого та свідків у кримінальному провадженні, на думку колегії суддів є не доведеним, адже стороною обвинувачення не наведено будь-яких даних про те, що обвинувачений ОСОБА_6 протягом проведення досудового розслідування кримінального провадження та судового розгляду, який триває з 2017 року, здійснював будь-які дії, які б свідчили про вплив на потерпілого та свідків у кримінальному провадженні, а також не надано будь-яких об`єктивних даних стосовно того, що обвинувачений має намір вчиняти такі дії.
4.3. Можливість застосування більш м`якого запобіжного заходу.
Беручи до уваги обставини ймовірного вчинення обвинуваченим кримінального правопорушення, встановлений в судовому засіданні мінімальний ризик у вигляді можливого переховування підозрюваного від суду, а також характеризуючи дані підозрюваного, відповідно до яких підозрюваний в рамках кримінального провадження не порушував раніше обраний відносно нього запобіжний захід, колегія суддів прийшла до переконання про можливість запобігання встановленому ризику та забезпечення належної процесуальної поведінки обвинуваченого шляхом застосування запобіжного заходу у вигляді особистого зобов`язання.
Відповідно до ст. 179 КПК України, особисте зобов`язання полягає у покладенні на підозрюваного, обвинуваченого зобов`язання виконувати покладені на нього слідчим суддею, судом обов`язки, передбачені статтею 194 цього Кодексу.
Виходячи з вищевикладеного, колегія суддів приходить до переконання про необхідність відмови в задоволенні клопотання сторони обвинувачення та застосування відносно обвинуваченого ОСОБА_6 запобіжного заходу у вигляді особистого зобов`язання з покладенням на обвинуваченого обов`язків, передбачених ч. 5 ст. 194 КПК України, вважаючи, що вказаний запобіжний захід в повній мірі забезпечить належну процесуальну поведінку обвинуваченого та забезпечить досягнення мети застосування запобіжного заходу і в повній мірі буде здатним запобігти встановленому ризику.
На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 176, 177, 179, 194, 331 КПК України, колегія суддів, -
ПОСТАНОВИЛА:
У задоволенні клопотання прокурора Київської окружної прокуратури м. Одеси ОСОБА_17 про обрання відносно обвинуваченого ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту відмовити.
Обрати відносно обвинуваченого ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді особистого зобов`язання.
Покласти на обвинуваченого ОСОБА_6 строком до 27.12.2022 року наступні процесуальні обов`язки, передбачені ч. 5 ст. 194 КПК України:
- прибувати по першому виклику до прокурора чи суду на визначений ними час;

- не відлучатися із населеного пункту, в якому він проживає без дозволу прокурора або суду;

- здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт (паспорти) громадянина України для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну.

Роз`яснити обвинуваченому ОСОБА_6 , що відповідно до ч. 2 ст. 179 КПК України, у разі невиконання покладених на нього обов`язків, до нього може бути застосований більш жорсткий запобіжний захід і може бути накладено грошове стягнення в розмірі від 0,25 до 2 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.
Контроль за виконанням ухвали покласти на прокурорів Київської окружної прокуратуру м. Одеси які входять в групу прокурорів по вказаному провадженню.
Ухвала підлягає негайному виконанню після її оголошення та оскарженню не підлягає.

Головуючий суддя ОСОБА_1

Судді ОСОБА_3
ОСОБА_2