Справа № 182/3138/22
Провадження № 1-кп/0182/904/2022
У Х В А Л А
Іменем України

05.08.2022 року м. Нікополь

Нікопольський міськрайонний суд Дніпропетровської області у складі:

головуючого судді ОСОБА_1

секретар судового засідання ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції в залі суду в місті Нікополь Дніпропетровської області обвинувальний акт за кримінальним провадженням №0000616 від 10.06.2022 за обвинуваченням:

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м.Нікополь Дніпропетровської області, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , та фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 ,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.186 КК України,

за участю сторін кримінального провадження:

прокурора ОСОБА_4 ,

захисника (в режимі відеоконференції) - адвоката ОСОБА_5 ,

обвинуваченого (в режимі відеоконференції) ОСОБА_3 ,

потерпілого ОСОБА_6

в с т а н о в и в:
1.В провадженні Нікопольського міськрайонного суду Дніпропетровської області перебуває вказане кримінальне провадження.

2.Ухвалою від 04 серпня 2022 року було призначено підготовче судове засідання на 05 серпня 2022 року.

3.Під час підготовчого судового засідання на виконання вимог ч.3 ст.314 Кримінального процесуального кодексу України (далі - КПК України) було поставлено питання про призначення обвинувального акта до судового розгляду.

4.Сторони кримінального провадження вважали за можливим призначити справу до судового розгляду у відкритому судовому засіданні суддею одноособово.

5.Крім того, прокурором ОСОБА_4 подано клопотання про продовження обвинуваченому ОСОБА_7 запобіжного заходу у виді тримання під вартою, без визначення розміру застави, строком до 60 діб, оскільки відносно обвинуваченого наявні ризики, передбачені п.п.1,3,5 ч.1 ст.177 КПК України та обвинувачується у вчиненні тяжкого кримінального правопорушення, за які передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк до 10 років, не має законних джерел доходів, тому він усвідомлює невідворотність покарання та може переховуватись від суду, незаконно впливати на потерпілого, а також наявний ризик вчинення іншого кримінального правопорушення.

6.Обвинувачений ОСОБА_3 та його захисник адвокат ОСОБА_5 заперечили проти задоволення заявленого прокурором клопотання та просили суд змінити обраний запобіжний захід у вигляді тримання під вартою на домашній арешт за адресою фактичного місця проживання, при цьому посилались на необґрунтованість заявлених прокурором ризиків та практику ЄСПЛ, наявність міцних соціальних зв`язків, відсутність претензій з боку потерпілого.

7.В судовому засіданні потерпілий ОСОБА_6 також вважав за можливим призначити справу до судового розгляду у відкритому судовому засіданні, цивільний позов заявляти не бажає, не заперечував проти задоволення клопотання сторони захисту.

8.Прокурор ОСОБА_4 заперечив проти задоволення клопотання сторони захисту щодо зміни запобіжного заходу та наполіг на задоволенні заявленого ним клопотання.

9.Заслухавши думки сторін кримінального провадження суд приходить до наступних висновків.

10.Згідно з вимогами ч.3 ст.315 КПК України під час підготовчого судового засідання суд за клопотанням учасників судового провадження має право обрати, змінити чи скасувати заходи забезпечення кримінального провадження, в тому числі запобіжний захід, обраний щодо обвинуваченого.

11.Рішення суду про застосування до особи запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою/продовження строку дії такого запобіжного заходу буде обґрунтованим не лише, якщо воно відповідає внутрішньому законодавству, але й постановлене з урахуванням положень Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та практики ЄСПЛ, що узгоджується з вимогами ч. 5 ст. 9 КПК України.

12.При вирішенні питання про обрання, продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою суд повинен врахувати обставини, передбачені ст.178 КПК України, зокрема, тяжкість кримінального правопорушення, у вчиненні якого обвинувачується особа та дані, які її характеризують і можуть свідчити на користь збільшення (зменшення) ризику переховування від правосуддя чи інших способів неналежної процесуальної поведінки.

13.Згідно з ч.1 ст.183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених частиною п`ятою статті 176 цього Кодексу.

14.Суд вирішуючи питання доцільності продовження строку тримання під вартою, для прийняття законного та обґрунтованого рішення, повинен з`ясувати всі обставини, які передбачають підстави для застосування цього запобіжного заходу та умови, за яких таке продовження можливе.

15.Як вбачається з матеріалів кримінального провадження та поданого прокурором клопотання, ухвалою слідчого судді Нікопольського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 11.06.2022 ОСОБА_3 було обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, строком до 08.08.2022 включно, із можливістю внесення застави в розмірі 20 прожиткових мінімумів для працездатних осіб.

16.Суд звертає увагу на те, що наявність підстав для продовження строку дії запобіжного заходу у виді тримання під вартою має бути ретельно перевірено, існування ризиків негативної поведінки особи чітко наведені та проаналізовано питання щодо можливості застосування альтернативного запобіжного заходу.

17.При цьому слід зауважити на позиції Європейського Суду з прав людини, які згідно ч.2 ст.8, ч.5 ст.9 КПК України є частиною національного законодавства, щодо підходу до розгляду доцільності продовження строків тримання особи під вартою як протягом досудового слідства, так і судового розгляду, яке ґрунтується на презумпції, що з перебігом ефективного розслідування справи зменшуються ризики, які стали підставою для взяття особи під варту на початковій стадії розслідування. Відповідно, наступне рішення про продовження строку тримання під вартою має містити детальне обґрунтування ризиків, що залишаються, та їх аналіз як підстави подальшого втручання в право особи на свободу (справа «Руденко проти України»).

18.В контексті п.3 ст.5 Конвенції (правова позиція ЄСПЛ у п.60 рішення у справі «Єлоєв проти України») після спливу певного проміжку часу (досудового розслідування, судового розгляду) навіть обґрунтована підозра у вчиненні злочину не може бути єдиним виправданням тримання під вартою підозрюваного, обвинуваченого, а тому суду в разі задоволення клопотання про обрання або продовження терміну застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою необхідно чітко зазначити у судовому рішенні про наявність іншої підстави (підстав) або ризику, що передбачені ч.1 ст.177 КПК України.

19.Відповідно до рішення ЄСПЛ у справі «Клішин проти України» наявність кожного ризику повинне носити не абстрактний, а конкретний характер та доводитися відповідними доказами.

20.Національне законодавство у вигляді змісту положень ч.3 ст.199 КПК України і, зокрема ст.315 КПК України, накладають на суд обов`язок перевірити усі складові, з якими закон пов`язує вирішення питання про продовження строку дії запобіжного заходу у виді тримання під вартою.

21.Так, в контексті практики Європейського суду з захисту прав людини, зазначено, що ризик втечі підсудного не може бути встановлений лише на основі суворості можливого вироку. Сама по собі тяжкість кримінальних правопорушень не може бути підставою для тримання особи під вартою, що слідує із усталеної практики Європейського суду з прав людини (справа «Тодоров проти України»).

22.Оцінка такого ризику має проводитись з посиланням на ряд інших факторів, які можуть або підтвердити існування ризику втечі або вказати, що вона маловірогідна і необхідність в утриманні під вартою відсутня (справа «Панченко проти Росії»). Ризик втечі має оцінюватись в світлі факторів, пов`язаних з характером особи, її моральністю, місцем проживання, родом занять, майновим станом, сімейними зв`язками та усіма видами зв`язку з країною, в якій така особа піддається кримінальному переслідуванню (справа «Бакчиєв проти Молдови»).

23.Ризик переховування обвинуваченого від суду поряд із наявністю місця реєстрації та фактичного проживання досить тривалий час (більше ніж 1,5 років), соціальних зв`язків, що встановлено і органом досудового розслідування та судом, хоча і існує, однак є малоймовірним.

24.Також, не достатньо обґрунтованим, для застосування до обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, є ризики щодо вчинення іншого кримінального правопорушення та незаконного впливу на потерпілого, оскільки такий незаконний вплив чи вчинення правопорушення прокурором на думку суду не доведений і ґрунтується лише на декларативних заявах щодо можливості такої поведінки обвинуваченого та не зазначено у який спосіб можливий зазначений вплив, а відповідно до ст. 56 КПК України, потерпілий має право на забезпечення безпеки, у передбачених законом випадках. Також суд враховує висловлену потерпілим позицію щодо питання продовження/зміни запобіжного заходу.

25.Таким чином, керуючись принципом верховенства права та враховуючи недоведеність прокурором продовження існування ризиків, які були враховані при обранні запобіжного заходу, суд вважає, що продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою в даному кримінальному проваджені щодо обвинуваченого є не співмірним меті заходу.

26.У даному кримінальному провадженні, зваживши всі обставини у їх сукупності, в тому числі і відомості щодо особистості обвинуваченого ОСОБА_3 , суд прийшов до висновку, що запобігти вказаним прокурором ризикам, можливо шляхом застосування до останнього альтернативного запобіжного заходу у вигляді цілодобового домашнього арешту.

27.При цьому, покладення обов`язків, передбачених ч.5 ст.194 КПК України, в умовах здійснення нагляду з боку працівників поліції надасть додаткових гарантій дотримання обвинуваченим ОСОБА_3 належної процесуальної поведінки та покладеного обов`язку явки до суду.

28.Отже, клопотання обвинуваченого про зміну запобіжного заходу підлягає задоволенню, а в задоволенні клопотання прокурора про продовження строку тримання під вартою слід відмовити за відсутності достатніх підстав.

29.Крім того, під час підготовчого судового засідання судом не було встановлено підстав для прийняття рішень, передбачених пунктами 1-4 частини третьої ст.314 КПК України.

30.Обвинувальний акт відповідає вимогам КПК України і не підлягає поверненню прокурору.

31.Дане кримінальне провадження підсудне Нікопольському міськрайонному суду Дніпропетровської області.

32.З метою підготовки до розгляду судом виконані вимоги ст.315 КПК України.

33.Цивільний позов потерпілим не заявлено.

34.Інших клопотань від учасників судового провадження не надходило.

35.Підстави для складання досудової доповіді відсутні.

36.Виходячи з викладеного, суд вважає за необхідне закінчити підготовче провадження та призначити судовий розгляд.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.177, 181, 183, 185, 194, 314-317, 371, 372, 369, 392 КПК України, суд

п о с т а н о в и в:
1. Призначити кримінальне провадження щодо ОСОБА_3 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченогоч.4 ст.186КК Українидо судового розгляду у відкритому судовому засіданні, суддею одноособово, в залі Нікопольського міськрайонного суду Дніпропетровської області №13 на 12 серпня 2022 року об 11 годині 00 хвилин, за участі учасників судового провадження.

2. В судове засідання викликати сторони кримінального провадження.

3. Роз`яснити учасникам судового провадження про можливість ознайомитися з матеріалами кримінального провадження, якщо вони про це заявлять клопотання. Під час ознайомлення учасники судового провадження мають право робити з матеріалів необхідні виписки та копії.

4. В задоволенні клопотання прокурора про продовження строку дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_3 - відмовити.

5. Клопотання обвинуваченого ОСОБА_3 та його захисника ОСОБА_5 про зміну запобіжного заходу задовольнити.

6. Змінити обвинуваченому ОСОБА_3 запобіжний захід, застосувавши до нього запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту, за адресою: АДРЕСА_2 , на строк не більш ніж на 60 діб, до 02 жовтня 2022 року включно.

7. Покласти на ОСОБА_3 на строк до 02 жовтня 2022 року включно наступні обов`язки:

- прибувати до суду за першою вимогою;

- не відлучатися з місця фактичного проживання ( АДРЕСА_2 ), без дозволу суду;

- здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну.
8. Контроль за поведінкою обвинуваченого ОСОБА_3 , який перебуває під домашнім арештом, покласти на процесуального керівника у даному кримінальному провадженні.

9. Виконання ухвали покласти на ВП Нікопольського РУП ГУНП в Дніпропетровській області (за місцем проживання обвинуваченого).

10. Звільнити ОСОБА_3 з-під варти негайно.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню не підлягає.

Повний текст ухвали складено та проголошено 08.08.2022.

Суддя: ОСОБА_1