Провадження № 11-кп/824/1704/2022 Доповідач у 2 інстанції ОСОБА_2
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

16 серпня 2022 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду у складі:

головуючого - судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

при секретарі ОСОБА_5 ,

з участю прокурора ОСОБА_6 ,

обвинуваченого ОСОБА_7 ,
захисника ОСОБА_8 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження за апеляційною скаргою прокурора на вирок Святошинського районного суду м. Києва від 10 грудня 2021 року, яким

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Вербка Чечельницького р-ну Вінницької обл., українця, громадянина України, який здобув середню освіту, одружений, працює на посаді електромонтера в КП «Спецжитлофонд», зареєстрований та проживає: АДРЕСА_1 , раніше не судимий,

засуджено за ч. 1 ст. 121 КК України та призначено покарання у виді позбавлення волі строком на 5 років. На підставі ст. 75 КК України звільнено від відбування покарання з іспитовим строком на 3 роки з покладенням обов`язків, передбачених п. 1, 2 ч. 1 та п 2, 4 ч. 3 ст. 76 КК України: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи; не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації; виконувати заходи, передбачені пробаційною програмою, стягнуто з ОСОБА_7 на користь потерпілого ОСОБА_9 моральну шкоду в розмірі 80 000 грн.Вироком вирішено питання щодо речових доказів, судових та процесуальних витрат.
В С Т А Н О В И Л А:
За вироком суду, ОСОБА_7 29.03.2020 приблизно о 14 год. 30 хв., перебуваючи на подвір`ї будинку АДРЕСА_2 , на ґрунті раптово виниклих неприязних відносин, умисно заподіяв ОСОБА_9 тяжкі тілесні ушкодження небезпечні для життя в момент заподіяння.

Так, ОСОБА_9 29.03.2020 приблизно о 14 год. 20 хв. під`їхав на автомобілі до свого місця проживання, що за адресою: АДРЕСА_2 , та став на розі будинку під навісом, щоб поговорити по мобільному телефону. У цей час, останній побачив на подвір`ї будинку наглядно знайомих сусідів ОСОБА_7 та його сина ОСОБА_10 , які знаходились неподалік свого автомобіля білого кольору марки «Пежо». ОСОБА_7 , побачивши ОСОБА_9 , почав висловлювати до нього своє невдоволення з приводу побутових питань у під`їзді та підійшов до останнього, який знаходився під навісом. У свою чергу, ОСОБА_9 , з метою уникнення конфліктної ситуації, хотів піти з місця події та нахилився до парапету, щоб взяти свій пакет, а ОСОБА_7 в цей час, відчуваючи до останнього особисту неприязнь, своєю ногою наніс один удар в область обличчя ОСОБА_9 , від якого у нього розпочалась кровотеча. Після чого, у ОСОБА_7 , виник умисел заподіяти останньому тяжкі тілесні ушкодження. З метою реалізації свого протиправного умислу, направленого на умисне нанесення тяжких тілесних ушкоджень, ОСОБА_7 схопив ОСОБА_9 за верхній одяг та повалив його на підлогу, наносячи при цьому удари кулаками та ногами в область голови та тулуба. У ході побиття, ОСОБА_9 підвівся на ноги, а ОСОБА_7 став праворуч від нього, усвідомлюючи суспільно-небезпечні наслідки своїх дій та бажаючи їх настання, тобто діючи з прямим умислом, своєю правою ногою, наніс один удар в область обличчя ОСОБА_9 , від якого останній впав на асфальтовану поверхню та отримав тілесні ушкодження у вигляді закритої черепно-мозкової травми у вигляді струсу головного мозку, лінійного перелому нижніх відділів потиличної кістки справа з переходом на основу черепа, уламкового перелому вильцево-орбітального комплексу справа, дорзальної стінки правої верхньої верхньощелепної пазухи та її передньо-медіальних відділів, пара орбітальної гематоми справа, саден правої скроневої ділянки, підшкірної гематоми потиличної ділянки, які за ступенем тяжкості відносяться до тяжкого тілесного ушкодження (за критерієм небезпеки для життя).
В апеляційній скарзі прокурор просить скасувати вирок в частині призначеного покарання у зв`язку з його невідповідністю ступеню тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого внаслідок м`якості, неправильним застосуванням закону про кримінальну відповідальність та ухвалити новий вирок, яким призначити ОСОБА_7 покарання за вчинене кримінальне правопорушення за ч. 1 ст. 121 КК України у виді позбавлення волі строком на 5 років.
В обґрунтування апеляційної скарги не оспорюючи фактичні обставини справи та правильність кваліфікації дій обвинуваченого, зазначає, що судом не враховано в повній мірі характер та локалізацію тілесних ушкоджень, спрямованість умислу на заподіяння ушкоджень, не враховано ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, яке відноситься до категорії тяжкого злочину, конкретні обставини, індивідуальні особливості обвинуваченого, також не враховано позицію потерпілого та його представника, які наполягали на призначенні реального покарання, без застосування ст. 75 КК України.
Також вказує, що обвинувачений не надав жодної медичної допомоги потерпілому, не викликав швидку та залишив потерпілого на місці події. Вважає, що необхідно критично оцінювати щире каяття обвинуваченого та часткове відшкодування ним шкоди потерпілому, оскільки грошові кошти були направлені потерпілому напередодні судових дебатів, що ставить під сумнів добровільність такого рішення та формальне негативне ставлення до вчиненого ним діяння.
У запереченнях на апеляційну скаргу захисник обвинуваченого зазначає, що вирок суду є обґрунтованим, а апеляційна скарга не підлягає задоволенню, оскільки відшкодування заподіяної матеріальної шкоди потерпілому відбувалось добровільно задовго до судових дебатів, а обвинувачений приніс потерпілому усні та письмові щирі вибачення та осуд своєї поведінки за те, що не надав медичної допомоги потерпілому.
Потерпілий та його представник в судове засідання не з`явилися, про час та місце апеляційного розгляду повідомлені.
Заслухавши доповідь судді, прокурора, який підтримав апеляційну скаргу, обвинуваченого та його захисника, які заперечили проти задоволення апеляційної скарги, перевіривши матеріали кримінального провадження, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що вона задоволенню не підлягає, виходячи з наступного.

Винуватість обвинуваченого ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення за обставин, викладених у вироку, правильність кваліфікації дій обвинуваченого за ч. 1 ст. 121 КК України сторонами у апеляційному порядку не оскаржується.

Покарання ОСОБА_7 за ч.1 ст.121 КК України у виді 5 років позбавлення волі судом визначено з дотриманням вимог ст.ст.50,65 КК України з урахуванням ступеню тяжкості кримінального правопорушення, особи винного , обставин, що пом`якшують та обтяжують покарання.

Оскільки у апеляційній скарзі ставиться питання про призначення такого ж покарання як визначене судом першої інстанції і доводів щодо його несправедливості не наведено, то колегія суддів вважає твердження прокурора про його невідповідність ступеню тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого через м`якість безпідставними.

Відповідно до вимог ч.1 ст.75 КК України якщо суд, крім випадків засудження за корупційне кримінальне правопорушення, кримінальне правопорушення, пов`язане з корупцією, порушення правил безпеки дорожнього руху або експлуатації транспорту особами, які керували транспортними засобами у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебували під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, при призначенні покарання у виді виправних робіт, службового обмеження для військовослужбовців, обмеження волі, а також позбавлення волі на строк не більше п`яти років, враховуючи тяжкість кримінального правопорушення, особу винного та інші обставини справи, дійде висновку про можливість виправлення засудженого без відбування покарання, він може прийняти рішення про звільнення від відбування покарання з випробуванням.

Як випливає з вироку, при вирішенні питання про можливість звільнення ОСОБА_7 від відбування покарання з випробуванням суд врахував особу винного, який раніше до кримінальної відповідальності не притягувався, на обліку у лікарів психіатра та нарколога не перебуває, визнав себе винуватим, є одруженою особою, має постійне місце проживання та роботи, тяжкість вчиненого кримінального правопорушення, обставину, що пом`якшує покарання у вигляді щирого каяття, відсутність обставин, що обтяжують покарання, часткове відшкодування завданого збитку.

Колегія суддів вважає, що суд вказаним обставинам надав належну правову оцінку та дійшов вірного висновку про можливість виправлення засудженого без реального відбування покарання, але з обов`язковим наглядом за його поведінкою з боку органу пробації.

Доводи апеляційної скарги прокурора про те, що судом вищезазначені обставини не були враховані належним чином є необґрунтованими і суперечать судженням суду, викладеним у вироку.

Так, переконливих доказів того, що відшкодування заподіяної матеріальної шкоди потерпілому шляхом поштового переводу не мало ознак добровільності, матеріали кримінального провадження не містять, а вчинення такої дії під час судового розгляду з ініціативи обвинуваченого не є підставою ставити під сумнів її добровільність.

Матеріали справи містять докази щирого каяття обвинуваченого, яке, зокрема, було висловлене і у письмовій формі шляхом направлення відповідного звернення з вибаченнями потерпілому і намаганнями відшкодування частини заподіяної шкоди, які були в подальшому реалізовані. Зазначена обставина спростовує доводи апеляційної скарги прокурора про безпідставне визнання судом обставини, що пом`якшує покарання у вигляді щирого каяття.

Оскільки законом про кримінальну відповідальність до дискреційних повноважень лише суду віднесене питання призначення покарання, то позиція потерпілого про необхідність призначення обвинуваченому реального покарання за умов наявності між ними тривалого побутового конфлікту , що розпочався задовго до події кримінального правопорушення, не носить обов`язкового для суду значення.

З огляду на наведене, доводи апеляційної скарги прокурора про неправильне звільнення засудженого від відбування покарання з випробуванням не є слушними.

Порушень кримінального процесуального закону, які б могли слугувати підставами для зміни чи скасування судового рішення, колегією суддів не встановлено.

За таких обставин вирок є законним.

Керуючись ст.404,405,407,419 КПК України, колегія суддів,

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу прокурора залишити без задоволення, а вирок Святошинського районного суду м. Києва від 10 грудня 2021 року щодо ОСОБА_7 без зміни.

На ухвалу може бути подана касаційна скарга до Верховного Суду протягом трьох місяців з дня проголошення.

Суддя: Суддя: Суддя: