Провадження № 1-кс/714/217/22
У Х В А Л А

"29" квітня 2022 р. м. Герца

Слідчий суддя Герцаївського районного суду Чернівецької області ОСОБА_1 ,-

за участю: секретаря судового засідання прокурораОСОБА_2 ОСОБА_3
захисника власника майнаОСОБА_4 ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду клопотання слідчого відділу слідчого управління ГУНП в Чернівецькій області ОСОБА_6 про накладення арешту на майно,-

В С Т А Н О В И В :

Слідчий відділу СУ ГУНП в Чернівецькій області ОСОБА_6 за погодженням прокурора Герцаївського відділу Чернівецької окружної прокуратури ОСОБА_3 , звернувся до суду з клопотанням про накладення арешту на майно.

Як зазначено у клопотанні, в провадженні слідчого відділення № 2 (м. Герца) знаходяться матеріали досудового розслідування внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань 10 квітня 2022 року за № 0001045 за ознаками кримінальних правопорушень передбачених ч.3 ст. 332, ч.3 та ч.4 ст. 358 КК України. Підставою для внесення відомостей до ЄРДР стало те, що ОСОБА_7 за попередньою змовою із ОСОБА_8 , 24 березня 2022 року уклали фіктивний трудовий договір № 18 на підставі якого ОСОБА_7 було включено до автоматизованої системи видачі дозволів для перевізників «ШЛЯХ» по здійсненню міжнародного вантажного перевезення.

В подальшому, з метою виїзду ОСОБА_7 за межі України, попри те, що в державі діє режим воєнного стану встановлений Указом Президента України № 64 від 24 лютого 2022 року, останній 09 квітня 2022 року, близько 14 год. 00 хв., прибув на вантажному автомобілі марки «IVECO», державний номерний знак НОМЕР_1 до контрольно-пропускного пункту «Порубне», що в с. Тереблече, Чернівецького району, Чернівецької області де під час проходження паспортного контролю надав працівникам прикордонної служби завідомо підроблений вищевказаний трудовий договір, як підставу для виїзду за кордон.

Окрім цього, ОСОБА_8 за попередньою змовою із батьком ОСОБА_5 , який є фізичною особою підприємцем та керівником ПП «Гарант», внесли недостовірні відомості до автоматизованої системи видачі дозволів для перевізників « ОСОБА_9 » про працевлаштування за трудовими договорами на вищевказаному підприємстві чи то у ФОП ОСОБА_5 12 осіб, тим самим забезпечили право безперешкодного виїзду за межі України на час дії воєнного стану, за що отримали обумовлену суму грошових коштів від кожної з осіб.

У такий спосіб, було незаконно переправленого за межі України і громадянина ОСОБА_10 на вантажному автомобілі марки «Iveco Daily 60C15» державний номерний знак НОМЕР_2 під керуванням водія ОСОБА_11 , який належить на праві власності ОСОБА_5 .

З посиланням на те, що вказаний вантажний автомобіль за постановою слідчого від 26 квітня 2022 року був визнаний речовим доказом по даному кримінальному провадженню та переданий на зберігання до спеціального майданчика при ГУНП в Чернівецькій області (м. Чернівці вул. Комунальників, 4-В), а також являється предметом кримінально-протиправних дій, зберіг на собі сліди кримінального правопорушення та визнаний речовим доказом у даному кримінальному провадженні, з метою уникнення його знищення, втрати або пошкодження, слідчий просив накласти на нього арешт.

Прокурор ОСОБА_3 клопотання підтримав та просив його задовольнити з посиланням на обставини викладені у ньому.

Власник майна ОСОБА_5 заперечуючи проти клопотання прокурора послався на те, що спірний автомобіль належить йому на праві власності та використовує як підприємець за для доставлення вантажів згідно укладених договорів, в т.ч. і за кордоном. Відтак автомобіль на який слідчий просить накласти арешт необхідний за для роботи. Оскільки йому про підозру у вчиненні будь-якого кримінального правопорушення не повідомлено, а накладення арешту на вантажний автомобіль стане для нього тягарем так як позбавиться фактично роботи, то вважає клопотання слідчого безпідставним та просив відмовити у його задоволенні.

Захисник ОСОБА_4 проти задоволення клопотання прокурора заперечував. Вважає, що у клопотанні не наведено мотиви і обґрунтованість визнання автомобіля речовим доказом, який у свою чергу не може бути предметом кримінальних правопорушень передбачених ч.3 ст. 332, ч.3 та ч.4 ст. 358 КК України. У спірному автомобілі було проведено обшук з метою вишукування фіктивних догорів, документів, тобто доказів які можуть вказати на вчинення кримінального правопорушення в межах підозри пред`явленої синові власника майна - ОСОБА_8 , а не самому власнику. Тому, наразі такої потреби у накладенні арешту на його думку немає. Окрім цього просив прийняти до уваги діяльність яку здійснює власник майна грузовантажні перевезення, в т.ч. міжнародні, що у в у свою чергу призведе до припинення ним господарської діяльності.

Вислухавши думку учасників процесу та дослідивши додані до клопотання письмові докази, слід зазначити про наступне.

Відповідно до ч.1 та п.7 ч.2 ст. 131 КПК України арешт майна є одним із видів заходів забезпечення кримінального провадження, метою якого є досягнення дієвості цього провадження.

Згідно з ч.1 ст. 170 КПК України, арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку. Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування.

При цьому ч. 2 ст. 170 КПК України передбачає, що арешт майна допускається з метою забезпечення: 1) збереження речових доказів; 2) спеціальної конфіскації; 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

В свою чергу, п.п.1 та 3 ч.2 ст. 171 КПК України встановлено, що у клопотанні слідчого, прокурора про арешт майна повинно бути зазначено підстави і мету відповідно до положень ст. 170 цього Кодексу та відповідне обґрунтування необхідності арешту майна, а також документи, які підтверджують право власності на майно, що належить арештувати, або конкретні факти і докази, що свідчать про володіння, користування чи розпорядження підозрюваним, обвинуваченим, засудженим, третіми особами таким майном.

Частиною 3 ст. 170 КПК України визначено, що арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.

Звертаючись до суду з клопотанням про арешт майна, слідчий як на правову підставу свого клопотання послалася саме на необхідність накладення арешту на майно за для забезпечення збереження речових доказів.

Нормою ст. 98 КПК України встановлено, що речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Як вбачається з наданих до клопотання матеріалів, 10 квітня 2022 року до Єдиного реєстру досудових розслідувань внесені повідомлення про кримінальне правопорушення за № 0001045 й розпочате досудове розслідування за ч.3 ст. 332, ч.3 та ч.4 ст. 358 КК України, за фактами незаконного переправлення осіб через державний кордон України вчинене з корисливих мотивів, підроблення ОСОБА_8 трудового договору з надання послуг перевезення, вчинене за попередньою змовою групою осіб та використання завідомо підробленого документу.

28 квітня 2022 року ОСОБА_8 повідомлено про підозру у вчиненні кримінальних правопорушень передбачених ч.3 ст. 332, ч.3 та ч.4 ст. 358 КК України.

За постановою слідчого СУ ГУНП в Чернівецькій області ОСОБА_6 від 26 квітня 2022 року автомобіль марки «Iveco Daily 60C15», державний номерний знак НОМЕР_2 визнаний речовим доказом по кримінальному провадженню та переданий на зберігання до спеціального майданчика при ГУНП в Чернівецькій області (м. Чернівці вул. Комунальників, 4-В).

Відповідно до реєстраційної картки транспортного засобу власником спірного автомобіля є ОСОБА_5 .

Здобуті органом досудового розслідування докази (довідка про перетин кордону особами призовного віку) вказують на те, що 27 березня 2022 року о 00:31 год. у ПП «Порубне» на автомобілі «Iveco Daily 60C15», державний номерний знак НОМЕР_2 , власником якого є ОСОБА_5 було здійснено виїзд за кордон ОСОБА_12 спільно з ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який до України станом на день розгляду означеного клопотання не повернувся.

Таким чином, суд приходить до висновку, що зазначене в клопотанні слідчого майно, а саме вантажний автомобіль марки «IVECO», державний номерний знак НОМЕР_1 , власником якого є ОСОБА_5 , відповідає критеріям, встановленим ст. 98 КПК України та є речовим доказом в даному кримінальному провадженні, а з урахуванням перетину на ньому державного кордону України особою призивного віку ОСОБА_10 у період часу коли це заборонено, то спірний автомобіль являється знаряддям вчинення злочину, передбаченого ч. 3 ст. 332 КК України, у зв`язку із чим необхідно накласти на нього арешт задля забезпечення його збереження як речового доказу.

Водночас, вирішуючи питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен зокрема враховувати : правову підставу для арешту майна; можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої статті 170 цього Кодексу); розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження; наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб (ч. 2 ст. 173 КПК).

Частиною 11 ст. 170 КПК України передбачено що заборона або обмеження користування, розпорядження майном можуть бути застосовані лише у разі, коли існують обставини, які підтверджують, що їх незастосування призведе до приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі майна.

При цьому, п. 5 ч. 2 ст. 173 КПК України зобов`язує слідчого суддю при вирішенні питання про арешт майна врахувати, серед іншого, також розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження.

Відповідно до ч. 4 ст. 173 КПК України, у разі задоволення клопотання слідчий суддя, суд застосовує найменш обтяжливий спосіб арешту майна. Слідчий суддя, суд зобов`язаний застосувати такий спосіб арешту майна, який не призведе до зупинення або надмірного обмеження правомірної підприємницької діяльності особи, або інших наслідків, які суттєво позначаються на інтересах інших осіб.

Згідно з ст. 1 «Додаткового протоколу» до Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод від 20.11.1952 року (Париж), кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений свого майна інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом або загальними принципами міжнародного права.

Відповідно до свідоцтва серії НОМЕР_3 від 07.12.004 року ОСОБА_5 зареєстрований як фізична особа-підприємець та надає послуги з перевезення речей (переізду) в т.ч. і на вантажному автомобільному транспорті.

За даними електронного кабінету з веб-порталу Державної служби України з безпеки на транспорті ОСОБА_5 13.03.2021 року отримано ліцензію на міжнародні перевезення вантажними автомобілями з реєстраційними номерами CE5958CX, CE0625CX, НОМЕР_1 , НОМЕР_2 та CE3018CX.

Оцінюючи вищенаведені докази у своїй сукупності зокрема те, що ОСОБА_5 є фізичною особою-підприємцем основним видом економічної діяльності якого є міжнародні вантажні перевезення, з огляду на положення законодавства про арешт майна про що зазначено вище, то прихожу до висновку про часткове задоволення клопотання слідчого та застосування найменш обтяжливого способу арешту майна, а саме накладення арешту на вищевказаний вантажний автомобіль марки «IVECO» без позбавлення власника ОСОБА_5 права користування та володіння транспортним засобом, наряду з правомочністю розпорядження, оскільки таке обмеження його права власності на зазначений автомобіль буде надмірним та безпідставним.

Слід також зазначити, що часткове задоволення вказаного клопотання, виправдовують потреби досудового розслідування з метою попередження відчуження майна чи інших негативних наслідків, які можуть перешкодити всебічному та повному проведенню досудового розслідування.

На підставі наведеного, керуючись ст.ст. 110, 131, 170, 171, 173, 309 КПК України, слідчий суддя, -

П О С Т А Н О В И В:

Клопотання слідчого відділу слідчого управління ГУНП в Чернівецькій області ОСОБА_6 про накладення арешту на майно задовольнити частково.
Накласти арешт на транспортний засіб марки «Iveco Daily 60C15», державний номерний знак НОМЕР_2 , власником якого є ОСОБА_5 , що полягає у забороні його відчуження.
Копію ухвали вручити учасникам кримінального провадження.
На ухвалу може бути подана апеляційна скарга до Чернівецького апеляційного суду протягом 5-ти днів.
Повний текст ухвали складений «03» травня 2022 року.

Слідчий суддя: