У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 жовтня 2022 року м. Миколаїв

Миколаївський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати у кримінальних справах:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3

за участю секретарів ОСОБА_4 ,

розглянув у відкритому судовому засіданні матеріали кримінального провадження, внесеного до ЄРДР за № 0000309, за апеляційною скаргою захисника обвинуваченого ОСОБА_5 ОСОБА_6 на вирок Снігурівського районного суду Миколаївської області від 22 грудня 2021 року відносно
ОСОБА_5 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 в с. Євгенівка Снігурівського району Миколаївської області, зареєстрований в АДРЕСА_1 , фактично проживає в АДРЕСА_2 , раніше судимого,
обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 185 КК України.

Учасники судового провадження:

прокурор ОСОБА_7 ,

Короткий зміст судового рішення суду першої інстанції.

Вироком Снігурівського районного суду Миколаївської області від 22 грудня 2021 року ОСОБА_5 визнано винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 185 КК України і призначено покарання у виді 2 років позбавлення волі.
Ухвалено, на підставі ст. 71 КК України, за сукупністю вироків, до призначеного покарання за даним вироком, частково приєднати невідбуту частину покарання за вироком Баштанського районного суду Миколаївської області від 23.04.2020 р. і визначити ОСОБА_5 остаточне покарання у виді 3 років позбавлення волі.
Ухвалено цивільний позов ОСОБА_8 задовольнити. Стягнути з ОСОБА_5 на користь ОСОБА_8 майнову шкоду у розмірі 6 200 грн.
Вирішено питання стосовно речових доказів у кримінальному провадженні.
Короткий зміст вимог апеляційної скарги.

Захисник ОСОБА_6 просить змінити оскаржуваний вирок в частині призначення покарання та призначити ОСОБА_5 за ч. 2 ст. 185 КК України покарання у виді 2 років позбавлення волі.
На підставі ст. 71 КК України, за сукупністю вироків, частково приєднати невідбуту частину покарання за вироком Баштанського районного суду Миколаївської області від 23.04.2020 р. і остаточно визначити покарання у виді 2 років 2 місяців позбавлення волі.
В іншій частині вирок залишити без змін.

Узагальнені доводи апелянта.

В апеляційній скарзі захисник ОСОБА_6 , не оспорюючи кваліфікації дій обвинуваченого ОСОБА_5 та доведеності його вини у вчиненому злочині, вважає оскаржуваний вирок незаконним в частині призначеного покарання, у зв`язку із невідповідністю призначеного покарання ступеню тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого.
На думку апелянта, судом першої інстанції не в повній мірі враховано те, що обвинувачений ОСОБА_5 , як під час досудового розслідування, так і під час розгляду справи в суді, повністю визнав свою вину у вчиненому, щиро розкаявся, активно сприяв розслідуванню, що є істотними пом`якшуючими обставинами та можуть слугувати підставою для застосування більш м`якого покарання.

Узагальнений виклад позиції інших учасників судового провадження.

В запереченнях на апеляційну скаргу прокурор просить апеляційну скаргу захисника ОСОБА_6 залишити без задоволення, а вирок суду першої інстанції без змін.

Обставини, встановлені судом першої інстанції.

ОСОБА_5 , будучи раніше судимим 23.04.2020 р. Баштанським районним судом Миколаївської області за ч. 1 ст. 186, ч. 2 ст. 185, ч. 1 ст. 357 КК України, вчинив повторно умисний злочин проти власності за наступних обставин.
На початку червня 2021 року, більш точного часу не встановлено, ОСОБА_8 дав на зберігання ОСОБА_5 сім-картку мобільного оператора «ВФ Водафон» номер НОМЕР_1 , із якої здійснювалося керування рухом грошових коштів банківської картки № НОМЕР_2 банку АТ КБ «ПриватБанк», належної ОСОБА_8 .
В подальшому, ОСОБА_5 , в ході спільного вживання спиртних напоїв із ОСОБА_8 , діючи з корисливих спонукань, дізнався пін-код від банківської картки останнього, з метою подальшого використання даної інформації у своїй цілях.
12.08.2021 р., в обідній час, більш точного часу не встановлено, у ОСОБА_5 , який перебував за місцем свого проживання за адресою: АДРЕСА_2 , виник корисливий умисел на заволодіння грошовими коштами, що знаходяться на банківській картці № НОМЕР_2 , належній ОСОБА_8 у банку АТ КБ «ПриватБанк», реалізуючи який, ОСОБА_5 прибув до банкомату, розміщеного у магазині «Сім`я» за адресою: м. Снігурівка Баштанського району Миколаївської області, вул. Центральна, 105, увійшов у даному банкоматі до меню «Зняття без картки», після чого ввів на клавіатурі мобільний номер НОМЕР_1 , належний ОСОБА_8 , та, після отримання ОТР-паролю на свій мобільний телефон, в якому знаходилась вказана сім-картка, вибрав у меню зазначену банківську картку, після чого, ввів пін-код та, у відповідному меню банкомату, вибрав банківську операцію на зняття грошових коштів, після виконання якої, о 13.14 год. отримав грошові кошти в сумі 1 000 грн., таким чином повторно таємно викравши чуже майно.
Викрадені грошові кошти ОСОБА_5 привласнив та розпорядився ними за власним розсудом, чим спричинив потерпілому ОСОБА_8 майнової шкоди в розмірі 1 000 грн.

13.08.2021 р. в обідній час, більш точного часу не встановлено, ОСОБА_5 знаходився у м. Снігурівка Баштанського району Миколаївської області, де у нього виник корисливий умисел направлений на заволодіння грошовими коштами, що знаходяться на банківській картці № НОМЕР_2 , належній ОСОБА_8 у банку АТ КБ «ПриватБанк», реалізуючи який, ОСОБА_5 , 13.08.2021 р. прибув до банкомату, розміщеного у магазині «Сім`я», за адресою: м. Снігурівка Баштанського району Миколаївської області, вул. Центральна, 105, увійшов у даному банкоматі до меню «Зняття без картки», після чого ввів на клавіатурі мобільний номер НОМЕР_1 , належний ОСОБА_8 , та, після отримання ОТР-паролю на свій мобільний телефон, в якому знаходилась вказана сім-картка, вибрав у меню зазначену банківську картку, після чого, ввів пін-код та, у відповідному меню банкомату, вибрав банківську операцію на зняття грошових коштів, після виконання якої, об 11.36 год. отримав грошові кошти в сумі 500 грн., таким чином повторно таємно викравши чуже майно.
Викрадені грошові кошти ОСОБА_5 привласнив та розпорядився ними за власним розсудом, чим спричинив потерпілому ОСОБА_8 майнової шкоди в розмірі 500 грн.
Цього ж дня, у вечірній час, більш точного часу не встановлено, ОСОБА_5 перебував за місцем свого проживання за адресою: АДРЕСА_2 , де у нього виник корисливий умисел направлений на заволодіння грошовими коштами, що знаходяться на банківській картці № НОМЕР_2 належної ОСОБА_8 у банку АТ КБ «ПриватБанк», реалізуючи який, 14.08.2021 р. ОСОБА_5 прибув до банкомату, розміщеного за адресою: м. Снігурівка Баштанського району Миколаївської області, вул. Центральна, 147, увійшов у даному банкоматі до меню «Зняття без картки», після чого ввів на клавіатурі мобільний номер НОМЕР_1 , належний ОСОБА_8 , та, після отримання ОТР-паролю на свій мобільний телефон, в якому знаходилась вказана сім-картка, вибрав у меню зазначену банківську картку, після чого, ввів пін-код та, у відповідному меню банкомату, вибрав банківську операцію на зняття грошових коштів, після виконання якої, о 12.44 год. отримав грошові кошти в сумі 1 400 грн., таким чином повторно таємно викравши чуже майно.
Викрадені грошові кошти ОСОБА_5 привласнив та розпорядився ними за власним розсудом, чим спричинив потерпілому ОСОБА_8 майнової шкоди в розмірі 1 400 грн.
07.09.2021 р. в обідній час, більш точного часу не встановлено, ОСОБА_5 перебував за місцем свого проживання за адресою: АДРЕСА_2 , де у нього виник корисливий умисел направлений на заволодіння грошовими коштами, що знаходяться на банківській картці № НОМЕР_2 ОСОБА_8 у банку АТ КБ «ПриватБанк», реалізуючи який, 07.09.2021 р. ОСОБА_5 прибув до банкомату, розміщеного у магазині «ЕVA», за адресою: м. Снігурівка Баштанського району Миколаївської області, вул. Суворова, 104, увійшов у даному банкоматі до меню «Зняття без картки», після чого ввів на клавіатурі мобільний номер НОМЕР_1 , належний ОСОБА_8 , та, після отримання ОТР-паролю на свій мобільний телефон, в якому знаходилась вказана сім-картка, вибрав у меню зазначену банківську картку, після чого, ввів пін-код та, у відповідному меню банкомату, вибрав банківську операцію на зняття грошових коштів, після виконання якої, о 15.38 год. отримав грошові кошти в сумі 1 700 грн., таким чином повторно таємно викравши чуже майно.
Викрадені грошові кошти ОСОБА_5 привласнив та розпорядився ними за власним розсудом, чим спричинив потерпілому ОСОБА_8 майнової шкоди в розмірі 1 700 грн.
Окрім того, 07.10.2021 р. в обідній час, більш точного часу не встановлено, ОСОБА_5 перебував за місцем свого проживання за адресою: АДРЕСА_2 , де у нього виник корисливий умисел направлений на заволодіння грошовими коштами, що знаходяться на банківській картці № НОМЕР_2 , належній ОСОБА_8 у банку АТ КБ «ПриватБанк», реалізуючи який, ОСОБА_5 прибув до банкомату, розміщеного у магазині «Сім`я» за адресою: м. Снігурівка Баштанського району Миколаївської області, вул. Центральна, 105, увійшов у даному банкоматі до меню «Зняття без картки», після чого ввів на клавіатурі мобільний номер НОМЕР_1 , належний ОСОБА_8 , та, після отримання ОТР-паролю на свій мобільний телефон, в якому знаходилась вказана сім-картка, вибрав у меню зазначену банківську картку, після чого, ввів пін-код та, у відповідному меню банкомату, вибрав банківську операцію на зняття грошових коштів, після виконання якої, о 16.18 год. отримав грошові кошти в сумі 1 600 грн., таким чином повторно таємно викравши чуже майно.
Викрадені грошові кошти ОСОБА_5 привласнив та розпорядився ними за власним розсудом, чим спричинив потерпілому ОСОБА_8 майнової шкоди в розмірі 1 600 грн.
Дії ОСОБА_5 судом кваліфіковано за ч. 2 ст. 185 КК України, як таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинене повторно.

Обираючи вид та міру покарання обвинуваченому ОСОБА_5 , суд першої інстанції врахував характер і ступінь тяжкості вчиненого ним кримінального правопорушення, який відноситься до нетяжких злочинів, обставини та мотиви його вчинення, наслідки його вчинення для потерпілої особи, розмір заподіяної шкоди, яку обвинуваченим не відшкодовано, дані про особу обвинуваченого, який за місцем проживання характеризується посередньо, раніше судимий, його вік та відсутність утриманців. Визнав обставинами, які пом`якшують покарання щире каяття та активне сприяння розкриттю злочину, встановив відсутність обставин, які обтяжують покарання.
Крім того, судом першої інстанції враховано висновок Баштанського районного сектору з питань пробації № 5 філії державної установи «Центр пробації» в Миколаївській області, відповідно якому, рівень ймовірності вчинення обвинуваченим повторного кримінального правопорушення є високим, а виправлення обвинуваченого, на запобігання вказаному ризику, без ізоляції від суспільства, є неможливим.

Заслухавши доповідь судді, думку прокурора, який вважав вирок законним та обґрунтованим, вивчивши матеріали кримінального провадження та обговоривши викладені в апеляційній скарзі доводи, апеляційний суд доходить наступного.

Обставини, встановлені судом апеляційної інстанції.

Висновки суду про доведеність вини ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 185 КК України, відповідають фактичним обставинам кримінального провадження та підтверджені дослідженими судом доказами, які правильно оцінені та обґрунтовано покладені судом в основу вироку.
Дії ОСОБА_5 судом кваліфіковані за ч. 2 ст. 185 КК України вірно та апелянтом не оспорюються, а тому апеляційним судом не переглядаються.

Що стосується доводів апеляційної скарги захисника про невідповідність призначеного покарання тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого, то вони, на думку апеляційного суду, є необґрунтованими з огляду на таке.

За змістом ст. 65 КК України, суд призначає покарання, враховуючи ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання. Особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження вчинення нею нових кримінальних правопорушень.
Відповідно до вимог, викладених в п. 1 постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 24.10.2003 р. «Про практику призначення судами кримінального покарання», при призначенні покарання в кожному випадку і щодо кожного підсудного, який визнається винним у вчиненні злочину, суди мають суворо додержувати вимог ст. 65 КК України стосовно загальних засад призначення покарання, оскільки саме через останні реалізуються принципи законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання. Призначаючи покарання, у кожному конкретному випадку суди мають дотримуватися вимог кримінального закону й зобов`язані враховувати ступінь тяжкості вчиненого злочину, дані про особу винного та обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання.

Перевіркою матеріалів кримінального провадження апеляційним судом встановлено, що ОСОБА_5 вчинив кримінальне правопорушення, яке відноситься до нетяжких злочинів, незважаючи на молодий вік раніше неодноразово судимий, в тому числі за злочини проти власності, за місцем мешкання характеризується посередньо. Обставинами, які пом`якшують покарання є щире каяття та активне сприяння розкриттю кримінального правопорушення. Обставин, які обтяжують покарання не встановлено.
Враховуючи наведене, апеляційний суд вважає, що, при призначенні покарання ОСОБА_5 , суд першої інстанції дотримався вимог ст. ст. 65-67 КК України, зокрема, врахував і ті обставини, на які в апеляційній скарзі посилається захисник.

Призначене судом першої інстанції покарання, на думку апеляційного суду, відповідає тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особі обвинуваченого, буде необхідним і достатнім для його виправлення та попередження вчинення нових кримінальних правопорушень. З урахуванням цього, підстав вважати призначене обвинуваченому ОСОБА_5 покарання занадто суворим та таким, що не відповідає вимогам кримінального законодавства та особі обвинуваченого, не вбачається.

Більш того, в самій апеляційній скарзі захисника міститься вимога про призначення ОСОБА_5 за ч. 2 ст. 185 КК України покарання у виді 2 років позбавлення волі, що цілком відповідає розміру покарання, призначеного судом першої інстанції.

Стосовно призначення остаточного покарання за сукупністю вироків, на підставі ст. 71 КК України, апеляційний суд доходить наступного.

Згідно з положеннями ч. ч. 1, 4 ст. 71 КК України, якщо засуджений після постановлення вироку, але до повного відбуття покарання вчинив нове кримінальне правопорушення, суд до покарання, призначеного за новим вироком, повністю або частково приєднує невідбуту частину покарання за попереднім вироком. Остаточне покарання за сукупністю вироків, крім випадків, коли воно визначається шляхом поглинення одного покарання іншим, призначеним у максимальному розмірі, має бути більшим від покарання, призначеного за нове кримінальне правопорушення, а також від невідбутої частини покарання за попереднім вироком.

З матеріалів кримінального провадження вбачається, що ОСОБА_5 вироком Баштанського районного суду Миколаївської області 23.04.2020 р. засуджений за ч. 1 ст. 186, ч. 2 ст. 185, ч. 1 ст. 357, із застосуванням ч. 4 ст. 70 КК України, до 2 років позбавлення волі, звільнений на підставі ст. 75 КК України, від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком 2 роки.
З огляду на наведене, враховуючи вимоги ч. ч. 1, 4 ст. 71 КК України, судом першої інстанції обвинуваченому ОСОБА_5 призначено остаточне покарання за сукупністю вироків у розмірі 3 років позбавлення волі, що є більшим від покарання, призначеного за кримінальне правопорушення, вчинене ним за оскаржуваним вироком, а також від невідбутої частини покарання за попереднім вироком, що є правильним, відповідає вимогам закону України про кримінальну відповідальність та, на думку апеляційного суду, є справедливим, адже відповідає принципам індивідуалізації та справедливості, буде необхідним і достатнім для виправлення ОСОБА_5 та попередження вчинення ним нових кримінальних правопорушень.

Враховуючи наведене, апеляційна скарга захисника ОСОБА_6 не підлягає задоволенню, вирок суду є законним і підстав для його зміни, як того просить апелянт, апеляційний суд не вбачає.

Керуючись ст. ст. 376, 404, 405, 407, 419, 424, 426, 532 КПК України, апеляційний суд
п о с т а н о в и в :

вирок Снігурівського районного суду Миколаївської області від 22 грудня 2021 року відносно ОСОБА_5 залишити без змін, а апеляційну скаргу захисника ОСОБА_6 , без задоволення.
Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом трьох місяців з дня її проголошення.

Судді

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3