Справа № 539/3223/20
Провадження № 1-кс/539/338/2022
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
13 червня 2022 року м.Лубни

Лубенський міськрайонний суд Полтавської області у складі:

головуючого судді ОСОБА_1

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Лубни заяву про самовідвід судді ОСОБА_4 у кримінальному провадженні за обвинуваченням ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 382 КК України,

встановив:
В провадженні Лубенського міськрайонного суду Полтавської області перебуває кримінальне провадження за обвинуваченням ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 382 КК України.

Згідно протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 23.12.2021 суддю ОСОБА_4 визначено для розгляду зазначеного кримінального провадження.

08.06.2022 суддя ОСОБА_4 заявив самовідвід, в обґрунтування якого зазначив, що 16.04.2019 було розглянуто справу про адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст.130 КУпАП, відносно ОСОБА_5 , якого було визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення та позбавлено права керування транспортним засобом на 1 рік. Незважаючи на це 12.11.2019 ОСОБА_6 повторно протягом року вчинив правопорушення, передбачене ч. 2 ст.130 КУпАП, за що постановою Лубенського міськрайонного суду від 04.12.2019 (головуючий суддя ОСОБА_4 ) був притягнений до адміністративної відповідальності. Наведений епізод знайшов своє відображення в формулюванні обвинувачення ОСОБА_5 за ч. 1 ст. 382 КК України, тобто умисному невиконанні постанови суду, що набрала законної сили. Обставини, які підлягають встановленню в межах цього кримінального провадження, є факт керування ОСОБА_5 транспортним засобом 12.11.2019 року, за яким суддя ОСОБА_4 висловив свою думку в постанові від 04.12.2019 року. При цьому, на думку захисника, в рішенні судді ОСОБА_4 вбачається обвинувальний уклін. На думку учасників судового розгляду, позиція судді висловлена по суті адміністративного правопорушення ОСОБА_5 та може викликати сумнів в неупередженості або об`єктивності судді.

У судове засідання суддя ОСОБА_4 , скориставшись своїм правом, для дачі пояснень не з`явився.
Прокурор вважає, що заяву про самовідвід можливо задовільнити.

Інші учасники кримінального провадження у судове засідання не з`явились.
Оскільки неявка учасників кримінального провадження не перешкоджає проведенню судового розгляду питання про самовідвід за ст.81 КПК України, тому суд вважає за можливе розглянути заяву у їх відсутності.

Вивчивши заяву про самовідвід судді, дослідивши матеріали справи, суд дійшов наступного висновку.

Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 80 КПК України відвід судді може бути заявлений на підставах, передбачених ст. ст. 75, 76 КПК України.

Відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 75 КПК України суддя не може брати участь у кримінальному провадженні за наявності обставин, що викликають сумнів у його неупередженості.

Згідно ч. 1 ст. 80 КПК України за наявності підстав, передбачених, зокрема, ст.75 КПК України, суддя зобов`язаний заявити самовідвід, якій має бути обґрунтований.

Згідно з п. 12 висновку №1 (2001) Консультативної ради європейських судів для Комітету Міністрів Ради Європи про стандарти незалежності судових органів та незмінюваність суддів при винесенні судових рішень щодо сторін у судовому розгляді судді повинні бути безсторонніми, вільними від будь-яких зв`язків, прихильності чи упередження, що впливає або може сприйматися як таке, що впливає, на здатність судді приймати незалежні рішення.

Відповідно до ст. 1 Кодексу суддівської етики суддя повинен бути прикладом неухильного додержання вимог закону і принципу верховенства права, присяги судді, а також дотримання високих стандартів поведінки з метою зміцнення довіри громадян у чесність, незалежність, неупередженість та справедливість суду.

Підходи щодо упередженості та безсторонності з боку суддів викладено у рішеннях Європейського суду з прав людини. Зокрема, у рішенні по справі «Мироненко та Мартиненко проти України» вказано, що згідно з усталеною практикою Суду наявність безсторонності має визначатися для цілей пункту 1 статті 6 Конвенції за допомогою об`єктивного та суб`єктивного критеріїв. У кожній окремій справі слід визначити, чи мають стосунки, які розглядаються, таку природу і ступінь, що свідчать про те, що суд не є безстороннім. Застосовуючи об`єктивний критерій, слід з`ясувати, чи існують певні факти, які можуть служити підставою для сумніву в його безсторонності.

Суд вважає, що прийняття суддею ОСОБА_4 у справі про адміністративне правопорушення рішення, яким встановлено вину ОСОБА_5 за ч. 2 ст. 130 КУпАП, не є такими обставинами, які би свідчили про наявність обґрунтованих сумнів у неупередженості або об`єктивності судді при розгляді кримінального провадження за обвинуваченням ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 382 КК України.

Інших обставин, визначених п. 4 ч. 1 ст. 75 КПК України, які, на його думку, могли б викликати сумнів у неупередженості, суддею ОСОБА_7 у заяві про самовідвід не наведено. Відтак, відсутні обставини, що унеможливлюють розгляд даним суддею кримінального провадження, у зв`язку з чим заява про самовідвід судді задоволенню не підлягає.

На підставі викладеного та керуючись статтями 75,76,80-81 КПК України, суд, -

постановив:

У задоволенні заяви про самовідвід судді ОСОБА_4 у кримінальному провадженні за обвинуваченням ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.382 КК України, відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя ОСОБА_1