Справа № 446/1166/22 Головуючий у 1 інстанції: ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/811/764/22 Доповідач: ОСОБА_2
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

31 серпня 2022 року м. Львів

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Львівського апеляційного суду в складі:

головуючого - судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

секретаря судового засідання - ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Львові, в режимі відеоконференції із ДУ «Львівська УВП №19», апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_6 на ухвалу Кам`янка-Бузького районного суду Львівської області від 22.08.2022 року, у кримінальному провадженні № 0000075 відносно ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 15 - ч.4 ст.186 КК України, щодо продовження обвинуваченому запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою з визначенням розміру застави,

за участю:

прокурора ОСОБА_7 ,

обвинуваченого ОСОБА_6

встановила:

Обвинувачений ОСОБА_6 подав апеляційну скаргу на ухвалу Кам`янка-Бузького районного суду Львівської області від 22.08.2022 року, якою задоволено клопотання прокурора та продовжено йому запобіжний захід у вигляді тримання під вартою до 20.10.2022 року включно з визначенням розміру застави. Вважає ухвалу незаконною, необгрунтованою. В апеляційній скарзі обвинувачений просить у всьому розібратися.

Апелянт покликається, що він грабіж не вчиняв і є третя особа, яка була з ними, а саме ОСОБА_8 , який проживає в АДРЕСА_1 та може в суді пояснити як все було у зв`язку з чим його необхідно викликати в суд. Апелянт зазначає, що до них підійшов ОСОБА_9 і запропонував випити, але грошей не було і сказав телефон заложити, але потім передував і наніс йому, ОСОБА_6 , удар, після чого пішов в поліцію і написав заяву на нього ( ОСОБА_6 )

Суд першої інстанції, з врахуванням доводів всіх учасників процесу, мотивував свою ухвалу, про необхідність продовження обвинуваченому ОСОБА_6 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, тим, що на даний час ризики, які існували на час обрання та продовження запобіжного заходу, які передбачені у ст. 177 КПК України, продовжують існувати.
Так, суд першої інстанції відзначив, що на даний час існує ризик і він не зменшився, що обвинувачений може переховуватись від суду, оскільки можливе притягнення до кримінальної відповідальності у виді позбавлення волі на строк від 7 до 10 років та суворість покарання за кримінальне правопорушення у виді позбавлення волі на такий строк може бути розцінена обвинуваченим більш небезпечним ніж переховування та втеча. Також існує ризик і він не зменшився, що обвинувачений може незаконно впливати на свідків шляхом їх переконання та залякування і схилити їх до зміни наданих ними показань, оскільки свідки не допитані ще судом. Крім цього, суд дійшов висновку, що на даний час існує ризик і він не зменшився, що обвинувачений може вчиняти інші кримінальні правопорушення, оскільки він був неодноразово засуджений за злочини проти власності, а інкриміновані дії вчинив під час перебування на розгляді у суді двох кримінальних проваджень відносно нього за ч. 2 ст. 185 та ч. 2 ст. 186 КК України, тому суд вважав, що обвинувачений має стійку схильність до вчинення такого роду кримінальних правопорушень незалежно від обставин. При прийнятті остаточного рішення судом було враховано стан здоров`я обвинуваченого і те, що раніше він неодноразово судимий, а також відсутність у нього стійких соціальних зв`язків.
Заслухавши доповідача, думку обвинуваченого ОСОБА_6 про задоволення апеляційної скарги, міркування прокурора, який просив залишити без задоволення апеляційну скаргу обвинуваченого, а ухвалу суду першої інстанції - без змін, вивчивши матеріали контрольного провадження, переглянувши судове рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги, колегія суддів дійшла наступного висновку.

Відповідно до ч. 1 ст. 404 КПК України, суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

У відповідності до ч.1 ст. 331 КПК України, під час судового розгляду суд за клопотанням сторони обвинувачення або захисту має право своєю ухвалою змінити, скасувати або обрати запобіжний захід щодо обвинуваченого.

Нормами ч.2 цієї статті визначено те, що вирішення питання судом щодо запобіжного заходу відбувається в порядку, передбаченому главою 18 цього Кодексу.

Частиною 3 ст. 331 КПК України передбачено, що незалежно від наявності клопотань суд зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою до спливу двомісячного строку з дня надходження до суду обвинувального акта чи з дня застосування судом до обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. За наслідками розгляду питання суд своєю вмотивованою ухвалою скасовує, змінює запобіжний захід у вигляді тримання під вартою або продовжує його дію на строк, що не може перевищувати двох місяців.

До спливу продовженого строку суд зобов`язаний повторно розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою, якщо судове провадження не було завершене до його спливу.

У відповідності до вимог ст. 177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам переховуватися від органів досудового розслідування або суду; знищення, схову або спотворення будь-яких речей чи документів, що мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконного впливу на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином та вчиняти інше кримінальне правопорушення або продовжити правопорушення, в якому підозрюється.

Відповідно до вимог ст. 178 КПК України при вирішенні питання про застосування запобіжного заходу (його продовження) враховується вагомість наявних доказів про вчинення кримінального правопорушення; тяжкість покарання, що загрожує особі у разі визнання винуватим у кримінальному правопорушенні; вік та стан здоров`я обвинуваченого, міцність соціальних зв`язків обвинуваченого в місці його постійного проживання, наявність родини та утриманців; наявність постійного місця роботи, навчання; репутацію, майновий стан обвинуваченого; наявність судимостей; наявність повідомлення особі про підозру у вчиненні іншого кримінального правопорушення; розмір майнової шкоди, у завданні якої підозрюється, обвинувачується особа або розмір доходу, в отриманні якого внаслідок вчинення кримінального правопорушення підозрюється, обвинувачується особа.

Розглядаючи клопотання прокурора про продовження строку тримання під вартою, для прийняття законного та обґрунтованого рішення, суд повинен з`ясувати всі обставини, які передбачають підстави для застосування цього запобіжного заходу та умови, за яких таке продовження можливе.

Згідно з вимогами ст. 194 КПК України, під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

На переконання колегії суддів, суддя суду першої інстанції, вирішуючи питання про продовження строку тримання під вартою обвинуваченого ОСОБА_6 дотримався вказаних вимог кримінального процесуального закону.

Як вбачається з матеріалів провадження, суд при прийнятті рішення про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою ОСОБА_6 дотримався та врахував положення вищенаведених норм процесуального закону дійшов вірного висновку про доведеність наявності обставин, передбачених ч.1 ст. 194 КПК України, обґрунтовано пославшись на те, що існують ризики, передбачені ст. 177 КПК України, які були підставою для застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, та такі не зменшились, з врахуванням злочину, інкримінованого ОСОБА_6 та даних про особу обвинуваченого, є підстави вважати, що жоден більш м`який запобіжний захід не буде достатнім для запобігання ризикам, зазначеним у клопотанні, а тому обґрунтовано продовжив обвинуваченому запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.

Згідно з матеріалами контрольного провадження ОСОБА_6 обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 15 - ч.4 ст.186 КК України, за який передбачено покарання виключно у виді позбавлення волі. Судом першої інстанції при прийнятті рішення було враховано стан здоров`я ОСОБА_6 та те, що раніше він неодноразово судимий, відсутність в нього стійких соціальних зв`язків.Крім того враховано стадію кримінального провадження, зокрема те, що розгляд кримінального провадження триває, таке продовження є виправданим та доцільним і не знаходить підстав для застосування відносно нього більш м`яких запобіжних заходів.
Ураховуючи наведене, є безпідставним доводи апелянта про необґрунтованість висновків суду першої інстанції щодо наявності достатніх підстав вважати про існування ризиків, передбачених статтею 177 КПК України.

Як вбачається з клопотання про продовження строку тримання під вартою, таке відповідає вимогам ст. 199 КПК України, зокрема містить у собі короткий виклад фактичних обставин кримінального правопорушення, в якому обвинувачується ОСОБА_6 правову кваліфікацію кримінального правопорушення, виклад обставин, що дають підстави обвинувачувати ОСОБА_6 у вчиненні злочину, з посилання на матеріали, що підтверджують ці обставини , і посилання на ризики, передбачені ст. 177 цього Кодексу, та обґрунтування того, що такі продовжують існувати та не зменшилися , обґрунтування неможливості запобігання ризикам, зазначеним у клопотанні, шляхом застосування більш м`яких запобіжних заходів.

Доводи обвинуваченого про те, що він злочину не вчиняв є предметом судового розгляду суду першої інстанції по суті справи та не є в компетенції суду апеляційної інстанції на даній стадії розгляду кримінального провадження.

Як в судовому засіданні судом першої інстанції, так і під час апеляційного розгляду не здобуто відомостей, які б безумовно свідчили про неможливість тримання ОСОБА_6 під вартою, а також не отримано відомостей щодо інших обставин, які б переважили ризики, передбачені ст. 177 КПК України. Вік та стан здоров`я обвинуваченого дозволяє застосування до нього запобіжного заходу, пов`язаного з обмеженням волі та свободи пересування.
Розмір застави у справі визначений у відповідності до вимог чинного законодавства.
Ураховуючи наведене вище, колегія суддів апеляційного суду вважає, що оскаржувана ухвала суду є законною й обґрунтованою, а тому не вбачає підстав для задоволення апеляційних вимог обвинуваченого.

Керуючись ст.ст. 404, 405, 407, 419 КПК України, колегія суддів,

постановила :

Апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_6 - залишити без задоволення.

Ухвалу Кам`янка-Бузького районного суду Львівської області від 22.08.2022 року, у кримінальному провадженні № 0000075, якою обвинуваченому ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ,, продовжено строк тримання під вартою до 13 жовтня 2022 року включно з визначенням розміру застави - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її оголошення та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Головуючий:

Судді: