Провадження № 1-кп/734/199/22 Справа № 734/770/22
В И Р О К

іменем України

17 червня 2022 року смт. Козелець

Козелецький районний суд Чернігівської області в складі:

Головуючого судді ОСОБА_1 ,

при секретареві судових засідань ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні кримінальне провадження № 0000014, відомості про яке внесені 13 березня 2020 року до Єдиного реєстру досудових розслідувань, щодо

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця смт. Коцюбинське Київської області, українця, громадянина України, не одруженого, із вищою освітою, військове звання лейтенант, командира 2 навчального механізованого взводу викладача 5 навчальної механізованої роти 2 навчального механізованого батальйону військової частини НОМЕР_1 АДРЕСА_1 , зареєстрованого у АДРЕСА_2 , жителя АДРЕСА_3 , згідно ст. 89 КК України не судимого,

у вчиненні кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч. 4 ст. 407 КК України,

із участю сторін кримінального провадження прокурора ОСОБА_4 , захисника-

адвоката ОСОБА_5 , обвинуваченого ОСОБА_3 ,

в с т а н о в и в:

14 вересня 2016 року ОСОБА_3 призваний на військову службу за контрактом в умовах особливого періоду АДРЕСА_4 . 13 жовтня 2016 року ОСОБА_3 відповідно до наказу командира військової частини НОМЕР_1 від 13 жовтня 2016 року № 265 зараховано до списків особового складу частини, призначено на посаду командира 1 навчального механізованого взводу викладача 6 навчальної механізованої роти 2 навчального механізованого батальйону військової частини НОМЕР_1 та поставлено на всі види забезпечення. Відповідно до наказу командира військової частини НОМЕР_1 від 23 грудня 2019 року № 294 ОСОБА_3 призначено на посаду командира 2 навчального механізованого взводу викладача 5 навчальної механізованої роти 2 навчального механізованого батальйону військової частини НОМЕР_1 .

Згідно вимог ст.ст. 65 і 68 Конституції України, ст. 17 Закону України «Про оборону України», ст.ст. 1, 2 і 24 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», ст.ст. 11 і 16 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, ст. 4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, військовослужбовці зобов`язані свято і непорушно додержуватися Конституції та законів України, Військової присяги, неухильно виконувати вимоги військових статутів, накази командирів, захищати суверенітет і територіальну цілісність України, забезпечувати її економічну та інформаційну безпеку, віддано служити українському народу, сумлінно, чесно та зразково виконувати військовий обов`язок, дорожити честю і гідністю військовослужбовця, не допускати негідних вчинків.

На час проходження військової служби у лавах Збройних Сил України на лейтенанта ОСОБА_3 розповсюджується дія військових Статутів Збройних Сил України, що визначають загальні права та обов`язки військовослужбовців.

У відповідності до Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» особливий період це період функціонування національної економіки, Збройних Сил України та інших державних органів, а також виконання громадянами України свого конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, який настає з моменту оголошення рішення про мобілізацію та закінчується прийняттям рішення про демобілізацію. Демобілізація комплекс заходів спрямованих, крім іншого, на планомірне переведення Збройних Сил України на організацію і штати мирного часу.

Особливий період розпочався з моменту набрання чинності Указом Президента України від 17 березня 2014 року № 303 на визначених територіях України та продовжується на цих територіях до оголошення (набрання чинності) окремого рішення Президента України про демобілізацію, яке станом на теперішній час не оголошене.

Лейтенант ОСОБА_3 , будучи військовослужбовцем військової служби за контрактом, проходячи військову службу в умовах особливого періоду, у порушення вимог ст.ст. 1, 2 і 24 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», ст.ст. 11, 16, 119 і 120 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, ст. 4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, не маючи на те поважних причин, діючи з прямим умислом, із мотивів небажання виконувати обов`язки військової служби та з метою тимчасово незаконного ухилення від неї, о 08.00 годині 03 березня 2020 року незаконно припинив виконувати конституційний обов`язок по захисту Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України не з`явився вчасно до місця служби військової частини НОМЕР_1 , що дислокується у АДРЕСА_1 , перебував поза місцем її дислокації, обов`язків військової служби не виконував, проводив час на власний розсуд, і 24 травня 2022 року самостійно прибув до Деснянської спеціалізованої прокуратури у військовій та оборонній сфері Центрального регіону. Лейтенант ОСОБА_3 був незаконно відсутній на місці несення військової служби у військовій частині НОМЕР_1 у період із 03 березня 2020 року до 24 травня 2022 року.

Таким чином, ОСОБА_3 вчинив кримінальне правопорушення (злочин), передбачене ч. 4 ст. 407 КК України, - нез`явлення військовослужбовця вчасно на службу без поважних причин, вчинене в умовах особливого періоду, крім воєнного стану.

24 травня 2022 року між прокурором Деснянської спеціалізованої прокуратури у військовій та оборонній сфері Центрального регіону ОСОБА_4 та обвинуваченим ОСОБА_3 , у присутності захисника ОСОБА_5 , укладена угода про визнання винуватості у відповідності до правових норм ст. 472 КПК України. Згідно вказаної угоди прокурор ОСОБА_4 і обвинувачений ОСОБА_3 дійшли згоди щодо правової кваліфікації дій обвинуваченого за ч. 4 ст. 407 КК України, істотних для кримінального провадження обставин. При цьому, обвинувачений ОСОБА_3 визнав винуватість у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 407 КК України. За вказаною угодою обвинуваченому ОСОБА_3 узгоджене покарання за ч. 4 ст. 407 КК України у виді позбавлення волі на 3 (три) роки із застосуванням правових норм ст. 75 КК України з випробуванням із іспитовим строком на 2 (два) роки, покладенням обов`язків на підставі ст. 76 КК України.

В угоді викладені наслідки укладення та затвердження угоди, передбачені ст. 473 КПК України, та наслідки невиконання цієї угоди.

Відповідно до п. 1 ч. 3 ст. 314 КПК України у підготовчому судовому засіданні суд має право затвердити угоду. Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 468 КПК України у кримінальному провадженні може бути укладена угода про визнання винуватості між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим. Відповідно до ч. 2 ст. 469 КПК України угода про визнання винуватості може бути укладена за ініціативою прокурора або підозрюваного чи обвинуваченого.

У судовому засіданні встановлено, що військовослужбовець ОСОБА_3 обґрунтовано органами досудового розслідування обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч. 4 ст. 407 КК України, що відповідно до ст. 12 КК України є тяжким злочином. Обвинувачений ОСОБА_3 цілком розуміє свої права, визначені ч. 4 ст. 474 КПК України, наслідки укладення та затвердження цієї угоди, передбачені ч. 2 ст. 473 КПК України, характер обвинувачення, вид покарання. Суд дійшов висновку про те, що угода від 24 травня 2022 року про визнання винуватості між прокурором Деснянської спеціалізованої прокуратури у військовій та оборонній сфері Центрального регіону ОСОБА_4 і обвинуваченим ОСОБА_3 укладена добровільно, не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз або наслідком обіцянок чи дій будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді, умови угоди не суперечать вимогам Кримінального процесуального кодексу України і Кримінального кодексу України, відповідають інтересам суспільства, не порушують права свободи та інтереси сторін або інших осіб.

Дослідивши угоду про визнання винуватості, вислухавши думки прокурора ОСОБА_4 і захисника-адвоката ОСОБА_5 , пояснення обвинуваченого ОСОБА_3 , суд дійшов висновку про можливість затвердження угоди від 24 травня 2022 року, укладеної між прокурором Деснянської спеціалізованої прокуратури у військовій та оборонній сфері Центрального регіону ОСОБА_4 і обвинуваченим ОСОБА_3 , призначивши обвинуваченому ОСОБА_3 узгоджене сторонами покарання за ч. 4 ст. 407 КК України у виді позбавлення волі на 3 (три) роки із застосуванням правових норм ст. 75 КК України з випробуванням із іспитовим строком на 2 (два) роки, покладенням обов`язків на підставі ст. 76 КК України. При призначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_3 , суд враховує визнання вини і щире каяття у вчиненому кримінальному правопорушенні (злочинові), активне сприяння розкриттю кримінального правопорушення (злочину), що є обставинами, які пом`якшують покарання. Обставини, які обтяжують покарання обвинуваченого ОСОБА_3 , відсутні. Крім того, суд враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення та особу винного, який задовільно характеризується за місцем несення військової служби і вважає необхідним затвердити вказану угоду та призначити обвинуваченому ОСОБА_3 узгоджене сторонами кримінального процесу покарання. Призначене обвинуваченому ОСОБА_3 покарання є достатнім для його виправлення та попередження нових кримінальних правопорушень.

У кримінальному провадженні цивільний позов не пред`явлений, процесуальні витрати відсутні.

Керуючись ст.ст. 371, 373, 374 і 475 КПК України, суд

у х в а л и в:

затвердити угоду від 24 травня 2022 року про визнання винуватості, укладену між прокурором Деснянської спеціалізованої прокуратури у військовій та оборонній сфері Центрального регіону ОСОБА_4 і обвинуваченим ОСОБА_3 .

ОСОБА_3 визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч. 4 ст. 407 КК України, і призначити покарання за ч. 4 ст. 407 КК України у виді позбавлення волі строком на 3 (три) роки.

На підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_3 від відбування покарання з випробуванням, якщо протягом 2 (двох) років іспитового строку не вчинить нового кримінального правопорушення і виконає покладені обов`язки.

На підставі ст. 76 КК України зобов`язати ОСОБА_3 періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації, повідомляти уповноважений орган із питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.

Запобіжний захід щодо обвинуваченого ОСОБА_3 не застосовувати.

Вирок може бути оскаржений із підстав, передбачених ст. 394 КПК України, до Чернігівського апеляційного суду через Козелецький районний суд Чернігівської області шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів із дня проголошення. Вирок суду першої інстанції набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого цим Кодексом, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Суддя