Номер провадження № 1-кп/756/834/22
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 травня 2022 року місто Київ

Оболонський районний суд міста Києва в складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ОСОБА_4 ,

захисника ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань № 5 Оболонського районного суду міста Києва кримінальне провадження, внесене 25.10.2021 до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0002321, у відношенні:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Журавльовка, Сакського району, АР Крим, громадянина України, не працюючого, не одруженого, який має повну загальну середню освіту, зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , та проживає за адресою: АДРЕСА_2 , засуджений вироком Костопільського районного суду Рівненської області від 06.11.2020 за ч. 1 ст. 246 КК України до покарання у виді обмеження волі строком на 2 роки, на підставі ст. 75 КК України звільнений від відбування покарання з випробуванням строком на 1 рік,

за обвинуваченням у вчинені злочину, передбаченого ч. 2 ст. 15 ч. 3 ст. 185 КК України,

УСТАНОВИВ:

1. Формулювання обвинувачення у кримінальному провадженні, визнане судом доведеним.

24.10.2021, у невстановлений судом час, у ОСОБА_4 виник умисел, спрямований на таємне викрадення чужого майна - телефонного кабелю, поєднаний із проникненням до іншого приміщення - приміщення технічного колодязя.

Так, 25.10.2021, близько 04:00 год., ОСОБА_4 , перебуваючи біля будинку АДРЕСА_3 , реалізуючи свій умисел, переконавшись, що за його діями ніхто зі сторонніх осіб не спостерігає, спустився до приміщення технічного колодязя з телефонними комунікаціями, звідки таємно викрав майно, яке належить АТ «УКРТЕЛЕКОМ», а саме телефонний кабель довжиною 18,5 м. вартістю 954 грн 10 коп.

Після чого, ОСОБА_4 піднявся із приміщення технічного колодязя, переконався, що за ним не ведеться спостереження, та дістав із вказаного приміщення наведений кабель довжиною 18,5 м. з метою подальшого розпорядження ним на власний розсуд. Однак свій умисел до кінця не довів з причин, що не залежали від його волі, оскільки був затриманий працівниками охоронної фірми ТОВ «ОХОРОННИЙ ХОЛДИНГ».

Унаслідок учинення злочину, у разі доведення його до кінця, ОСОБА_4 міг спричинити ДП «УКРТЕЛЕКОМ», майнову шкоду на суму 954 грн 10 коп.

Отже, ОСОБА_4 учинив злочин, передбачений ч. 2 ст. 15 ч. 3 ст. 185 КК України, а саме закінчений замах на таємне викрадення чужого майна (крадіжку), поєднаного з проникненням до іншого приміщення, який не було закінчено з причини, що не залежали від його волі.

2. Підстави доведеності винуватості поза розумним сумнівом.

2.1. Позиція сторони захисту та сторони обвинувачення.

У судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 свою винуватість у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 15 ч. 3 ст. 185 КК України визнав, але відмовився від дачі показань, вказавши, що повністю визнає обставини, які вказані в обвинувальному акті та оголошені прокурором. Крім того, проти задоволення заявленого цивільного позову на суму 9896 грн не заперечував, бо розуміє, що своїми діями завдав шкоди. Також ОСОБА_4 доповнив, що учинив злочин через скрутне матеріальне становище, викликане втратою роботи через уведення на території України карантину.

Захисник ОСОБА_5 не заперечуючи щодо обставин, за яких обвинувачений ОСОБА_4 визнав свою винуватість, просив суд призначити обвинуваченому покарання у виді позбавлення волі строком на 3 роки та відповідно до ст. 71 КК України призначити остаточне покарання у виді позбавлення волі строком на 3 роки 1 місяць.

Прокурор у судовому засіданні вважав, що у судовому засіданні достеменно встановлено, що інкримінований ОСОБА_4 злочин вчинено останнім, тому просить суд визнати ОСОБА_4 винуватим та призначити покарання за ч. 2 ст. 15 ч. 3 ст. 185 КК України у виді позбавлення волі строком на 3 роки та відповідно до ст. 71 КК України призначити остаточне покарання у виді позбавлення волі строком на 4 роки.

Представник потерпілого в судове засідання не з`явився, однак надіслав клопотання про розгляд кримінального провадження за обвинуваченням ОСОБА_4 без його участі, цивільний позов повністю підтримує.

2.2. Докази надані стороною обвинувачення та стороною захисту.

Стороною обвинувачення суду надані наступні докази:

2.2.1 постанова Оболонського УП ГУНП у м. Києві про створення групи слідчих від 25.10.2021;

2.2.2. постанова Оболонського УП ГУНП у м. Києві про внесення змін до групи слідчих від 25.10.2021;

2.2.3 постанова Оболонської окружної прокуратури м. Києва про призначення групи прокурорів від 25.10.2021;

2.2.4 протокол прийняття заяви про вчинене кримінальне правопорушення (або таке, що готується) від 25.10.2021 згідно якого 25.10.2021, близько 04:07 год. невстановлена особа викрала 18,5 м. кабелю зв`язку після чого була затримана;

2.2.5 протокол огляду місця події від 25.10.2021, разом з фотознімками, відповідно до якого було оглянуто підвальне приміщення №3, яке розташоване за адресою: м. Київ, проспект Героїв Сталінграду, буд. 19-а;

2.2.6 постанова Оболонського УП ГУНП у м. Києві про визнання і доручення до кримінального провадження речового доказу від 25.10.2021;

2.2.7 постанова Оболонського УП ГУНП у м. Києві про приєднання до кримінального провадження предметів як речових доказів від 25.10.2021;

2.2.8 постанова Оболонського УП ГУНП у м. Києві про приєднання до кримінального провадження предметів як речових доказів від 19.11.2021;

2.2.9 протокол огляду речей і документів від 26.10.2021, відповідно до якого було оглянуто телефонний кабель розмірами 100х2х0,4, який було вилучено під час особистого обшуку ОСОБА_4 та після скручено до первинного вигляду;

2.2.10 протокол передачі речових доказів на відповідальне зберігання від 08.11.2021, згідно з яким представник потерпілого ОСОБА_6 повідомив, що телефонний кабель, зберігається до рішення питання по кримінальному провадженні у суд;

2.2.11 протокол пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 25.10.2021, згідно до якого ОСОБА_7 з чотирьох представлених фотознімках, впізнав на фотознімку № 2, який був причетний до подій, які мали місце 25.10.2021, за наступними ознаками: загальні риси обличчя, форма очей, форма носа. Згідно із довідкою до протоколу впізнання під номером 2 зображено ОСОБА_4 , а інші особи чоловічої статі були підібрані довільному порядку;

2.2.12 протокол пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 25.10.2021, згідно до якого ОСОБА_8 з чотирьох представлених фотознімках, впізнав на фотознімку № 4, який був причетний до подій, які мали місце 25.10.2021, за наступними ознаками: загальні риси обличчя, форма очей, форма носа, формою підборіддя. Згідно із довідкою до протоколу впізнання під номером 4 зображено ОСОБА_4 , а інші особи чоловічої статі були підібрані довільному порядку;

2.2.13 протокол пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 25.10.2021, згідно до якого ОСОБА_9 з чотирьох представлених фотознімках, впізнав на фотознімку № 3, який був причетний до подій, які мали місце 25.10.2021, за наступними ознаками: загальні риси обличчя, форма лоба, форма носа. Згідно із довідкою до протоколу впізнання під номером 3 зображено ОСОБА_4 , а інші особи чоловічої статі були підібрані довільному порядку;

2.2.14 протокол пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 25.10.2021, згідно до якого ОСОБА_10 з чотирьох представлених фотознімках, впізнав на фотознімку № 4, який був причетний до подій, які мали місце 25.10.2021, за наступними ознаками: загальні риси обличчя, форма очей, форма носа, формою брів. Згідно із довідкою до протоколу впізнання під номером 4 зображено ОСОБА_4 , а інші особи чоловічої статі були підібрані довільному порядку;

2.2.15 висновок експерта Київського науково-дослідного експертно-криміналістичного центру МВС України № СЕ-19/111-21/53672-ТВ від 16.11.2021, з якого видно, ринкова вартість кабелю ТПП 100х2х0,4, загальною довжиною 18,5 м. масою 4,37 кг за ціною брухту міді станом на 25.10.2021 становила 954,10 грн;

2.2.16 висновок експерта Київського науково-дослідного експертно-криміналістичного центру МВС України № СЕ-19/111-21/53674-ТВ від 15.11.2021, з якого видно, що спеціалістом було оглянуто два фрагменти кабелю та ніж, під час чого установлено, що сліди перерізу кабелю утворені не внаслідок наданого на дослідження ножа.

Стороною захисту суду докази не надавались.

2.3. Оцінка наданих сторонами доказів, їх позицій та показів обвинуваченого, а також висновки суду щодо доведеності винуватості обвинуваченого у пред`явленому обвинуваченні.

Згідно з ч. 1 ст. 94 КПК України суд за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінює кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, адже ні підозра, ні обвинувачення не можуть відповідно до ч. 3 ст. 17 КПК України ґрунтуватися на доказах, отриманих незаконним шляхом, а сукупність зібраних доказів, суд оцінює з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення.

Дослідивши у судовому засіданні надані стороною обвинувачення докази (2.2.5, 2.2.9, 2.2.11, 2.2.12, 2.2.13, 2.2.14, 2.2.15, 2.2.16), суд дійшов висновку про те, що надані докази є належними, оскільки прямо та непрямо підтверджують існування обставин, що підлягають доказуванню у кримінальному провадженні, та інших обставин, які мають значення для кримінального провадження, а також достовірність та можливість неможливість використання інших доказів.

Крім того, суд також вважає, що надані державним обвинуваченням докази є допустимими, оскільки зібрані у порядку, встановленому Кримінальним процесуальним кодексом України, та отримані без істотного порушення прав та свобод людини, гарантованих Конституцією та законами України, міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, чи завдяки інформації, отриманій внаслідок істотного порушення прав та свобод людини.

Інші документи, які надані стороною обвинувачення (2.2.1, 2.2.2, 2.2.3, 2.2.4, 2.2.5, 2.2.7, 2.2.8, 2.2.10) не є доказами, а лише процесуальними рішеннями, відомостями, що характеризують особистість обвинуваченого чи інші рішення, які вирішують певні процедурі питання досудового розслідування, встановлюють чи визначають певні процесуальні статуси, або їх затверджують. Тому суд їх не оцінював відповідно до положень ст. 94 КПК України.

Проведеним у судовому засіданні дослідженням доказів судом також установлено, що надані державним обвинуваченням докази, є достовірними та достатніми, оскільки не протирічать один одному, та у своїй сукупності надають можливість суду зробити висновок про доведеність винуватості обвинуваченого поза розумним сумнівом у передбаченому законом порядку.

При доведеності винуватості ОСОБА_4 поза розумним сумнівом, суд відповідно до ст. 17 Закону України «Про судоустрій та статус суддів» враховує правову позицію Верховного суду, викладену у справі № 712/13361/15 (провадження № 51-1604км18, ЄДРСРУ № 74777387) у постанові від 12 червня 2018 року. Крім того, суд враховує правову позицію Верховного суду, викладену у постанові від 4 липня 2018 року у справі № 688/788/15-к (провадження № 51-597км17, ЄДРСРУ № 75286445). Зокрема при вирішенні питання щодо достатності встановлених під час змагального судового розгляду доказів для визнання особи винуватою суди мають керуватися стандартом доведення (стандартом переконання), визначеним частинами другою та четвертою статті 17 КПК.

Отже, відповідно до ст. 17 КПК України - поза розумним сумнівом, оцінивши надані докази в порядку ст. 94 КПК України, суд констатує, що стороною обвинувачення доведено вчинення ОСОБА_4 злочину, передбаченого ч. 2 ст. 15 ч. 3 ст. 185 КК України, а саме закінченого замаху на таємне викрадення чужого майна (крадіжку), поєднаного з проникненням до іншого приміщення, який не було закінчено з причини, що не залежали від його волі.

3. Обставини, які пом`якшують та обтяжують покарання.

Вивченням обставин справи, оцінкою особистості ОСОБА_4 , установлено, що обставиною, яка відповідно до ст. 66 КК України пом`якшує покарання останнього є щире каяття, та відсутність обставин, які згідно зі ст. 67 КК України обтяжують його покарання.

Ці висновки суду ґрунтуються на тому, що як свідчать показання ОСОБА_4 у судовому засідання, останній визнав свою винуватість, щиро покаявся, висловив свій жаль із підстав учинених ним дій, посилаючись на скрутне матеріальне становище під час уведеного на території України карантину і відсутності роботи, зокрема її втрати. Наведені відомості є достатніми, аби уважати дії ОСОБА_4 як каяття, а отже підставою для врахування їх як обставину, що пом`якшує покарання. Також суд бере до уваги, що і державне обвинувачення в особі прокурора ОСОБА_3 , уважає наявність такої обставини, що пом`якшує покарання, - щире каяття, та оголошеної під час судових дебатів.

При цьому, сторона обвинувачення хоча і навела в обвинувальному акті обставину, яка обтяжує покарання, однак у судових дебатах прокурор відмовився її підтримувати, указавши на те, що сторона обвинувачення не вбачає обставин, які обтяжують покарання ОСОБА_4 . Дані обставини не дають підстави суду самостійно виходити межі висунутого обвинувачення, у бік погіршення стану, а отже, і суд не вбачає підстав існування обставин, які обтяжують покарання ОСОБА_4 відповідно до ст. 67 КК України.

4. Мотиви призначення покарання.

Суд, призначаючи обвинуваченому ОСОБА_4 покарання ураховує, що покарання, як захід державного реагування на осіб, котрі вчинили кримінальне правопорушення, є головною і найбільш поширеною формою реалізації кримінальної відповідальності, роль і значення якого багато в чому залежать від обґрунтованості його призначення і реалізації. Застосування покарання є одним із завершальних етапів кримінальної відповідальності, на якому суд вирішує питання, визначені ч. 1 ст. 368 КПК України, та яке виступає правовим критерієм, показником негативної оцінки як самого правопорушення, так і особи, котра його вчинила. Покарання завжди має особистий, індивідуалізований характер, а його призначення і виконання можливе тільки щодо особи, визнаної винною у вчиненні кримінального правопорушення. При цьому призначення необхідного і достатнього покарання певною мірою забезпечує відчуття справедливості як у потерпілого, так і суспільства.

За змістом статей 50, 65 КК України, особі, яка скоїла кримінальне правопорушення, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для виправлення та попередження скоєння нових кримінальних правопорушень. Це покарання має відповідати принципам законності, обґрунтованості, справедливості, співмірності та індивідуалізації, що є системою найбільш істотних правил і критеріїв, які визначають порядок та межі діяльності суду під час обрання покарання. Суд повинен ураховувати ступінь тяжкості кримінального правопорушення, конкретні обставини його скоєння, форму вини, наслідки цього діяння, дані про особу, обставини, що впливають на покарання, ставлення особи до своїх дій, інші особливості справи, які мають значення для забезпечення відповідності покарання характеру та тяжкості кримінального правопорушення.

Покарання завжди призначається як відповідний захід примусу держави за вчинене кримінальне правопорушення, виконує виправну функцію і водночас запобігає вчиненню нових кримінальних правопорушень як самим засудженим, так і іншими особами. Оптимальним орієнтиром такої діяльності є визначення покарання в тому обсязі, який був би достатнім для досягнення найближчої мети покарання - виправлення засудженого.

Отже, обираючи вид та строк покарання обвинуваченому ОСОБА_4 , суд відповідно до ст. 65 КК України враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, який відноситься до категорій тяжких відповідно до ст. 12 КК України, його вид та суспільна небезпечність, зокрема викрадено кабель телефонних мереж, шляхом їх пошкодження, що призводить до непрацездатності вказаних мереж. Наслідки вчинення злочину, що викрадене майно хоча і було повернутим, але воно було пошкодженим, бо викрадено було частину кабелю, шляхом часткового відрізання від мережі, і наразі завдана шкода не відшкодована. Також суд бере до уваги вже наведені відомості про особу обвинуваченого, який винуватість у вчиненні злочину визнав, раніше був засудженим, учинив новий злочин в період відбуття покарання з випробуванням, на обліку лікаря- психіатра не перебуває. Між тим, суд також ураховує надані показання обвинуваченим, які ніким не ставились під сумів, що злочин учинене через тяжке матеріальне становище, яке виникнуло через втрату роботи в період карантину. Надаючи такі висновки суд констатує, що є загально відомим фактом, який не підлягає доказуванню, під час уведення загальнодержавного карантину частина населення України втратила роботу, у зв`язку з чим запроваджувались державні програми підтримки відповідних верст населення.

При дослідженні особистості обвинуваченого відповідно до положень ст. 50 КК України, підстав для призначення покарання в порядку передбаченому статтями 69, 69-1 КК України, не встановлено, як підстав для призначення покарання в порядку ст. 75 КК України, тобто зі звільненням від відбуття покарання з випробуванням. Приймаючи таке рішення, суд бере до уваги відсутність двох та більше обставин, що пом`якшують покарання, а також те, що ОСОБА_4 за вироком Костопільського районного суду Рівненської області від 06.11.2020 вже було засуджено та звільнено від відбуття покарання з випробуванням, тобто останній учинив новий злочин у період відбуття покарання з випробуванням, що виключає повторне застосування положень статей 75, 76 КК України до обвинуваченого.

Вивченням особистості обвинуваченого, з урахуванням загальних засад призначення покарання - законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації, враховуючи вимоги ст. 65 КК України про те, що особі, яка вчинила злочин, має бути призначено покарання, необхідне і достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів і що більш суворий вид покарання з числа передбачених за скоєний злочин призначається лише у випадку, якщо менш суворий вид покарання буде недостатнім для виправлення особи і попередження вчинення нею нових злочинів, а також враховуючи ступень тяжкості вчиненого злочину, його наслідків, особистість обвинуваченого, суд вважає, що виправлення та перевиховання обвинуваченого можливо лише в умовах ізоляції від суспільства, тобто при призначенні покарання, у виді позбавлення строком на 3 роки.

Однак, слід урахувати, що, як вже було наведено, ОСОБА_4 раніше був засуджений вироком Костопільського районного суду Рівненської області від 06.11.2020 за ч. 1 ст. 246 КК України до покарання у виді обмеження волі строком на 2 роки, та учинив новий злочин в період відбуття покарання з випробуванням. У зв`язку з чим ОСОБА_4 слід призначити покарання за ст. 71 КК України за сукупністю вироків, зокрема до покарання в виді позбавлення волі строком на 3 роки відповідно до положень ч. 1 ст. 71 КК України слід частково приєднати невідбуте покарання за вироком Костопільського районного суду Рівненської області від 06.11.2020, виходячи з вимог ст. 72 КК України у виді позбавлення волі строком на 8 місяці. У зв`язку з чим, ОСОБА_4 слід остаточно призначити покарання в виді позбавлення волі строком на 3 роки 8 місяців.

Призначення ОСОБА_4 саме такого покарання буде відповідати принципу необхідності і достатності для виправлення обвинуваченого, випливає з дотримання судом принципів «рівних можливостей» та «справедливого судового розгляду».

Суд наголошує, що призначення покарання є дискрецією лише суду, та здійснюється лише на підставі внутрішнього переконання судді, і оцінки особистості обвинуваченого, з метою досягнення саме мети визначеної ст. 50 КК України, тобто не лише покарати за вчинення правопорушення, а й здійснити виправлення особистості, запобігання вчиненню нових злочинів як засудженими, так і іншими особами. При цьому, покарання у виді позбавлення волі хоча і є винятковим, але застосовується щодо осіб, виправлення яких є неможливим в іншій, передбачений законом спосіб.

5. Підстави для задоволення цивільного позову, відмови у ньому, залишення його без розгляду.

У рамках даного кримінального провадження потерпілим Київська міська філія Акціонерного товариства «УКРТЕЛЕКОМ» подано цивільну позовну заяву до відповідача ОСОБА_4 про відшкодування матеріальної шкоди, зокрема шляхом стягнення з ОСОБА_11 9896 гривень 00 копійок, яку судом прийнято до розгляду в кримінальному провадженні.

Як убачається з позовних вимог, позивач вказує, що він є власником мереж, які прокладені в приміщенні технічного колодязя, та внаслідок дій обвинуваченого ОСОБА_4 було пошкоджено одну з телефонних мереж, яка складається з телефонного кабелю марки ТПП 100х2х0,4. Довжина викраденого кабелю 18,5 метрів, та складає 3764,01 гривень (вартість нового кабелю через непридатність пошкодження вилученого). Між тим, унаслідок вчинення крадіжки, яку обвинувачений вчинив шляхом перерізання частини кабелю і від`єднання його, товариство зазнало шкоди не лише щодо самого кабелю, який став непридатним, а й ще по відновленню телефонної лінії, яка унаслідок вчинення злочину стала непрацездатною та не надає можливість зв`язку абонентам. Сума збитків та відновлювальних робіт склала 9896 гривень.

Оцінюючи вимоги позивача про стягнення з обвинуваченого ОСОБА_4 матеріальної шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, слід виходити з того, що сам обвинувачений в судовому засіданні не заперечував факту спричинення потерпілому такої шкоди, і не зеперечував щодо її розміру, як і його захисник.

А отже, оцінюючи встановлені під час судового розгляду обставини, посилання обвинуваченого, обґрунтування, надані в позовній заяві, як і надані на їх підтвердження документи, суд уважає доведеним фактом заподіяння Київській міській філії Акціонерного товариства «УКРТЕЛЕКОМ» матеріальної шкоди в розмірі 9896 гривень обвинуваченим ОСОБА_4 унаслідок учинення злочину, яка підлягає стягненню з останнього.

6.Мотиви ухвалення інших рішень щодо питань, які вирішуються судом при ухваленні вироку, та положення закону, якими керувався суд.

Вирішуючи питання щодо заходу забезпечення кримінального провадження у виді запобіжного заходу, суд обвинувачений ОСОБА_4 хоча і тримається під вартою, між тим в іншому кримінальному провадженні. А отже наразі підстави для обрання певного запобіжного заходу обвинуваченому відсутні. Між тим, у рамках даного провадження ухвалою Оболонського районного суду м. Києва від 27.10.2021 до застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, строком до 23.12.2021. Строк тримання під вартою було обраховано з моменту затримання 25.10.2021. Крім того, ухвалою Оболонського районного суду м. Києва від 19.01.2022 у судовому засіданні обвинуваченому ОСОБА_4 було обрано запобіжний захід у вигляді домашнього арешту, який наразі закінчився.

За таких обставин, оскільки в межах кримінального провадження, що розглядається, до обвинуваченого було застосовано запобіжний захід тримання під вартою, в якості відбутого покарання ОСОБА_4 слід зарахувати строк попереднього ув`язнення з 25.10.2021 до 19.01.2022, з розрахунку, що один день попереднього ув`язнення відповідає одному дню позбавлення волі відповідно до ч. 1 ст. 72 КК України.

Процесуальні витрати в провадженні, а саме витрати на проведення експертизи: № СЕ-19/111-21/53674-ТВ у сумі 2745 грн 92 коп., та № СЕ-19/111-21/53674-ТВ у сумі 514 грн 86 коп., що складає 3260 грн 78 коп., відповідно до ст. 124 КПК України підлягають стягненню з ОСОБА_4 на користь держави.

Речові докази відповідно до ст. 100 КПК України, а саме майно (телефонний кабель довжиною 18,5 м.), яке передане на відповідальне зберігання АТ «УКРТЕЛЕКОМ», залишити у володінні останнього.

Керуючись статтями 7, 100, 124, 127-129, 349, 368-370, 373, 374, 376, 394, 395 КПК України, суд

УХВАЛИВ:

ОСОБА_4 визнати винуватим у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 15 ч. 3 ст. 185 КК України та призначити йому покарання у виді позбавлення волі строком на 3 (три) роки.

Відповідно до ч. 1 ст. 71 КК України за сукупністю вироків, шляхом приєднання до покарання, яке призначене цим вироком, частку невідбутого ОСОБА_4 покарання за вироком Костопільського районного суду Рівненської області від 06.11.2020, ураховуючи положення ч. 1 ст. 72 КК України, у виді позбавлення волі строком на 8 місяців, остаточно призначити ОСОБА_4 покарання в виді позбавлення волі строком на 3 (три) роки 8 (вісім) місяців.

Запобіжний захід до набуття вироком законної сили ОСОБА_4 не обирати, строк покарання рахувати з дня набуття вироком законної сили.

Зарахувати в якості відбутого покарання за цим вироком, строк попереднього ув`язнення ОСОБА_4 , починаючи з дня затримання - 25.10.2021, і до моменту звільнення з під варти - 19.01.2022, виходячи з того, що відповідно до ст. 72 КК України одному дню попереднього ув`язнення відповідає один день позбавлення волі.

Цивільну позовну заяву Київської міської філії Акціонерного товариства «УКРТЕЛЕКОМ» до ОСОБА_4 про відшкодування матеріальної шкоди задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (УНЗР НОМЕР_1 ) на користь Київської міської філії Акціонерного товариства «УКРТЕЛЕКОМ» () у якості відшкодування матеріальної шкоди - 9896 гривень 00 копійок.

Процесуальні витрати: за проведення автотоварознавчої експертизи № СЕ-19/111-21/53674-ТВ у сумі 2745 грн 92 коп., та № СЕ-19/111-21/53674-ТВ у сумі 514 грн 86 коп., що складає 3260 грн 78 коп., стягнути з ОСОБА_4 на користь держави.

Речові докази: телефонний кабель довжиною 18,5 м., який передано на відповідальне зберігання АТ «УКРТЕЛЕКОМ», залишити у володінні останнього.

Вирок може бути оскаржений до Київського апеляційного суду через Оболонський районний суд міста Києва протягом 30 (тридцяти) днів з дня отримання копії вироку.

Вирок набирає законної сили після спливу закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого ч. 2 ст. 395 КПК України, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок суду, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Копію вироку суду негайно після його проголошення вручити обвинуваченому, прокурору в порядку, визначеному ст. 376 КПК України.

Суддя ОСОБА_1