Справа № 404/5182/22
Номер провадження 1-кс/404/2470/22
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 жовтня 2022 року Слідчий суддя Кіровського районного суду міста Кіровограда ОСОБА_1 , з участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали клопотання дізнавача СД Кропивницького РУП ГУ НП в Кіровоградській області ОСОБА_3 , на отримання тимчасового доступу до речей та документів по матеріалам кримінального провадження 0000776 за ч. 1 ст. 190 КК України,

ВСТАНОВИВ:

Дізнавач за згодою прокурора Кропивницької окружної прокуратури звернувся до слідчого судді Кіровського районного суду міста Кіровограда з клопотанням про надання тимчасового доступу до документів з відомостями в яких міститься банківська таємниця та відомостями, які перебувають у володінні операторів мобільного зв`язку.

Клопотання обґрунтовано тим, що СД Кропивницького РУП ГУНП в Кіровоградській області проводить досудове розслідування по матеріалам зазначеного кримінального провадження.

Необхіден доступ до документів, оскільки їх зміст має суттєве значення для встановлення важливих обставин у кримінальному провадженні.

Володілець речей і документів викликався, але в судове засідання не з`явився.

Дізнавач завчасно особисто був інформований про час і місце судового розгляду, але не зявився, пояснень, доводів, доказів не подав.

Відповідно до статті 2 КПК, завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

Частиною 1 статті 7 КПК зокрема визначено, що зміст та форма кримінального провадження повинні відповідати загальним засадам кримінального провадження, до яких, зокрема, належать законність, зміст чого розкриває стаття 9 КПК, згідно із частиною 2 якої прокурор, керівник органу досудового розслідування, слідчий зобов`язані всебічно, повно і неупереджено дослідити обставини кримінального провадження, виявити як ті обставини, що викривають, так і ті, що виправдовують підозрюваного, обвинуваченого, а також обставини, що пом`якшують чи обтяжують його покарання, надати їм належну правову оцінку та забезпечити прийняття законних і неупереджених процесуальних рішень. При цьому частиною 3 статті 7 КПК визначено, що зміст та форма кримінального провадження в умовах воєнного стану повинні відповідати загальним засадам кримінального провадження, зазначеним у частині 1 цієї статті, з урахуванням особливостей здійснення кримінального провадження, визначених розділом ІХ-1 цього кодексу.

Частинами 2 і 6 статті 22 КПК визначено зміст однієї з засад кримінального провадження змагальності сторін та свобода в поданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості, а саме, що сторони кримінального провадження мають рівні права на збирання та подання до суду речей, документів, інших доказів, клопотань, скарг, а також на реалізацію інших процесуальних прав, передбачених цим кодексом. Суд, зберігаючи об`єктивність та неупередженість, створює необхідні умови для реалізації сторонами їхніх процесуальних прав та виконання процесуальних обов`язків.

Стаття 93 КПК встановлює порядок збирання доказів як стороною обвинувачення, так й стороною захисту, й згідно із її частиною 2, сторона обвинувачення здійснює збирання доказів шляхом проведення слідчих (розшукових) дій та негласних слідчих (розшукових) дій, витребування та отримання від органів державної влади, органів місцевого самоврядування, підприємств, установ та організацій, службових та фізичних осіб речей, документів, відомостей, висновків експертів, висновків ревізій та актів перевірок, проведення інших процесуальних дій, передбачених цим кодексом.

Згідно частини 1 статті 131 КПК, заходи забезпечення кримінального провадження застосовуються з метою досягнення дієвості цього провадження. Пунктом 5 частини 2 статті 131 КПК передбачений такий вид заходів забезпечення кримінального провадження як тимчасовий доступ до речей і документів.

При цьому частинами 3, 4 статті 132 КПК, застосування заходів забезпечення кримінального провадження не допускається, якщо слідчий, дізнавач, прокурор не доведе, що: 1) існує обґрунтована підозра щодо вчинення кримінального правопорушення такого ступеня тяжкості, що може бути підставою для застосування заходів забезпечення кримінального провадження; 2) потреби досудового розслідування виправдовують такий ступінь втручання у права і свободи особи, про який ідеться в клопотанні слідчого, дізнавача, прокурора; 3) може бути виконане завдання, для виконання якого слідчий, дізнавач, прокурор звертається із клопотанням.

Відповідно до п. п. 1, 2 ч. 5 ст. 163 КПК України, слідчий суддя, суд постановляє ухвалу про надання тимчасового доступу до речей і документів, якщо сторона кримінального провадження у своєму клопотанні доведе наявність достатніх підстав вважати, що ці речі або документи перебувають або можуть перебувати у володінні відповідної фізичної або юридичної особи; самі по собі або в сукупності з іншими речами і документами кримінального провадження, у зв`язку з яким подається клопотання, мають суттєве значення для встановлення важливих обставин у кримінальному провадженні.

Всупереч цьому, дізнавач у поданому ним клопотанні не довів наявність достатніх підстав вважати, що заявлені до доступу речі або документи перебувають або можуть перебувати у володінні відповідної фізичної або юридичної особи; самі по собі або в сукупності з іншими речами і документами кримінального провадження, у зв`язку з яким подається клопотання, мають суттєве значення для встановлення важливих обставин у кримінальному провадженні.

Такий висновок обґрунтовано наступними доводами :

Заява про кримінальне правопорушення особисто не прийнята від заявника.(ст. 214 КПК України)

Особу заявника не попередили про кримінальну відповідальність за завідомо неправдиве повідомлення про вчинення кримінального правопорушення за ч. 383 КК України.

Не провели допит потерпілого, не попередили його про кримінальну відповідальність за дачу завідомо неправдивих показань (ст. 384КК України)

Не використали положень ст. 237 КПК України, у зв`язку із цим не провели огляд предметів, зокрема скріншотів з мобільних терміналів на підтвердження чи спростування факту переказу коштів від потерпілого на користь третіх осіб. Не оглянули квитанцій, банківських реквізитів відправника та отримувача банківського переказу.

У будь-якому разі не можна визнати допустимим доказом показання з чужих слів, якщо вони даються слідчим, прокурором, співробітником оперативного підрозділу або іншою особою стосовно пояснень осіб, наданих слідчому, прокурору або співробітнику оперативного підрозділу під час здійснення ними кримінального провадження (ч. 7 ст. 97 КПК України). За таких умов, рапорт є письмовою формою службового спілкування поліцейських між собою. Для учасників кримінального провадження рапорт є завідомо недопустимим доказ, на який не можна посилатись при доказуванні.

Всупереч ч. 1 ст. 223 КПК України, дізнавач не подав доказів проведення жодної слідчої дії, спрямованої на отримання збирання доказів або перевірку вже отриманих доказів у конкретному кримінальному провадженню.

Згідно положень п. 1 ч. 1 ст. 91 КПК України у кримінальному провадженні підлягають доказуванню, зокрема і подія кримінального правопорушення (час, місце, спосіб та інші обставини вчинення кримінального правопорушення). При цьому, положеннями ст. 92 КПК України регламентовано, що обов`язок доказування обставин, передбачених ст. 91 цього Кодексу покладається на дізнавача, слідчого, прокурора. Дізнавач формально організував і поверхово провів досудове розслідування в кримінальному провадженні, ретельно не перевірив усіх доводів учасників кримінального провадження. До клопотання не долучив жодного протоколу слідчої дії. Не подав належних, достовірних, достатніх, допустимих доказів настання ознак самої події кримінального правопорушення, наслідком перерахованих недоліків є відмова у задоволенні вимог поданого клопотання дізнавача.

Відповідно до ст. 94 КПК України, слідчий, прокурор, слідчий суддя, суд за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінюють кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення. Жоден доказ не має наперед встановленої сили.

Згідно з ст.370 КПК України, судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до статті 94 цього Кодексу. Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.

Керуючись ст. ст. 159, 162-166, 372 КПК України,

ПОСТАНОВИВ:

У задоволенні клопотання дізнавача СД Кропивницького РУП ГУ НП в Кіровоградській області ОСОБА_3 на отримання тимчасового доступу до документів, володільцем яких є АТ « ІНФОРМАЦІЯ_1 », зокрема до банківської картки НОМЕР_1 , відмовити.

Ухвала не оскаржується в апеляційному порядку. На ухвалу можуть бути подані зауваження під час проведення підготовчого судового засідання.

Суддя Кіровського

районного суду

м.Кіровограда ОСОБА_1