№707/272/22
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

09 червня 2022 року м. Черкаси

Черкаський районний суд Черкаської області у складі:
головуючої судді ОСОБА_1 ,
за участі: секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,
сторін кримінального провадження:
прокурора ОСОБА_3 ,
захисника ОСОБА_4 ,
обвинуваченого ОСОБА_5 ,
потерпілої - ОСОБА_6 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду кримінальне провадження з обвинувальним актом, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000246 від 02.11.2018, за обвинуваченням:
ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця смт. Ірдинь Черкаського району Черкаської області, українця, громадянина України, з повною загальною середньою освітою, непрацюючого, на момент вчинення правопорушення обіймав посаду механіка-водія 3 танкового взводу 1 танкової роти танкового батальйону військової частини НОМЕР_1 , учасника бойових дій, розлученого, маючого на утриманні трьох малолітніх дітей: ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 ; ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_3 ; ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_4 ; зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 ; фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 ; в силу положень ст. 89 КК України раніше не судимого;
у вчиненні кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України, -

ВСТАНОВИВ:
ОСОБА_5 , будучи військовослужбовцем військової служби за контрактом, перебуваючи на посаді механіка-водія 3 танкового взводу 1 танкової роти танкового батальйону військової частини НОМЕР_1 , у порушення вимог пунктів 2.1 а, 2.3 б, 2.3 г, 2.9 а, 10.1, 12.1 Правил дорожнього руху України, 01 листопада 2018 року близько 19 години 00 хвилин, керуючи в стані алкогольного сп`яніння технічно справним мотоциклом «ІЖ Планета 5», реєстраційний номер НОМЕР_2 з боковим причепом «коляскою», під час руху на вказаному мотоциклі не був одягнутий у мотошолом та, перевозячи пасажирів без одягнутих мотошоломів, не маючи посвідчення на право керування транспортним засобом відповідної категорії, рухаючись по автомобільній дорозі, що сполучає смт. Ірдинь Черкаського району Черкаської області та село Мліїв Городищенського району Черкаської області, у напрямку останнього населеного пункту, не маючи перешкод технічного характеру, не проявив уважність, не стежив за дорожньою обстановкою, відповідно не реагував на її зміну, під час вибору в установлених межах безпечної швидкості руху не урахував дорожню обстановку, а також особливості вантажу, що перевозиться, стан транспортного засобу, щоб мати змогу постійно контролювати рух мотоцикла та безпечно керувати ним, перед перестроюванням та будь-якою зміною напрямку руху не переконався, що це буде безпечним і не створить перешкод або небезпеки іншим учасникам руху, проїжджаючи на відстані близько 920 м від дорожнього знаку 5.46 «Кінець населеного пункту Ірдинь» Правил дорожнього руху, не впорався з керуванням, допустив виїзд мотоцикла за межі проїзної частини на ліве узбіччя відносно свого напрямку руху, з`їхав у лівий кювет, де допустив наїзд на нерухому перешкоду дерево.
Внаслідок вказаної дорожньо-транспортної пригоди пасажир, який перебував на пасажирському місці позаду водія мотоцикла «ІЖ Планета 5», реєстраційний номер НОМЕР_2 , ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , згідно з висновком судово-медичної експертизи № 03-01/922 від 06 листопада 2018 року отримав тілесні ушкодження у вигляді черепно-мозкової травми у вигляді рани в лобній ділянці, численних саден на обличчі, синця повік правого ока, крововиливів у м`які покрови черепу в лобній області, переломів кісток склепіння та основи черепу, а також крововиливу під оболонки головного мозку та забойною раною, від яких загинув на місці пригоди.
Також, внаслідок даної дорожньо-транспортної пригоди пасажир, який перебував на пасажирському місці у боковому причепі «колясці» мотоцикла «ІЖ Планета 5», реєстраційний номер НОМЕР_2 , ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , згідно з висновком судово-медичної експертизи № 02-01/299 від 29 березня 2019 року отримав тілесні ушкодження у вигляді травми голови зі струсом головного мозку, крововиливом, саднами, раною обличчя і лівого ока та садна лівого колінного суглобу, які відносяться до легких тілесних ушкоджень.
Згідно з висновком експерта № СЕ-19/124-22/582-ІТ від 19 січня 2022 року порушення правил безпеки дорожнього руху водієм мотоцикла «ІЖ Планета 5», реєстраційний номер НОМЕР_2 , з боковим причепом «коляскою», ОСОБА_5 , зокрема, вимог пунктів 10.1, 12.1 Правил дорожнього руху знаходяться у причинному зв`язку з виникненням даної дорожньо-транспортної пригоди та настанням наслідків у вигляді спричинення смерті потерпілому ОСОБА_10 .
Указані дії ОСОБА_5 органом досудового розслідування кваліфіковано за ч. 2 ст. 286 КК України як порушення правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, що спричинило смерть потерпілого.
У судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_5 , не оспорюючи час, місце, спосіб, вид і розмір шкоди, мотив і мету, форму вини за кримінальним правопорушенням, свою вину у вчиненні інкримінованого кримінального правопорушення (злочину) визнав у повному обсязі, підтвердив обставини справи, викладені в обвинувальному акті, погодився з кваліфікацією його дій та пояснив, що 01 листопада 2018 року, поблизу магазину, зустрів свого товариша Компанійця Едуарда, із яким домовилися поїхати на риболовлю. Зустрітися мали біля гаража ОСОБА_5 . У визначений час ОСОБА_10 прийшов не сам, а із ОСОБА_12 . Усі разом, мотоциклом, поїхали додому до ОСОБА_13 , де взяли «тормозок». Дорогою до місця риболовлі сталася дорожньо-транспортна пригода, після якої ОСОБА_5 нічого не пам`ятає. Причиною ДТП вважає той факт, що він керував транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння, так як напередодні випили із Компанійцем Едуардом 0,5 л горілки. Додатково зауважив, що прав на керування транспортним засобом ніколи не отримував, а також підтвердив, що у момент ДТП мотошоломів ні на ньому, ні на пасажирах не було. У скоєному щиро розкаявся та просив суд його суворо не карати.
Показання обвинуваченого відповідають фактичним обставинам справи і ніким не оспорюються.
Потерпіла ОСОБА_6 під час допиту в судовому засіданні показала, що про смерть свого сина ОСОБА_13 дізналася від сина своїх сусідів, а також зазначила, що ОСОБА_5 вибачився перед нею, добровільно відшкодував завдану моральну шкоду та надав кошти на поховання сина, тому, враховуючи що він має трьох малолітніх дітей, просила суд його суворо не карати та не позбавляти волі.
Потерпіла ОСОБА_14 , будучи належним чином повідомлена про дату, час та місце проведення розгляду справи, у судове засідання не з`явилася, про причини неявки суд не повідомила, із заявами, клопотаннями, у тому числі про відкладення розгляду справи, до суду не зверталася.
Учасники судового провадження не заперечували проти проведення судового засідання без участі потерпілої.
За вказаних обставин, враховуючи думку учасників судового провадження, відповідно до положень ст. 325 КПК України, суд вважає можливим за відсутності потерпілої ОСОБА_14 з`ясувати всі обставини під час судового розгляду та провести судовий розгляд без вказаної особи.
Вислухавши думку учасників судового провадження, які вважали недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються, переконавшись, що обвинувачений правильно розуміє зміст цих обставин, перевіривши добровільність його позиції, роз`яснивши ОСОБА_5 наслідки застосування положень частини третьої статті 349 КПК України, а саме позбавлення його права оскаржити в апеляційному порядку визнані ним обставини вчинення кримінального правопорушення, що викладені у обвинувальному акті, беручи до уваги визнання обвинуваченим своєї вини у вчиненні інкримінованого кримінального правопорушення (злочину) у повному обсязі, зважаючи на те, що жодним учасником судового провадження не оспорено винуватість обвинуваченого у вчиненні інкримінованого кримінального правопорушення (злочину) та визначені обвинуваченням обставини його вчинення, переконавшись, що ніхто із учасників судового провадження не заперечує щодо такого порядку судового розгляду, суд вважає можливим застосувати положення частини третьої статті 349 КПК України та визнає недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються, обмежується допитом обвинуваченого, заслуховуванням показів потерпілої ОСОБА_6 , дослідженням матеріалів кримінального провадження, які характеризують особу обвинуваченого, а також дослідженням письмових доказів щодо речових доказів у даному кримінальному провадженні, накладення арешту на майно та щодо вартості витрат на проведення судових експертиз.

Прийняття судом рішення про проведення скороченого судового розгляду свідчить про те, що обставини, які сторони не оспорюють, будуть вважатися встановленими в судовому засіданні і суд буде це враховувати при постановленні вироку.
Крім того, дане рішення повністю узгоджується з вимогами пункту 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, розділу III Рекомендації № 6 R (87) 18 Комітету міністрів Ради Європи "Відносно спрощеного кримінального правосуддя" та практики Європейського суду з прав людини щодо їх застосування, згідно з якими суд повинен забезпечити належну реалізацію права на справедливий суд під час розгляду кримінальних проваджень шляхом спрощеного і скороченого розгляду.
Судом створено необхідні умови для виконання сторонами обвинувачення і захисту їхніх процесуальних обов`язків і здійснення прав, у тому числі і права на захист.
Відповідно до статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.
У своїх рішеннях «Ірландія проти Сполученого Королівства» (Ireland v. the United Kingdom), Series А, заява № 25, від 18 січня 1978 року, пункт 161, та «Коробов проти України», заява № 39598/03, від 21 липня 2011 року, пункт 65, Європейський суд з прав людини повторює, що при оцінці доказів Суд, як правило, застосовує критерій доведення «поза розумним сумнівом». Проте, така доведеність може випливати зі співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростовних презумпцій факту.
Судом достовірно встановлено, що допущені обвинуваченим ОСОБА_5 порушення Правил дорожнього руху України, а саме п.п. 10.1 та 12.1, являлися безпосередньою причиною події дорожньо-транспортної пригоди, а також те, що в результаті цього настали наслідкиу вигляді заподіяння смерті ОСОБА_10 .
Суд констатує наявність прямого причинного зв`язку між допущеними ОСОБА_5 порушеннями Правил дорожнього руху і вказаними наслідками.
Будь-яких вагомих, достовірних доказів, які надають розумні підстави сумніватися у доведеності вини ОСОБА_5 , у судовому засіданні не добуто.
З огляду на вищевикладене, суд, допитавши обвинуваченого, заслухавши покази потерпілої ОСОБА_6 , дослідивши матеріали кримінального провадження, які характеризують особу обвинуваченого, а також письмові докази щодо речових доказів у даному кримінальному провадженні, накладення арешту на майно та щодо вартості витрат на проведення судових експертиз, враховуючи позицію обвинувачення та визнання обвинуваченим вини, дійшов висновку, що вина обвинуваченого ОСОБА_5 «поза розумним сумнівом» знайшла своє повне підтвердження в ході судового розгляду кримінального провадження та вважає, що його дії вірно кваліфіковано за ч. 2 ст. 286 КК України як порушення правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, що спричинило смерть потерпілого.

Підстав, у відповідності до частини третьої статті 337 КПК України, для виходу за межі висунутого обвинувачення чи його зміни, суд не вбачає, оскільки в ході судового розгляду обставин, які б перешкоджали ухваленню справедливого судового рішення та захисту прав людини і її основоположних свобод, не встановлено.
Відтак, суд, за внутрішнім переконанням, дійшов висновку про те, що встановлені судом обставини дозволять ухвалити обвинувальний вирок щодо обвинуваченого ОСОБА_5 .
Призначаючи покарання обвинуваченому ОСОБА_5 , суд керується вимогами ст.ст. 65-67 КК України, роз`ясненнями, викладеними у пунктах 1, 2, 5 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 24 жовтня 2003 року «Про практику призначення судами кримінального покарання» (із змінами та доповненнями), а також виходить з принципів законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання.
За правилами кримінального закону покарання, призначене особі за вчинене кримінальне правопорушення, має бути законним і справедливим. Законність покарання означає, що його має бути призначено особі відповідно до вимог цього закону, а справедливість покарання визначається принципом його домірності, тобто необхідності його визначення судом саме у тому виді й розмірі, яке, з врахуванням ступеня тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, даних про особу винного та обставин, що пом`якшують і обтяжують покарання, буде необхідним та достатнім для її виправлення й попередження нових кримінальних правопорушень.
На підставі вимог статті 65 КК України суд призначає покарання за вчинене кримінальне правопорушення відповідно до Загальної частини цього Кодексу, враховуючи ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу винного та обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання. Особі, яка вчинила кримінальне правопорушення, має бути призначено покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження вчинення нових кримінальних правопорушень.
Відповідно до положень статті 50 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засудженого, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень як засудженим, так і іншими особами, а також не має на меті завдання фізичних страждань або приниження людської гідності.
Вирішуючи питання про призначення покарання обвинуваченому ОСОБА_5 , суд, відповідно до вимог ст. 65 КК України, враховує наступне:
- позицію сторін судового провадження щодо необхідної міри покарання (прокурор просив призначити обвинуваченому покарання у вигляді 5 років позбавлення волі з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 3 роки, проти звільнення ОСОБА_5 від відбування призначеного покарання у вигляді позбавлення волі з випробуванням на підставі статті 75 КК України не заперечував; обвинувачений та його захисник просили суд призначити ОСОБА_5 мінімальне покарання, передбачене ч. 2 ст. 286 КК України, та звільнити його від відбування призначеного основного покарання у вигляді позбавлення волі з випробуванням на підставі статті 75 КК України; потерпіла ОСОБА_6 просила суд суворо не карати обвинуваченого та не позбавляти його волі; потерпіла ОСОБА_14 у судове засідання не прибула, свою позицію щодо міри покарання обвинуваченому не висловила);
- відношення обвинуваченого до вчиненого (визнання вини, щире каяття, добровільне відшкодування потерпілій ОСОБА_6 моральної шкоди та витрат на поховання сина);
- ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушень, яке відповідно до статті 12 КК України є тяжким злочином;
- характер допущених обвинуваченим порушень правил безпеки дорожнього руху, який керував транспортним засобом у нетверезому стані;
- особливості й обставини вчинення кримінального правопорушення (злочину): необережну форму вини, незворотність наслідків, які були спричинені цим діянням (смерть потерпілого);
- особу обвинуваченого, який має молодий вік; є учасником бойових дій; розлучений, однак перебуває у цивільному шлюбі; має на утриманні трьох малолітніх дітей: ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , та ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_4 ; є раніше не судимим; має постійне місце проживання, за яким характеризується посередньо; на обліку у лікаря-нарколога та лікаря-психіатра не перебуває.
При призначенні ОСОБА_5 покарання, згідно зі статтею 66 КК України, обставинами, що пом`якшують покарання обвинуваченого, суд визнає щире каяття, яке проявилося в критичній оцінці ним свого діяння шляхом визнання вини; добровільне відшкодування шкоди; наявність на його утриманні трьох малолітніх дітей; а також активне сприяння розкриттю кримінального правопорушення, яке полягало у тому, що обвинувачений добровільно своїми активними діями надавав допомогу органам досудового розслідування в установленні невідомих їм обставин справи, що не заперечувалося сторонами у судовому засіданні.

Водночас, суд дійшов висновку, що обставини, які пом`якшують покарання обвинуваченого, не є винятковими і не знижують істотним чином міру тяжкості скоєного кримінального правопорушення (злочину), не зменшують його суспільну небезпеку до рівня, який виходить за межі покарання, що виключає застосування до обвинуваченого статті 69 КК України призначення більш м`якого покарання, ніж передбаченого законом.
Обставиною, що обтяжує покарання обвинуваченого, є вчинення ним кримінального правопорушення у стані алкогольного сп`яніння.
Водночас, суд враховує, що на час вчинення діяння ОСОБА_5 , тобто станом на 01 листопада 2018 року, санкція ч. 2 ст. 286 КК України передбачала покаранняу вигляді позбавлення волі на строк від трьох до восьми років з позбавленням права керувати транспортними засобами на строк до трьох років або без такого.

01 липня 2020 року набрав чинності Закон України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо спрощення досудового розслідування окремих категорій кримінальних правопорушень» від 22 листопада 2018 року № 2617-VIII, згідно якого Кримінальний кодекс України доповнено статтею 286-1 "Керування транспортними засобами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції»
У подальшому, 16 лютого 2021 року, Верховною Радою України прийнято Закон України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо посилення відповідальності за окремі правопорушення у сфері безпеки дорожнього руху» (далі - Закон № 1231-IX), яким внесено зміни, зокрема, до Кримінального кодексу України.
Так, пунктом 12 Закону № 1231-IX внесено зміни до КК України, відповідно до яких Кодекс доповнюється статтею 286-1 "Порушення правил безпеки дорожнього руху або експлуатації транспорту особами, які керують транспортними засобами в стані сп`яніння»
Отже, з 03 липня 2020 року стаття 286-1 КК України (Керування транспортними засобами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції) виключена.
Разом з тим, відповідно до ч. 2, 3 ст. 4 КК України кримінальна протиправність і караність, а також інші кримінально-правові наслідки діяння визначаються законом про кримінальну відповідальність, що діяв на час вчинення цього діяння. Часом вчинення кримінального правопорушення визнається час вчинення особою передбаченої законом про кримінальну відповідальність дії або бездіяльності.
За приписами ст. 5 КК України закон про кримінальну відповідальність, що скасовує кримінальну протиправність діяння, пом`якшує кримінальну відповідальність або іншим чином поліпшує становище особи, має зворотну дію у часі, тобто поширюється на осіб, які вчинили відповідні діяння до набрання таким законом чинності, у тому числі на осіб, які відбувають покарання або відбули покарання, але мають судимість. Закон про кримінальну відповідальність, що встановлює кримінальну протиправність діяння, посилює кримінальну відповідальність або іншим чином погіршує становище особи, не має зворотної дії в часі. Закон про кримінальну відповідальність, що частково пом`якшує кримінальну відповідальність або іншим чином поліпшує становище особи, а частково посилює кримінальну відповідальність або іншим чином погіршує становище особи, має зворотну дію у часі лише в тій частині, що пом`якшує кримінальну відповідальність або іншим чином поліпшує становище особи.
У зв`язку з викладеним, з урахуванням вимог ч. 1 ст. 5 КК України, при розгляді даного кримінального провадження підлягає застосуванню редакція ч. 2 ст. 286 КК України, що діяла на час вчинення діяння ОСОБА_5 .
Враховуючи наведені обставини справи, суд вважає необхідним призначити ОСОБА_5 покарання у вигляді позбавлення волі на певний строк, у межах санкції ч. 2 ст. 286 КК України, за якою він обвинувачується.
При цьому, з метою захисту прав і законних інтересів особи, суспільства і держави, зважаючи на вимоги справедливості і мету правосуддя, враховуючи думку потерпілої ОСОБА_6 , яка претензій матеріального та морального характеру до обвинуваченого не мала, просила суд його суворо не карати та не позбавляти волі, беручи до уваги досудову доповідь органу пробації, згідно висновку якої орган пробації вважає, що виправлення обвинуваченого без позбавлення або обмеження волі на певний строк можливе та не становить небезпеки для суспільства, суд дійшов висновку, що виправлення ОСОБА_5 та попередження вчинення ним нових кримінальних правопорушень можливе без ізоляції від суспільства.
Вирішуючи питання про призначення додаткового покарання у вигляді позбавлення обвинуваченого права керування транспортними засобами, суд вважає необхідним зазначити наступне.
Відповідно до ч. 1 ст. 55 КК України позбавлення права керувати транспортними засобами як додаткове покарання призначається на строк до десяти років.
Згідно з правозастосовчою практикою, позбавлення права керувати транспортними засобами суд не вправі призначити як додаткове покарання особі, яка не має права керувати транспортними засобами.
Як убачається з матеріалів кримінального провадження, обвинувачений ОСОБА_5 не отримував посвідчення водія на право керування транспортними засобами відповідної категорії згідно зі ст. 15 Закону України «Про дорожній рух» та п. 2 Положення про порядок видачі посвідчень водія та допуску громадян до керування транспортними засобами, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 08 травня 1993 року № 340.
Відтак, до нього не може бути застосовано додаткове покарання у вигляді позбавлення права керування транспортними засобами.
Вказаний висновок узгоджується із правовою позицією Верховного Суду, наведеною у постанові від 22 січня 2019 року в справі № 708/40/18 (провадження № 51-7569 км 18).
Саме таке покарання, на думку суду, перебуває у справедливому співвідношенні із тяжкістю та обставинами скоєного і особою винного, є гуманним, справедливим, необхідним та достатнім для виправлення обвинуваченого, а також для попередження вчинення ним нових кримінальних правопорушень у майбутньому, досягнення мети покарання, передбаченої ст. 50 КК України, та випливає з дотримання судом принципів «рівних можливостей» та «справедливого судового розгляду», встановлених ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основних свобод 1950 року.
Визначене покарання, на думку суду, не потягне за собою порушення засад виваженості, що включає наявність розумного балансу між охоронюваними інтересами суспільства та правами особи, яка притягується до кримінальної відповідальності, через призму того, що втручання держави в приватне життя особи повинно спрямовуватись на досягнення справедливого балансу між загальними інтересами суспільства та потребою захисту основоположних прав особи, - воно має бути законним (несвавільним), пропорційним (не становити надмірного тягаря для особи) (справи «Бакланов проти Росії» від 09.06.2005 р.; «Фрізен проти Росії» від 24.03.2005 р.; «Ісмайлова проти Росії» від 29.11.2007 р.).
Майнова шкода кримінальним правопорушенням не завдана.

Цивільний позов у даному кримінальному провадженні не заявлено.

Запобіжний захід відносно обвинуваченого ОСОБА_5 не обирався.
Підстав для вирішення питань, пов`язаних із запобіжним заходом відносно обвинуваченого, немає у зв`язку з відсутністю таких клопотань сторони обвинувачення та з огляду на положення статей 22, 26 КПК України, згідно яких суд у кримінальному провадженні вирішує лише ті питання, що винесені на його розгляд сторонами, які є вільними у використанні своїх процесуальних прав.
У порядку частини 2 статті 124 КПК України з обвинуваченого необхідно стягнути на користь держави документально підтверджені витрати на проведення судових експертиз у загальному розмірі 11 430 грн 14 коп.
Крім того, судом установлено, що ухвалою слідчого судді Придніпровського районного суду м. Черкаси ОСОБА_15 від 07 грудня 2018 року накладено арешт на мотоцикл «ІЖ Планета 5», реєстраційний номер НОМЕР_2 , з боковим причепом «коляскою», а також змиви з лівого та правого руків`я керма даного транспортного засобу.
Відповідно до ч. 4 ст. 174 КПК України суд одночасно з ухваленням судового рішення, яким закінчується судовий розгляд, за клопотанням учасників провадження, вирішує питання про скасування арешту майна.
Враховуючи відсутність заперечень з боку учасників судового провадження, суд вважає за доцільне скасувати арешт за минуванням потреби.
Речові докази слід розподілити відповідно до ст. 100 КПК України.
Керуючись ст.ст. 368, 370, 374 КПК України, суд, -
У Х В А Л И В :
ОСОБА_5 визнати винним у скоєні кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України, та призначити йому покарання у вигляді 5 (п`яти) років позбавлення волі без позбавлення права керування транспортними засобами.

Відповідно до ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_5 від відбування призначеного основного покарання у вигляді 5 (п`яти) років позбавлення волі з іспитовим строком на 3 (три) роки, якщо він протягом іспитового строку не вчинить нового кримінального правопорушення та виконає обов`язки, покладені на нього судом.
На підставі п.п. 1, 2 ч. 1, п. 2 ч. 3 статті 76 КК України покласти на ОСОБА_5 наступні обов`язки:
- повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання;
- періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації;
- протягом іспитового строку не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.
Контроль за поведінкою ОСОБА_5 покласти на Черкаський районний відділ № 1 філії Державної установи Центр пробації в Черкаській області.
Запобіжний захід до обвинуваченого ОСОБА_5 до набрання вироком законної сили не застосовувати.
Стягнути із ОСОБА_5 на користь держави документально підтверджені витрати на проведення судових експертиз у загальному розмірі 11 430 (одинадцять тисяч чотириста тридцять) гривень 14 копійок.
Скасувати арешт, накладений ухвалою слідчого судді Придніпровського районного суду м. Черкаси ОСОБА_15 від 07 грудня 2018 року, з мотоцикла «ІЖ Планета 5», реєстраційний номер НОМЕР_2 , з боковим причепом «коляскою», а також зі змивів з лівого та правого руків`я керма даного транспортного засобу.
Речові докази у кримінальному провадженні:
- мотоцикл «ІЖ Планета 5», реєстраційний номер НОМЕР_2 , з боковим причепом «коляскою», який зберігається на території спеціального майданчика тимчасового утримання транспортних засобів Черкаського відділу поліції Головного управління Національної поліції в Черкаській області, що розташований за адресою: м. Черкаси, вул. Грибоєдова, буд. 61, - повернути за належністю ОСОБА_5 ;
- змиви з лівого та правого руків`я керма мотоцикла «ІЖ Планета 5», реєстраційний номер НОМЕР_2 , з боковим причепом «коляскою», які після проведення експертизи поміщено до стандартного пакету з полімерного матеріалу для опечатування речових доказів Експертної служби МВС № 0380092, - зберігати у матеріалах кримінального провадження;
- висушені зразки крові гр. ОСОБА_5 , що 08.01.2019 вилучені із КЗ «Черкаський обласний наркологічний диспансер» Черкаської обласної ради, які після проведення експертизи поміщено до стандартного пакету з полімерного матеріалу для опечатування речових доказів Експертної служби МВС № 2581221, - зберігати у матеріалах кримінального провадження.
Документ технічний паспорт мотоцикла «ІЖ Планета 5», реєстраційний номер НОМЕР_2 , з боковим причепом «коляскою», серії НОМЕР_3 , який наданий 13 грудня 2018 року свідком ОСОБА_16 та який зберігається у конверті у матеріалах кримінального провадження (т. 2 а.с. 193) повернути за належністю ОСОБА_5 .
На вирок може бути подана апеляційна скарга безпосередньо до Черкаського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Вирок не може бути оскаржено в апеляційному порядку з підстав заперечення обставин, які ніким не оспорювалися під час судового розгляду і дослідження яких було визнано судом недоцільним відповідно до положень частини третьої статті 349 КПК України.
Вирок суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок суду, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.
Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору. Учасники судового провадження мають право отримати копію вироку в суді. Учаснику судового провадження, який не був присутнім в судовому засіданні, копія судового рішення надсилається не пізніше наступного дня після ухвалення.

Суддя: ОСОБА_1