КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 липня 2022 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

суддів ОСОБА_2 ,
ОСОБА_3 ,
при секретарі ОСОБА_4 ,
з участю прокурора ОСОБА_5 ,
представника потерпілої адвоката ОСОБА_6 ,
захисника ОСОБА_7 ,
обвинуваченого ОСОБА_8 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в м. Києві кримінальне провадження №0005598 стосовно

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Києва, громадянина України, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимого,

обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 115 КК України, за апеляційними скаргами обвинуваченого ОСОБА_8 та захисника ОСОБА_7 на вирок Деснянського районного суду м. Києва від 01 грудня 2021 року,

в с т а н о в и л а:

Вироком Деснянського районного суду м. Києва від 01 грудня 2021 року ОСОБА_8 визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 115 КК України, та йому призначено покарання у виді 12 років позбавлення волі.

Стягнуто з ОСОБА_8 на користь потерпілої ОСОБА_9 2498,55 грн. матеріальної шкоди та 400 000 грн. моральної шкоди.

Також цим вироком вирішено питання щодо речових доказів та витрат, пов`язаних із залученням експерта.
_________________________________________________________________
Справа №11-кп/824/1826/2022 Головуючий у першій інстанції ОСОБА_10
Категорія: ч. 1 ст. 115 КК України Доповідач ОСОБА_1
Суд визнав доведеним, що 23.12.2020 року приблизно о 3 год. ОСОБА_8 , знаходячись у кімнаті квартири АДРЕСА_3 , на ґрунті раптово виниклих особистих неприязних стосунків вступив у словесний конфлікт зі своєю цивільною дружиною ОСОБА_11 , в ході розвитку якого у ОСОБА_8 виник злочинний умисел, направлений на умисне протиправне заподіяння смерті останній.
Реалізовуючи свій злочинний умисел, ОСОБА_8 , усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх суспільно небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, тобто діючи з прямим умислом, наніс ОСОБА_11 руками не менше трьох ударів в область обличчя, чим спричинив останній легкі тілесні ушкодження у вигляді забійної рани на слизовій верхньої губи справа, саден на тлі синця на кінчику носа та синця на верхній повіці лівого ока, після чого, тримаючи в правій руці предмет, який має колюче-ріжучі властивості, по типу клинка ножа, наніс ним один удар потерпілій ОСОБА_11 в область живота, заподіявши тяжке тілесне ушкодження за критерієм небезпеки для життя, у вигляді проникаючого колото-різаного поранення живота з розташуванням рани на шкірі передньої черевної стінки зліва, відходженням від неї ранового каналу, що проникає у порожнину очеревини, у напрямку: спереду назад, зліва направо та дещо зверху вниз, ушкодженням по його ходу: шкіри, підшкірно-жирової клітковини, м`язів живота і пристінкової очеревини передньої черевної стінки, лівої частки печінки (наскрізне ушкодження), малого сальника, підшлункової залози та селезінкової вени (крайове ушкодження), що привело до внутрішньої та зовнішньої кровотечі з розвитком крововтрати, та спричинило смерть ОСОБА_11 .

В апеляційній скарзі обвинувачений ОСОБА_8 , вважаючи вирок суду незаконним та необґрунтованим через невідповідність висновків суду, викладених у вироку, фактичним обставинам кримінального провадження та невідповідність призначеного покарання ступеню тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого, просить змінити вирок суду в частині призначеного покарання, пом`якшивши його, та призначити йому покарання за ч. 1 ст. 115 КК України у вигляді 8 років позбавлення волі.
В обґрунтування своїх вимог посилається на те, що у суді він надав показання, що не бажав наслідків у вигляді смерті ОСОБА_11 , у цьому не було ніякого смислу, а навпаки він втратив кохану для нього людину, і такі його показання доказами по справі не спростовані.
Крім того, на дослідження було надано відео слідчого експерименту, і з висновку експерта № 022-4-2058-2021 вбачається, що кількість ран, розташування колото-різаної рани та напрямок занурення колюче-ріжучего предмету в тіло, місця травмування, взаємне розташування ОСОБА_11 та підозрюваного відповідають виявленим судово-медичним даним і показанням ОСОБА_8 під час слідчого експерименту. Однак, суд не взяв до уваги даний висновок, який не спростовує його показання, а навіть їх підтверджує.
Також суд не надав належної оцінки і тому факту, що у крові трупа ОСОБА_11 було знайдено етиловий спирт в концентрації 4.43 г/л (проміле), що є дуже небезпечною дозою для життя.
Окрім цього, свідок ОСОБА_12 також надала показання в яких підтвердила, що ОСОБА_11 ревнувала її до нього ( ОСОБА_13 ).
Тому з боку потерпілої ОСОБА_11 мала місце протиправна поведінка щодо нього, у зв`язку із чим і сталася така ситуація, що він вдарив її ножем, так як, на його прохання зупинити свої протиправні дії, ОСОБА_11 не реагувала, оскільки була у нетверезому стані і не контролювала свої дії та могла вбити його, та вважає, що така протиправна поведінка з боку ОСОБА_11 суттєво зменшує ступінь суспільної небезпеки в його діяннях.

Крім того, вказує на те, що він щиро розкаявся у тому, що вдарив ножем ОСОБА_11 , проте не бажав настання наслідків в виді її смерті, але свідомо припускав настання таких наслідків, а також попросив вибачення у потерпілої ОСОБА_9 за спричинення смерті її дочки, активно сприяв розкриттю злочину, сам викликав поліцію та приймав активну участь у всіх слідчих діях, та після нанесення удару ножем, намагався врятувати життя потерпілій ОСОБА_11 , зупиняв кровотечу та викликав швидку. При цьому, зазначив, що він наніс тільки один удар ножем ОСОБА_11 .
Також суд першої інстанції не врахував те, що він раніше не судимий та має на утриманні хвору матір, яка є пенсіонеркою.
Таким чином, вважає, що суд першої інстанції в повній мірі не врахував всі вищезазначені пом`якшуючі обставини і призначив йому занадто суворе покарання, яке підлягає пом`якшенню.

В апеляційній скарзі захисник ОСОБА_7 , вважаючи вирок суду незаконним та необґрунтованим через невідповідність висновків суду, викладених у вироку, фактичним обставинам кримінального провадження та невідповідність призначеного покарання ступеню тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого, просить змінити вирок суду в частині призначеного покарання, пом`якшивши його, та призначити ОСОБА_8 покарання за ч. 1 ст. 115 КК України у вигляді 8 років позбавлення волі.
В обґрунтування своїх вимог посилається на те, що суд першої інстанції при призначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_8 не врахував, що він діяв з непрямим умислом на спричинення смерті потерпілій з огляду на кількість ударів ножем у життєво важливий орган (один удар), поведінку винного після вчинення злочину (виклик швидкої медичної допомоги), та те, що конфлікт між ОСОБА_8 і ОСОБА_11 виник через протиправну поведінку останньої, яка знаходилась в нетверезому стані та намагалась вдарити ножем обвинуваченого, що суттєво зменшує ступінь суспільної небезпеки в діяннях обвинуваченого та може пом`якшити йому покарання.

Також не ґрунтується на переконливих та беззаперечних доказах і висновок суду першої інстанції про те, що обвинувачений з потерпілою ОСОБА_11 часто сварилися і у процесі сварок обвинувачений неодноразово застосовував до потерпілої фізичну силу, завдавав їй тілесні ушкодження, оскільки жоден зі свідків безпосередньо не бачив, що ОСОБА_8 бив потерпілу, а стороною обвинувачення не надано жодної медичної довідки за попередні періоди, що у потерпілої ОСОБА_11 були тілесні ушкодження, та від потерпілої ОСОБА_11 за попередній період не зареєстровано жодної заяви та не має відповідного внесення до ЄРДР по факту її звернення у поліцію, що нібито ОСОБА_8 наносив їй тілесні ушкодження.
Крім того, в обвинувальному акті зазначений лише епізод вбивства від 23 грудня 2020 року, інших епізодів за попередній час обвинувальний акт не містить, тому висновок суду першої інстанції про нібито неодноразове застосування обвинуваченим до потерпілої ОСОБА_11 насильства не підтверджено переконливими та обґрунтованими доказами.

Також суд першої інстанції не врахував і характеристику старшого дільничного Деснянського УП ГУНП ОСОБА_14 від 12.01.2021 року на обвинуваченого ОСОБА_8 , в якій зазначено, що скарг від мешканців будинку на ОСОБА_8 не надходило, спиртними напоями він не зловживає, а тому суд першої інстанції при призначенні покарання обвинуваченому помилково зазначив у вироку, що обвинувачений негативно характеризується, так як зі змісту зазначеної характеристики такого висновку не вбачається.
Надалі захисник наводить доводи щодо незаконності та необґрунтованості вироку суду, аналогічні тим, що містяться в апеляційній скарзі обвинуваченого ОСОБА_8 .

Інші учасники судового провадження даний вирок не оскаржують.

В запереченнях на апеляційні скарги обвинуваченого ОСОБА_8 та захисника ОСОБА_7 , представник потерпілої ОСОБА_9 адвокат ОСОБА_6 , вважаючи апеляційні скарги безпідставними та необґрунтованими, просить залишити їх без задоволення, а вирок суду першої інстанції - без змін.

Заслухавши доповідь судді, пояснення обвинуваченого ОСОБА_8 та захисника ОСОБА_7 на підтримку доводів поданих апеляційних скарг, а також заперечення прокурора та представника потерпілої ОСОБА_9 адвоката ОСОБА_6 проти їх задоволення, провівши судові дебати, заслухавши останнє слово обвинуваченого ОСОБА_8 , перевіривши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи апеляційних скарг, колегія суддів дійшла наступних висновків.

За приписами ч. 1 ст. 404 КПК України, суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Висновки суду першої інстанції про доведеність винуватості ОСОБА_8 у вчиненні кримінального правопорушення, за обставин, викладених у вироку, є обґрунтованими, відповідають фактичним обставинам кримінального провадження і підтверджені дослідженими у судовому засіданні та наведеними у вироку доказами в їх сукупності, які оцінені судом першої інстанції відповідно до положень ст. 94 КПК України, і в апеляційних скаргах обвинуваченим ОСОБА_8 та захисником ОСОБА_7 фактично не оспорюються.
За встановлених судом фактичних обставин, дії ОСОБА_8 правильно кваліфіковані за ч. 1 ст. 115 КК України, як вбивство, тобто умисне протиправне заподіяння смерті іншій людині, що також обвинуваченим ОСОБА_8 та захисником ОСОБА_7 не оспорююється.
При цьому ствердження апелянтів про те, що ОСОБА_8 діяв з непрямим умислом на спричинення смерті потерпілій з огляду на кількість ударів ножем у життєво важливий орган (один удар), поведінку винного після вчинення злочину (виклик швидкої медичної допомоги) та те, що конфлікт між ОСОБА_8 і ОСОБА_11 виник через протиправну поведінку останньої, яка знаходилась в нетверезому стані та намагалась вдарити ножем обвинуваченого, в даному випадку не спростовують правильність кваліфікації дій обвинуваченого в умисному протиправному заподіянні смерті ОСОБА_11 , а наведені апелянтами в аспекті наявності підстав для пом`якшення призначеного ОСОБА_8 покарання, оцінка чому надається нижче.

Так, що стосується покарання, то, всупереч тверджень апелянтів, міра покарання призначена ОСОБА_8 з дотриманням вимог ст.ст. 50, 65 КК України.

Згідно з вимогами ст.ст. 50, 65 КК України, суд призначає покарання, враховуючи ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання. Особі, яка вчинила кримінальне правопорушення, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових кримінальних правопорушень.

Виходячи з принципів співмірності та індивідуалізації, це покарання за своїм видом і розміром має бути адекватним (відповідним) характеру вчинених дій, їх небезпечності та даним про особу винного, включаючироль, яку виконувала особа, визнана винуватою у вчиненні кримінального правопорушення, її поведінку під час його вчинення та інші фактори, які безпосередньо впливають на суспільну небезпеку кримінального правопорушення та/або небезпечність винуватця. При виборі заходу примусу мають значення і повинні братися до уваги обставини, які його пом`якшують і обтяжують.

Так, при призначенні обвинуваченому ОСОБА_8 покарання суд першої інстанції, відповідно до ст. 65 КК України, врахував ступінь тяжкості вчиненого ним кримінального правопорушення, який є особливо тяжким злочином, фактичні обставини справи, а також дані про особу ОСОБА_8 , який раніше не судимий, характеризується негативно.
Також при цьому враховано судом і вчинення ОСОБА_8 кримінального правопорушення щодо особи, з якою він перебував у сімейних відносинах як обставину, що обтяжує його покарання, а також відсутність таких обставин, що його пом`якшують.

З урахуванням вищезазначеного колегія суддів вважає, що суд першої інстанції прийшов до правильного висновку про необхідність призначити ОСОБА_15 покарання саме у виді позбавлення волі, яке він має відбувати реально, так як його виправлення, перевиховання та попередження вчинення ним нових кримінальних правопорушень неможливе без ізоляції від суспільства, при цьому визначивши йому таке покарання у розмірі 12 років позбавлення волі, тобто наближеному до мінімального розміру, передбаченому санкцією ч. 1 ст. 115 КК України, яка встановлює таке покарання на строк від 7 до 15 років.

Призначене ОСОБА_8 покарання за своїм видом та розміром є справедливим, відповідає тяжкості вчиненого ним кримінального правопорушення та його особі, і є необхідним для його виправлення, перевиховання та попередження вчинення нових кримінальних правопорушень, і в повній мірі відповідає вимогам ст. 65 КК України, а тому з доводами апелянтів про суворість призначеного ОСОБА_8 вироком суду першої інстанції покарання колегія суддів погодитись не може.

Що стосується вимоги апелянтів щодо визнання та врахування при призначенні покарання обвинуваченому наявності такої обставини, якщире розкаяння ОСОБА_8 у тому, що він вдарив ножем ОСОБА_11 , проте не бажав настання наслідків у виді її смерті, але свідомо припускав їх настання, тобто, що він діяв з непрямим умислом, то, на переконання колегії суддів, зважаючи на досліджені докази, судом першої інстанції правильно встановлена її відсутність, адже попри те, що ОСОБА_16 було нанесено лише один удар ОСОБА_11 , в даному випадку слід врахувати й те, що він був нанесений ним саме ножем у життєво важливий орган - живіт та нанесений з певною силою, внаслідок чого рановий канал має довжину 12,5 см та по його ходу, зокрема ушкоджені - ліва частка печінки (наскрізне ушкодження), малий сальник, підшлункова залоза та селезінкова вена (крайове ушкодження), що вказує про те, що обвинувачений, діючи таким чином, наносячи удар ножем в живіт ОСОБА_11 , усвідомлював суспільно-небезпечний характер своїх дій, передбачав його наслідки і бажав їх настання, тобто діяв з прямим умислом.

Також і з показань потерпілої та свідків ОСОБА_17 та ОСОБА_12 в суді встановлено, що обвинувачений з ОСОБА_11 , з якою він перебував у фактичних шлюбних відносинах, часто сварилися, в процесі сварок обвинувачений неодноразово застосовував до неї фізичну силу, завдавав їй тілесні ушкодження, погрожував їй вбивством, що також свідчить про умисел ОСОБА_8 на вбивство ОСОБА_11 .
Водночас, відсутність будь-яких звернень ОСОБА_11 до правоохоронних органів з приводу її побиття ОСОБА_8 , як про те зазначає сторона захисту, жодним чином не спростовує факту застосування обвинуваченим до неї фізичної сили, адже безпосереднім очевидцем одного з таких випадків була саме свідок ОСОБА_12 , про що вона й повідомила при її допиті в суді першої інстанції під присягою, будучи попередженою про кримінальну відповідальність за надання завідомо неправдивих показань.
При цьому звертає на себе увагу і той факт, що ОСОБА_8 жодним чином не намагався відшкодувати потерпілій ОСОБА_9 будь-яку шкоду, завдану смертю її доньки ОСОБА_11 , без материнської опіки якої, внаслідок дій обвинуваченого, залишився і її ( ОСОБА_11 ) неповнолітній син, що також вказує на відсутність в обвинуваченого щирого каяття.

Також і така обставина, як активне сприяння розкриттю злочину, не була встановлена судом першої інстанції, як не знаходить підстав для визнання наявності такої пом`якшуючої обставини і колегія суддів, оскільки доказів того, що поведінка обвинуваченого ОСОБА_8 була процесуально активною у цьому питанні та ним було ініційовано проведення будь-яких слідчих чи процесуальних дій в матеріалах провадження не має і стороною захисту не надано, та й в цілому і в суді першої інстанції позиція обвинуваченого ОСОБА_8 не була процесуально активною, адже він свою вину фактично визнавав лише частково, вказуючи, що смерть ОСОБА_18 наступила в результаті його дій, але умислу вбивати її у нього не було, а на початковому етапі фіксації події, що відбулась, взагалі намагався приховати свій злочин, вказуючи на отримання ОСОБА_11 тілесного ушкодження від металобрухту, якій вони разом збирали, відповідно до даних протоколу огляду відеозапису з нагрудних камер працівників поліції.

Тож вимоги апелянтів щодо визнання та врахування наявності таких обставин, як щире розкаяння ОСОБА_8 та активне сприяння розкриттю злочину, як підстав для пом`якшення призначеного йому покарання, не підлягають задоволенню за відсутності таких.

Що ж стосується ряду інших обставин, на які посилаються в своїх апеляційних скаргах обвинувачений та його захисник, як на підстави для пом`якшення призначеного обвинуваченому ОСОБА_8 покарання, а саме те, що ОСОБА_8 попросив вибачення у потерпілої ОСОБА_9 за спричинення смерті її дочки, та що, після нанесення удару ножем, намагався врятувати життя потерпілій ОСОБА_11 , зупиняв кровотечу та викликав швидку, і те, що конфлікт між ОСОБА_8 та ОСОБА_11 виник через протиправну поведінку останньої, яка знаходилась в нетверезому стані та намагалась вдарити ножем обвинуваченого, а також наявність у ОСОБА_8 на утриманні хворої матері, яка є пенсіонеркою, та те, що він раніше не судимий, за місцем проживання характеризується позитивно, хоча ця обставина і не є підтвердженою, так як з побутової характеристики, що міститься в матеріалах провадження, видно, що ОСОБА_8 фактично характеризується посередньо, адже скарг від мешканців будинку на ОСОБА_8 не надходило і спиртними напоями він не зловживає, хоча останнє спростовується показаннями свідка ОСОБА_17 , яка в суді вказала, що її син - ОСОБА_8 разом з ОСОБА_11 часто приходили додому випивши і у день події ОСОБА_8 перебував у стані алкогольного сп`яніння за показаннями свідка ОСОБА_19 та даними протоколу огляду відеозапису з нагрудних відеокамер працівників поліції, то вони, на переконання колегії суддів, не є тими обставинами, які в даному випадку істотно знижували б ступінь суспільної небезпеки вчиненого ОСОБА_8 кримінального правопорушення та давали б підстави для висновку про можливість пом`якшення призначеного йому судом покарання, зважаючи на тяжкість вчиненого ОСОБА_8 кримінального правопорушення, конкретні обставини його вчинення, яке вчинено відносно жінки та з якою він перебував у сімейних відносинах, характер та локалізацію спричиненого тілесного ушкодження, яке є небезпечним для життя, та його наслідки - спричинення смерті ОСОБА_11 , життя якої, згідно ст. 3 Конституції України, є найвищою соціальною цінністю у нашій державі.

А відтак, зважаючи на всі вищезазначені обставини, призначене ОСОБА_8 покарання за своїм видом та розміром є справедливим, відповідає тяжкості вчиненого ним особливо тяжкого злочину проти життя людини та особі обвинуваченого, і є необхідним для його виправлення, перевиховання та попередження вчинення нових кримінальних правопорушень, та в повній мірі відповідає вимогам ст.ст. 50, 65 КК України.

За викладеним вище, не маючи інших приводів та підстав для скасування чи зміни вироку, визнаючи його законним та обґрунтованим, колегія суддів вважає за необхідне залишити вирок суду першої інстанції без змін, а апеляційні скарги обвинуваченого ОСОБА_8 та захисника ОСОБА_7 без задоволення.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 404, 407 КПК України, колегія суддів

у х в а л и л а:

апеляційні скарги обвинуваченого ОСОБА_8 та захисника ОСОБА_7 залишити без задоволення, а вирок Деснянського районного суду м. Києва від 01 грудня 2021 року стосовно ОСОБА_8 без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом трьох місяців з дня її проголошення, а засудженим в той же строк з дня отримання її копії.

Судді:

____________________ _____________________ _____________________
ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3