ПОЛТАВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 626/1648/17 Номер провадження 21-з/814/28/22 Доповідач ап. інст. ОСОБА_1
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
04 липня 2022 року м. Полтава

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Полтавського апеляційного суду в складі:

головуючого суддіОСОБА_1 ,
суддів з секретаремОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Полтава заяву першого заступника начальника державної установи «Темнівська виправна колонія №100» про роз`яснення судового рішення,

ВСТАНОВИЛА:

Вироком Харківського апеляційного суду від 03 грудня 2019 року ОСОБА_5 визнаний винуватим та засуджений за ч.2 ст.185, ч.1 ст.263, ч.1 ст.70, ст.71 КК України на 4 роки 6 місяців позбавлення волі.

Початок строку відбування покарання ОСОБА_5 постановлено рахувати з 03 грудня 2019 року.

До апеляційного суду із заявою про роз`яснення вироку суду апеляційної інстанції звернувся перший заступник начальника державної установи «Темнівська виправна колонія №100» в частині зарахування у строк покарання ОСОБА_5 частково відбутого ним покарання, призначеного вироком Красноградського районного суду Харківської області від 15 квітня 2016 року.

Заслухавши доповідь судді, перевіривши доводи заяви, колегія суддів приходить до такого.
Відповідно до ч.1 ст.380 КПК України, якщо судове рішення є незрозумілим, суд, який його ухвалив, за заявою учасника судового провадження чи органу виконання судового рішення, приватного виконавця ухвалою роз`яснює своє рішення, не змінюючи при цьому його зміст.
За змістом закону роз`яснення рішення - це викладення рішення у більш ясній і зрозумілій формі.
Здійснюючи роз`яснення судового рішення, суд викладає більш повно і зрозуміло ті частини рішення, розуміння яких викликає труднощі, при цьому не вносячи змін до рішення по суті і не торкаючись тих питань, які не були предметом судового розгляду.
При цьому, роз`ясненню підлягає судове рішення, коли воно є незрозумілим для осіб, стосовно яких воно ухвалене, і для тих, що будуть здійснювати його виконання.
Як вбачається з матеріалів справи, вироком Красноградського районного суду Харківської області від 15 квітня 2016 року ОСОБА_5 визнаний винуватим та засуджений за ч.2 ст.186 КК України на 4 роки позбавлення волі.
На підставі ст.75 КК України ОСОБА_5 звільнений від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком 3 роки, з покладенням певних обов`язків, передбачених ст.76 цього Кодексу.
В подальшому, вироком цього ж суду від 29 березня 2018 року ОСОБА_5 засуджений за ч.1 ст.263, ч.2 ст.185, ч.1 ст.70 , ч.1 ст.71 КК України на 4 роки 1 місяць позбавлення волі.
Харківський апеляційний суд скасував цей вирок в частині призначення покарання та 03 грудня 2019 року хвалив в цій частині новий вирок, яким ОСОБА_5 засудив:
за ч.2 ст.185 КК України на 4 роки позбавлення волі;
за ч.1 ст.263 КК України на 3 роки 6 місяців позбавлення волі.
На підставі ч.1 ст.70 КК України, за сукупністю кримінальних правопорушень, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, визначив ОСОБА_5 4 роки позбавлення волі.
Відповідно до ст.71 КК України, за сукупністю вироків, до покарання за цим вироком частково приєднав невідбуту частину покарання у виді 6 місяців позбавлення волі за вироком Красноградського районного суду Харківської області від 15 квітня 2016 року та остаточно засудив ОСОБА_5 на 4 роки 6 місяців позбавлення волі.
При цьому початок строку відбуття покарання ОСОБА_5 постановлено рахувати з 03 грудня 2019 року.
Оскільки ОСОБА_5 24 квітня 2018 року був затриманий у зв`язку із скасуванням іспитового строку і направленням в місця позбавлення волі для відбування покарання за вироком Красноградського районного суду Харківської області від 15 квітня 2016 року, представник виправної колонії прохав роз`яснити, чи підлягає зарахуванню у строк відбування покарання період перебування під вартою засудженого з 24 квітня 2018 року.
Відповідно до ч.1 ст.71 КК України, якщо засуджений після постановлення вироку, але до повного відбуття покарання вчинив нове кримінальне правопорушення, суд до покарання, призначеного за новим вироком, повністю або частково приєднує невідбуту частину покарання за попереднім вироком.
Питання про те, яку саме частину невідбутого покарання слід приєднати до знову призначеного покарання, суд вирішує на свій розсуд з урахуванням конкретних обставин справи і виходячи з тих допустимих меж складання, які встановлені ч.2 ст.71 КК України.
Враховуючи, що Харківський апеляційний суд за сукупністю вироків, до покарання за своїм вироком приєднав лише невідбуту частину покарання у виді 6 місяців позбавлення волі за вироком Красноградського районного суду Харківської області від 15 квітня 2016 року, час відбування засудженим покарання з 24 квітня 2018 року не підлягає зарахуванню у строк покарання за вирокомХарківського апеляційного суду від 03 грудня 2019 року.
З огляду на викладене, колегія суддів приходить до висновку про те, що заява про роз`яснення судового рішення підлягає задоволенню.

Керуючись ст.380 КПК України, колегія суддів,

УХВАЛИЛА:

Заяву першого заступника начальника державної установи «Темнівська виправна колонія №100» задовольнити.
Роз`яснити вирок Харківського апеляційного суду від 03 грудня 2019 року щодо ОСОБА_5 .
Зазначити, що у строк призначеного ОСОБА_5 покарання за сукупністю вироків не підлягає зарахуванню строк відбування покарання з 24 квітня 2018 року по 02 грудня 2019 за вироком Красноградського районного суду Харківської області від 15 квітня 2016 року.
Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту проголошення.

СУДДІ:
ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3