Провадження №11-кп/801/950/2022
Головуючий у суді 1-ї інстанції: ОСОБА_1
ВІННИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
08 вересня 2022 року м. Вінниця
Вінницький апеляційний суд у складі:

головуючого-судді ОСОБА_2
суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4
зі секретарем ОСОБА_5
розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції у м. Вінниці апеляційну скаргу захисника ОСОБА_6 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_7 на ухвалу Вінницького міського суду Вінницької області від 26.07.2022 року про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою ОСОБА_7 по обвинуваченню у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.307, ч.3 ст. 307 КК України.
за участю сторін кримінального провадження:
прокурора: ОСОБА_8
захисника: ОСОБА_6
обвинуваченого: ОСОБА_7
в с т а н о в и в :
До Вінницького апеляційного суду надійшли матеріали у кримінальному провадженні №0001205 внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань 06 жовтня 2021 року по обвинуваченню ОСОБА_7 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 307, ч.3 ст. 307 КК України за апеляційною скаргою захисника ОСОБА_6 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_7 на ухвалу Вінницького міського суду Вінницької області від 26.07.2022 року про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою .
Ухвалою Вінницького міського суду Вінницької області від 26.07.2022 року клопотання прокурора про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою ОСОБА_7 задоволено
Продовжено запобіжний захід, застосований до обвинуваченого ОСОБА_7 у виді тримання під вартою строком на 60 днів, з 26 липня 2022 року до 23 вересня 2022 року включно.
Захисник ОСОБА_6 подала апеляційну скаргу, просила скасувати ухвалу Вінницького міського суду Вінницької області від 26.07.2022 року та змінити запобіжний захід на цілодобовий домашній арешт.

Вимоги апеляційної скарги захисника мотивовано тим, що обвинувачений ОСОБА_7 має постійне зареєстроване місце проживання, а саме: АДРЕСА_1 , має стійкі соціальні зв`язки, має на утримання неповнолітнього сина ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , жодним чином не чинить спроби кримінальному провадженню, тому вказані обставини свідчать про належність поведінки обвинуваченого та про відсутність у випадку ОСОБА_7 ризиків, на які вказує сторона обвинувачення.
Захисник просить суд взяти до уваги, те що, жоден ризик передбачений ст. 177 КПК України не доведений, клопотання прокурора подане з істотними порушеннями норм КПК України та вважає, що запобіжний захід у вигляді тримання під вартою є незаконним та необґрунтованим.
Виходячи з зазначеного та оцінюючи в сукупності усі наведені факти, захисник вважає, що прокурор не довів належним чином обґрунтованості тримання під вартою на такий довгий термін.

Заслухавши доповідача, думку прокурора ОСОБА_8 , який заперечував проти задоволення апеляційної скарги захисника, зазначив, що ризики, передбачені ст. 177 КПК України на даний час не зменшилися, продовжують існувати, ухвала суду першої інстанції є законною та обгрунтованою, захисника ОСОБА_6 , яка просила застосувати цілодобовий домашній або зменшити розмір застави, обвинуваченого ОСОБА_7 , який підтримав думку свого захисника, оглянувши матеріали провадження, обговоривши доводи апеляційної скарги, суд апеляційної інстанції вважає, що апеляційна скарга захисника не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Згідно ч.1, ч.2 ст. 331 КПК України під час судового розгляду суд за клопотанням сторони обвинувачення або захисту має право своєю ухвалою змінити, скасувати або обрати запобіжний захід щодо обвинуваченого.
Вирішення питання судом щодо запобіжного заходу відбувається в порядку, передбаченому главою 18 цього Кодексу.
Відповідно ч.1 ст.183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу .
Згідно ч.3 ст.199 КПК України клопотання про продовження строку тримання під вартою, крім відомостей, зазначених у статті 184 цього Кодексу, повинно містити: виклад обставин, які свідчать про те, що заявлений ризик не зменшився або з`явилися нові ризики, які виправдовують тримання особи під вартою; виклад обставин, які перешкоджають завершенню досудового розслідування до закінчення дії попередньої ухвали про тримання під вартою.
На переконання апеляційного суду, суд першої інстанції, вирішуючи питання про продовження строку тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_7 дотримався вимог кримінального процесуального закону.

З матеріалів провадження убачається, що ОСОБА_7 обвинувачується у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.307, ч.3 ст. 307 КК України.
Обвинувальний акт у кримінальному провадженні №0001205 від 06 жовтня 2021 року по обвинуваченню ОСОБА_7 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.307, ч.3 ст. 307 КК України перебуває на розгляді у суді першої інстанції.
Вирішуючи питання щодо продовження строків тримання під вартою, для прийняття законного та обґрунтованого рішення, суд, відповідно до ст.178 КПК України та практики Європейського суду з прав людини, врахував тяжкість кримінального правопорушення, у вчиненні якого обвинувачується особа та особисті обставини життя особи, які можуть свідчити на користь збільшення (зменшення) ризику переховування від правосуддя чи інших способів неналежної процесуальної поведінки.
Суд апеляційної інстанції погоджується з висновками суду першої інстанції щодо наявності підстав для продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.
Судом враховано, що обвинувачений ОСОБА_7 обвинувачується у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 та ч. 3 ст. 307 КК України, які згідно ст.12 КК України є тяжкими та особливо тяжкими умисними злочинами у сфері незаконного обігу особливо небезпечних засобів та психотропних речовин, вчинених у складі організованої злочинної групи, за які передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк до 12 років з конфіскацією майна, у нього відсутнє законне джерело доходу, міцні соціальні зв`язки, що свідчить про те, що обвинувачений зможе переховуватись від суду, розуміючи міру покарання, яка може бути до нього застосована, здійснювати вплив на свідків та продовжити вчиняти інші кримінальні правопорушення.
Суд першої інстанції обґрунтовано продовжив запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, оскільки на час розгляду клопотання ризики, передбачені ст. 177 КПК України не зменшилися, а жоден із більш мяких запобіжних заходів не зможе запобігти вказаним ризикам.
Посилання у апеляційній скарзі захисника ОСОБА_6 на те, що обвинувачений має постійне зареєстроване місце проживання, а саме: АДРЕСА_1 , має стійкі соціальні зв`язки, має на утримання неповнолітнього сина ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , як на обставини, які є підставою для зміни запобіжного заходу з тримання під вартою на цілодобовий домашній арешт, суд апеляційної інстанції не приймає.
У відповідності до вимог ст. 178 КПК України судом першої інстанції при вирішенні питання про продовження запобіжного заходу, зазначені обставини приймались до уваги в сукупності зі всіма обставинами провадження, які мають значення для прийняття правильного рішення.
На підтвердження своїх доводів захисник не надав доказів, щодо наявності міцних соціальних зв`язків, щодо перебування на утриманні обвинуваченого неповнолітнього сина ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .
Під час апеляційного розгляду ОСОБА_7 пояснив, що його син проживає з колишньою дружиною.
Перевіряючи доводи апеляційної скарги захисника ОСОБА_6 щодо застосування до обвинуваченого ОСОБА_7 запобіжного заходу у вигляді цілодобового домашнього арешту, суд апеляційної інстанції враховує, що розгляд кримінального провадження щодо обвинуваченого триває та вважає, що запобіжний захід у вигляді тримання під вартою є саме таким запобіжним заходом, який буде достатнім стримуючим засобом, що здатен забезпечити гарантії належної процесуальної поведінки обвинуваченого та запобігти ризикам, доведеним прокурором, а також забезпечити безпеку суспільства від нових протиправних посягань обвинуваченого, враховуючи ступінь суспільної небезпеки злочину, у якому він обвинувачується.
Враховуючи те, що ОСОБА_7 своїми діями показав свою зневагу до існуючих правил і норм поведінки, вчиняючи кримінальні правопорушення, проявив самовпевненість у безкараності за свої вчинки, перебування його на волі може призвести до можливості переховування від органів досудового розслідування та суду, що в подальшому ускладнить проведення судового розгляду.
Відповідно до сформованої практики Європейського суду з прав людини, тримання особи під вартою може бути виправдане, якщо існують реальні ознаки наявності справжнього суспільного інтересу, який незважаючи на презумпцію невинуватості, переважає принцип поваги до особистої свободи.
У розумінні практики Європейського суду з прав людини, тяжкість обвинувачення не є самостійною підставою для утримання особи під вартою, проте таке обвинувачення у сукупності з іншими обставинами збільшує ризик втечі настільки, що його неможливо відвернути, невзявши особу під варту. У справі «Ілійков проти Болгарії» №33977/96 від 26 липня 2001 року ЄСПЛ зазначив, що «суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування або повторного вчинення злочинів».
Суд апеляційної інстанції вважає, що, приймаючи до уваги практику Європейського суду з прав людини, рішення суду повинно забезпечити не тільки права обвинуваченого, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів, що вимагає від суду більшої суворості в оцінці порушень цінностей суспільства.
Підстави для скасування ухвали Вінницького міського суду Вінницької області від 26.07.2022 року про продовження запобіжного заходу обвинуваченому ОСОБА_7 відсутні.

Керуючись ст.404, 405, 407, 419 КПК України, суд апеляційної інстанції,
п о с т а н о в и в :
Відмовити в задоволенні апеляційної скарги захисника.
Ухвалу Вінницького міського суду Вінницької області від 26.07.2022 року про продовження тримання під вартою ОСОБА_7 залишити без змін.
Ухвала оскарженню не підлягає.
Судді :

ОСОБА_2 ОСОБА_4 ОСОБА_3