12.05.2021
Справа № 359/2606/20
Провадження № 1-кп/359/185/2021
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

12 травня 2021 м. Бориспіль

Бориспільський міськрайонний суд Київської області у складі:
Головуючого судді ОСОБА_1 ,
при секретарях судових засідань ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
за участі:
прокурорів ОСОБА_5 , ОСОБА_6 ,

потерпілого ОСОБА_7

представника потерпілого ОСОБА_8 ,

обвинуваченої ОСОБА_9 ,
захисників ОСОБА_10 , ОСОБА_11 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду з технічною та відео фіксацією кримінальне провадження №0000878, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань 13.10.2019, що надійшло до суду з обвинувальним актом по обвинуваченню:

ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки м. Краматорськ, Донецької області, українки, громадянки України, маючої на утримані малолітню дитину, зареєстрованої за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючої за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимої,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України,

в с т а н о в и в:
13.10.2019, близько 13 години 30 хвилин, водій ОСОБА_9 , керуючи технічно-справним автомобілем «Renault Safrane», реєстраційний номер НОМЕР_1 , рухаючись проїзною частиною 17 км. +600 м. автодороги сполученням Бориспіль-Золотоноша, в смузі для руху в напрямку м. Золотоноша, в Бориспільському районі Київської області, в порушення вимог пунктів 2.3 б), д) Правил дорожнього руху України, згідно з якими для забезпечення безпеки дорожнього руху водій зобов`язаний бути уважним, стежити за дорожньою обстановкою, реагувати на її зміну, технічним станом транспортного засобу і не відволікатися від керування цим засобом у дорозі; не створювати своїми діями загрози безпеці дорожнього руху, не була уважна, не стежила за дорожньою обстановкою, не реагувала на її зміну, внаслідок чого своїми діями створила загрозу безпеці дорожнього руху, в порушення вимог пункту 12.1 Правил дорожнього руху України, відповідно до якого, під час вибору в установлених межах безпечної швидкості руху водій повинен ураховувати дорожню обстановку, а також особливості вантажу, що перевозиться, і стан транспортного засобу, щоб мати змогу постійно контролювати його рух та безпечно керувати ним, та пункту 10.1 Правил дорожнього руху, відповідно до якого перед початком руху, перестроюванням та будь-якою зміною напрямку руху водій повинен переконатися, що це буде безпечним і не створить перешкод або небезпеки іншим учасникам руху, проявила злочинну самовпевненість, не врахувала дорожню обстановку, не обрала безпечну швидкість руху транспортного засобу, щоб мати змогу постійно контролювати його рух, внаслідок чого допустила виїзд на зустрічну смугу руху, де допустила зіткнення з автомобілем марки «ЗАЗ Sens», реєстраційний номер НОМЕР_2 під керуванням водія ОСОБА_12 ІНФОРМАЦІЯ_2 , який рухався в зустрічному напрямку в межах зустрічної смуги для руху.
У результаті дорожньо-транспортної пригоди водій автомобіля «ЗАЗ Sens», реєстраційний номер НОМЕР_2 , ОСОБА_12 від отриманих тілесних ушкоджень загинув на місці події.
Смерть ОСОБА_12 настала від множинних переломів кісток скелету з ушкодженням внутрішніх органів, що супроводжувалися крововтратою та розвитком шоку.
Грубе порушення водієм ОСОБА_9 вимог пунктів 2.3 б), д), 10.1 та 12.1 Правил дорожнього руху України перебувають у прямому причинному зв`язку з виникненням дорожньо-транспортної пригоди та настанням наслідків у вигляді спричинення смерті потерпілого ОСОБА_12 .
Таким чином ОСОБА_9 обвинувачується у порушенні правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, що спричинило смерть потерпілого ОСОБА_12 , тобто у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України.
Обвинувачена ОСОБА_9 вину у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України, визнала у повному обсязі, щиро розкаялася. Розуміє, що порушила Правила дорожнього руху України, унаслідок яких загинула людина. Фактичні обставини справи не оспорює та зазначила, що всі обставини справи відповідають дійсності. Вона 13.10.2019, близько 13 години 30 хвилин, керуючи технічно-справним автомобілем «Renault Safrane», реєстраційний номер НОМЕР_1 , рухалася проїзною частиною 17 км. +600 м. автодороги сполученням Бориспіль-Золотоноша, в смузі для руху в напрямку м. Золотоноша, що в Бориспільському районі Київської області. У її автомобілі знаходилася її малолітня донька, яка була пристебнута у дитячому сидінні. Того дня вона була втомлена, а тому не була уважна, не стежила за дорожньою обстановкою, оскільки на декілька хвилин, як їй тоді здалося, вона заснула, та прийшла до тями коли допустила виїзд на зустрічну смугу руху, де допустила зіткнення з автомобілем марки «ЗАЗ Sens», який рухався в зустрічному напрямку. У результаті дорожньо-транспортної пригоди водій автомобіля «ЗАЗ Sens» загинув на місці події. Також зазначила, що цивільний позов потерпілого визнала у повному обсязі.
Обвинувачена та інші учасники судового провадження не оспорюють обставини вчинення кримінального правопорушення. На підставі ч. 3 ст. 349 КПК України, суд вважає недоцільним досліджувати докази відносно фактичних обставин вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України, обмежується допитом обвинуваченої та дослідженням доказів, які характеризують особу обвинуваченої, досліджує докази щодо судових витрат та речових доказів. Вирішує питання щодо цивільного позову.

Судом з`ясовано, що обвинувачена та інші учасники кримінального провадження розуміють зміст цих обставин, сумніву у добровільності та істинності їх позицій немає.

При цьому розгляд провадження проводився відносно обвинуваченої в межах пред`явленого їй обвинувачення.
Суд встановив обставини справи, оцінюючи досліджені докази, вважає, що вина обвинуваченої у вчиненні вищезазначеного кримінального правопорушення у судовому засіданні доведена повністю і досліджених доказів достатньо для визнання її винною.

Її дії кваліфіковані за ч. 2 ст. 286 КК України, як порушення правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, що спричинили смерть потерпілого. Таку кваліфікацію дій обвинуваченої ОСОБА_9 , суд вважає правильною.

Так, об`єктивна сторона складу кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України включає такі обов`язкові ознаки, як діяння, обстановку, наслідки та причинний зв`язок між діянням і наслідками.

Діяння полягає у порушенні правил безпеки дорожнього руху або експлуатації транспорту, яке може вчинятися шляхом дії або бездіяльності і полягати у вчиненні дій, які заборонені правилами; невиконанні дій, які особа може і зобов`язана вчинити, відповідно до вимог правил безпеки руху й експлуатації транспорту. Діяння при вчиненні цього злочину завжди пов`язане з недотриманням вимог відповідних нормативних актів - правил безпеки руху та експлуатації транспортних засобів.

Причинний зв`язок між діянням і наслідками має місце тоді, коли порушення правил безпеки руху або експлуатації транспорту допущене винним закономірно, які передбачають наслідки, передбачені ст. 286 КК України.

Суб`єктивна сторона злочину визначається ставленням винного до наслідків і в цілому характеризується необережною виною.

Обвинувачена ОСОБА_9 13.10.2019, близько 13 години 30 хвилин, керуючи технічно-справним автомобілем «Renault Safrane», реєстраційний номер НОМЕР_1 , допустила злочинну недбалість, яка виразилось у діях, які виразилися у неуважності, не стеженні за дорожньою обстановкою, не реагуванні на її зміну, проявила злочинну самовпевненість, внаслідок чого допустила виїзд на зустрічну смугу руху, де допустила зіткнення з автомобілем марки «ЗАЗ Sens», реєстраційний номер НОМЕР_2 під керуванням водія ОСОБА_12 . Такі дії заборонені ПДР України. Унаслідок дорожньо-транспортної пригоди водій автомобіля «ЗАЗ Sens», реєстраційний номер НОМЕР_2 , ОСОБА_12 , отримав тілесні ушкодження від яких загинув на місці події. Смерть ОСОБА_12 настала від множинних переломів кісток скелету з ушкодженням внутрішніх органів, що супроводжувалися крововтратою та розвитком шоку. Додаткові обставини, які сприяли настанню цих наслідків, суд не встановив. Між діями обвинуваченої ОСОБА_9 та смертю ОСОБА_12 існує безпосередній причинно-наслідковий зв`язок. Обвинувачена не передбачала можливість настання суспільно небезпечних наслідків своїх діянь, хоча повинна була і могла їх передбачити. Вчинене кримінальне правопорушення є закінченим.
Згідно з п. 5 ст.364 КПК України учасники судового провадження мають право в судових дебатах посилатись лише на ті докази, які були дослідженні в судовому засіданні.

Тому, суд дійшов до переконання, що обвинувачена ОСОБА_9 повинен бути засуджена за ч. 2 ст. 286 КК України, за порушення правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, що спричинили смерть потерпілого.

Призначаючи покарання обвинуваченій, суд враховує ступінь тяжкості вчиненого нею злочину, обставини його вчинення, дані про особу обвинуваченої, обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

Судом враховується те, що ОСОБА_9 вчинила злочин з необережності, який відноситься до категорії тяжких злочинів.

Як роз`яснив Верховний суд 22.03.2018, у справі №759/7784/15-к, розуміння поняття «щире каяття», як таке, що розкаяння передбачає, окрім визнання особою факту вчинення злочину, ще й дійсне, відверте, а не уявне визнання своєї провини у вчиненому певному злочині, щирий жаль з приводу цього та осуд своєї поведінки, що повинно виражатися в намаганні особи відшкодувати завдані злочином збитки, бажанні виправити наслідки вчиненого. Факт щирого каяття особи у вчиненні злочину повинен знайти своє відображення в матеріалах кримінального провадження.

Обставиною, що пом`якшує покарання обвинуваченої ОСОБА_9 , відповідно до ст. 66 КК України, є щире каяття та активне сприяння розкриття злочину.

Обставини, які обтяжують покарання обвинуваченої ОСОБА_9 , у відповідності до ст. 67 КК України, судом не встановлено.

Аналіз даних при вивчені особи обвинуваченої вказує на те, що ОСОБА_9 раніше не судима. Особа молодого віку, має на утримані малолітню дитину. Має місце реєстрації проживання. За місцем постійного проживання характеризується позитивно. Крім того частково повернула матеріальну шкоду в розмірі 3000 грн., що підтверджується мотивувальною частиною цивільного позову.

Указані обставини потребують додаткового врахування при призначенні покарання обвинуваченій, оскільки мають істотне значення для вивчення її особистості та відношення до скоєного нею.

З цього приводу, суд вважає за доцільне призначити покарання у виді позбавлення волі строком в межах санкції частини статті, з позбавленням права керування транспортними засобами на певний строк.
Разом з тим, виходячи із фактичної тяжкості вчиненого ОСОБА_9 кримінального правопорушення, зокрема, характеру діяння, обстановки, способу, місця і часу його вчинення, з урахуванням форми, виду, ступеня вини, мотивів і мети кримінального правопорушення, обставин, що характеризують поведінку обвинуваченої до вчинення кримінального правопорушення, обставин, що безпосередньо пов`язані із вчиненням кримінального правопорушення і характеризують поведінку останньої після вчинення кримінального правопорушення, та індивідуальних особливостей обвинуваченої, зокрема, що вона має на утримані малолітню доньку. Обвинувачена є фактично одним працюючим членом сім`ї, а наявність на її утриманні дитини вимагає від ОСОБА_9 прийняття заходів для її належного забезпечення та догляду за нею. Відповідно до характеристики за місцем проживання, обвинувачена зарекомендувала себе виключно позитивно. Суд враховує наявність щирого каяття та відсутність обставин, які обтяжують покарання обвинуваченої, а також, із урахуванням правової позиції прокурора, захисника, думки потерпілого та його представника, які просили призначити покарання в межах санкції статті кримінального закону, суд приходить до висновку, що вищенаведені обставини істотно знижують фактичну ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення і ступінь небезпечності винної особи для суспільства, що у своїй сукупності утворює підставу для висновку, що перевиховання та виправлення ОСОБА_9 залишається можливим без ізоляції від суспільства та вважає за доцільне застосувати до неї положення ст. 75 та ст. 76 КК України, призначивши покарання з іспитовим строком з визначенням відповідних обов`язків судом.

Підстав для застосування ст.69 КК України суд не вбачає.

При цьому, з урахуванням ступеня тяжкості вчиненого кримінального правопорушення та його тяжких наслідків, обставин, за яких відбулося порушення ОСОБА_9 правил безпеки дорожнього руху, а також даних про особу обвинуваченої, суд вважає необхідним призначити ОСОБА_9 додаткове покарання у виді позбавлення права керування транспортними засобами на строк в межах санкції ч. 2 ст. 286 КК України.

Підсумовуючи вище зазначене, суд вважає, що саме дана міра покарання відносно обвинуваченої є необхідною і достатньою для виправлення та попередження скоєння нею нових злочинів, враховуючи тяжкість вчиненого злочину та особу обвинуваченої.

У ході розгляду кримінального провадження 30.06.2020 потерпілим ОСОБА_7 пред`явлено цивільний позов про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, завданої внаслідок вчинення дорожньо-транспортної пригоди, до обвинуваченого ОСОБА_9 та Товариства з додатковою відповідальністю «Страхова компанія «Ю.ЕС.АЙ».

Потерпілий просить стягнути з обвинуваченої ОСОБА_9 на його користь завдану йому матеріальну шкоду в сумі 59042 гривень 99 копійок (витрати на поховання та на спорудження надгробного пам`ятника) та моральну шкоду в сумі 450228 гривень 00 копійок.

Стягнути з Товариства з додатковою відповідальністю «Страхова компанія «Ю.ЕС.АЙ» на користь потерпілого ОСОБА_7 завдану йому матеріальну шкоду в сумі 150228 гривень 00 копійок (заподіяної смертю потерпілого) та моральну шкоду у сумі 49772 гривень 00 копійок.

Щодо вирішення пред`явленого цивільного позову, в рамках даного кримінального провадження, слід зазначити наступне.

Обвинувачена ОСОБА_9 цивільний позов стосовно відшкодування матеріальної та моральної шкоди потерпілому, визнала у повному обсязі, тому в цій частині він підлягає задоволенню.

Відповідно до ч. 2 ст. 127 КПК України шкода, завдана кримінальним правопорушенням, може бути стягнута судовим рішенням за результатами розгляду цивільного позову у кримінальному провадженні.

Частиною 5 ст. 128 КПК України зазначено, що цивільний позов у кримінальному провадженні розглядається судом за правилами, встановленими цим Кодексом. Якщо процесуальні відносини, що виникли у зв`язку з цивільним позовом, цим Кодексом не врегульовані, до них застосовуються норми Цивільного процесуального кодексу України за умови, що вони не суперечать засадам кримінального судочинства.

Як роз`яснив Вищій спеціалізований суд з розгляду цивільних і кримінальних справ у своїй постанові №4 від 01.03.2013 «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки» у п. 6 особою, яка зобов`язана відшкодувати шкоду, завдану джерелом підвищеної небезпеки, є фізична або юридична особа, що на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди, позички тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Якщо особа під час керування транспортним засобом має посвідчення водія на право керування транспортним засобом відповідної категорії і реєстраційний документ на транспортний засіб, переданий їй власником або іншою особою, яка на законній підставі використовує такий транспортний засіб, то саме ця особа буде нести відповідальність за завдання шкоди.

Також, суд звертає увагу, що ВСУ у постанові по справі № 6-2808цс15 від 20.01.2016 зробив правовий висновок, що право потерпілого на відшкодування шкоди її заподіювачем є абсолютним, тобто останній вправі одержати повне відшкодування шкоди безпосередньо від особи, яка її завдала, не залежно від того, чи застрахована цивільно-правова відповідальність такої особи.

Разом з тим, ч. 2 ст. 1187 ЦК України визначено, що шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

Потерпілий у своїй позовній заяві надає обґрунтування того, що внаслідок зазначеної дорожньо-транспортної пригоди, водій автомобіля «ЗАЗ Sens», реєстраційний номер НОМЕР_2 ОСОБА_12 , згідно з висновком експерта №369 від 15.11.2019, отримав сукупність тілесних ушкоджень, від яких загинув на місці події.
Так, відповідно до змісту цивільного позову, потерпілим ОСОБА_7 були понесенні витрати, пов`язані із похованням загиблого ОСОБА_12 , сума яких становить 59 042 грн. 99 коп., так як 3000 грн. було відшкодовано обвинуваченою.
Згідно з п. 2 ч. 2, ч. 3 ст. 23 ЦК України моральна шкода полягає у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначені розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.

Крім того, у відповідності до ч. 2 ст. 1167 ЦК України фізична особа, яка зазнала душевних страждань у зв`язку зі смертю членів її сім`ї чи близьких родичів, має право на відшкодування моральної шкоди.

Встановлено, що у зв`язку зі смертю ОСОБА_12 його батько ОСОБА_7 зазнав сильних душевних переживань та страждань. Потерпілий та його дружина втратили одного з синів, в результаті чого вони зараз навіть не уявляють подальше життя без дорогої їм людини, що спричиняє їм обом невпинні страждання. На даний час батьки загиблого не в змозі пристосуватися до думки, що вже ніколи не відчують тепло сина, його любові і турботи, не почують його голос. ОСОБА_7 зазначив інтенсивність і тривалість перенесених психічних страждань. У такий спосіб йому була заподіяна моральна шкода.

З урахуванням глибини та тривалості душевних страждань, яких зазнав батько, пов`язаних з невідворотністю втрати сина, позбавленням можливості спілкуватись з ним в подальшому та істотними змінами в сімейному житті, ступеня вини ОСОБА_9 , та з огляду на вимоги розумності і справедливості розмір моральної шкоди, яку належить відшкодувати ОСОБА_7 становить 450 228 гривень 00 копійок.

Як вбачається з цивільного позову до Товариства з додатковою відповідальністю «Страхова компанія «Ю.ЕС.АЙ», потерпілорму стало відомо, що цивільно-правова відповідальність ОСОБА_9 була застрахована у даному Товаристві за полісом №АО 4009442. У своєму відгуку відповідач 2 зазначає, що відсутні документи, які підтверджують право позивача на вимогу відшкодування шкоди.

Розгляд кримінального провадження проводився відповідно до ч.3 ст.349 КПК, а тому письмові докази, крім поданих, судом не досліджувалися. Проте, орган обвинувачення не заперечує той факт, що ОСОБА_7 є батьком загиблого ОСОБА_12 , який на досудовому слідстві був визнаний потерпілим, а тому підстав сумніватися в даних обставинах суд не вбачає.

Відповідно до вказаного страхового полісу визначені страхові суми: 200000 грн. за шкоду заподіяну життю та здоров`ю; 100000 грн. за шкоду заподіяну майну; 1000 грн. франшиза.

Відповідач ТДВ «Страхова компанія «Ю.ЕС.АЙ», у своє му відзиві, не навела переконливих доказів тому, що підстав для відмови в задоволені позову щодо стягнення з них матеріальної та моральної шкоди, відсутні. Сума вимог не перевищує ліміт страхового відшкодування.

Відповідно до Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів»: п. 22.1 статті 22 у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи. Пунктом 27.1. Страхове відшкодування (регламентна виплата) виплачується, якщо смерть потерпілого внаслідок дорожньо-транспортної пригоди настала протягом одного року після дорожньо-транспортної пригоди та є прямим наслідком цієї дорожньо-транспортної пригоди.

Згідно з п. 27.2. даного Закону страховик (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, - МТСБУ) здійснює відшкодування шкоди, заподіяної смертю потерпілого, на умовах, встановлених статтею 1200 Цивільного кодексу України кожній особі, яка має право на таке відшкодування, рівними частинами. Загальний розмір страхового відшкодування (регламентної виплати) утриманцям одного померлого не може бути меншим, ніж 36 мінімальних заробітних плат у місячному розмірі, встановлених законом на день настання страхового випадку. Пунктом 27.3 страховик (у випадках, передбачених підпунктами "г" і "ґ" пункту 41.1 та підпунктом "в" пункту 41.2 статті 41 цього Закону, - МТСБУ) відшкодовує моральну шкоду, заподіяну смертю фізичної особи, її чоловіку (дружині), батькам (усиновлювачам) та дітям (усиновленим). Загальний розмір такого страхового відшкодування (регламентної виплати) цим особам стосовно одного померлого становить 12 мінімальних заробітних плат у місячному розмірі, встановлених законодавством на день настання страхового випадку, і виплачується рівними частинами. Страховик (МТСБУ) здійснює відшкодування особі, яка здійснила витрати на поховання та на спорудження надгробного пам`ятника, за умови надання страховику (МТСБУ) документів, що підтверджують такі витрати, та пред`явлення оригіналу свідоцтва про смерть. Загальний розмір такого відшкодування стосовно одного померлого не може перевищувати 12 мінімальних заробітних плат у місячному розмірі, встановлених законом на день настання страхового випадку.

Відшкодування шкоди, пов`язаної із смертю потерпілого, може бути виплачено у вигляді одноразової виплати. Загальний розмір усіх здійснених страхових відшкодувань (регламентних виплат) за шкоду, заподіяну життю та здоров`ю однієї особи, не може перевищувати страхову суму за таку шкоду.

Частиною першою статті 1200 ЦК України встановлено, що у разі смерті потерпілого право на відшкодування шкоди мають непрацездатні особи, які були на його утриманні або мали на день його смерті право на одержання від нього утримання, а також дитина потерпілого, народжена після його смерті.

Таким чином, на користь позивача ОСОБА_7 слід стягнути з ТДВ «Страхова компанія «Ю.ЕС.АЙ» відшкодування шкоди, заподіяної смертю потерпілого, що становить 150228 грн. 00 коп. та моральної шкоди, що становить 49772 грн. 00 коп.

Крім того, з обвинуваченої, на користь держави, слід стягнути витрати на проведення експертизи у розмірі 7536 гривень 48 копійок.

Запобіжний захід не обирався, підстав для його обрання судом не встановлено.

Захід забезпечення у кримінальному провадженні у вигляді арешту накладеного, згідно із ухвалами слідчого судді Шевченківського районного суду м. Києва від 21.10.2019 на автомобіль «Renault Safrane», реєстраційний номер НОМЕР_1 та автомобіль «ЗАЗ Sens», реєстраційний номер НОМЕР_2 , скасувати.
Долю речових доказів слід вирішити у відповідності до ст. 100 КПК України.

Керуючись: ст. ст. 84, 100, 122, 124, 126, 127-129, ч. 3 ст. 349, 363-371, 373-374 КПК України, ст.ст. 50, 65-66, 75-77, ч. 2 ст. 286 КК України, ст. 81 ЦПК України, ст. 386, ст. 1166, ст. ст. 1187-1188 ЦК України, суд

у х в а л и в:

ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнати винною у вчинені кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України, та призначити їй покарання у виді 5 (п`яти) років позбавлення волі з позбавленням права керувати транспортирними засобами на строк 2 (два) роки.

Звільнити ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на підставі ст. 75 КК України, від відбування призначеного основного покарання у виді позбавлення волі, з випробуванням, встановивши іспитовий строк терміном 3 (три) роки, з покладенням на неї обов`язків, відповідно до ст. 76 КК України: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання чи роботи.

Іспитовий строк ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , рахувати з моменту проголошення вироку.

Додаткове покарання у виді позбавлення права керування транспортними засобами строком на 2 (два) роки виконувати окремо, з моменту вилучення у ОСОБА_9 посвідчення водія.
Запобіжний захід не обирався, підстав для його обрання судом не встановлено.

Цивільний позов потерпілого ОСОБА_7 до ОСОБА_9 , та Товариства з додатковою відповідальністю «Страхова компанія «Ю.ЕС.АЙ» задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на користь ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , матеріальну шкоду у розмірі 59 042 грн. 99 коп. та відшкодування моральної шкоди у розмірі 450 228 грн. 00 коп., на загальну суму 509 270 (п`ятсот дев`ять тисяч двісті сімдесят) грн. 99 коп.

Стягнути з Товариства з додатковою відповідальністю «Страхова компанія «Ю.ЕС.АЙ», на користь ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , матеріальну шкоду у розмірі 150 228 грн. 00 коп. та відшкодування завданої моральної шкоди у розмірі 49772 грн. 00 коп., на загальну суму 200000 (двісті тисяч) грн. 00 коп.

Стягнути з ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на користь держави Україна 7536 гривень 48 копійок, витрат на залучення експерта.

Захід забезпечення у кримінальному провадженні у вигляді арешту накладеного, згідно із ухвалами слідчого судді Шевченківського районного суду м. Києва від 21.10.2019, на автомобіль «Renault Safrane», реєстраційний номер НОМЕР_1 та автомобіль «ЗАЗ Sens», реєстраційний номер НОМЕР_2 , скасувати.
Речові докази в кримінальному провадженні після набрання вироком суду законної сили, а саме: транспортні засоби - автомобіль марки «Renault Safrane», реєстраційний номер НОМЕР_1 , та автомобіль марки «ЗАЗ Sens», реєстраційний номер НОМЕР_2 , залишити в користуванні власників.

Вирок суду може бути оскаржений до Київського апеляційного суду на протязі 30 днів з дня його проголошення через Бориспільський міськрайонний суд Київської області шляхом подачі апеляційної скарги.

Вирок суду набирає законної сили по завершенню строку на його апеляційне оскарження, а у разі оскарження вироку в апеляційному порядку після постановлення судом апеляційної інстанції рішення за наслідками перегляду такого вироку суду.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку.

Копію вироку суду негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору.

Суддя: ОСОБА_1