Справа №-613/725/21 Провадження №-1-кп/613/105/21
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

03 грудня 2021 року м. Богодухів

Богодухівський районний суд Харківської області у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

потерпілого ОСОБА_4 ,

обвинуваченого ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні у залі суду в м. Богодухові кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000056 від 02.03.2021, за обвинуваченням:
ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Гавриші Богодухівського району Харківської області, українця, громадянина України, розлученого, не працюючого, з професійно-технічною освітою, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимого,

у вчиненні кримінального правопорушення злочину, передбаченого ч. 1 ст. 289 КК України,-

ВСТАНОВИВ:

12 лютого 2021 року, в денний час доби, точний час в ході досудового розслідування встановити не представилось можливим, ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , надав своєму знайомому ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , легковий автомобіль марки «ВАЗ» моделі «2101», зеленого кольору, д.н.з. НОМЕР_1 , який на праві власності належить ОСОБА_6 , та яким за усним договором купівлі-продажу володіє, користується та розпоряджається ОСОБА_7 , для проведення ремонтних робіт за місцем проживання ОСОБА_5 , на території домоволодіння розташованого за адресою: АДРЕСА_2 , при цьому залишив ОСОБА_5 документи на вищезазначений автомобіль та ключі від нього.

В подальшому, 28 лютого 2021 року, в денний час доби, точний час досудовим розслідуванням не встановлено, ОСОБА_5 перебуваючи на території домоволодіння за місцем свого мешкання, маючи умисел, направлений на незаконне заволодіння транспортним засобом, без відома власника ОСОБА_8 , переслідуючи корисливий мотив, направлений на незаконне збагачення, маючи вільний доступ до автомобіля марки «ВАЗ» моделі «2101», зеленого кольору, д.н.з. НОМЕР_1 , вартістю 9780 гривень, за допомогою наявних ключів запалення, завів двигун автомобіля та привів його у рух, здійснивши на ньому поїздку до AЗС «ТЕМА», розташованої за адресою: вул. Оверченка 36/3, м. Богодухів Харківської області, де розпорядився ним на власний розсуд, а саме за попередньою домовленістю продав ОСОБА_9 за 300 доларів США, якому не було відомо про незаконні дії ОСОБА_5 стосовно вилучення вказаного автомобіля. Таким чином ОСОБА_5 здійснив незаконне заволодіння транспортним засобом, чим заподіяв ОСОБА_10 матеріальну шкоду на вищевказану суму.

26 травня 2021 року між потерпілим ОСОБА_4 та підозрюваним ОСОБА_5 , на підставі ст.ст. 468, 469, 471, 473 КПК України укладено угоду про примирення.

Згідно з п. 3 укладеної угоди ОСОБА_5 в повному обсязі визнає свою вину у вчиненні інкримінованого йому органом досудового розслідування злочину за обставин, викладених у повідомленні про підозру. Інші учасники досудового розслідування також не оспорюють викладених вище фактичних обставин правопорушення, сторони не мають сумнівів щодо добровільності та істинності їхніх позицій.

Відповідно до п. 3 угоди сторони визнають правильність кваліфікації дій ОСОБА_5 за ч. 1 ст. 289 КК України, тобто незаконне заволодіння транспортним засобом, в чому підозрюваний щиро розкаявся, за місцем проживання характеризується позитивно, на обліку у лікарів нарколога та психіатра не перебуває, раніше не судимий, на утриманні має малолітню дитину.

Кримінальним правопорушенням злочином потерпілому ОСОБА_4 заподіяна матеріальна шкода на загальну суму 9780 гривень 00 копійок, яка відшкодована в повному обсязі.

В угоді про примирення обвинувачений та потерпілий погодилися на призначення покарання обвинуваченому ОСОБА_5 за ч. 1 ст. 289 КК України у виді позбавлення волі строком на 3 (три) роки, зі звільненням від відбування призначеного покарання з іспитовим строком на підставі ст. 75 КК України, строк якого визначить суд, та покладенням обов`язків, передбачених ст. 76 КК України, які визначить суд.

Сторони розуміють наслідки укладення і затвердження угоди про примирення, передбачені ст. 473 КПК України, для підозрюваного обмеження права оскарження вироку згідно з положеннями статей 394 і 424 КПК України та відмова від здійснення прав, передбачених п. 1 ч. 5 ст. 474 КПК України; для потерпілого обмеження права оскарження вироку згідно з положеннями статей 394 і 424 КПК України, та позбавлення права вимагати в подальшому притягнення особи до кримінальної відповідальності за відповідне кримінальне правопорушення і змінювати розмір вимог про відшкодування шкоди.

Наслідки укладання та затвердження зазначеної угоди згідно ст.ст. 394, 424, 473, 474, 476 КПК України обговорені сторонами та зрозумілі.

Під час підготовчого судового засідання обвинувачений ОСОБА_5 та потерпілий ОСОБА_4 просили суд прийняти рішення про затвердження угоди про примирення від 26.05.2021. Підтвердили фактичні обставини вчинення кримінального правопорушення, викладені в угоді. Підтвердили, що укладення вказаної угоди є добровільним та вони розуміють наслідки укладення цієї угоди, в тому числі щодо обмеження права оскарження вироку згідно з положеннями ст.ст. 394 та 424 КПК України. Обвинувачений підтвердив, що розуміє суть пред`явленого йому обвинувачення, та відмову від прав, передбачених п.1 ч.5 ст.474 КПК України.

Прокурор ОСОБА_3 у судовому засіданні зазначив, що укладена угода про примирення відповідає вимогам закону та просив її затвердити.

Вислухавши думку учасників кримінального провадження та дослідивши матеріали справи, розглянувши питання про можливість затвердження даної угоди про примирення, суд дійшов таких висновків.
Вимогами ч. 3 ст. 469 КПК України передбачено, що угода про примирення між потерпілим та підозрюваним чи обвинуваченим може бути укладена у провадженні щодо кримінальних проступків, нетяжких злочинів та у кримінальному провадженні у формі приватного обвинувачення.

Відповідно до ст. 12 КК України злочин, передбачений ч. 1 ст. 289 КК України, є нетяжким злочином.

Таким чином, у кримінальному провадженні можливе укладання угоди про примирення відповідно до ч. 3 ст. 469 КПК України.

Судом встановлено, що обвинувачений ОСОБА_5 беззаперечно визнає свою винуватість у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 289 КК України, сторони погоджуються на призначення узгодженого покарання.

Суд переконався, що обвинувачений цілком розуміє права, передбачені ст. 474 КПК України.

Обвинувачений розуміє наслідки укладення та затвердження даної угоди, визначені ст. 473 КПК України, та наслідки її невиконання, передбачені ст. 476 КПК України.

Судом встановлено, що укладання угоди сторонами є добровільним, тобто не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз або наслідком обіцянок чи дії будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді.

Зміст угоди відповідає вимогам ст. 471 КПК України та положенням закону, правова кваліфікація злочину є правильною, умови угоди не суперечать інтересам суспільства, не порушують права, свободи чи інтереси сторін або інших осіб, сторони добровільно уклали угоду про примирення та примирилися, зобов`язання, взяті за угодою обвинуваченим, можуть бути виконані повністю.

Судом не встановлені підстави для відмови у затвердженні угоди, що передбачені ч. 7 ст. 474 КПК України.

Таким чином, суд приходить до висновку, що обвинувачений ОСОБА_5 вчинив злочин, передбачений ч. 1 ст. 289 КК України, тобто незаконне заволодіння транспортним засобом.

Відповідно до ч. 1 ст. 66 КК України обставиною, яка пом`якшує покарання обвинуваченого ОСОБА_5 , є щире каяття.

Згідно з ч. 1 ст. 67 КК України обставин, які обтяжують покарання обвинуваченого ОСОБА_5 , судом не встановлено.

Відповідно до п. 1 ч. 3 ст. 314 КПК України, у підготовчому судовому засіданні суд має право прийняти таке рішення: затвердити угоду або відмовити в затвердженні угоди та повернути кримінальне провадження прокурору для продовження досудового розслідування в порядку, передбаченому статтями 468-475 цього Кодексу.

Враховуючи викладене, за наслідками розгляду угоди в підготовчому судовому засіданні, суд, перевіривши відповідність угоди вимогам кримінального процесуального закону, врахувавши заслухані доводи сторін кримінального провадження, беручи до уваги, що узгоджені сторонами вид і міра покарання відповідають ступеню тяжкості вчиненого злочину, даним про особу обвинуваченого та загальним засадам призначення покарання, дійшов до висновку про наявність правових підстав для затвердження угоди про примирення між потерпілим та обвинуваченим і призначення ОСОБА_5 узгодженої сторонами міри покарання за вчинення злочину, передбаченого ч. 1 ст. 289 КК України, у виді позбавлення волі строком 3 (три) роки, зі звільненням від відбування покарання на підставі ст. 75 КК України з випробуванням, з установленням іспитового строку, який суд визначає терміном на 1 рік, з покладенням обов`язків, передбачених ч. 1, п.п. 2, 3 ч. 3 ст. 76 КК України, та ухвалення обвинувального вироку.

Цивільний позов у кримінальному провадженні не заявлявся.

Запобіжний захід під час досудового слідства обвинуваченому не обирався, підстави для обрання запобіжного заходу відносно обвинуваченого у суду відсутні.
Відповідно до вимог ч. 2 ст. 124 КПК України суд стягує з ОСОБА_5 в дохід держави судові витрати по кримінальному провадженню, а саме 490 грн. 35 коп. витрат на проведення судової автотоварознавчої експертизи.

Долю речових доказів суд вирішує відповідно до вимог ст. 100 КПК України.

На підставі викладеного, керуючись вимогами ст.ст. 314, 373, 374, 376, 394, 475, 476 КПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

Затвердити угоду про примирення від 26 травня 2021 року у кримінальному провадженні №0000056 від 02.03.2021, укладену між потерпілим ОСОБА_4 та обвинуваченим ОСОБА_5 .

ОСОБА_5 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 289 КК України, та призначити йому покарання у виді 3 (трьох) років позбавлення волі.

На підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_5 від відбування основного покарання з випробуванням з іспитовим строком на 1 (один) рік.

На підставі ч. 1, п.п. 2, 3 ч. 3 ст. 76 КК України на період іспитового строку покласти на ОСОБА_5 такі обов`язки:

1) періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації;

2) повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання;

3) не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації;

4) працевлаштуватися або за направленням уповноваженого органу з питань пробації звернутися до органів державної служби зайнятості для реєстрації як безробітного та працевлаштуватися, якщо йому буде запропоновано відповідну посаду (роботу).

Нагляд за особами, звільненими від відбування покарання з випробуванням, здійснюється уповноваженим органом з питань пробації за місцем проживання, роботи або навчання засудженого. Іспитовий строк обчислювати з моменту проголошення вироку.

Стягнути з ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на користь держави 490 (чотириста дев`яносто) грн. 35 коп. витрат на проведення судової автотоварознавчої експертизи.

Речові докази по кримінальному провадженню, а саме:

- легковий автомобіль марки «ВАЗ» моделі «2101», д.н.з. НОМЕР_1 , зеленого кольору, запасне колесо, домкрат, набір ключів та трапецію склоочисника від вищезазначеного автомобіля вважати повернутими власнику;
- паперовий конверт в якому знаходиться лазерний CD-R диск «НР» з відеозаписом, що був наданий свідком ОСОБА_9 , залишити при матеріалах кримінального провадження.
Відповідно до вимог статті 476 КПК України, у разі невиконання угоди про примирення потерпілий має право звернутися до суду, який затвердив таку угоду, з клопотанням про скасування вироку.

Клопотання про скасування вироку, яким затверджена угода, може бути подано протягом встановлених законом строків давності притягнення до кримінальної відповідальності за вчинення відповідного кримінального правопорушення.

Вирок може бути оскаржений з підстав, передбачених ст. 394 КПК України, до Харківського апеляційного суду через Богодухівський районний суд Харківської області шляхом подачі апеляційної скарги протягом 30 (тридцяти) днів з дня його проголошення.

Згідно з ч. 3 ст. 394 КПК України, вирок суду першої інстанції на підставі угоди про примирення між потерпілим та підозрюваним, обвинуваченим може бути оскаржений в апеляційному порядку:

1) обвинуваченим, його захисником, законним представником виключно з підстав: призначення судом покарання, суворішого ніж узгоджене сторонами угоди; ухвалення вироку без його згоди на призначення покарання; невиконання судом вимог, встановлених частинами п`ятою сьомою статті 474 цього Кодексу, в тому числі нероз`яснення йому наслідків укладення угоди;

2) потерпілим, його представником, законним представником, виключно з підстав: призначення судом покарання, менш суворого, ніж узгоджене сторонами угоди; ухвалення вироку без його згоди на призначення покарання; нероз`яснення йому наслідків укладення угоди; невиконання судом вимог, встановлених частинами шостою чи сьомою статті 474 цього Кодексу;

3) прокурором виключно з підстав затвердження судом угоди у кримінальному провадженні, в якому згідно з частиною третьою статті 469 цього Кодексу угода не може бути укладена.

Вирок суду першої інстанції набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого КПК України, якщо таку скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку суду. Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченому, захиснику, потерпілому та прокурору.

Суддя ОСОБА_1