Єдиний унікальний номер:448/1073/21
Провадження № 1-кс/448/111/21
Скаржник ОСОБА_3 покликається на те, що дізнавач при винесенні спірної постанови від 09.07.2021р. про закриття кримінального провадження, лише перелічив дії, які ним здійснювалися та переписав диспозицію та коментар до статті 125 КК України, а також санкцію і на цих підставах зробив висновок про відсутність складу кримінального правопорушення, незважаючи на існування висновку судово-медичної експертизи щодо механізму та ступеня тяжкості наявних у заявника тілесних ушкоджень.
Ствердив, що в розумінні ч.5 ст.110 КПК України постанова є необґрунтованою, оскільки не містить висновків щодо доказів на підставі яких дізнавач прийшов до висновку про відсутність кримінального правопорушення і які саме процесуальні дії передували зазначеному висновку слідчого; при винесенні оскаржуваної постанови дізнавач не послався на жодну обставину, встановлену під час досудового розслідування та на будь-які слідчі процесуальні дії, які ним були вчинені для встановлення цих обставин; не надав жодної оцінки зібраним та встановленим під час досудового розслідування обставинам і не зазначив підстави, які виключають провадження у справі і обумовлюють її закриття.
Заявник (скаржник) ОСОБА_3 та його захисник адвокат ОСОБА_4 в судовому засіданні підтримали вимоги поданої скарги.
Дізнавач СД Відділення поліції №1 Яворівського РВП ГУ НП у Львівській області ОСОБА_5 в судове засідання не з`явився, будучи завчасно у встановленому законом порядку повідомленим про час та місце розгляду скарги. Натомість такий подав заяву в якій просить суд здійснити розгляд даної скарги без його участі.
Частиною 3 статті 306 КПК України передбачено окрім іншого, що відсутність слідчого, дізнавача чи прокурора не є перешкодою для розгляду скарги.
Постановою дізнавача СД Відділення поліції №1 Яворівського РВП ГУ НП у Львівській області ОСОБА_5 від 09.07.2021 року прийнято рішення про закриття даного кримінального провадження на підставі п.2 ч.1 ст.284 КПК України (встановлена відсутність в діянні складу кримінального правопорушення). Приймаючи таке рішення дізнавач виходив із того, що в ході досудового розслідування не встановлено факту умисного нанесення тілесних ушкоджень ОСОБА_3 .
Статтею 91 КПК України визначені обставини, які підлягають доказуванню у кримінальному провадженні. Доказування полягає у збиранні, перевірці та оцінці з метою встановлення обставин, що мають значення для кримінального провадження.
Вичерпний перелік підстав закриття кримінального провадження міститься у ст.284 КПК України, згідно якої кримінальне провадження закривається в разі встановлення відсутності в діянні особи складу кримінального правопорушення.
Закриття кримінального провадження є одним із способів її остаточного вирішення, а тому провадження має закриватися після всебічного, повного та об`єктивного дослідження всіх обставин справи та оцінки дізнавачем/слідчим всіх зібраних та перевірених доказів.
Встановлена відсутність у діянні складу кримінального правопорушення (для закінчення провадження застосовується, коли встановлено, що подія, з приводу якої проводиться розслідування, мала місце, була результатом діянь певної особи, проте це діяння не є кримінальним правопорушенням внаслідок: а) відсутності хоча б одного з елементів складу правопорушення (об`єкта, суб`єкта, об`єктивної та суб`єктивної сторін).
Частиною 2 ст.125 КК України передбачена відповідальність за завдання умисного легкого тілесного ушкодження, що спричинило короткочасний розлад здоров`я або незначну втрату працездатності. Суб`єктивна сторона правопорушення характеризується прямим або непрямим умислом.
Аналіз формулювання прямого і непрямого умислу дає можливість виділити основні ознаки, що характеризують психічне ставлення особи до вчиненого нею діяння і його наслідків. Свідомість і передбачення становлять інтелектуальні ознаки умислу, а бажання або свідоме допущення наслідків - його вольову ознаку. З урахуванням цих ознак можна дати загальне визначення поняття умислу. Його зміст полягає в тому, що особа усвідомлювала суспільно небезпечний характер свого діяння (дії або бездіяльності), передбачала його суспільно небезпечні наслідки і бажала або свідомо припускала їх настання. При вчиненні конкретних злочинів можливі різноманітні поєднання інтелектуальних і вольових ознак.
Зокрема, дізнавачем під час досудового розслідування не в повному обсязі з`ясовані всі обставини справи, що мають значення для кримінального провадження; ним поверхнево проведено перевірку обставин, викладених в повідомленні заявника ОСОБА_3 ; в ході досудового розслідування по даному кримінальному провадженні дізнавачем були допитані заявник ОСОБА_3 , свідки ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , а також учасник конфлікту ОСОБА_6 ; призначено судово-медичну експертизу; жодних інших слідчих дій, спрямованих на отримання (збирання) доказів та перевірку вже отриманих доказів, не проводилось.
З урахуванням того, що згідно висновку судово-медичного експерта на тілі заявника ОСОБА_3 виявлено тілесні ушкодження (садно та синці на обличчі, синець на лівій руці, перелом кісток носа), а також тієї обставини, що учасник ОСОБА_6 підтвердив факт наявності конфлікту між ним та заявником ОСОБА_3 у зазначений день та час, вважаю, що висновки дізнавача про закриття кримінального провадження ґрунтуються на поверхневому досудовому розслідуванні, без з`ясування та перевірки обставин, які мають істотне значення для справи.
Зокрема, слідчий суддя зазначає, що в ході дізнання не встановлені та не допитані можливі очевидці вчинення кримінального правопорушення, не проведено огляд місця події, не проведено слідчий есперимент з потерпілим, не проведена експертиза можливості завдання потерпілому тілесних ушкоджень за обставин, які потерпілий повідомив, а у випадку наявності розбіжностей у показаннях як потерпілого, так і інших осіб (свідків) не здійснено їх одночасний допит.
Вказані обставини беззаперечно свідчать про недотримання дізнавачем вимог закону щодо всебічного, повного і неупереджено дослідження усіх обставин кримінального провадження, а також належної обґрунтованості прийнятої постанови, яке б не викликало жодних сумнівів в правильності прийнятого рішення.
Згідно ч.5 ст.110 КПК України постанова дізнавача має бути вмотивована, однак ці вимоги процесуального закону при закритті кримінального провадження дотримані не були.
Відповідно до ст.307 КПК України за результатами розгляду скарг на рішення, дії чи бездіяльність слідчого чи прокурора постановляється ухвала згідно з правилами цього Кодексу. Ухвала слідчого судді за результатами розгляду скарги на рішення, дії чи бездіяльність під час досудового розслідування може бути про: 1) скасування рішення слідчого, дізнавача чи прокурора; 1-1) скасування повідомлення про підозру; 2) зобов`язання припинити дію; 3) зобов`язання вчинити певну дію; 4) відмову у задоволенні скарги.
За таких умов, з урахуванням викладеного, оскаржувана постанова про закриття кримінального провадження не може вважатись належним чином вмотивованою та прийнятою із дотриманням вимог Закону, а тому підлягає скасуванню з направленням матеріалів кримінального провадження до СД Відділення поліції №1 Яворівського РВП ГУ НП у Львівській області для проведення подальшого досудового розслідування.
В подальшому досудове розслідування необхідно провести з дотриманням вимог ст.9 КПК України, не вибірково, перевірити всі обставини та факти, на які покликається заявник ОСОБА_3 у повідомленні про кримінальне правопорушення; під час досудового розслідування необхідно встановити та допитати свідків даних подій, провести інші необхідні слідчі дії та прийняти законне й обґрунтоване рішення.
Відповідно до ч.3 ст.307 КПК України, ухвала слідчого судді за результатами розгляду скарги на рішення, дію чи бездіяльність слідчого, дізнавача чи прокурора не може бути оскаржена, окрім ухвали про відмову у задоволенні скарги на постанову про закриття кримінального провадження, скарги на відмову слідчого, прокурора в задоволенні клопотання про закриття кримінального провадження з підстав, визначених пунктом 9-1 частини першої статті 284 цього Кодексу, про скасування повідомлення про підозру та відмову у задоволенні скарги на повідомлення про підозру.
Враховуючи наведене та керуючись ст.ст.303, 306-307, 309, 376 КПК України, слідчий суддя,
Ухвала слідчого судді оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя ОСОБА_1