ПОЛТАВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 554/2746/21 Номер провадження 11-сс/814/417/21Головуючий у 1-й інстанції ОСОБА_1 Доповідач ап. інст. ОСОБА_2
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 вересня 2021 року м. Полтава

Колегія суддів Судової палати з розгляду кримінальних справ Полтавського апеляційного суду у складі:

головуючого судді ОСОБА_2
суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4
з участю секретаря
судового засідання ОСОБА_5
представника скаржника адвоката ОСОБА_6
скаржника ОСОБА_7
розглянувши у відкритому судовому засіданні у режимі відеоконференції провадження за апеляційною скаргою ОСОБА_7 на ухвалу слідчого судді Октябрського районного суду м. Полтава від 29 березня 2021 року, -

ВСТАНОВИЛА:
Цією ухвалою відмовлено у відкритті провадження за скаргою ОСОБА_7 .

Постановлення такого судового рішення слідчий суддя мотивував тим, що зміст скарги є незрозумілим, а саме які рішення, дії чи бездіяльність оскаржує ОСОБА_7 , ця скарга не містить вимог про оскарження рішень, дій чи бездіяльності слідчого, а тому не відповідає вимогам ст.303 КПК України.

В апеляційній скарзі ОСОБА_7 просить скасувати ухвалу слідчого судді Октябрського районного суду м. Полтава від 29 березня 2021 року та призначити новий розгляд у суді першої інстанції, мотивуючи тим, що ним оскаржується бездіяльність уповноваженої особи ТУ ДБР, розташованого у м. Полтава, що полягає у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань за заявою ОСОБА_7 про вчинення кримінального правопорушення.

Прокурор, будучи належним чином повідомленим про місце, дату та час розгляду справи, у судове засідання суду апеляційної інстанції не з`явився та заявив клопотання про здійснення апеляційного розгляду за його відсутності.

Положеннями ч. 4 ст. 405 КПК України передбачено, що неприбуття сторін або інших учасників кримінального провадження, які судом були належним чином повідомлені про дату, час і місце апеляційного розгляду, не перешкоджає проведенню розгляду.

Відповідно до ч.3 ст.306 КПК України розгляд скарг на рішення, дії чи бездіяльність під час досудового розслідування здійснюється за обов`язкової участі особи, яка подала скаргу, чи її захисника, представника та слідчого, дізнавача чи прокурора, рішення, дії чи бездіяльність яких оскаржується. Відсутність слідчого, дізнавача чи прокурора не є перешкодою для розгляду скарги.

Заслухавши доповідь судді, скаржника та його представника, які підтримали апеляційну скаргу, перевіривши матеріали провадження, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла наступного висновку.

Відповідно до ст. 404 КПК України, суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційних скарг.

Згідно із ст. 370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.
Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом. Обгрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до статті 94 цього Кодексу. Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.
Пунктом 3 ч.1 ст.409 КПК України передбачено, що підставою для скасування судового рішення при розгляді справи в суді апеляційної інстанції є істотне порушення вимог кримінального процесуального закону.

У відповідності до положень ч.1 ст.412 КПК України істотними порушеннями вимог кримінального процесуального закону є такі порушення вимог цього Кодексу, які перешкодили чи могли перешкодити суду ухвалити законне та обґрунтоване судове рішення.

Згідно з ч.1 ст.55 Конституції України кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб.

В офіційному тлумаченні ч. 2 ст. 55 Конституції України, викладеному в рішенні Конституційного Суду України, від 14 грудня 2011 року № 19-рп/2011, зазначено, що реалізація конституційного права на оскарження в суді будь-яких рішень, дій чи бездіяльності всіх органів влади, місцевого самоврядування, посадових і службових осіб забезпечується в порядку, визначеному процесуальним законом.

Частиною 1 статті 24 КПК України передбачено, що кожному гарантується право на оскарження процесуальних рішень, дій чи бездіяльності суду, слідчого судді, прокурора, слідчого в порядку, передбаченому КПК України.

Також, згідно із ч. 1 ст. 1 КПК України порядок кримінального провадження на території України визначається лише кримінальним процесуальним законодавством, аналіз якого свідчить, що унормування кримінальних процесуальних відносин відбувається шляхом чіткого та імперативного визначення процедур, регламентації прав їх учасників для попередження свавільного використання владними органами своїх повноважень і забезпечення умов справедливого судочинства.

Зазначеному імперативному принципу відповідає використана у КПК України зазначена вище процедура щодо оскарження рішень, дій або бездіяльності органів досудового розслідування чи прокурора під час досудового розслідування.

При цьому, положеннями ст. 3 КПК України на слідчого суддю покладено обов`язок контролю за дотриманням прав, свобод та інтересів осіб у кримінальному провадженні, при цьому, окреслено межі такого захисту діяти в порядку, передбаченому КПК України.
Під час апеляційного розгляду встановлено, що ОСОБА_7 подано скаргу до слідчого судді Октябрського районного суду м. Полтава, датовану від 09 березня 2021 року. З аналізу змісту цієї скарги видається, що у ній апелянт у порядку ст.303 КПК України оскаржував до слідчого судді бездіяльність, допущену уповноваженою особою ТУ ДБР, розташованого у м. Полтава, після отримання заяви ОСОБА_7 від 09 липня 2020 року, дані якої, на думку скаржника, підтверджуються сукупністю доказів.

Як убачається з даних листа ТУ ДБР, розташованого у м. Полтава від 27 серпня 2020 року, на який у скарзі посилався ОСОБА_7 , а також листа від 06 листопада 2020 року, що надано стороною захисту під час апеляційного розгляду, пояснень самого ОСОБА_7 у судовому засіданні, останній звернувся до ТУ ДБР, розташованого у м. Полтава із заявою про кримінальне правопорушення, однак цим органом досудового розслідування не внесено відомості до Єдиного реєстру досудових розслідувань за заявою апелянта від 09 липня 2020 року, за фактом неправомірних дій окремих працівників правоохоронних органів у Сумській області, через те, що зі згаданої заяви не вбачається достатніх об`єктивних даних, які б вказували на вчинення кримінальних правопорушень суб`єктами, підслідними слідчим ДБР. З наведеним ОСОБА_7 не погодився та подав скаргу до слідчого судді.

У свою чергу, відповідно до п.1 ч.1 ст.303 КПК України на досудовому провадженні можуть бути оскаржені, зокрема, бездіяльність слідчого, дізнавача, прокурора, яка полягає у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань після отримання заяви чи повідомлення про кримінальне правопорушення, у неповерненні тимчасово вилученого майна згідно з вимогами статті 169 цього Кодексу, а також у нездійсненні інших процесуальних дій, які він зобов`язаний вчинити у визначений цим Кодексом строк, - заявником, потерпілим, його представником чи законним представником, підозрюваним, його захисником чи законним представником, представником юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, володільцем тимчасово вилученого майна, іншою особою, права чи законні інтереси якої обмежуються під час досудового розслідування.

Тобто, допущена, на думку апелянта, бездіяльність уповноваженої особи ТУ ДБР, розташованого у м. Полтава, що полягає у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань після отримання заяви ОСОБА_7 про кримінальне правопорушення, підлягає оскарженню на досудовому провадженні останнім.

У рішенні Європейського суду з прав людини у справі «Мушта проти України» від 18 листопада 2010 року, зазначено, що право на суд, одним з аспектів якого є право на доступ до суду, не є абсолютним, воно за своїм змістом може підлягати обмеженням, особливо щодо умов прийнятності скарги на рішення. Однак, такі обмеження не можуть обмежувати реалізацію цього права у такий спосіб або до такої міри, щоб саму суть права було порушено. Ці обмеження повинні переслідувати легітимну мету, та має бути розумний ступінь пропорційності між використаними засобами та поставленими цілями.

Разом з тим, слідчий суддя, посилаючись на незрозумілість вимог скарги ОСОБА_7 , при відмові у відкритті провадження за вказаною скаргою, залишив поза увагою те, що вимогами ч.4 ст.304 КПК України імперативно визначено, що слідчий суддя відмовляє у відкритті провадження лише у разі, якщо скарга подана на рішення, дію чи бездіяльність слідчого, дізнавача, прокурора, що не підлягає оскарженню.

Поставивши під сумнів предмет оскарження, слідчий суддя, ретельно не з`ясував обставини, що мають істотне значення для правильного вирішення питання щодо прийнятності скарги на стадії відкриття провадження (зокрема, шляхом уточнення у скаржника у судовому засіданні відповідних обставин), у зв`язку з чим дійшов передчасного висновку про відмову у відкритті провадження за скаргою ОСОБА_7 , а тому оскаржувана ухвала підлягає скасуванню у зв`язку з істотним порушенням вимог кримінального процесуального закону.

З огляду на викладене вище та вимоги апеляційної скарги, а також враховуючи те, що слідчим суддею не приймалось рішення по суті скарги, колегія суддів дійшла висновку, що скарга ОСОБА_7 підлягає поверненню до суду першої інстанції на новий розгляд слідчим суддею.
Отже, апеляційна скарга підлягає задоволенню.
Керуючись ст.ст. 376,404,405,407, 422 КПК України, колегія суддів апеляційного суду,-
УХВАЛИЛА:
Апеляційну скаргу ОСОБА_7 задовольнити.

Ухвалу слідчого судді Октябрського районного суду м. Полтава від 29 березня 2021 року, якою відмовлено у відкритті провадження за скаргою ОСОБА_7 скасувати та призначити новий розгляд у суді першої інстанції.

СУДДІ:
ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4