Справа № 461/1240/22
Провадження № 1-кс/461/851/22
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
21.03.2022 року слідчий суддя Галицького районного суду м. Львова ОСОБА_1 , секретар ОСОБА_2 , за участю прокурора ОСОБА_3 , захисника ОСОБА_4 , розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду в м. Львові скаргу адвоката ОСОБА_5 в інтересах ОСОБА_6 на повідомлення про підозру,
захисник ОСОБА_7 , який діє в інтересах ОСОБА_6 , звернувся до суду зі скаргою, в якій просить слідчого суддю скасувати повідомлення про підозру ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , складене старшим слідчим в ОВС Слідчого управління Головного управління Національної поліції у Львівській області ОСОБА_8 за погодженням із прокурором другого відділу процесуального керівництва управління процесуального керівництва у кримінальних провадженнях слідчих територіального управління Державного бюро розслідувань Львівської обласної прокуратури ОСОБА_9 .
Згідно вищевказаного повідомлення про підозру, ОСОБА_6 , 09.10.2021, близько 13:11 год., перебуваючи у приміщенні територіального сервісного центру МВС України №4647, що за адресою: Львівська область, Яворівський район, вул. Зелена, 3, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер свого діяння, передбачаючи його суспільно небезпечні наслідки і бажаючи їх настання, діючи умисно, отримав від ОСОБА_10 частину обумовленої неправомірної вигоди у вигляді грошових коштів в сумі 3000 грн. для передачі службовим особам Яворівського РВП ГУ НП у Львівській області за не притягнення останніми ОСОБА_11 до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ст.130 КУпАП, якого він не вчиняв, та повернення останньому його посвідчення водія.
Після цього, ОСОБА_6 надав ОСОБА_11 його посвідчення водія та запевнив останнього, що у разі надання йому, ОСОБА_6 , іншої частини обумовленої неправомірної вигоди для подальшого передання такої вищевказаним службовим особам Яворівського РВП ГУ НП у Львівській області, останні не притягуватимуть ОСОБА_11 до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ст.130 КУпАП.
20.10.2021 ОСОБА_11 на виконання вищевказаної вимоги ОСОБА_6 зателефонував до останнього на його мобільний номер телефону НОМЕР_1 , та домовився з ним про зустріч біля вищевказаного територіального сервісного центру МВС України.
В цей же день, близько 12:57 год., прибувши за вищевказаною адресою, ОСОБА_11 зустрівся з ОСОБА_6 .
В ході розмови ОСОБА_6 , усвідомлюючи суспільно небезпечний характер свого діяння, передбачаючи його суспільно небезпечні наслідки і бажаючи їх настання, діючи умисно, отримав від ОСОБА_11 іншу частину обумовленої неправомірної вигоди у вигляді грошових коштів в сумі 5000 грн. для передачі службовим особам Яворівського РВП ГУ НП у Львівській області за непритягнення останніми ОСОБА_11 до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ст.130 КУпАП, якого він не вчиняв, та повернення останньому його посвідчення водія, та запевним ОСОБА_11 в тому, що у разі вчинення вищевказаними службовими особами дій аналогічного змісту повторно, він, ОСОБА_11 , може звертатись до нього, ОСОБА_6 , з метою вирішення будь-яких питань щодо уникнення негативних наслідків, які можуть настати для нього, ОСОБА_11 , за результатами таких.
Таким чином, ОСОБА_6 підозрювався у пособництві в одержанні службовою особою неправомірної вигоди для себе за невчинення в інтересах того, хто надає неправомірну вигоду, дії з використанням службового становища, поєднане з вимаганням неправомірної вигоди, тобто у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 27, ч. З ст. 368 КК України.
У подальшому по кримінальному провадженню Львівською обласною прокуратурою змінено підслідність з Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у м. Львові на Слідче управління Головного управління Національної поліції у Львівській області, а ОСОБА_6 19.01.2022 повідомлено про зміну повідомленої підозри та про нову підозру у заволодінні чужим майном шляхом обману (шахрайстві) та у підбуренні до закінченого замаху на надання неправомірної вигоди службовій особі за невчинення в інтересах того, хто надає таку неправомірну вигоду, будь-якої дії з використанням наданої їй влади чи службового становища, тобто у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст. 190, ч.4 ст.27, ч.2 ст.15, ч.1 ст.369 КК України.
Захисник вказує, що зміст підозри та стислий виклад фактичних обставин кримінального правопорушення, у вчиненні якого підозрюється ОСОБА_6 майже ідентичний повідомленню про підозру від 28.10.2021.
У повідомленні про підозру від 28.10.2021 ОСОБА_6 підозрювався у пособництві в одержанні службовою особою неправомірної вигоди для себе за невчинення в інтересах того, хто надає неправомірну вигоду, дії з використанням службового становища, поєднане з вимаганням неправомірної вигоди. Тобто, за версією органу досудового розслідування, діяв на стороні невстановлених працівників поліції.
У повідомленні про зміну повідомленої підозри та про нову підозру від 19.01.2022 ОСОБА_6 підозрювався у заволодінні чужим майном шляхом обману (шахрайстві) та у підбуренні до закінченого замаху на надання неправомірної вигоди службовій особі за невчинення в інтересах того, хто надає таку неправомірну вигоду, будь-якої дії з використанням наданої їй влади чи службового становища. Тобто, за версією органу досудового розслідування, діяв вже на стороні ОСОБА_11 , який намагався дати неправомірну вигоду невстановленим працівникам поліції.
18.02.2022 вкотре ОСОБА_6 було повідомлено про зміну раніше повідомленої підозри і ОСОБА_6 підозрюється у заволодінні чужим майном шляхом обману (шахрайстві) та у підбуренні до закінченого замаху на надання неправомірної вигоди службовій особі за невчинення в інтересах того, хто надає таку неправомірну вигоду, будь-якої дії з використанням наданої їй влади чи службового становища, тобто у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст.190, ч.4 ст.27, ч.2 ст.15, ч.1 ст.369 КК України.
Сторона захисту вважає, що повідомлення про підозру ОСОБА_6 є незаконним та необгрунтованим, в частині застосування матеріального закону, а тому підлягає скасуванню.
В судовому засіданні захисник ОСОБА_7 вимоги скарги підтримав у повному обсязі з підстав, викладених у скарзі; просив скаргу задовольнити.
Прокурор ОСОБА_12 під час розгляду справи проти задоволення скарги заперечив. Пояснив, що орган досудового розслідування вчинив дії відповідно до вимог КПК України, а тому правових підстав для задоволення скарги немає; просив у задоволенні скарги відмовити.
Заслухавши доводи сторін кримінального провадження, дослідивши матеріали справи, слідчим суддею встановлено, що скарга не підлягає задоволенню, виходячи з наступних підстав.
Згідно з положеннями п. 10 ч. 1 ст. 303 КПК України, на досудовому провадженні можуть бути оскаржені повідомлення слідчого, дізнавача, прокурора про підозру після спливу одного місяця з дня повідомлення особі про підозру у вчиненні кримінального проступку або двох місяців з дня повідомлення особі про підозру у вчиненні злочину, але не пізніше закриття прокурором кримінального провадження або звернення до суду із обвинувальним актом - підозрюваним, його захисником чи законним представником.
Норми щодо повідомлення про підозру регулюються Главою 22 КПК України.
Зокрема, частинами 1-3 ст. 276 КПК України визначено вичерпний перелік підстав, при яких в обов`язковому порядку здійснюється повідомлення про підозру та осіб, яким надано право вручати особі повідомлення про підозру, до яких відносяться слідчий чи прокурор.
Згідно вищевказаного повідомлення про підозру, ОСОБА_6 , 09.10.2021, близько 13:11 год., перебуваючи у приміщенні територіального сервісного центру МВС України №4647, що за адресою: Львівська область, Яворівський район, вул. Зелена, 3, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер свого діяння, передбачаючи його суспільно небезпечні наслідки і бажаючи їх настання, діючи умисно, отримав від ОСОБА_10 частину обумовленої неправомірної вигоди у вигляді грошових коштів в сумі 3000 грн. для передачі службовим особам Яворівського РВП ГУ НП у Львівській області за не притягнення останніми ОСОБА_11 до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ст.130 КУпАП, якого він не вчиняв, та повернення останньому його посвідчення водія.
Після цього, ОСОБА_6 надав ОСОБА_11 його посвідчення водія та запевнив останнього, що у разі надання йому, ОСОБА_6 , іншої частини обумовленої неправомірної вигоди для подальшого передання такої вищевказаним службовим особам Яворівського РВП ГУ НП у Львівській області, останні не притягуватимуть ОСОБА_11 до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ст.130 КУпАП.
20.10.2021 ОСОБА_11 на виконання вищевказаної вимоги ОСОБА_6 зателефонував до останнього на його мобільний номер телефону НОМЕР_1 , та домовився з ним про зустріч біля вищевказаного територіального сервісного центру МВС України.
В цей же день, близько 12:57 год., прибувши за вищевказаною адресою, ОСОБА_11 зустрівся з ОСОБА_6 . В ході розмови ОСОБА_6 , усвідомлюючи суспільно небезпечний характер свого діяння, передбачаючи його суспільно небезпечні наслідки і бажаючи їх настання, діючи умисно, отримав від ОСОБА_11 іншу частину обумовленої неправомірної вигоди у вигляді грошових коштів в сумі 5000 грн. для передачі службовим особам Яворівського РВП ГУ НП у Львівській області за непритягнення останніми ОСОБА_11 до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ст.130 КУпАП, якого він не вчиняв, та повернення останньому його посвідчення водія, та запевним ОСОБА_11 в тому, що у разі вчинення вищевказаними службовими особами дій аналогічного змісту повторно, він, ОСОБА_11 , може звертатись до нього, ОСОБА_6 , з метою вирішення будь-яких питань щодо уникнення негативних наслідків, які можуть настати для нього, ОСОБА_11 , за результатами таких.
Таким чином, ОСОБА_6 підозрювався у пособництві в одержанні службовою особою неправомірної вигоди для себе за невчинення в інтересах того, хто надає неправомірну вигоду, дії з використанням службового становища, поєднане з вимаганням неправомірної вигоди, тобто у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 27, ч. З ст. 368 КК України.
У подальшому по кримінальному провадженню Львівською обласною прокуратурою змінено підслідність з Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у м. Львові на Слідче управління Головного управління Національної поліції у Львівській області, а ОСОБА_6 19.01.2022 повідомлено про зміну повідомленої підозри та про нову підозру у заволодінні чужим майном шляхом обману (шахрайстві) та у підбуренні до закінченого замаху на надання неправомірної вигоди службовій особі за невчинення в інтересах того, хто надає таку неправомірну вигоду, будь-якої дії з використанням наданої їй влади чи службового становища, тобто у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст. 190, ч.4 ст.27, ч.2 ст.15, ч.1 ст.369 КК України.
18.02. 2022 вкотре ОСОБА_6 було повідомлено про зміну раніше повідомленої підозри і ОСОБА_6 підозрюється у заволодінні чужим майном шляхом обману (шахрайстві) та у підбуренні до закінченого замаху на надання неправомірної вигоди службовій особі за невчинення в інтересах того, хто надає таку неправомірну вигоду, будь-якої дії з використанням наданої їй влади чи службового становища, тобто у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст.190, ч.4 ст.27, ч.2 ст.15, ч.1 ст.369 КК України.
Відповідно до вимог ч. 1 ст. 277 КПК України письмове повідомлення про підозру складається прокурором або слідчим за погодженням із прокурором. Повідомлення має містити, зокрема такі відомості: прізвище та посаду слідчого, прокурора, який здійснює повідомлення; анкетні відомості особи (прізвище, ім`я, по батькові, дату та місце народження, місце проживання, громадянство), яка повідомляється про підозру; найменування (номер) кримінального провадження, у межах якого здійснюється повідомлення; зміст підозри; правову кваліфікацію кримінального правопорушення, у вчиненні якого підозрюється особа, із зазначенням статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність; стислий виклад фактичних обставин кримінального правопорушення, у вчиненні якого підозрюється особа, у тому числі зазначення часу, місця його вчинення, а також інших суттєвих обставин, відомих на момент повідомлення про підозру; права підозрюваного; підпис слідчого, прокурора, який здійснив повідомлення.
Наведене в п. 175 рішення Європейського суду з прав людини від 21 квітня 2011 року у справі «Нечипорук і Йонкало проти України» поняття «обґрунтована підозра», означає, що існують факти і інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення.
Крім того, Європейський суд у своїй практиці неодноразово зазначав, що факти, які є причиною виникнення підозри, не повинні бути такими ж переконливими, як ті, що є необхідними для обґрунтування обвинувального вироку чи висунення обвинувачення.
Отже, на початковій стадії розслідування, оцінка обґрунтованості підозри не повинна пред`являти до наданих доказів таких же високих вимог, як при формулюванні остаточного обвинувачення при направленні справи до суду.
При цьому, слід зауважити, що слідчий суддя на етапі досудового розслідування не вправі вирішувати ті питання, які повинен вирішувати суд під час розгляду кримінального провадження по суті, зокрема, оцінювати докази з точки зору їх достатності і допустимості для визнання особи винною чи невинною у вчиненні злочину, та за якою нормою Кримінального закону ця особа підлягає відповідальності, оскільки належна оцінка представлених у справі доказів буде здійснена в межах судового провадження.
Системний аналіз положень ст.ст. 276-278 КПК України вказує на те, що при розгляді скарги на рішення слідчого про підозру слідчий суддя має з`ясувати виконання слідчим положень кримінального процесуального закону в частині дотримання порядку повідомлення про підозру та наявності на день повідомлення про підозру достатніх доказів для підозри особи.
Відповідно до вимог п. 18 ч. 1 ст. 3 КПК України до повноважень слідчого судді - судді суду першої інстанції, належить здійснення у порядку, передбаченому цим Кодексом, судового контролю за дотриманням прав, свобод та інтересів осіб у кримінальному провадженні. Зокрема, під час вирішення питання про застосування заходів забезпечення кримінального провадження, запобіжних заходів та здійснення судового контролю в порядку ст.206 КПК України та ст. 303 КПК України.
Аналіз змісту ст. 368 КПК України та інших норм КПК України, вказує на те, що питання щодо наявності чи відсутності складу кримінального правопорушення в діянні, чи винна особа в його в вчиненні, перевірка обсягу підозри вирішуються судом при ухваленні вироку, тобто на стадії судового провадження.
Питання, які слідчий суддя повинен дослідити під час розгляду скарги на повідомлення про підозру, повинні стосуватися перевірки наступних обставин:
1) чи не спростовані під час досудового розслідування з дня обрання запобіжного заходу (коли слідчий суддя вирішує питання про обрання запобіжного заходу з урахуванням обов`язкової наявності обґрунтованості підозри) докази, що давали підстави для підозри особи;
2) чи немає на день розгляду скарги підстав для визнання доказів недопустимими, в контексті положень ч. 4 ст.87 КПК України, зокрема якщо слідчим суддею буде встановлено, що будь-які докази, на яких ґрунтується підозра, були отримані внаслідок істотного порушення прав і свобод людини, оскільки рішення про недопустимість доказів з інших підстав, може бути прийняте виключно судом за результатами судового розгляду обвинувачення по суті.
З поданої скарги вбачається, що сторона захисту (підозрюваний та адвокат) вважає, що повідомлення про підозру ОСОБА_6 є незаконним та необгрунтованим, в частині застосування матеріального закону.
Так, захисник вказує, що у скоєному ОСОБА_6 відсутні принаймні такі ознаки складу інкримінованого йому злочину:
- причиновий зв`язок між діями особи, яку слідство вважає підбурювачем та поведінкою ніби-то підбурюваної особи, бо ОСОБА_11 розпочав злочин, до якого його «підбурював» ОСОБА_6 задовго до контактів з останнім (за версією слідства - дав обіцянку надати неправомірну вигоду). У той же час елементарно, що причиновий зв`язок - це, перш за все зв`язок у часі («після того - означає не внаслідок того»);
- мета, характерна для надання неправомірної вигоди («хабарництва») - вчинення службовою особою дій з використанням наданої їй влади чи службового становища;
- суб`єкт злочину, який утворює необхідну співучасть. Стаття 369 КК України передбачає дії «хабародавця» щодо конкретної службової особи. Така ж службова особа не встановлена.
Разом з цим, слідчий суддя звертає увагу на те, що на даному етапі провадження суд не має процесуальних повноважень вирішувати ті питання, які повинен вирішувати суд під час розгляду кримінального провадження по суті, зокрема, оцінювати докази з точки зору їх достатності і допустимості для визнання особи винуватою чи невинуватою у вчиненні кримінального правопорушення. На підставі оцінки сукупності отриманих доказів суд повинен визначити лише, чи є причетність особи до вчинення кримінального правопорушення вірогідною та достатньою для повідомлення такій особі про підозру.
Оцінюючи в сукупності обставини провадження та враховуючи достатню наявність доказів про вчинення інкримінованих підозрюваному кримінальних правопорушень, слідчий суддя вбачає, що обґрунтованість підозри ОСОБА_6 , в контексті її розуміння ЄСПЛ, присутня.
З урахуванням наведених вище положень закону та встановлених обставин, слідчий суддя приходить до висновку про необґрунтованість скарги адвоката ОСОБА_5 в інтересах ОСОБА_6 .
Керуючись ст.ст. 303, 305, 306, 307, 309 КПК України, слідчий суддя,-
у задоволенні скарги адвоката ОСОБА_5 в інтересах ОСОБА_6 на повідомлення про підозру - відмовити.
Апеляційна скарга на ухвалу слідчого судді може бути подана до Львівського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення.
Слідчий суддя ОСОБА_1