УХВАЛА

17 травня 2021 року
м. Київ

справа № 208/1447/18
провадження № 51-1783 ск 21

Верховний Суд колегією суддів Першої судової палати Касаційного кримінального суду (далі Суд) у складі:

головуючого ОСОБА_1 ,

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

розглянув касаційну скаргу захисника ОСОБА_4 , подану в інтересах засудженого ОСОБА_5 , на вирок Заводського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 28 липня 2020 року та ухвалу Дніпропетровського апеляційного суду від 25 лютого 2021 року.

Обставини справи
1. Зазначеним вироком, зміненим апеляційним судом (виключено з мотивувальної частини вироку посилання на обставину, що обтяжує покарання, рецидив злочинів),

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Дніпродзержинська та жителя АДРЕСА_1 ,

визнано винуватим та засуджено за частиною 2 статті 186 Кримінального кодексу України (далі КК) до покарання у виді позбавлення волі на строк 4 роки 6 місяців. На підставі частини 1 статті 70 КК шляхом приєднання невідбутої ОСОБА_5 частини покарання за вироком Заводського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 04 січня 2016 року у виді позбавлення волі на строк 6 місяців остаточно визначено ОСОБА_5 покарання у виді позбавлення волі на строк 5 років.

Цим же вироком засуджено ОСОБА_6 , судові рішення щодо якого в касаційному порядку не оскаржуються.

2. За обставин, детально викладених у вироку, 14 жовтня 2017 року приблизно о 14:00 ОСОБА_6 разом з ОСОБА_5 , перебуваючи біля магазину «АТБ» на вул. Глаголева, 25-А у м. Кам`янському Дніпропетровської області, побачили раніше їм незнайомого ОСОБА_7 та, діючи повторно, вступили між собою у змову, розподіливши ролі у вчиненні злочину.

Згідно з розробленим планом, ОСОБА_6 пішов за ОСОБА_7 слідкуючи, доки він пройде до безлюдного місця, а ОСОБА_5 тримався позаду, намагаючись не потрапляти в поле зору ОСОБА_7 . Приблизно о 14:30 на ділянці місцевості, що розташована між будівлею школи та шкільним стадіоном, ОСОБА_6 підбіг ззаду до ОСОБА_7 та завдав удар ногою в ділянку попереку, завдавши останньому фізичного болю. У подальшому ОСОБА_6 схопив ОСОБА_7 руками за одяг та відтягнув у бік, після чого силою повалив на землю та обшукав кишені куртки ОСОБА_7 , а останній став чинити опір. Тоді ОСОБА_5 підійшов до ОСОБА_7 та став руками утримувати руки та ноги потерпілого, не даючи йому можливості рухатись. Після цього ОСОБА_6 витяг з внутрішньої кишені куртки ОСОБА_7 мобільний телефон «Huawei» вартістю 600 грн, а також гроші в сумі 20 грн. Потім ОСОБА_6 та ОСОБА_5 побігли у напрямку будинку № 25 на вул. Глаголєва у м. Кам`янському Дніпропетровської області та зникли, спричинивши потерпілому майнову шкоду на загальну суму 620 грн.

Доводи касаційної скарги
3. У касаційній скарзі захисник, посилаючись на неповноту судового розгляду, невідповідність висновків суду першої інстанції фактичним обставинам кримінального провадження, істотне порушення вимог кримінального процесуального закону, неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність і, як наслідок, невідповідність призначеного покарання тяжкості кримінального правопорушення та особі засудженого, просить скасувати ухвалу апеляційного суду щодо ОСОБА_5 і призначити новий розгляд у суді апеляційної інстанції.

4. На обґрунтування своєї позиції захисник зазначає про порушення судом пункту 2 частини 3 статті 374 Кримінального процесуального кодексу України (далі КПК).

5. Крім того, вказує на непричетність його підзахисного до інкримінованого злочину за частиною 2 статті 186 КК.

6. Разом з тим зазначає, що шкода в сумі 620 грн, заподіяна потерпілому ОСОБА_7 , є незначною, і претензій потерпілий до засуджених не має.

7. Вважає, що всупереч вимогам статті 419 КПК апеляційний суд не звернув уваги на вказані порушення.

Оцінка суду
8. Перевіривши матеріали провадження, обговоривши доводи касаційної скарги та долучені до неї копії судових рішень, колегія суддів не вбачає підстав для відкриття касаційного провадження з огляду на таке.

9. Згідно з частиною 2 статті 438 КПК при вирішенні питань про наявність підстав для зміни або скасування судового рішення суд касаційної інстанції має керуватися статтями 412414 цього ж Кодексу.

10. У касаційній скарзі захисник, даючи власну оцінку доказам, наводить доводи, що за своїм змістом стосуються невідповідності висновків судів, викладених у рішеннях, фактичним обставинам кримінального провадження, що відповідно до статей 433, 438 КПК не є предметом перевірки судом касаційної інстанції.

11. Разом з тим у цій справі фактичні обставини були встановлені судом першої інстанції. Сторона захисту у своїй касаційній скарзі не зазначає, які саме порушення були допущені судом першої інстанції при дослідженні доказів або які докази не були ним досліджені.

12. Як убачається з наданих судових рішень, версія захисника про те, що ОСОБА_5 злочину не вчиняв і лише супроводжував ОСОБА_6 під час відповідних подій, не будучи обізнаним про намір останнього вчинити злочин, ретельно перевірялася судами попередніх інстанцій і ґрунтовно відхилена як неспроможна з огляду на те, що її спростовано низкою досліджених судом доказів, що узгоджуються між собою.
13. Те, що засуджені спільно пішли слідом за потерпілим до магазину «АТБ», після чого йшли за ним до місця скоєння злочину, а під час пограбування ОСОБА_5 тримав ОСОБА_7 , у той час як ОСОБА_6 обшукав кишені останнього і в такий спосіб заволодів мобільним телефоном та грошима потерпілого, поза розумним сумнівом свідчить про те, що засуджені спільно обрали ОСОБА_7 як об`єкт нападу, переслідували його, обираючи зручний момент для пограбування, після чого своїми спільними узгодженими діями вчинили злочин, будучи при цьому об`єднаними єдиним спільним злочинним умислом.

14. Не можуть бути взяті до уваги і доводи касаційної скарги захисника про те, що суд першої інстанції не встановив і не зазначив у вироку про факт злочинної змови між засудженими, зокрема її час і місце, оскільки вищезазначені обставини були встановлені судом і прямо зазначені в мотивувальній частині вироку.

15. Доводи касаційної скарги сторони захисту про суворість призначеного засудженому покарання є також необґрунтованими. Ці доводи зводяться до того, що суди надали таку оцінку обставинам вчинення злочину, індивідуальним рисам особи засудженого та іншим обставинам справи, з якою не згодна сторона захисту.

16. Незначний розмір шкоди, заподіяної потерпілому, інкримінування засудженим лише одного епізоду вчинення злочину, відсутність матеріальних претензій з боку потерпілого були відомі судам попередніх інстанцій та належним чином враховані при призначенні ОСОБА_5 покарання, наближеного до мінімальної санкції частини 2 статті 186 КК. Суд вважає призначене засудженому покарання справедливим за видом та розміром, достатнім для його виправлення і попередження нових злочинів.

17. Апеляційний суд за результатами розгляду справи в апеляційному порядку погодився із висновками суду першої інстанції щодо фактів справи, навівши мотиви свого рішення, які містять відповіді на аргументи захисту.

18. Суд вважає, що розгляд справи в суді апеляційної інстанції проводився у передбаченому законом порядку, а рішення апеляційного суду не суперечить вимогам статті 419 КПК.

Згідно з пунктом 2 частини 2 статті 428 КПК суд касаційної інстанції постановляє ухвалу про відмову у відкритті касаційного провадження, якщо з касаційної скарги, наданих до неї судових рішень убачається, що підстав для задоволення скарги немає.
На підставі викладеного, керуючись пунктом 2 частини 2 статті 428 КПК, Суд постановив:
Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою захисника ОСОБА_4 , поданою в інтересах засудженого ОСОБА_5 , на вирок Заводського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 28 липня 2020 року та ухвалу Дніпропетровського апеляційного суду від 25 лютого 2021 року.
Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3