Ухвала

20 грудня 2021 року
м. Київ

справа № 696/747/20
провадження № 51-5043 ск 21

Верховний Суд колегією суддів Третьої судової палати Касаційного кримінального суду у складі:
головуючого ОСОБА_1 ,
суддів: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

розглянувши касаційну скаргу захисника ОСОБА_4 в інтересах засудженого ОСОБА_5 на вирок Кам`янського районного суду Черкаської області від 13 липня 2021 року та ухвалу Черкаського апеляційного суду від

20 вересня 2021 року щодо останнього,

встановив:
Ухвалою колегії суддів Касаційного кримінального суду у складі Верховного Суду від 28 жовтня 2021 року касаційну скаргу захисника ОСОБА_4 від 20 жовтня 2021 року, у зв`язку з недотриманням вимог статті 427 КПК України, залишено без руху та надано строк для усунення зазначених в ній недоліків, а в подальшому ухвалою від 25 листопада 2021 року повернуто, на підставі п. 1 ч. 3 ст. 429 КПК України. Повертаючи касаційну скаргу, захиснику роз`яснено, що повернення касаційної скарги не позбавляє його права повторно звернутися до суд, в порядку, передбаченому КПК України, в межах строку на касаційне оскарження.

15 грудня 2021 року захисник повторно звернувся з касаційною скаргою, у якій посилаючись на неповноту судового розгляду, невідповідність висновків суду фактичним обставинам кримінального провадження, просить скасувати вказані судові рішення і призначити новий розгляд у суді першої інстанції.

Перевіривши касаційну скаргу на відповідність вимогам ст. 427 КПК України, колегія суддів дійшла висновку про необхідність залишення її без руху із наданням терміну для усунення недоліків, з огляду на таке.

Так, згідно з п. 4 ч. 2 ст. 427 КПК України в касаційній скарзі зазначається обґрунтування вимог особи, яка її подає, із зазначенням того, у чому полягає незаконність чи необґрунтованість судового рішення.

Тобто, таке обґрунтування має узгоджуватися з положеннями ч. 1 ст. 438 КПК України, згідно з якими підставами для скасування або зміни судового рішення судом касаційної інстанції є лише: 1) істотне порушення вимог кримінального процесуального закону (ст. 412 КПК України); 2) неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність (ст. 413 КПК України); 3) невідповідність призначеного покарання тяжкості кримінального правопорушення та особі засудженого (ст. 414 КПК України).

Отже, посилаючись у касаційній скарзі на незаконність судового рішення, особа, яка подає касаційну скаргу, має вказати на конкретні порушення закону, що є підставами для скасування або зміни судового рішення і які, на її думку, були допущені судами при винесенні судових рішень, навести конкретні аргументи обґрунтувавши їх.

Відповідно до ч. 1 ст. 433 КПК України суд касаційної інстанції перевіряє правильність застосування судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального та процесуального права, правової оцінки обставин і не має права досліджувати докази, встановлювати та визнавати доведеними обставини, що не були встановлені в оскарженому судовому рішенні, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу.
Суд касаційної інстанції є судом права, а не факту. Неповнота судового розгляду

(ст. 410 КПК України), невідповідність висновків суду фактичним обставинам кримінального провадження (ст. 411 КПК України) не є підставою для перегляду судових рішень в касаційному порядку. При розгляді касаційної скарги суд касаційної інстанції виходить із фактичних обставин, установлених судами першої та апеляційної інстанцій.

Як слідує зі змісту касаційної скарги, вказуючи на недопустимість певних доказів, ОСОБА_4 не зазначає внаслідок порушення яких норм КПК України такі докази, на його думку, є недопустимими, з наведенням відповідних аргументів.

При цьому, доводи в цій частині в більшості зводиться до незгоди з оцінкою доказів, наявних у матеріалах провадження, яким захисник надає власну оцінку, відмінну від оцінки наданої судами, вказує на недостовірність доказів покладених в основу вироку, невідповідність висновків суду фактичним обставинам провадження, що в силу статей 433, 438 КПК України не є предметом касаційного розгляду. Однак, цитування положень статей 84-87 КПК України, не є достатнім для перевірки доводів щодо допустимості того чи іншого доказу, без наведення конкретного обґрунтування в цій частині.

Окрім цього, доводи касаційної скарги про порушення права на захист та недотримання принципу безпосередності дослідження показань, речей і документів є досить узагальненими, та не містять фактичних даних, за якими можна було би здійснити їх перевірку.

Наявність вказаних недоліків унеможливлює відкриття провадження за касаційною скаргою захисника.

У зв`язку із зазначеним, керуючись вимогами ч. 1 ст. 429 КПК України, касаційну скаргу захисника ОСОБА_4 слід залишити без руху, надавши йому п`ятнадцятиденний строк з дня отримання копії ухвали для усунення зазначених недоліків.

Колегія суддів звертає увагу, що недоліки касаційної скарги можуть бути усунуті шляхом складання нового тексту касаційної скарги, якщо зауваження колегії суддів стосувалися змістовної частини скарги, та/або шляхом подання додаткових документів, якщо всупереч вимогам КПК України, не додано усіх документів, які мають подаватися разом з касаційною скаргою.

На підставі викладеного та керуючись ч. 1 ст. 429 КПК України, Суд

постановив:
Касаційну скаргу захисника ОСОБА_4 в інтересах засудженого ОСОБА_5 на вирок Кам`янського районного суду Черкаської області від 13 липня 2021 року та ухвалу Черкаського апеляційного суду від 20 вересня 2021 року щодо останнього залишити без руху, надавши йому п`ятнадцятиденний строк з дня отримання копії даної ухвали для усунення вказаних недоліків.

У разі неусунення в установлений строк недоліків касаційної скарги, залишеної без руху, така скарга повертається особі, яка її подала.

Ухвала оскарженню не підлягає.
Судді:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3