Дата документу 14.09.2021
Справа № 653/1960/19
Провадження № 1-в/334/192/21
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
14 вересня 2021 року Ленінський районний суд м. Запоріжжя у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участі секретаря ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

представника органу пробації ОСОБА_4 ,

засудженого ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Запоріжжя заяву ОСОБА_5 про умовно дострокове звільнення від відбування додаткового покарання,

ВСТАНОВИВ:

Засуджений ОСОБА_5 звернувся до суду із клопотанням про умовно-дострокове звільнення від відбування додаткового покарання у виді позбавлення права обіймати посади в державних органах та органах місцевого самоврядування строком на 3 роки.

В обґрунтування клопотання зазначив, що призначений за вказаним вироком суду у виді основного покарання штраф ним було сплачено в повному обсязі, він за час відбування покарання характеризується позитивно, до адміністративної та кримінальної відповідальності не притягувався, порушень умов та порядку відбування покарання не допускав.

У судовому засіданні засуджений заяву підтримав та просив задовольнити.

Прокурор проти задоволення клопотання заперечувала, вважає, що відсутні підстави для застосування умовно дострокового звільнення до засудженого.

Представник Дніпровського РВ філії ДУ"Центр пробації" в Запорізькій області проти задоволення клопотання не заперечувала.

Заслухавши думки учасників процесу, вивчивши матеріали справи, суд дійшов до наступних висновків.

З матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_5 засуджений вироком Генічеського районного суду Херсонської області від 22.07.2019 р. за ч. 2 ст. 369-2 КК України до покарання у виді штрафу в розмірі 1500 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 25500 грн. з позбавленням права обіймати посади в державних органах та органах місцевого самоврядування строком на 3 роки.

Вищевказаний вирок суду набрав законної сили 22.08.2019 р., про що свідчить розпорядження про виконання вироку, що набрав законної сили.

Відповідно до ч. 1 ст. 81 КК України до осіб, що відбувають покарання у виді виправних робіт, службових обмежень для військовослужбовців, обмеження волі, тримання в дисциплінарному батальйоні військовослужбовців або позбавлення волі, може бути застосоване умовно-дострокове звільнення від відбування покарання. Особу може бути умовно-достроково звільнено повністю або частково і від відбування додаткового покарання.

Відповідно до п. 2 ч.3 ст. 81 КК України, умовно-дострокове звільнення від відбування покарання може бути застосоване після фактичного відбуття засудженим не менше двох третин строку покарання, призначеного судом за корупційний нетяжкий злочин або кримінальне правопорушення, пов`язане з корупцією, порушення правил безпеки дорожнього руху або експлуатації транспорту особами, які керували транспортними засобами у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебували під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, умисний тяжкий злочин чи необережний особливо тяжкий злочин, а також у разі, якщо особа раніше відбувала покарання у виді позбавлення волі за умисне кримінальне правопорушення і до погашення або зняття судимості знову вчинила умисне кримінальне правопорушення, за яке вона засуджена до позбавлення волі.

З матеріалів справи вбачається, що на даний час засуджений ОСОБА_5 фактично відбув необхідну частину строку покарання, що дає можливість відповідно до ст. 81 КК України розглянути питання про застосування до нього умовно - дострокового звільнення від відбування додаткового покарання, тобто формально виконані вимоги п. 2 ч. 3 ст. 81 КК України.

В силу положень частини 2 зазначеної статті головною умовою прийняття рішення про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання є доведеність того, що засуджений сумлінною поведінкою та ставленням до праці довів своє виправлення.

Відповідно до ч. 2 ст. 50 КК України покарання має на меті, зокрема, виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженими, так і іншими особами.

Відповідно до ч. 3 ст. 55 КК України, при призначенні позбавлення права обіймати певні посади або займатися певною діяльністю як додаткового покарання до арешту, обмеження волі, тримання в дисциплінарному батальйоні військовослужбовців або позбавлення волі на певний строк - воно поширюється на увесь час відбування основного покарання і, крім цього, на строк, встановлений вироком суду, що набрав законної сили. При цьому строк додаткового покарання обчислюється з моменту відбуття основного покарання, а при призначенні покарання у виді позбавлення права обіймати певні посади або займатися певною діяльністю як додаткове до інших основних покарань, а також у разі застосування статті 77 цього Кодексу - з моменту набрання законної сили вироком.

З матеріалів справи вбачається, що засуджений за час відбування покарання характеризується позитивно, до кримінальної відповідальності не притягувався, має соціальні зв`язки, порушення умов та порядку відбування покарання не допускав.

Висновок про можливість застосування умовно-дострокового звільнення засудженого повинен ґрунтуватися на аналізі даних про його поведінку за весь час відбуття покарання, у тому числі й даних, що характеризують ступінь тяжкості вчиненого злочину і особу засудженого в цілому. При цьому основним, вирішальним не є факт відбуття певної частини покарання, а факт доведеності того, що засуджений сумлінною поведінкою довів своє виправлення.

Відповідно до матеріалів кримінального провадження, ОСОБА_5 відбуває покарання за вчинення корупційного злочину, пов`язаного з виконанням функцій представника влади, що істотно підвищує суспільну небезпечність вчиненого ним злочину.

Зважаючи на обставини, за яких ОСОБА_5 вчинив корупційний злочин з виконанням функцій представника влади, його суспільну небезпечність, суд вважає, що наявність позитивних даних про особу засудженого ОСОБА_5 не є достатніми для висновку про те, що до нього може бути застосоване умовно-дострокове звільнення від відбування додаткового покарання у виді позбавленням права обіймати посади в державних органах та органах місцевого самоврядування.

Крім того, суд звертає увагу, що засуджений не був працевлаштований протягом строку відбування додаткового покарання взагалі.

Наведені обставини в їх сукупності свідчить про те, що засуджений ОСОБА_5 лише стає на шлях виправлення, але не довів його в обсязі достатньому для застосування умовно-дострокового звільнення від відбування додаткового покарання відповідно до положень ст.81 КК України.

З огляду на наведене, суд не знаходить підстав для застосування до ОСОБА_5 умовно - дострокового звільнення від відбування покарання, оскільки зважаючи на тяжкість вчиненого ним корупційного злочину, вид та строк покарання, що відбуте ним суд вважає, що на даний час засуджений не довів своє виправлення та матеріали справи не містять достатніх даних для прийняття рішення про умовно - дострокове звільнення від відбування додаткового покарання.

Керуючись ст.ст. 537 - 539 КПК України,ст. 81 КК України,

УХВАЛИВ:

У задоволенні заяви ОСОБА_5 про умовно дострокове звільнення від відбування додаткового покарання відмовити.

Проголошення повного тексту ухвали 17.09.2021 року 14 год. 00 хв.

Ухвала може бути оскаржена до Запорізького апеляційного суду через Ленінський районний суд м. Запоріжжя протягом 7 днів з дня її оголошення.

Ухвала набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, а у разі подання апеляційної скарги, якщо її не скасовано, після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Суддя: ОСОБА_1