В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
03 грудня 2021 року Справа № 608/1871/21
Номер провадження1-кп/608/223/2021
Чортківський районний суд Тернопільської області в складі:
головуючого суду судді ОСОБА_1
з участю секретаря ОСОБА_2
обвинуваченого ОСОБА_4 та його захисника ОСОБА_5 ,
ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та жителя АДРЕСА_1 , громадянина України, освіта 8 класів, не одруженого, пенсіонера, раніше не судимого,
в вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч. 1 ст. 254 Кримінального кодексу України,--
Рішенням сесії Свидівської сільської ради № 177 від 01 липня 2013 року обвинуваченому ОСОБА_4 передано безкоштовно у власність земельну ділянку площею 0,1145 га для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка) по АДРЕСА_1 та площею 0,0945 га для ведення особистого селянського господарства за вищезазначеною адресою.
11 червня 2013 року обвинувачений ОСОБА_4 звернувся з письмовою заявою до директора ПП «ГЕО-ЮНІКС» ОСОБА_6 щодо розроблення технічної документації із землеустрою та встановлення меж вищевказаних земельних ділянок в натурі (на місцевості), що і було здійснено та складено відповідну технічну документацію.
Відповідно до п. «а» ч. 1 ст. 91 Земельного кодексу України власники земельних ділянок зобов`язані забезпечувати використання їх за цільовим призначенням.
За положеннями ч.ч. 1, 2 ст. 168 Земельного кодексу України ґрунти земельних ділянок є об`єктом особливої охорони. Власники земельних ділянок та землекористувачі не мають права здійснювати зняття та перенесення ґрунтового покриву земельних ділянок без спеціального дозволу центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері здійснення державного нагляду (контролю) в агропромисловому комплексі.
При цьому, п. 3 ст. 20 Земельного кодексу України передбачено, що зміна цільового призначення земельної ділянки, належної особі на праві приватної власності, в межах населеного пункту відбувається виключно на підставі рішення сільської, селищної чи міської ради, за ініціативи власника земельної ділянки з обов`язковим виготовленням проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки приватної власності, цільове призначення якої змінюється, з обов`язковим погодженням проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у відповідності до вимог статті 186-1 Земельного кодексу України.
Вищевказану водойму (ставок) обвинувачений ОСОБА_4 використовував без наявних для цього правових підстав та без дозвільних документів для власних потреб.
Обвинувачений ОСОБА_4 свою вину в інкримінованому кримінальному правопорушенні визнав повністю, дав суду показання, якими підтверджується те, що він проживає в с. Свидова Чортківського району і біля будинку має присадибну земельну ділянку та земельну ділянку для ведення особистого селянського господарства, які знаходяться біля річки. З часом земельні ділянки замулило, внаслідок чого вода з річки стала підтікати під житловий будинок, в зв`язку з чим в 2016 році вирішив зробити меліорацію. З цією метою він найняв екскаватор, яким було викопано грунт на площі приблизно 20х30 метрів глибиною близько 1 метра і цей грунт він розгорнув по городі. На цій площі утворилася водойма, але рибу в ній він не розводив.
Згідно зі ст. 2 Кримінального кодексу України підставою кримінальної відповідальності є вчинення особою суспільно небезпечного діяння, яке містить склад кримінального правопорушення, передбаченого цим Кодексом.
Визнання особи винуватою у вчиненні злочину може мати місце лише за умови доведення її вини, а обвинувальний вирок може ґрунтуватися тільки на переконливих та безспірних доказах.
Відповідно до ст. 84 КПК України доказами в кримінальному провадженні є фактичні дані, отримані у передбаченому КПК України порядку, на підставі яких слідчий, прокурор, слідчий суддя і суд встановлюють наявність чи відсутність фактів та обставин, що мають значення для кримінального провадження та підлягають доказуванню.
Відповідно до вимог ст. 94 КПК України, суд за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінюючи кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність доказів з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення, приходить до висновку, що під час судового розгляду знайшла підтвердження та доведена винуватість обвинуваченого ОСОБА_4 в вчиненні кримінального правопорушення, передбачених ч. 1 ст. 254 Кримінального кодексу України, за ознаками в безгосподарського використання земель, що спричинило виведення земель із сільськогосподарського обороту.
До такого висновку суд дійшов на підставі даних, отриманих з показань обвинуваченого ОСОБА_4 , висновку земельно-технічної експертизи. При цьому показання обвинуваченого є логічними, послідовними та узгоджуються як окремо, так і між собою, а також з іншими доказами кримінального провадження, а тому вони судом приймаються до уваги при винесенні вироку.
Відповідно до загальних засад призначення покарання, визначених у ст. 65 Кримінального кодексу України, суд призначає покарання у межах, установлених у санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини цього Кодексу, що передбачає відповідальність за вчинене кримінальне правопорушення за винятком випадків, передбачених частиною другою статті 53 цього Кодексу; відповідно до положень Загальної частини цього Кодексу; враховуючи ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.
При призначенні покарання обвинуваченому суд враховує характер і ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу винного, який позитивно характеризується за місце проживання, він не перебуває на обліку в лікаря психіатра та лікаря нарколога.
Обставинами, згідно з положеннями статті 66 Кримінального кодексу України, що пом`якшують покарання є щире каяття та активне сприяння розкриттю кримінального правопорушення.
Обставин, що обтяжують покарання згідно з положеннями статті 67 Кримінального кодексу України, в ході судового розгляду кримінального провадження не встановлено.
Відповідно до вимог ч. 2 ст. 65 Кримінального кодексу України особі, яка вчинила кримінальне правопорушення, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів, а згідно з ч. 2 ст. 50 Кримінального кодексу України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених.
З урахуванням характеру і ступеня суспільної небезпеки скоєного кримінального правопорушення, даних про особу обвинуваченого, а також інших обставин кримінального провадження в їх сукупності, суд визнає необхідним та достатнім для виправлення обвинуваченого і попередження вчинення ним нових кримінальних правопорушень призначення йому основного покарання у вигляді штрафу у межах, встановлених санкцією статті Особливої частини Кримінального кодексу України, за якою він обвинувачується і яка передбачає відповідальність за вчиненене кримінальне правопорушення, без позбавлення права обіймати певні посади або займатися певною діяльністю.
Обвинувачений ОСОБА_4 звернувся до суду з клопотаннями про звільнення його від відбування покарання внаслідок акту амністії, посилаючись на те, що на даний час, а також на час вчинення інкримінованого кримінального правопорушення, тобто в 2016 році, він був особою пенсійного віку.
З приводу такого клопотання суд зазначає, шо відповідно до вимог пункту «ґ» ч. 1 ст. 1 Закону України «Про амністію у 2016 році» визначено можливість звільнення від відбування покарання у виді позбавлення волі на певний строк та від інших покарань, не пов`язаних з позбавленням волі, осіб, визнаних винними у вчиненні умисного злочину, який не є тяжким або особливо тяжким відповідно до статті 12 Кримінального кодексу України, осіб, визнаних винними у вчиненні необережного злочину, який не є особливо тяжким відповідно до статті 12 Кримінального кодексу України, а також осіб, кримінальні справи стосовно яких за зазначеними злочинами розглянуті судами, але вироки стосовно них не набрали законної сили, які на день набрання чинності цим Законом досягли пенсійного віку, встановленого статтею 26 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування".
Кримінальне правопорушення, в якому обвинувачуються ОСОБА_4 згідно статті 12 Кримінального кодексу України відноситься до кримінального проступку, тобто не є тяжким або особливо тяжким злочином. Вказане кримінальне правопорушення було вчинено обвинуваченим до набрання чинності Законом України "Про амністію у 2016 році".
Згідно паспорта серії НОМЕР_1 , виданого Чортківським РВ УМВС України в Тернопільській області 31 травня 2000 року, обвинувачений ОСОБА_4 народився ІНФОРМАЦІЯ_2 , тобто він має вік 79 років.
Отже, з врахуванням наведених обставин є підстави для застосування до обвинуваченого ОСОБА_4 Закону України "Про амністію у 2016 році".
Процесуальні витрати в кримінальному провадженні стягнути в доход держави з обвинуваченого.
Питання речових доказів суд вирішує у відповідності із вимогами ст. 100 Кримінального процесуального кодексу України.
З врахуванням наведеного, керуючись ст.ст. 373-374 Кримінального процесуального кодексу України, суд, -
ОСОБА_4 визнати винуватим в вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч. 1 ст. 254 Кримінального кодексу України і призначити йому покарання у вигляді штрафу в розмірі 1 000 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17 000 (сімнадцять тисяч) гривень без позбавленням права обіймати певні посади або займатися певною діяльністю.
Звільнити обвинуваченого ОСОБА_4 від відбування призначеного покарання внаслідок акту амністії.
Стягнути з обвинуваченого ОСОБА_4 в доход держави 6 177 (шість тисяч сто сімдесят сім) гривень 96 копійок судових витрат, понесених на проведення земельно-технічної експертизи.
Вирок може бути оскаржений в апеляційному порядку до Тернопільського апеляційного суду шляхом подачі апеляції через Чортківський районний суд протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не буде подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після прийняття рішення судом апеляційної інстанції.
Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку. Обвинуваченому та прокурору копія вироку вручається негайно після його проголошення. Учаснику судового провадження, який не був присутнім в судовому засіданні, копія судового рішення надсилається не пізніше наступного дня після ухвалення.
Суддя: ОСОБА_1