Ухвала
Іменем України
01 вересня 2021року
м. Київ
справа № 695/82/20
провадження № 51 - 4262 ск 21
Верховний Суд колегією суддів Другої судової палати Касаційного кримінального суду у складі:
головуючого ОСОБА_1 ,
суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
розглянувши касаційну скаргу засудженого ОСОБА_4 на вирок Канівського міськрайонного суду Черкаської області від 15 березня 2021 року та ухвалу Черкаського апеляційного суду від 09 червня 2021 року щодо нього,
встановив:
Завироком Канівського міськрайонного суду Черкаської області від 15 березня 2021 року ОСОБА_4 засуджено за ч. за ч. 2 ст. 307 Кримінального кодексу України (далі-КК) до покарання із застосуванням ст. 69 КК у виді позбавлення волі строком на 4 роки з конфіскацією майна; за ч. 2 ст. 15, ч. 2 ст. 307 КК до покарання із застосуванням статті 69 КК у виді позбавлення волі строком на 4 роки 2 місяці з конфіскацією майна.
На підставі ч.1 ст.70 КК за сукупністю злочинів шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим остаточно призначено ОСОБА_4 покарання у виді позбавлення волі строком на 4 роки 2 місяці з конфіскацією майна.
Вирішено питання щодо речових доказів та процесуальних витрат у провадженні.
Ухвалою Черкаського апеляційного суду від 09 червня 2021 року вказаний вирок залишено без змін.
Згідно з вироком ОСОБА_4 визнано винуватим та засуджено за те, що він 08 жовтня 2019 року в 23:15, перебуваючи в м. Золотоноша Черкаської області по вул. Суворова, усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер свого діяння, умисно, незаконно придбав, знайшовши в кущах 15 згортків з фольги з психотропною речовиною - амфетамін, які в подальшому зберігав з метою збуту в кишені своєї куртки, до виявлення та вилучення працівниками поліції в м. Золотоноша Черкаської області по вул. Шмідта.
Цього ж дня, ОСОБА_4 перебуваючи в м. Золотоноша Черкаської області по вул. Суворова, усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер свого діяння, умисно, незаконно придбав, знайшовши в кущах 15 згортків з фольги з психотропною речовиною - амфетамін, після чого у невстановлений слідством час переніс і залишив у вигляді «закладки» з метою збуту невстановленому колу осіб за адресами детально зазначеними у вироку, але не зміг довести злочин до кінця, у зв`язку із затриманням працівниками поліції.

Загальна маса амфетаміну в перерахунку на амфетамін-основу становить 7.9517 г та відповідно 6.1681 г, що згідно до наказу Міністерства юстиції України №188 від 01.08.2000 «Про затвердження таблиць невеликих, великих та особливо великих розмірів наркотичних засобів, психотропних речовин і прекурсорів, які знаходяться у незаконному обігу» являється великими розмірами.

У касаційній скарзі засуджений посилається на неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність та невідповідність призначеного покарання тяжкості кримінального правопорушення та його особі через суворість, просить судові рішення щодо нього змінити та звільнити від відбування покарання з випробуванням на підставі ст. 75 КК.
Вказує, що суди, призначаючи покарання, не врахували всіх пом`якшуючих обставин, а саме те, що він працевлаштований, одружений, вперше притягується до кримінальної відповідальності, щиро розкаявся, активно сприяв розкриттю злочину.
Перевіривши наведені у касаційній скарзі доводи та дослідивши долучені до скарги копії судових рішень, суд касаційної інстанції дійшов висновку, що у відкритті касаційного провадження слід відмовити з наступних підстав.
Згідно з положеннями статей 50, 65 КК особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів. Виходячи з указаної мети й принципів справедливості, співмірності та індивідуалізації покарання повинно бути адекватним характеру вчинених дій, їх небезпечності та даним про особу винного. При виборі заходу примусу мають значення й повинні братися до уваги обставини, які його пом`якшують і обтяжують.
Відповідно до ч. 1 ст. 75 КК якщо суд, крім випадків засудження за корупційний злочин, при призначенні покарання у виді виправних робіт, службового обмеження для військовослужбовців, обмеження волі, а також позбавлення волі на строк не більше п`яти років, враховуючи тяжкість злочину, особу винного та інші обставини справи, дійде висновку про можливість виправлення засудженого без відбування покарання, він може прийняти рішення про звільнення від відбування покарання з випробуванням.
Із системного аналізу вимог закону України про кримінальну відповідальність слідує, що, окрім вирішення питання про призначення певного виду та розміру покарання, суду потрібно встановити достатню підставу для звільнення від його відбування з випробуванням, при цьому належним чином вмотивувати таке рішення, дослідивши і оцінивши всі обставини, що мають значення для справи, та врахувати, що ст. 75 КК застосовується лише в тому разі, коли для цього є умови і підстави.
Суд першої інстанції, призначаючи ОСОБА_4 покарання, врахував ступінь тяжкості вчинених злочинів, що належать до тяжких злочинів, особу ОСОБА_4 , який на спеціальних обліках не перебуває, за місцем проживання характеризується позитивно, його молодий вік та сталі соціальні зв`язки. Також суд визнав пом`якшуючими покарання обставинами щире каяття та активне сприяння розкриттю злочину, а також відсутність обставин, що обтяжують покарання.
З урахуванням наведеного, місцевий суд призначив засудженому покарання із застосуванням ст. 69 КК нижче від найнижчої межі, встановленої в санкції статті та не знайшов підстав для застосування положень ст. 75 КК.
Апеляційний суд належним чином перевірив доводи сторони захисту, викладені в апеляційній скарзі, щодо надмірної суворості призначеного покарання та не встановив підстав для звільнення засудженого ОСОБА_4 від відбування покарання з випробуванням.
Таким чином, судами враховано всі обставини кримінального провадження та обґрунтовано призначено ОСОБА_4 покарання у виді позбавлення волі на строк 4 роки 2 місяці з конфіскацією майна, відповідає вимогам статей 50, 65 КК, за своїм видом та розміром є пропорційним і співмірним вчиненому та його наслідкам, а також необхідним і достатнім для виправлення засудженого та запобіганню вчинення нових злочинів.
З огляду на викладені обставини, які підлягають обов`язковому врахуванню, в їх сукупності, беручи до уваги тяжкість вчиненого злочину, зміст і обсяг протиправних діянь ОСОБА_4 , враховуючи мету покарання, колегія суддів Верховного Суду погоджується з висновками судів попередніх інстанцій та не вбачає підстав для звільнення засудженого від відбування покарання з випробуванням на підставі ст. 75 КК.
Що стосується, наведених в касаційній скарзі засудженого мотивів щодо незгоди з судовими рішеннями в частині призначеного йому покарання, то вони не спростовують висновків судів та не містять переконливих доводів, які би дозволили Верховному Суду поставити під сумнів законність та обґрунтованість цих судових рішень.
Суд касаційної інстанції постановляє ухвалу про відмову у відкритті касаційного провадження, якщо з касаційної скарги, наданих до неї судових рішень та інших документів вбачається, що підстав для задоволення скарги немає.
Керуючись п. 2 ч. 2 ст. 428 КПК, Верховний Суд

постановив:
Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою засудженого ОСОБА_4 на вирок Канівського міськрайонного суду Черкаської області від 15 березня 2021 року та ухвалу Черкаського апеляційного суду від 09 червня 2021 року щодо нього.

Ухвала оскарженню не підлягає.
Судді:

ОСОБА_5 ОСОБА_2 ОСОБА_3