Справа № 361/322/22
Провадження № 1-кс/361/74/22
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

13.01.22 Броварський міськрайонний суд Київської області у складі:

головуючого слідчого судді ОСОБА_1

при секретарі судового засідання - ОСОБА_2 ,

за участю:

прокурора ОСОБА_3 ,

підозрюваного ОСОБА_4 ,

захисника адвоката ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Бровари Київської області клопотання слідчого СВ Броварського районного управління поліції ГУ НП в Київській області ОСОБА_6 , за матеріалами досудового розслідування № 0000076, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань від 11.01.2022 року, про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , українця, уродженця с. Баришівка, громадянина України, із середньою спеціальною освітою, офіційно не працюючого, не маючого на утриманні малолітніх дітей, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 та проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , не депутата, не адвоката, не інваліда, раніше судимого:

- вироком Переяслав-Хмельницького міськрайонного суду Київської області від 20.02.2017 року за ч. 3 ст. 185 КК України;

- вироком Баришівського районного суду Київської області від 05.08.2009 року за ч. 2 ст. 289 КК України,

підозрюваного у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 121 КК України, -

ВСТАНОВИВ:
До провадження слідчого судді Броварського міськрайонного суду Київської області ОСОБА_1 надійшло клопотання слідчого СВ Броварського районного управління поліції ГУ НП в Київській області ОСОБА_6 , погоджене прокурором Броварської окружної прокуратури ОСОБА_7 про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_4 .

В обґрунтування клопотання слідчий посилається на те, що слідчим відділом Броварського РУП ГУ НП в Київській області здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000076 від 11 січня 2022 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 121 КК України.

Досудовим розслідуванням встановлено, що 10 січня 2022 року приблизно о 20 годині 00 хвилин, у ОСОБА_4 , який перебував за адресою фактичного проживання своєї дружини ОСОБА_8 : АДРЕСА_2 , на ґрунті раптово виниклих неприязних відносин, виник умисел направлений на нанесення тілесних ушкоджень своїй дружині ОСОБА_8 .

Цього ж дня приблизно о 20 годині 15 хвилин, перебуваючи в кімнаті вказаної квартири та будинку, реалізуючи свій злочинний умисел направлений на нанесення тілесних ушкоджень, ОСОБА_4 підійшов до ОСОБА_8 , яка в той час перебувала поруч з ним, та наніс їй близько десяти ударів руками по обличчю. Від отриманих ударів потерпіла втрачала рівновагу та падала на підлогу, але відразу піднімалась. Не зупиняючись на досягнутому, та продовжуючи

реалізовувати свій злочинний умисел, направлений на заподіяння тілесних ушкоджень, ОСОБА_4 продовжував наносити удари руками, а також почав бити ногами по ногам, сідницям та тулубу ОСОБА_8 .

Після чого ОСОБА_4 , вважаючи свій злочинний умисел доведеним до кінця, пішов до кухні де почав вживати алкогольні напої.

Від отриманих тілесних ушкоджень ОСОБА_8 померла на місці.

Згідно з лікарського свідоцтва про смерть від 11.12.2022 року № 12 смерть потерпілої настала в наслідок крововтрати, множинних переломів з розривами легень, закритої травми грудей. Дані тілесні ушкодження могли утворитись від нападу з використанням тупого предмету з метою вбивства чи нанесення ушкоджень.

10.01.2022 року ОСОБА_4 фактично затримали в порядку ст. 208 КПК України.

11.01.2022 року ОСОБА_4 , повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 121 КК України в рамках кримінального провадження №0000076 від 11.01.2022 року.

Наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_4 інкримінованого йому кримінального правопорушення підтверджується зібраними у кримінальному провадженні матеріалами.

Метою застосування запобіжного заходу слідчий і прокурор вважають ризики, передбачені п. 1, 2, 5 ст. 177 КПК України, а саме:

- п. 1 ч. 1 ст. 177 КПК України переховування від органу досудового розслідування та суду з метою уникнення покарання;

- п. 3 ч. 1 ст. 177 КПК України підозрюваний ОСОБА_4 вчинив злочин пов`язаний із застосуванням насильства та може незаконно впливати на малолітнього свідка ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , оскільки остання повідомила про вказаний злочин, а відтак надала викривальні покази що до ОСОБА_4 та свідка ОСОБА_10 , який проживав разом зі своєю падчеркою ОСОБА_8 та був свідком її побиття 10.01.2022, таким чином підозрюваний без застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою,без визначення розміру застави, зможе впливати на свідків, щоб останні змінили покази, а підозрюваний ухилився від відповідальності у даному кримінальному провадженні;
- п. 5 ч. 1 ст. 177 КПК України підозрюваний ОСОБА_4 раніше судимий за скоєння кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 289 КК України у 2009 та 2011 році, ч. 3 ст. 185 КК України у 2017 році, а оскільки він неодноразово вчиняв тяжкі злочини відбував покарання в місцях позбавлення волі за них, повторно вчиняв злочин та отримував покарання із звільненням від нього з іспитовим строком однак будь-якого превентивного впливу на нього застосування ст. 75 КК України не здійснювалося і він повторно вчинив тяжкий злочин тому останній може вчиняти і інші кримінальні правопорушення

Більш м`які запобіжні заходи, на думку слідства, не зможуть запобігти ризикам зазначеним у клопотанні.

З урахуванням наведених підстав, в обґрунтування необхідності застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, орган досудового розслідування вважає, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів, не може запобігти зазначеним ризикам, у зв`язку з чим, слідчий, за погодженням з прокурором, звернувся з вищезазначеним клопотанням до суду.

У судовому засіданні прокурор клопотання підтримав, просив його задовольнити.

Захисник в судовому засіданні проти клопотання заперечував. Просив відмовити в задоволенні клопотання чи обрати щодо підозрюваного більш м`який запобіжний захід не позбавлений з обмеженням волі.

Підозрюваний в судовому засіданні підтримав думку захисника, просив не обирати запобіжний захід у виді тримання під вартою.

Заслухавши прокурора, підозрюваного та його захисника, вивчивши матеріали клопотання, слідчий суддя приходить до наступного висновку.

При вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності підстав, зазначених статтею 177 КПК України, слідчий суддя, суд на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини, які зазначені статтею 178 КПК України.

Клопотання подано до суду та судове засідання відбувається у встановлені законом строк.

Відповідно до ч. 1 ст. 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 КПК України.

Злочин, в скоєнні якого підозрюється ОСОБА_4 , відноситься до категорії тяжких злочинів, покарання за яке, передбачено у вигляді позбавлення волі строк понад п`ять років.

Окрім того, матеріали клопотання про обрання запобіжного заходу у виді тримання під вартою містять докази того, що ОСОБА_4 раніше судимий.

Перевіряючи обґрунтованість підозри, слідчий суддя виходить з практики Європейського суду з прав людини (рішення «Нечипорук і Йонкало проти України») відповідно до якої «обґрунтована підозра» означає наявність фактів чи інформації, які могли б переконати стороннього об`єктивного спостерігача, що особа, можливо, вчинила злочин.

У розглядуваному клопотанні наведені дані, які вказують на підозру у вчиненні підозрюваним кримінального правопорушення, та які не викликають розумних сумнівів у цьому.

Доводи підозрюваного та сторони захисту про непричетність до події злочину не свідчать про безумовну необґрунтованість підозри і свідчать лише про іншу версію подій, обстоювану на свій захист, що підлягає перевірці в ході досудового розслідування.

Європейський суд з прав людини неодноразово підкреслював, що наявність підстав для тримання особи під вартою має оцінюватись в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин. Тримання особи під вартою завжди може бути виправдано, за наявності ознак того, що цього вимагають справжні інтереси суспільства, які незважаючи на існування презумпції невинуватості, переважають інтереси забезпечення поваги до особистої свободи. При розгляді питання про доцільність тримання особи під вартою судовий орган повинен брати до уваги фактори, які можуть мати відношення до справи: характер (обставини) і тяжкість передбачуваного злочину; обґрунтованість доказів того, що саме ця особа вчинила злочин; покарання, яке можливо буде призначено в результаті засудження; характер, минуле, особисті та соціальні обставини життя особи, його зв`язки з суспільством.

У своїх рішеннях Європейський суд з прав людини неодноразово підкреслював, що наявність підстав для тримання особи під вартою має оцінюватись в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин. Тримання особи під вартою завжди може бути виправдано, за наявності ознак того, що цього вимагають справжні інтереси суспільства, які, незважаючи на існування презумпції невинуватості, переважають інтереси поваги до особистої свободи.

Аналізуючи ризик переховуванням від органів досудового розслідування та суду в контексті практики Європейського суду з захисту прав людини, слід зазначити, що ризик втечі підсудного не може бути встановлений лише на основі суворості можливого вироку. Оцінка такого ризику має проводитись з посиланням на ряд інших факторів, які можуть або підтвердити існування ризику втечі або вказати, що вона маловірогідна і необхідність в утриманні під вартою відсутня (Panchenko v. Russia (Панченко проти Росії)). Ризик втечі має оцінюватися у світлі факторів, пов`язаних з характером особи, її моральністю, місцем проживання, родом занять, майновим станом, сімейними зв`язками та усіма видами зв`язку з країною, в якій така особа піддається кримінальному переслідуванню (Becciev v. Moldova (Бекчиєв проти Молдови).

Аналізуючи даний ризик, суд звертає увагу, що підозрюваний офіційно не працює, раніше був неодноразово судимим.

З матеріалів провадження вбачається, підозрюваний обґрунтовано підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, яке інкримінується йому органом досудового розслідування, оскільки в розпорядженні слідчого є зібрані у встановленому законом порядку достатні фактичні данні, які свідчать про наявність ознак кримінального правопорушення, що інкримінується йому органом досудового розслідування.

Згідно ч. ч. 1, 3 ст. 194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

А відтак, суд приходить до висновку, що є достатні підстави для обрання щодо ОСОБА_4 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, оскільки жоден із більш м`яких запобіжних заходів, на даній стадій досудового розслідування, не зможе запобігти вищезазначеним ризикам.

Неможливість застосування більш м`якого запобіжного заходу обґрунтовується і тим, що ОСОБА_4 не одружений та не має стійких соціальних зв`язків, неодноразово судимий.

Таким чином, враховуючи практику Європейського суду з прав людини, яка свідчить про те, що суд своїм рішенням повинен забезпечити не лише права обвинуваченого, але й високі стандарти охорони загально суспільних прав та інтересів, що вимагає від суду більшої суворості в оцінці порушень цінностей суспільства, з метою запобігання ризикам,суд вважає, що інші (менш суворі) запобіжні заходи, передбачені ст.176 КПК України, не можуть забезпечити виконання обвинуваченим його процесуальних обов`язків.

Обрання запобіжного заходу у виді тримання під вартою не суперечить вимогам ст. 5 Конвенції Ради Європи від 04.11.1950 року «Про захист прав людини і основоположних свобод», оскільки існують реальні ознаки справжнього суспільного інтересу, який не зважаючи на презумпцію невинуватості, переважає принцип поваги до особистої свободи.

Тому, суд приходить до висновку, що є достатні підстави для задоволення клопотання щодо запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Доведені слідчим та прокурором ризики за п.1 та п. 5 ч.1 ст. 177 КПК України є суттєвими, і, як засвідчили обставини, якими обґрунтовується клопотання, їм неможливо запобігти в умовах застосування до підозрюваного будь-якого іншого запобіжного заходу, окрім тримання під вартою, оскільки інші запобіжні заходи не пов`язані з виключними запобіжниками у комунікації та переміщеннях підозрюваного не можуть їм запобігти.

Інші ризики в судовому засіданні не встановлені, так як даних про те, що обвинувачений має намір впливати на будь-кого чи вчиняти інший злочин суду не надано.

Таким чином судом встановлено наявність ризику визначеного п. 1, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, а тому відносно обвинуваченого може бути обрано запобіжний захід.

Крім того, враховуючи положення частини 4 статті 183 КПК України, а саме те, що злочини у даному кримінальному провадженні було вчинено із застосуванням насильства або погрозою його застосування, слідчий суддя не визначає розмір застави відносно підозрюваного.

Щодо клоптання адвоката про відмову в задоволенні копотання у зв`язку з тим, що клопотання подано неуповноваженою особою, слідчий суддя приходить до наступного.

Діючим кримінально-процесуальним законодавством керівник органу досудового розслідування може (але не зобов`язаний) винести відповідну постанову у випадку, якщо визнає це за необхідне, зокрема, з метою гарантування прав учасників кримінального провадження у разі зміни меж процесуального примусу або обмеження прав і свобод певних осіб для провадження процесуальних дій задля забезпечення реалізації ними права на оскарження.

Разом із цим, рішення про визначення слідчого, який здійснюватиме досудове розслідування, законодавець у ч. 1 ст. 214 КПК України, пов`язує з рішенням про початок досудового розслідування, фіксація якого відбувається шляхом внесення відповідних відомостей до ЄРДР. Окрім того, у п. 1 розділу 2 Положення про ЄРДР, порядок його формування та ведення, що затверджено Наказом Генерального прокурора № 298 від 30.06.2020, зазначено, що до ЄРДР вносяться відомості у тому числі про прізвище, ім`я, по батькові керівника органу прокуратури, прокурора, керівника органу досудового розслідування, слідчого, детектива, керівника органу дізнання, дізнавача (уповноваженої особи інших підрозділів), який здійснює досудове розслідування.

Тобто, приписами кримінального процесуального законодавства передбачено електронну форму фіксації рішення про визначення слідчого, який здійснюватиме досудове розслідування, у вигляді внесеного до ЄРДР відповідного запису. Причому слідчий , який здійснюватиме досудове розслідування, законодавцем розуміється не як конкретна посада в органах досудового розслідування, а як процесуальна функція, яку може виконувати і керівник органу досудового розслідування. Це також підтверджується положенням п. 6 ч. 2 ст. 39 КПК України, у якому встановлюється, що керівник органу досудового розслідування уповноважений здійснювати досудове розслідування, користуючись при цьому повноваженнями слідчого.

Відтак, обов`язкова електронна форма фіксації рішення про визначення слідчого або групи слідчих, старшого слідчого групи, які здійснюватимуть досудове розслідування, є достатньою для забезпечення правової визначеності приписів кримінального процесуального законодавства та гарантування прав і свобод людини у кримінальному провадженні.

Належним способом реагування на можливі порушення стосовно прийняття рішення про визначення слідчого або групи слідчих, старшого слідчого групи, є застосування кримінальної процесуальної відповідальності шляхом визнання окремих доказів недопустимими та неможливості їх використання для підтвердження обставин вчинення кримінального правопорушення. Така відповідальність може наставати за результатами реалізації подальшого судового контролю у кримінальному провадженні. При цьому сама собою відсутність постанови про визначення певного слідчого не має означати, що цей слідчий не мав відповідних повноважень, а питання про допустимість доказів, отриманих внаслідок здійснених ним процесуальних дій, повинно вирішуватись судом з огляду на конкретні обставини кримінального провадження.

Таким чином, слідчий суддя приходить до висновку, що у слідчого були підстави для внесення даного клопотання.

За сукупності наведених обставин, суд вважає за доцільне клопотання прокурора задовольнити.

Керуючись ст. ст.131,176-178, 182, 183,193,194,196,197 КПК України, слідчий суддя,-

У Х В А Л И В :
Клопотання задовольнити.

Обрати підозрюваному ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на 60 днів, тобто до 10.03.2022 включно, взявши його під варту в залі суду.

Строк тримання під вартою ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 обчислювати з 22 год. 05хв. 10.01.2022 року.

Ухвала щодо застосування запобіжного заходу підлягає негайному виконанню після її оголошення.

Ознайомити та вручити підозрюваному під розпис копію ухвали про обрання запобіжного заходу.

Ухвала може бути оскаржена до Київського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня проголошення.

Слідчий суддя ОСОБА_1