Номер провадження:1-кп/521/918/21
УХВАЛА

21 грудня 2021 року м. Одеса
Малиновський районний суд міста Одеси в складі:
головуючого судді - ОСОБА_1
при секретарі ОСОБА_2
за участю прокурора ОСОБА_3 ,
представника потерпілих адвоката ОСОБА_4
потерпілих ОСОБА_5 , ОСОБА_6
у присутності обвинуваченого ОСОБА_7
захисника обвинуваченого - адвоката ОСОБА_8
розглянувши у судовому засіданні кримінальне провадження внесене до ЄРДР за № 0001134 від 15.10.2020 відносно ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, уродженця с. Росіянівка, Захарівського району Одеської області, українця за національністю, із вищою освітою, офіційно не працевлаштованого, не одруженого, неповнолітніх дітей не має, який проживав за адресою: АДРЕСА_1 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимого, -
який обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 115 КК України, -

ВСТАНОВИВ:
В судовому засіданні судом на обговорювання поставлено питання щодо доцільності продовження строку запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_7 ..
Прокурор в судовому засіданні наголошував про необхідність продовження обвинуваченому ОСОБА_7 строку дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, обгрунтовуючи його тим, що у випадку перебування обвинуваченого на волі є наявною обґрунтована підозра у здійсненні ними дій, передбачених ст. 177 КПК України. При цьому прокурор навів дані, які вказують на можливість вчинення ним таких дій. Прокурор також просив врахувати, що строк дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою обраного відносно ОСОБА_7 закінчується, але до вказаного часу розглянути дане кримінальне провадження по суті не є можливим, сторона обвинувачення звертається до суду з відповідним клопотанням так, як ризики передбачені ст. 177 КПК України, які були вірно враховані суддею при попередньому обрані вказаного запобіжного заходу жодним чином не зменшилися, існує необхідність в продовженні строку дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, що був обраний відносно обвинуваченого.
Представник потерпілого адвокат ОСОБА_4 підтримали позицію прокурора.
Обвинувачений ОСОБА_7 та адвокат ОСОБА_8 не погодились з клопотанням прокурора та просили обрати відносно обвинуваченого запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту, з огляду на те, що прокурором не доведено існування ризиків, передбачених ст. 177 КПК України у обсязі, який співвідноситься з запропонованим запобіжним заходом. Заперечуюючи проти клопотання сторони обвинувачення, адвокат звертав увагу суду, що обвинувачений раніше до кримінальної відповідальності не притягався, має місце проживання та місце реєстрації, має сім`ю, тобто існують міцні соціальні зв`язки, має дві вищі освіти, характеризується за місцем реєстрації та місцем свого проживання виключно позитивно. Крім того, відповідно до практики ЕСПЛ тяжкість злочину, не є безумовною обставиною для обрання виняткового запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. Адвокатом ОСОБА_9 висловлена позиція щодо зміни запобіжного заходу ОСОБА_7 з тримання під вартою на цілодобовий домашній арешт.
Розглянувши питання щодо доцільності продовження запобіжного заходу відносно ОСОБА_7 враховуючи дані про особу обвинуваченого, тяжкість обвинувачення, оцінивши на предмет наявності ризиків вчинення обвинуваченим дій, передбачених ст. 177 КПК України, суд вважає за необхідне продовжити відносно обвинуваченого ОСОБА_7 запобіжний заход у вигляді тримання під вартою строком на два місяці (60 днів).
Як вже вказувалось у попередній ухвалі суду ризики, передбачені п.п. 1, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України продовжують мати місце та об`єктивно підтверджуються наступними обставинами.
Відповідно до висунутого обвинувачення, ОСОБА_7 , обвинувачується у тому, що він 14.10.2020 приблизно о 21 годині 00 хвилин, знаходячись на розі вул. Генерала Плієва та вул. Промислової, біля будинку № 1 по вул. Генерала Плієва у м. Одесі, в ході конфлікту з ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , який розпочався на ґрунті раніше виниклих неприязних відносин, діючи умисно, з мотивів явної неповаги до охоронюваних законом цінностей життя та здоров`я людини, усвідомлюючи характер суспільно небезпечного діяння та наслідки його настання, озброївся наявним при собі ножом, яким з метою вбивства, умисно наніс ОСОБА_11 сім ударів в область тулуба, чим спричинив останньому несумісні із життям тілесні ушкодження у вигляді, одне проникаюче колото-різане поранення на передній поверхні грудної клітки зліва, поміж грудинною та середньоключичною лініями, в проекції поміж 2-м та 3-м ребрами рана № 1, з ушкодженням шкіряних покривів, підлягаючих м`яких тканин та переднього середостіння, одне проникаюче колото-різане поранення на боковій поверхні грудної клітки зліва, по середній пахвовій лінії, в проекції поміж 3-м та 4-м ребрами рана № 2, з ушкодженням шкіряних покривів, підлягаючих м`яких тканин, пристінкової та легеневої плеври, лівої легені, одне проникаюче колото-різане поранення на боковій поверхні грудної клітки зліва, по середній пахвовій лінії поміж 4-м і 5-м ребрами рана №4, з ушкодженням шкіряних покривів, підлягаючих м`яких тканин, пристінкової та легеневої плеври, лівої легені, одне проникаюче колото-різане поранення на боковій поверхні грудної клітки зліва, по задній пахвовій лінії, в проекції поміж 8-м та 9-м ребрами рана №5, з ушкодженням шкіряних покривів, підлягаючих м`яких тканин, пристінкової та легеневої плеври, лівої легені, одне проникаюче колото- різане поранення на передній поверхні грудної клітки зліва по сосковій лінії, поміж 6 і 7-м ребрами рана №6, з ушкодженням шкіряних покривів, підлягаючих м`яких тканин, пристінкової плеври, реберної частини лівого купола діафрагми, одне проникаюче колото-різане поранення на передній поверхні черевної стінки справа по пригрудинній лінії, на 2,0 см нижче від рівня мечоподібного відростка рана №7, з ушкодженням шкіряних покривів, підлягаючих м`яких тканин, пристінкової очеревини, правої частки печінки.
Зазначені вище ушкодження за критерієм небезпеки для життя, згідно з п.п.2.1.1 (а) та 2.1.2 Правил судово-медичного визначення ступеня тяжкості тілесних ушкоджень, по відношенню до живих осіб, мають ознаки ТЯЖКИХ тілесних ушкоджень, а також одна сліпа непроникаюча колото-різана рана на боковій поверхні грудної клітки зліва, по задній пахвовій лінії, поміж 3-м і 4-м ребрами рана № 3, яке при звичайному своєму перебігу призводить до короткочасного розладу здоров`я тривалістю понад 6 днів, але не більше ніж три тижні (21 день); таким чином згідно з п. 4.6 і 2.3.3. Правил судово- медичного визначення ступеня тяжкості тілесних ушкоджень, по відношенню до живих осіб, мають ознаки ЛЕГКИХ тілесних ушкоджень, які спричинили короткочасний розлад здоров`я. Однак кровотеча з цієї рани обтяжувала перебіг травматичного процесу та прискорювала розвиток шоку.
Смерть ОСОБА_11 полягає у прямому причинному зв`язку з наявними у нього проникаючим колото-різаним пораненням тулуба (рана № 1,2,4,5,6,7), кровотеча із рани №3 обтяжувала перебіг травматичного процесу та прискорювала розвиток шоку. Безпосередньою причиною смерті ОСОБА_11 з`явилося ускладнення травми - геморагічний шок.
Після чого ОСОБА_11 був доставлений до МКЛ № 11 м. Одеси, де внаслідок отриманих поранень помер, а ОСОБА_7 , з місця події зник у невідомому напрямку.
Під час досудового розслідування та судового розгляду обвинуваченому ОСОБА_7 обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою
Враховуючи те, що строк дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою обраного відносно ОСОБА_7 закінчується, але до вказаного часу розглянути дане кримінальне провадження по суті не є можливим, сторона обвинувачення звертається до суду з відповідним клопотанням так, як ризики передбачені ст. 177 КПК України, які були враховані суддею при попередньому обрані вказаного запобіжного заходу жодним чином не зменшилися, існує необхідність в продовженні строку дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, що був обраний відносно обвинуваченого.
У зазначеному випадку підставою застосування запобіжного заходу відповідно до ч. 2 ст. 177 КПК України є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а метою - досягнення дієвості цього провадження, забезпечення виконання обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, передбачених ч. 4 ст. 42 КПК України, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави вважати, що обвинувачений може здійснити дії передбачені п.п. 1,3 ч.І ст. 177 КПК України.
ОСОБА_7 обвинувачується у скоєнні особливо тяжкого злочину, відповідальність за який передбачає покарання у вигляді позбавлення волі на строк від 7-ми до 15-ти років, тобто покарання, яке тягне за собою несприятливі наслідки, а тому обвинувачений, для якого настання вказаних наслідків є небажаним, може вдатися до спроб переховуватись від органу досудового розслідування. Вивченням характеристики обвинуваченого встановлено, що він - не одружений, не має на утриманні дітей та інших осіб, які не можуть бути залишені без його піклування. Таким чином враховуючи відсутність у обвинуваченого міцних соціальних зв`язків вказує на наявність ризику ухилення обвинуваченого, тобто існує реальна загроза, що останній буде переховуватись від органів досудового розслідування та від суду перебуваючи на волі.
Ризик впливу на потерпілого та свідків підтверджується тим, що ОСОБА_7 матиме можливість незаконно впливати на потерпілого та свідків кримінального правопорушення, оскільки обвинувачується у вчиненні злочину поєднаному із застосуванням насильства, обізнаний про те, хто саме є потерпілим та свідками, а також про місця їх мешкання, що підтверджує існування ризику, передбаченого п. З ч. 1 ст. 177 КПК України.
При вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, відповідно до ст. 178 КПК України слід врахувати наступні обставини: вагомість наявних доказів про вчинення обвинуваченим злочину; тяжкість покарання, що загрожує відповідній особі у разі визнання її винуватою у кримінальному правопорушенні; ступінь та характер суспільної небезпеки від вчинення злочину.
Згідно п. 4 ч. 2 ст. 183 КПК України, запобіжний захід у вигляді тримання під вартою може бути застосований навіть до раніше не судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад п`ять років. Таким чином, до обвинуваченого може бути застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.
При вирішенні питання, щодо обрання запобіжного заходу також враховано, що у практиці ЄСПЛ визначено, що існування обгрунтованої підозри щодо вчинення особою тяжкого злочину на початковому етапі виправдовує тримання під вартою. Хоча, поряд з цим Суд неодноразово зазначав, що тяжкість обвинувачення не може сама по собі бути виправданням тривалих періодів тримання під вартою (рішення у справі «Єчус проти Литви»),
Все вищевикладене в сукупності свідчить, що обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під варту відносно обвинуваченого та обмеження його конституційних прав, у нашому випадку, є виправданим з точки зору відповідного суспільного інтересу, що значно переважає інтереси однієї людини, і таким, що відповідає практиці ЄСПЛ.
Тому, на думку обвинувачення, відсутні підстави для застосування більш м`якого запобіжного заходу, як то домашній арешт, особиста порука або особисте зобов`язання, враховуючи обставини скоєного, особистість та стосунки обвинуваченого зі свідками. Таким чином, застосування більш м`якого запобіжного заходу очевидно може зашкодити кримінальному провадженню, потягти за собою несприятливі наслідки.
Також, суд враховує наступні відомості.
Так, обвинувачений ОСОБА_7 не одружений, дітей не має, раніше до кримінальної відповідальності притягувався, офіційно не працював, має реєстрацію місця проживання, стан здоров`я задовільний.
З цих підстав, суд приходить до висновку, що підставою продовження запобіжного заходу є наявність обвинувачення ОСОБА_7 у вчиненні злочину, передбаченого ч.1 ст. 115 КК України, а також, наявність ризиків, які дають достатні підстави суду вважати, що обвинувачений може переховуватись від суду або вчинити інше кримінальне правопорушення, впливати на свідків.
Щодо обрання альтернативного запобіжного заходу, то відповідно до ч.3 ст. 5 Конвенції звільнення особи може бути обумовлене гарантіями з`явитися на судове засідання, проте сторона захисту не надала таких гарантій.
Також, при вирішенні питання про продовження терміну дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, суд враховує і інші обставини, передбачені ст. 178 КПК України, а саме: вік та стан здоров`я відсутність відомостей щодо неможливості перебування під вартою.
Суд вважає, що обмеження конституційних прав обвинуваченого є виправданим та відповідає меті застосування саме такого запобіжного заходу. При цьому судом враховано, що ОСОБА_7 не має членів сім`ї, які не можуть залишатись без його нагляду, а його вік та стан здоров`я не перешкоджають триманню під вартою.
Так, відповідно до практики Європейського суду з прав людини, тривале тримання під вартою може бути виправданим в тому випадку, коли є певні ознаки існування суспільного інтересу, що попри презумпцію невинуватості, переважує принципам поваги до особистої свободи.
З урахуванням вищевикладеного, та наявності ризиків, передбачених п.п. 1, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України суд вважає, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів ніж той, що вже обраний обвинуваченому ОСОБА_7 не зможе запобігти встановленим ризикам та забезпечити їх належну процесуальну поведінку.
На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 177,178,331, 372 КПК України, суд,-

У Х В А Л И В:
Продовжити відносно ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 міру запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою строком на 60 діб, з дня винесення ухвали тобто з 21. 12.2021 року до 20.02.2022 року включно.
Ухвала суду щодо запобіжного заходу підлягає негайному виконанню після її оголошення.
Ухвала може бути оскаржена протягом 5 днів до Одеського апеляційного суду через суд першої інстанції.
Подання апеляційної скарги на ухвалу суду зупиняє набрання нею законної сили, але не зупиняє її виконання.

Головуючий суддя ОСОБА_1