Ленінський районний суд м.Полтави
Справа № 553/562/22
Провадження № 1-кс/553/37/2022
У Х В А Л А
Іменем України

30.03.2022м. Полтава

Ленінський районний суд м. Полтави в складі:

слідчої судді ОСОБА_1

при секретарі ОСОБА_2 ,

з участю прокурора ОСОБА_3 ,

захисника обвинуваченого ОСОБА_4 адвоката ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні клопотання захисника обвинуваченого ОСОБА_6 адвоката ОСОБА_5 про зміну запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою на особисте зобов`язання відносно обвинуваченого ОСОБА_4 ,-
В С Т А Н О В И В:
У провадження до Ленінського районного суду м. Полтави надійшло клопотання захисника обвинуваченого ОСОБА_6 адвоката ОСОБА_5 про зміну запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою на особисте зобов`язання відносно обвинуваченого ОСОБА_4 , посилаючись на те, що ОСОБА_4 утримується з 17.05.2021 року під вартою, родом останній з ОСОБА_7 , вся родина останнього на даний час перебуває або у Луганській області, або у м. Харкові. Посилаючись на те, що ОСОБА_4 проходив службу в армії, має бойовий досвід, є учасником АТО та має досвід поводження з вогнепальною зброєю, тому має сили та бажання захищати країну, в зв`язку з чим, заявник звернулась до суду з вказаним клопотанням.

В судове засідання засідання заявник адвокат ОСОБА_5 не з`явилась, але надала на адресу суду заяву, в якій прохала проводити судовий розгляд клопотання у її відсутність, оскільки технічно не має можливості встановити зв`язок з судом у режимі відеоконференції. На задоволенні клопотання наполягала.

Прокурор в судовому засіданні заперечував проти вказаного клопотання, посилаючись на те, що, у відповідності до положення ст. 616 КПК України, змінити захід забезпчення кримінального провадження з тримання під вартою на особисте зобов`язання в зв`язку з бажанням останнього стати до лав Збройних Сил України, за наявності бойового досвіду неможливо, оскільки останній вчинив злочин передбачений ч.2 ст. 146 КК України, яка виключає таке право обвинуваченого.

Згідно ухвали суду від 29 березня 2022 року, судове засідання призначено у режимі відеоконференції з ДУ «Харківський слідчий ізолятор» за участі обвинуваченого ОСОБА_4 ..

Згідно інформації, наданої ДУ «Харківський слідчий ізолятор» від 29.03.2022 року, вказано, що станом на 30.03.2022 року в установі доступ до глобальної мережі інтернет відсутній, в зв`язку з пошкодженням кабельної мережі, у зв`язку цим проведення засідань в режимі відеконференції не можливе, точна інформація щодо відновлення доступу до глобальної мережі інтернет не відомо, після проведення ремонтних робіт, буде проведено тестовий зв`язку представниками судової адміністрації, для подальшого проведення засідань за допомогою засобів відеоконференції.

Зважаючи на невідкладність вирішення питання порушенного заявником у заяві та з урахуванням вимог ст. 615 КПК України, суд приходить до висновку про можливість вирішення даного клопотання про продовження дії заходу забезпечення кримінального провадження за участі прокурора та захисника обвинуваченого.

Судом встановлено, що на розгляді у суду перебуває обвинувальний акт відносно ОСОБА_4 у вчиненні ряду кримінальних правопорушень, передбачених ч.3 ст. 186, ч.4 ст. 186, ч.2 ст. 146, ч.4 ст. 187 КК України.
В рамках данного кримінального провадження ОСОБА_4 обрано захід забезпечення кримінального провадженння у вигляді тримання під вартою.
Відповідно до ст. 5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, а також практики Європейського суду з прав людини, обмеження права особи на свободу і особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках та за встановленою процедурою.
При вирішенні питання щодо можливості продовження або зміни запобіжного заходу у виді тримання під вартою на більш м`який, суд враховує вимоги ст. 29 Конституції України, ст. 9 Загальної Декларації прав людини, ст. 5 Європейської Конвенції про захист прав людини та основних свобод і ст. 12 КПК України, за змістом яких обмеження права особи на свободу й особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках, за встановленою процедурою, а також той факт, що взяття під варту є найбільш суворим запобіжним заходом.
Відповідно до положень ст.ст. 131,132 КПК України запобіжні заходи є заходами забезпечення кримінального провадження і застосування з метою досягнення дієвості цього провадження.
Статтею 177 КПК України передбачено, що метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам, серед іншого, переховуватися від суду, незаконно впливати на потерпілого, свідка у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення.
Вимогам ст. 178 КПК України передбачені обставини що враховуються при обранні запобіжного заходу, зокрема тяжкості покарання, яке загрожує відповідній особі, вік та стан здоров`я обвинуваченого, міцність соціальних зв`язків, у тому числі наявність родини та утриманців, наявність постійного місця роботи, наявність судимостей, дотримання обвинуваченим умов застосування запобіжних заходів, якщо вони застосувались раніше та інші обставини.
Підставою для застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчинені особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені ч.1 ст. 177 КПК України.
З огляду на вище викладене суд, вислухавши думку учасників судового провадження та перевіривши наявні матеріали, виходячи з практики Європейського суду з прав людини, яка свідчить про те, що рішення суду повинно забезпечити не тільки права обвинуваченого, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів, що вимагає від суду більшої суворості в оцінці цінностей суспільства, вважає, що підстави для зміни запобіжного заходу з тримання під вартою на особисте зобов`язання відсутні.
З огляду на ст.178 КПК України, при вирішенні питання про продовження дії запобіжного заходу чи його зміни, суд на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний оцінити в сукупності обставини, у тому числі вагомість наявних доказів про вчинення обвинуваченим кримінального правопорушення, тяжкість покарання, що загрожує відповідній особі у разі визнання її винною у кримінальному правопорушенні, вік та стан здоров`я, міцність соціальних зв`язків обвинуваченого в місці його постійного проживання, у тому числі наявність в нього родини й утриманців, наявність постійного місця роботи та репутацію обвинуваченого, його майновий стан та наявність судимостей, дотримання умов попередньо застосованих запобіжних заходів, розмір майнової шкоди та інше.
Як неодноразово зазначав у своїх рішеннях Європейський суд з прав людини, факти, які є причиною виникнення підозри, не повинні бути такими самими переконливими як ті, що є необхідними для обґрунтування обвинувального вироку чи суто висунення обвинувачення, що здійснюється на наступній стадії процесу («Мюррей проти Сполученого Королівства» («Murrey v. the United Kingdom»)). Наявність обґрунтованої підозри передбачає наявність фактів або інформації, які б могли переконати об`єктивного спостерігача в тому, що відповідна особа могла вчинити злочин, однак те, що можна вважати «обґрунтованим», залежить від усіх обставин справи («Кемпбелл і Хартлі проти Сполученого Королівства» («Fox, Campbell and Hartley v. the United Kingdom»)).
Відповідно до вимог ст. 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам.
Наведені в судовому засіданні твердження захисника обвинуваченого ОСОБА_5 щодо можливості вирішення судом питання про зміну запобіжного заходу на більш м`який у вигляді особистого зобовязання судом вивчались та оцінювались у контексті можливості запобігти вказаним та встановленими вище ризикам. Проте, відповідно до практики Європейського суду з прав людини, суд своїм рішенням повинен забезпечити не тільки права підозрюваного, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів. Забезпечення таких стандартів, як підкреслює Європейський суд з прав людини, вимагає від суду більшої суворості в оцінці порушень цінностей суспільства.
Суд не ігнорує ті аргументи, які наводяться захисником обвинуваченого на користь обвинуваченого, проте в даному конкретному випадку суд приходить до переконання, що ці аргументи не переважують вимог громадського інтересу, який полягає у встановленні істини у справі, недопущенні перешкоджанню цьому, забезпеченні належної процесуальної поведінки обвинуваченого і виконання процесуальних рішень у справі.
Відповідно до вимог ст. 616 КПК України, не допускається заміна запобіжного заходу для призову на військову службу під час мобілізації відносно осіб, які підозрюються у вчиненні злочинів проти основ національної безпеки, а також інших злочинів, в тому числі, передбачених ст.ст. 146,186,187 КК України.
За таких обставин, суд приходить до переконливого висновку про безпідставність клопотання захисника обвинуваченого - адвоката ОСОБА_5 щодо доцільності заміни запобіжного заходу з тримання під вартою на більш м`який у вигляді особистого зобов`язання для призову обвинуваченого на військову службу під час мобілізації, в зв`язку з відсутністю правових підстав.
Так, ст. 616 КПК України визначено, що у разі введення в Україні або окремих її місцевостях воєнного стану, здійснення заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії Російської Федерації та/або інших держав проти України підозрюваний, обвинувачений, який під час досудового розслідування або судового розгляду тримається під вартою, крім тих, які підозрюються у вчиненні злочинів проти основ національної безпеки України, а також злочинів, передбачених статтями 115, 146-147, 152-156, 186, 187, 189, 255, 255-1, 257, 258-262, 305-321, 330, 335-337, 401-414, 426-433, 436, 437-442 Кримінального кодексу України, має право звернутися до прокурора з клопотанням про скасування цього запобіжного заходу для проходження військової служби за призовом під час мобілізації, на особливий період.
Положенням ст. 616 КПК України визначено перелік вчинених особами злочинів, до яких не застосовуються положення щодо застосування більш м`якого заходу забезпечення кримінального провадження та можливість звільнення з під варти для проходження військової служби за призовом під час мобілізації, на особливий період, в тої числі за злочини передбачений ст. 146, 186, 187 КК України, за вчинення яких обвинувачується ОСОБА_4 ..

Таким чином, твердження сторони захисту щодо можливої зміни запобіжного заходу з тримання під вартою на особисте зобов`язання, прямо суперечить вимогам ст. 616 КПК України.

З урахуванням викладеного, суд вважає клпотання захиника обвинуваченого адвоката ОСОБА_5 - безпідставним.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 177, 178, 331, 508, 615, 616 КПК України, слідча суддя -
У Х В А Л И В :
В задоволенні клопотання захисника обвинуваченого ОСОБА_6 адвоката ОСОБА_5 про зміну запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою на особисте зобов`язання відносно обвинуваченого ОСОБА_4 відмовити за безпідставністю.

Ухвала може бути оскаржена до Полтавського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня проголошення, а обвинуваченим, який утримується під вартою, в той самий строк з моменту вручення йому копії судового рішення.

Суддя Ленінського районного суду м. ПолтавиОСОБА_1