Номер провадження: 11-сс/813/39/22
Головуючий у першій інстанції ОСОБА_1
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08.02.2022 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд у складі:

головуючого - судді ОСОБА_2 ,

суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

за участю: секретаря судового засідання ОСОБА_5 ,

прокурора ОСОБА_6 ,

підозрюваного ОСОБА_7 ,

захисника ОСОБА_8 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу захисника підозрюваного ОСОБА_7 адвоката ОСОБА_8 на ухвалу слідчого судді Суворовського районного суду м. Одеси від 05.11.2021 про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою у кримінальному провадженні №0000800, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань 03.11.2021 відносно:

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Одеси, громадянина України, маючого вищу освіту, перебуваючого у цивільному шлюбі, маючого на утриманні неповнолітню дитину 2007 року народження, працюючого майстром в салоні, не маючого місця реєстрації, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

підозрюваного у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 307 КК України,

встановив:

Зміст оскаржуваного судового рішення і встановлених обставин судом першої інстанції.

Ухвалою слідчого судді Суворовського районного суду м. Одеси від 05.11.2021 задоволено клопотання слідчого СВ ВП №2 ОРУП №1 ГУНП в Одеській області ОСОБА_9 про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою та застосовано відносно підозрюваного ОСОБА_7 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на 60 днів з утриманням в ДУ «ОСІ» з визначенням розміру застави у розмірі 80 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що становить 190320 гривень.

Рішення слідчого судді обґрунтоване тяжкістю вчиненого злочину, характеризуючих даних про підозрюваного, які свідчать про наявність заявлених ризиків та неможливість застосування більш м`яких запобіжних заходів.

Вимоги апеляційної скарги та узагальнені доводи особи, яка її подала.

Не погоджуючись із прийнятим слідчим суддею рішенням, захисник ОСОБА_8 подав апеляційну скаргу, оскільки вважає, що ухвала суду постановлена з порушенням норм процесуального права та правової позиції ВС з даного питання.

Доводи обґрунтовує тим, що оголошена ОСОБА_7 підозра за ст. 307 КПК України не підтверджується обов`язковою складовою цієї норми матеріального права, а саме збут та є необґрунтованою. Вважає заявлені ризики хибними, а застава визначена без жодного документу, який би підтверджував її платоспроможність.

Просить ухвалу суду скасувати та постановити нову, якою відмовити у задоволені клопотання слідчого.

Позиції учасників апеляційного розгляду.

Заслухавши: суддю-доповідача, пояснення підозрюваного та його захисника, які підтримали доводи апеляційної скарги та просили її задовольнити; прокурора, який заперечував проти задоволення апеляційної скарги та просив залишити оскаржувану ухвалу без змін; вивчивши матеріали судового провадження та перевіривши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд доходить таких висновків.

Мотиви суду апеляційної інстанції.

Згідно ч. 1 ст. 404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Відповідно до ст. 370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до статті 94 цього Кодексу. Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.

Згідно ч. 1 ст. 178 КПК України, при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім ризиків, зазначених у ст. 177 КПК України, слідчий суддя, суд на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини, у тому числі вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним кримінального правопорушення; тяжкість покарання, що загрожує відповідній особі у разі визнання підозрюваного винуватим у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого він підозрюється; вік та стан здоров`я підозрюваного; міцність його соціальних зв`язків в місці постійного проживання, у тому числі наявність родини й утриманців; наявність постійного місця роботи або навчання; репутацію підозрюваного; його майновий стан; наявність судимостей та інші.

Відповідно до ч. 1 ст. 183 КПК України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбачених ст. 177 КПК України.

Згідно ст. 194 КПК України, під час розгляду клопотання про обрання запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним кримінального правопорушення, наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, і на які вказує слідчий і прокурор; недостатність підстав для застосування більш м`якого запобіжного заходу для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Положеннями ст. 5 Конвенції про захист прав та основоположних свобод людини, а також практикою Європейського суду з прав людини, передбачено, що обмеження права особи на свободу і особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою.

При розгляді апеляційних скарг, виконуючи вимоги ст.17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», апеляційний суд застосовує Конвенцію «Про захист прав людини і основоположних свобод» (далі «Конвенція») та практику Європейського суду з прав людини (далі ЄСПЛ), як джерело права.

Апеляційний суд враховує правову позицію ЄСПЛ, викладену у рішенні за скаргою «Ферарі-Браво проти Італії», відповідно до якої затримання та тримання особи під вартою, безумовно, можливе не лише у випадку доведеності факту вчинення злочину та його характеру, оскільки така доведеність сама по собі і є метою досудового розслідування, досягненню цілей якого і є тримання під вартою.

Апеляційний суд вважає, що слідчий суддя відповідно до вищевказаних вимог Закону та Конвенції перевірив та належним чином встановив наявність на час розгляду клопотання в кримінальному провадженні обґрунтованої підозри відносно ОСОБА_7 у вчиненні інкримінованого йому злочину.

Наявність на даній стадії досудового розслідування обґрунтованої підозри відносно ОСОБА_7 у вчиненні інкримінованого йому злочину, передбаченого ч. 2 ст. 307 КК України, підтверджується доказами, які вказують на причетність останнього до скоєння кримінального правопорушення, а саме проведеним оглядом місця події, допитами свідків, вилученими у ОСОБА_7 в ході особистого обшуку при затриманні в порядку ст. 208 КПК України згортків з порошкоподібною речовиною білого кольору.

При цьому апеляційний суд наголошує, що на даній стадії кримінального провадження, судом лише вирішується питання про обґрунтованість підозри та наявність ризиків для обрання або продовження відповідного запобіжного заходу, а тому суд не може давати оцінку допустимості та належності доказів, оскільки справа не розглядається судом по суті пред`явленого обвинувачення.

Слід зазначити, що у відповідності до положень ч. 2 ст. 94 КПК України, жоден доказ не має наперед встановленої сили, та всі доказі в даному кримінальному провадженні підлягають ретельній перевірці з наступною їх оцінкою у відповідності до положень ч. 1 ст. 94 КПК України.

Викладене свідчить про наявність достатніх підстав вважати, що на даній стадії досудового розслідування ОСОБА_7 обґрунтовано підозрюється у вчиненні інкримінованого йому злочину, передбаченого ч. 2 ст. 307 КК України, в зв`язку з чим апеляційний суд приходить до висновку про необґрунтованість доводів апеляційної скарги в цій частині.

Щодо доводів апеляційної скарги про недоведеність заявлених у судовому засідання ризиків та можливість застосування відносно підозрюваного більш м`якого запобіжного заходу, то апеляційний суд вважає їх необґрунтованими, з огляду на таке.

Оцінюючи доведеність наявності у кримінальному провадженні заявлених слідчим ризиків, апеляційний суд враховує такі обставини.

З наданих апеляційному суду матеріалів вбачається, що ОСОБА_7 є громадянином України, офіційно не працевлаштований, має на утриманні неповнолітню дитину, проживає в м. Одесі та на даний час підозрюється у вчинені тяжкого злочину,за яке законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк до десяти років із конфіскацією майна.
Вказані обставини свідчать про те, що підозрюваний не має міцних соціальних зв`язків у місці проживання та будучи обізнаним про ступінь тяжкості інкримінованого йому злочину та покарання, яке загрожує в разі визнання винуватим, може здійснити спроби переховуватись від органів досудового розслідування та суду з метою уникнення кримінальної відповідальності за інкримінований йому тяжкий злочин.
Разом з тим, апеляційний суд погоджується з тим, що перебуваючи на свободі, підозрюваний ОСОБА_7 матиме змогу незаконно впливати на свідків , схиляючи його до надання неправдивих показань з метою уникнення кримінальної відповідальності.

Також у кримінальному провадженні існує відповідний ризик того, ОСОБА_7 може вчинити інші кримінальні правопорушення, в тому числі пов`язані з незаконним обігом наркотичних засобів та психотропних речовин, оскільки не працює та шляхи надходження його доходів для життєдіяльності не відомі.

Водночас апеляційний суд приймає до уваги, що ОСОБА_7 підозрюється у вчинені злочину у сфері обігу наркотичних засобів, психотропних речовин, їх аналогів або прекурсорів, які набувають усе більших масштабів i стають серйозним соціальним чинником, який негативно впливає на життя, здоров`я та благополуччя людей.

Таким чином, доводи апеляційної скарги про недоведеність наявності у кримінальному провадженні заявлених слідчим ризиків є необґрунтованими, оскільки спростовуються матеріалами провадження.

Щодо доводів про непомірність визначеного розміру застави, то апеляційний суд вважає їх необґрунтованими з огляду на таке.

Відповідно до вимог ст. 182 КПК України, розмір застави визначається слідчим суддею, судом з урахуванням обставин кримінального правопорушення, майнового та сімейного стану підозрюваного, обвинуваченого, інших даних про його особу та ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу. Розмір застави повинен достатньою мірою гарантувати виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього обов`язків та не може бути завідомо непомірним для нього.

З матеріалів провадження вбачається, що ОСОБА_7 підозрюється у вчиненні тяжкого злочину, тому, відповідно до п. 2 ч. 5 ст. 182 КПК України розмір застави щодо особи, підозрюваної чи обвинуваченої у вчиненні тяжкого злочину визначається у межах - від двадцяти до вісімдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Як убачається з матеріалів провадження, ухвалою слідчого судді Суворовського районного суду м. Одеси від 05.11.2021 року відносно ОСОБА_7 застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою із визначенням застави у розмірі 80 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що становить 190320 гривень, тобто в межах, визначених п. 2 ч. 5 ст. 182 КПК України.

Апеляційний суд погоджується з рішенням слідчого судді у цій частині, оскільки матеріали справи не містять жодних даних про майновий стан підозрюваної, а скоєння останньою злочину щодо збуту психотропних речовин та можливості їх придбання, вартість яких є значною, вказує на відповідний матеріальний стан підозрюваного та можливість внесення ним застави, у розмірі, визначеному законодавцем.

При цьому колегія суддів вважає, що запобігання існуючим ризикам з урахуванням обставин та тяжкості інкримінованого злочину, можливо забезпечити лише шляхом визначення застави у граничному розмірі, визначеному положеннями ч. 5 ст. 182 КПК України, а тому дійшов висновку про безпідставність доводів захисника у цій частині.

Висновки апеляційного суду.

Приймаючи до уваги вищевикладене, апеляційний суд вважає, що висновок слідчого судді про необхідність застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відповідає вимогам кримінального процесуального закону, ґрунтується на матеріалах справи, а наявність на даній стадії обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_7 тяжкого кримінального правопорушення, дають достатні підстави вважати, що на даний час дійсно існують зазначені слідчим суддею ризики, які виправдовують застосування до підозрюваного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою і забезпечити належну поведінку підозрюваного та виконання ним своїх процесуальних обов`язків.

Стороною захисту не наведено інших доводів щодо існування обставин, які могли би бути підставою для скасування оскаржуваного судового рішення.

Доцільність подальшого тримання під вартою буде перевірене під час вирішення питання про продовження запобіжного заходу.

Аналізуючи вищевикладені обставини в їх сукупності, апеляційний суд доходить висновку про те, що апеляційну скаргу необхідно залишити без задоволення, а оскаржувану ухвалу слідчого судді без змін.

Керуючись статтями 177, 178, 183, 194, 370, 404, 405, 407, 419, 422, 532 КПК України, апеляційний суд,
постановив:

Апеляційну скаргу захисника підозрюваного ОСОБА_7 адвоката ОСОБА_8 залишити без задоволення.

Ухвалу слідчого судді Суворовського районного суду м. Одеси від 05.11.2021 року про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою у кримінальному провадженні №0000800, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань 03.11.2021 року, відносно ОСОБА_7 , підозрюваного у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 307 КК України залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення, є остаточною і оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді Одеського апеляційного суду

ОСОБА_2 ОСОБА_4 ОСОБА_3