В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"30" вересня 2021 р. Дніпровський районний суд м. Києва в складі:
головуючого судді ОСОБА_1 ,
при секретарі ОСОБА_2 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0011794 від 19.07.2013 року, за обвинуваченням ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Котовськ, Одеської області, громадянина України, українця, з середньо-спеціальною освітою, не одруженого, офіційно не працюючого, маючого на утриманні малолітню дитину доньку ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше неодноразово судимого,-
у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 15, ч. 2 ст. 185 КК України,
за участю учасників кримінального провадження:
прокурора ОСОБА_5 ,
обвинуваченого ОСОБА_3 ,
В С Т А Н О В И В:
ОСОБА_3 , 18липня 2013 року, приблизно о 12 годині 30 хвилин, перебував із невстановленою досудовим слідством особою в гіпермаркеті ТОВ «Ашан Україна Гіпермакет», що знаходиться за адресою: м. Київ, проспект Ватутіна, 2т, де вступив у злочинну змову на таємне викрадення чужого майна з корисливих мотивів, з метою протиправного збагачення. Реалізуючи свій злочинній умисел, спрямований на таємне викрадення чужого майна, ОСОБА_3 , та невстановлена досудовим розслідуванням особа, розподілили між собою злочинні ролі. В подальшому, відповідно до розподілених ролей, невстановлена особа перебуваючи у відділі продажу кави, користуючись тим, що за її злочинними діями ніхто із сторонніх осіб не спостерігає, таємно викрав вісім упаковок кави марки «Якобз» 230 гм., артикул 291677, які поклав до рюкзака, який тримав при собі, після чого передала зазначений рюкзак ОСОБА_3 , після цього ОСОБА_3 направився до касової зони, на якій сплативши за одноразовий посуд, який взяв для відвернення уваги, скориставшись тим, що за його діями ніхто не спостерігає, вийшов із торгівельної зали магазину, проте, був затриманий працівниками охорони.
Допитаний у судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_3 винним себе за ч. 2 ст. 15, ч. 2 ст. 185 КК України визнав повністю та показав, що дійсно 18липня 2013 року, приблизно о 12 годині 30 хвилин, він перебував із наглядно знайомим в приміщенні гіпермаркету ТОВ «Ашан Україна Гіпермакет», що знаходиться за адресою: м. Київ, проспект Ватутіна, 2т, в цей час, його знайомий перебуваючи у відділі продажу кави, таємно викрав вісім упаковок кави марки «Якобз» , які поклав до свого рюкзака, після чого передав зазначений рюкзак йому в руки, після цього він направився до касової зони, на якій сплатив за одноразовий посуд, який взяв для відвернення уваги, скориставшись тим, що за його діями ніхто не спостерігає, вийшов із торгівельної зали магазину, проте, був затриманий працівниками охорони, у скоєному щиро каявся, обіцяв у подальшому нічого протиправного не вчиняти та жалкує, що так сталося, ніде не працює, тому перебуває у скрутному матеріальному становищі.
Покази ОСОБА_3 є послідовними, логічними, а тому не викликають у суду сумніву щодо правильності розуміння обвинуваченим змісту обставин кримінального правопорушення, добровільності та істинності його позиції.
Відповідно до ч. 3 ст. 349 КПК України, суд має право, якщо проти цього не заперечують учасники судового провадження, визнати недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються. При цьому суд з`ясовує, чи правильно розуміють зазначені особи зміст цих обставин, чи немає сумнівів у добровільності їх позиції, а також роз`яснює їм, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку.
Положення ч. 3 ст. 349 КПК України, роз`яснено судом у судовому засіданні учасникам кримінального провадження.
За згодою учасників судового провадження, які не оспорюють фактичні обставини кримінального провадження, кваліфікацію кримінального правопорушення, судом встановлено, що вони вірно розуміють зміст його обставин, відсутні сумніви в добровільності їх позиції, суд, у порядку ч. 3 ст. 349 КПК України, визнав недоцільним дослідження доказів щодо обставин, які ніким не оспорюються, обмежившись допитом обвинуваченого та дослідженням письмових документів, а саме: постанов про визнання та приєднання речових доказів від 10.08.2013 року та від 01.06.2021 року; матеріалів щодо оголошення в розшук підозрюваного ОСОБА_3 , та матеріалів, що характеризують особу обвинуваченого.
Вина обвинуваченого ОСОБА_3 повністю підтверджується його показаннями, щирим каяттям у скоєному та наведеними вище письмовими документами.
Аналізуючи наведене, суд вважає доведеною вину ОСОБА_3 у тому, що він своїми діями вчинив незакінчений замах на таємне викрадення чужого майна (крадіжка), тому знаходить правильною кваліфікацію його дій за ч. 2 ст. 15, ч. 2 ст. 185 КК України.
Суд, відповідно до ст. 65 КК України, при призначенні обвинуваченому ОСОБА_3 виду і міри покарання, приймає до уваги характер та ступінь суспільної небезпеки вчиненого ним кримінального правопорушення, яке, відповідно до ст. 12 КК України, є середньої тяжкості, конкретні обставини кримінального провадження, дані про його особу, зокрема: під наглядом лікаря-психіатра та лікаря-нарколога не перебуває, раніше судимий, щиро розкаявся, вину визнав повністю.
Згідно зі ст. 66 КК України, суд визнає пом`якшуючою обставиною щире каяття обвинуваченого у вчиненому.
Обставин, що обтяжують покарання, відповідно до ст. 67 КК України, судом не встановлено.
На підставі викладеного, суд вважає, за необхідне обрати ОСОБА_3 покарання у виді позбавлення волі, але з урахуванням обставин кримінального провадження (викрадене майно все повернуто, тяжких наслідків не настало,), ступеня тяжкості вчиненого кримінального правопорушення ОСОБА_3 , вищезазначених даних про його особу, зокрема раніше судимий за вчинення злочину проти власності, ставлення обвинуваченого до скоєного (вину визнав повністю, щиро каявся у скоєному), даних про його особу, а саме: під наглядом у лікаря - психіатра та лікаря нарколога не перебуває, суд приходить до висновку, що його перевиховання й виправлення можливе без ізоляції від суспільства, вважає за доцільне застосувати положення ст. 75 КК України, звільнивши його від відбування покарання з випробуванням, поклавши на нього обов`язки, визначені п.п. 1-2 ч. 1, п. 2 ч. 2 ст. 76 КК України та призначення йому міри покарання, наближеної до мінімальної санкції, передбаченої ч. 2 ст. 185 КК України.
Запобіжний захід щодо ОСОБА_3 не обирався.
Цивільний позов не заявлено.
Процесуальні витрати у кримінальному провадженні відсутні.
Речові докази у кримінальному проваджені вирішено, відповідно до ст. 100 КПК України.
Керуючись ч. 3 ст. 349, ст. ст. 373-374, 376 КПК України, суд,-

У Х В А Л И В:

ОСОБА_3 визнати винуватим за ч. 2 ст. 15, ч. 2 ст. 185 КК України та призначити йому покарання у виді 2 (двох) років обмеження волі.
На підставі ст. 75 КК України, звільнити ОСОБА_3 від відбування покарання з випробуванням, якщо він протягом 1 (одного) року іспитового строку не вчинить нового злочину і виконає покладені на нього обов`язки.
Відповідно до ст. 76 КК України, зобов`язати ОСОБА_3 періодично з`являтись для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання; не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.
Запобіжний захід щодо ОСОБА_3 не обрано.
Цивільний позов у кримінальному провадженні не заявлено.
Процесуальні витрати у кримінальному провадженні відсутні.
Речові докази: диск із відеозаписом «Відео з гіпермаркету Ашан», комп`ютерний лазерний диск на якому міститься 3 відеофайли «кража кофе 18.07.13» - залишити при матеріалах кримінального провадження.
Вирок може бути оскаржено до Київського апеляційного суду через Дніпровський районний суд м. Києва протягом 30 (тридцяти) днів з дня його проголошення.
Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку.

Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору.

Суддя: