Чортківський районний суд Тернопільської області
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 листопада 2021 року Справа № 7-20к2002

Номер провадження 1-в/608/72/2021

Колегія суддів Чортківського районного суду Тернопільської області в складі:

головуючої судді ОСОБА_1

суддів ОСОБА_2 ,

ОСОБА_3 ,

з участю секретаря ОСОБА_4 ,

прокурора ОСОБА_5 ,

представника державної установи

«Чортківська установа виконання покарань (№26)» ОСОБА_6 ,

захисника адвоката ОСОБА_7 ,

засудженого ОСОБА_8 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Чортків в режимі відеоконференції з державною установою «Чортківська установа виконання покарань № 26» заяву ОСОБА_8 про перегляд судового рішення за виключними обставинами в порядку ст. 463 КПК України, -

В С Т А Н О В И Л А :

Засуджений ОСОБА_8 звернувся до суду з заявою про перегляд судового рішення за виключними обставинами в порядку ст. 463 КПК України. В заяві вказав, що ухвалою Чортківського районного суду Тернопільської області від 19 січня 2018 року йому було відмовлено в задоволенні клопотання про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання у вигляді довічного позбавлення волі на підставі ст. 81 КК України. 16 вересня 2021 року Конституційний Суд України своїм рішенням визнав такими, що не відповідають Конституції України ( є неконституційними) частину 1 ст. 81, ч. 1 ст. 82 Кримінального кодексу України у зв`язку з тим, що вони унеможливлюють їх застосування до осіб, яких засуджено до довічного позбавлення волі. А тому просить розглянути за виключними обставинами клопотання про умовно-дострокове звільнення його від відбування покарання у вигляді довічного позбавлення волі з урахуванням рішення Конституційного Суду України від 16 вересня 2021 року та рішення Європейського суду з прав людини від 11 березня 2021 року у справі «Дембо та інші проти України» ( Заява № 2778/18 та 46 інших) винесене відносно нього також.

Засуджений ОСОБА_8 та його захисник ОСОБА_7 в судовому засіданні підтримали клопотання в частині звільнення ОСОБА_8 умовно достроково від відбування покарання у вигляді довічного позбавлення волі за виключною обставиною, а саме: у зв`язку з визнанням 16 вересня 2021 року Конституційним Судом України такими, що не відповідають Конституції України ч. 1 ст.81, ч. 1 ст. 82 КК України та зникли обгрунтовані пенологічні підстави для його подальшого тримання в установі виконання покарань.

Вислухавши пояснення засудженого та його захисника, думку представника державної установи «Чортківська установа виконання покарань (№26)» ОСОБА_6 , який при вирішенні заяви покладається на думку суду та прокурора ОСОБА_5 , яка вважає, що в задоволенні клопотання слід відмовити, дослідивши матеріали особової справи, колегія суддів приходить до наступного висновку.

Колегією суддів встановлено, що вироком військового апеляційного суду Західного регіону України від 24 квітня 2002 року ОСОБА_8 визнано винним у вчиненні злочинів, передбачених ч. 2 ст. 17, ч. 1 ст. 188, ч. 1 ст. 117, ч. 2 ст. 118, п. «ж» ст. 93 Кримінального кодексу України та призначено покарання у вигляді довічного позбавлення волі.

09 липня 2002 року ухвалою Верховного Суду України, вирок військового апеляційного суду Західного регіону України від 24 квітня 2002 року змінено, перекваліфіковано дії ОСОБА_8 з ч. 2 ст. 17, ч. 1 ст. 118 КК України (1960 року) на ч. 3 ст. 15, ч. 1 ст. 153 КК України (2001 року), з ч. 1 ст. 117 КК України (1960 року) на ч. 1 ст. 152 КК України (2001 року) та відповідно до ст. 70 КК України (2001 року) за сукупністю злочинів, передбачених ч. 3 ст. 15, ч. 1 ст. 151 КК України (2001 року), ч. 2 ст. 118, п. «ж» ст. 93 КК України (1960 року) ОСОБА_8 остаточно вважати засудженим до довічного позбавлення волі з позбавленням військового звання «лейтенанта».

29 листопада 2016 року ухвалою апеляційного суду Закарпатської області строк попереднього ув`язнення ОСОБА_8 з 18 червня 2001 року до 09 липня 2002 року включно зараховано в строк покарання з розрахунку один день позбавлення попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.

На даний час засуджений ОСОБА_8 відбуває покарання в ДУ «Чортківська установа виконання покарань № 26».

Згідно характеристики, наданої державною установою «Чортківська УВП №26», засуджений ОСОБА_8 в місцях позбавлення волі перебуває з 22 червня 2001 року по даний час. За час відбування покарання ОСОБА_8 порушення вимог режиму відбування покарання фактично не допускав. Сім разів мав заохочення у вигляді подяк та надання додаткових короткострокових або тривалих побачень.

Підтримуючи заяву про перегляд вироку за виключною обставиною та звільнення його умовно-достроково від відбування покарання у вигляді довічного позбавлення волі, засуджений ОСОБА_8 посилається на рішення Конституційного Суду України від 16 вересня 2021 року.

Згідно з ч. 1 ст. 459 КПК України, судові рішення, що набрали законної сили, можуть бути переглянуті за нововиявленими або виключними обставинами.

За змістом п. 1 ч. 3 ст. 459 Кримінального процесуального кодексу України виключною обставиною визнається: встановлена Конституційним Судом України неконституційність, конституційність закону, іншого правового акта чи їх окремого положення, застосованого судом при вирішенні справи.

Перегляд за нововиявленими або виключними обставинами є надзвичайним (екстраординарним) переглядом судових рішень у виняткових випадках, коли після завершення розгляду кримінальної справи в звичайному порядку (в судах першої, апеляційної і касаційної інстанції) виявлені обставини, що могли суттєво вплинути на прийняті судові рішення, і внаслідок завершення кримінального провадження, розгляд цих обставин у звичайному порядку кримінального провадження став недоступним.

Рішенням Конституційного суду України від 16 вересня 2021 року № 6-р/ (ІІ)/2021 визнано неконституційними положення ч. 1 ст.81, ч. 1 ст.82 Кримінального кодексу України, в тім, що вони унеможливлюють їх застосування до осіб, яких засуджено до відбування покарання у виді довічного позбавлення волі. Цим же рішенням зобов`язано Верховну Раду України невідкладно привести нормативне регулювання, установлене статтями 81, 82 Кримінального кодексу України у відповідність до Конституції України та цього рішення.

Таке рішення Конституційний Суд України постановив з метою реалізації статей 3, 23, 28 Конституції України та приведення Кодексу у відповідність до Конституції України та зазначив, що обов`язком Верховної Ради України є законодавчо забезпечити реалістичну перспективу звільнення осіб, засуджених до довічного позбавлення волі, від подальшого відбування такого покарання шляхом унормування порядку заміни довічного позбавлення волі більш м`яким покаранням або умовно-дострокового звільнення. Аргументуючи своє Рішення, КСУ також посилається на практику Європейського Суду з прав людини щодо дотримання державами ст. 3 Конвенції у контексті засудження людини до довічного ув`язнення та зазначає, що даний вид покарання не суперечить Конституції України тільки лише у разі, якщо при призначенні такого виду покарання національним законодавством передбачається можливість перегляду міри покарання та дострокового звільнення засудженого. Національним законодавством України такої можливості не передбачено.

Питання, яке ставиться перед судом засудженим ОСОБА_8 щодо умовно-дострокового звільнення від відбування покарання у вигляді довічного позбавлення волі, не може бути предметом розгляду суду в порядку перегляду вироку за виключними обставинами та вирішується в порядку виконання вироку судом, в межах територіальної юрисдикції якого засуджена особа відбуває покарання, оскільки обставина, на яку він посилається в заяві та визнана Конституційним Судом України неконституційною, не застосовувалась судом при вирішенні справи щодо нього.

Пунктом 2 частини 1 статті 537 КПК України визначено, що під час виконання вироків суд, визначений частиною другою статті 539 цього Кодексу, має право вирішити питання про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання.

Відповідно до п.1 ч.2 ст. 539 КПК України до місцевого суду, в межах територіальної юрисдикції якого засуджений відбуває покарання, - у разі необхідності вирішення питань, передбачених пунктами 2-4, 6, 7 (крім клопотання про припинення примусового лікування, яке подається до місцевого суду, в межах територіальної юрисдикції якого знаходиться установа або заклад, в якому засуджений перебуває на лікуванні), 13-1, 14 частини першої статті 537 цього Кодексу.

Згідно ч. 1 ст. 81 КК України до осіб, що відбувають покарання у виді виправних робіт, службових обмежень для військовослужбовців, обмеження волі, тримання в дисциплінарному батальйоні військовослужбовців або позбавлення волі, може бути застосоване умовно-дострокове звільнення від відбування покарання.

Статтею 51 КК України встановлені види покарань, з яких покарання у виді позбавлення волі на певний строк (п. 11 ч. 1 ст. 51 КК України) і довічне позбавлення волі, тобто безстрокове покарання (п. 12 ч. 1 ст. 51 КК України) є різними видами покарань.

Крім того, відповідно до правової позиції, викладеної у постанові Верховного Суду України від 12 вересня 2011 року ( справа №5-16кс11), яка є обов`язковою для всіх судів, покарання у виді довічного позбавлення волі не належить до строкових видів покарань і відповідно до нього не можна застосовувати строкові критерії.

При цьому, довічний характер даного покарання не є абсолютним, оскільки, у передбачених законом випадках можлива його заміна іншим видом покарання.

Так, ч. 2 ст. 87 КК України встановлює, що актом помилування Президента України може бути здійснена заміна засудженому призначеного судом покарання у виді довічного позбавлення волі на позбавлення волі на строк не менше 25 років, стосовно індивідуально визначеної особи, а згідно ч. 7 ст. 151 КВК України засудженим до довічного позбавлення волі може бути подано клопотання про його помилування після відбуття не менше двадцяти років призначеного покарання.

З урахуванням наведеного, колегія суддів зазначає, що в національному законодавстві України відсутній механізм перегляду довічних вироків, на теперішній час в Україні існує тільки інститут Президентського помилування, передбачений ст. 87 КК України, згідно якого актом про помилування може бути здійснена заміна засудженому призначеного покарання у виді довічного позбавлення волі на позбавлення волі строком не менше 25 років.

Таким чином, згідно діючого на даний час законодавства, можливість умовно-дострокового звільнення від відбування покарання поширюється лише на покарання у виді позбавлення волі на певний строк і до покарання у виді довічного позбавлення волі не може бути застосоване.

Виконання вищевказаних приписів Конституційного Суду України має бути здійснено шляхом внесення Верховною Радою України змін до норм права, котрі регулюють питання умовно-дострокового звільнення від відбування покарання та заміну його невідбутої частини більш м`яким, з метою поширення їх дії на такий вид покарання, як довічне позбавлення волі, що само по собі лежить за межами повноважень судової гілки влади.

Враховуючи наведене та керуючись ст. ст. 51, 64, 81, 87 Кримінального кодексу України, ст. ст. 459, 463, 537, 539 Кримінального процесуального кодексу України, колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А:

Відмовити ОСОБА_8 в задоволенні заяви щодо умовно-дострокового звільнення від відбування покарання у вигляді довічного позбавлення.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку шляхом подання апеляційної скарги Тернопільському апеляційному суду через Чортківський районний суд протягом семи днів з часу її оголошення, а засудженим - в той же строк з моменту отримання копії ухвали.

Головуючий суддя (підпис)

Судді (підпис)

(підпис)

Оригінал ухвали знаходиться в матеріалах справи №7-20к2002

Ухвала набрала законної сили " " року.

Головуючий суддя ОСОБА_1