У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 вересня 2021 року м. Миколаїв

Миколаївський апеляційний суд в складі колегії суддів:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3

за участю секретаря ОСОБА_4

розглянув у відкритому судовому засіданні матеріали кримінального провадження, зареєстрованого в ЄРДР за № 0000038

за апеляційною скаргою захисника ОСОБА_5 на вирок Казанківського районного суду Миколаївської області від 15 червня 2021 року у відношенні

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця смт. Казанка, Миколаївської області, проживаючої за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

-обвинуваченого за ч. 1 ст. 125 КК України

Учасники судового провадження:

прокурор ОСОБА_7

обвинувачений ОСОБА_6

захисник ОСОБА_5 .

Короткий зміст судового рішення суду першої інстанції.

Вироком Казанківського районного суду Миколаївської області від 15 червня 2021 року ОСОБА_6 засуджений за ч. 1 ст. 125 КК України до покарання у виді штрафу в розмірі 850 грн.

Цивільний позов потерпілого задоволено частково. Ухвалено стягнути з ОСОБА_6 на користь ОСОБА_8 10 000 грн моральної шкоди.

Короткий зміст вимог апеляційної скарги.

Захисник просить вирок скасувати та призначити новий розгляд у суді першої інстанції.

Узагальнені доводи особи, яка подала апеляційну скаргу.

Захисник вважає, що призначене покарання є занадто суворим та таким, що не відповідає принципам достатності покарання для виправлення винного. На думку апелянта, судом не в повному обсязі оцінено у сукупності дані про особу обвинуваченого ОСОБА_6 , який раніше не судимий, за місцем проживання характеризується задовільно, на утриманні двоє неповнолітніх дітей, за місцем роботи характеризується посередньо, на обліку у психлікарні не перебуває.

На переконання апелянта, судом першої інстанції неправильно визначено розмір моральної шкоди, який підлягає стягненню з обвинуваченого, і підлягає зменшенню. Визнаючи розмір відшкодування моральної шкоди, суд не навів відповідні мотиви, не врахував, що моральна шкода повинна бути визначена з урахуванням розміру мінімальної заробітної плати або неоподаткованого мінімуму доходів громадян.

На думку апелянта, з огляду на упередженість судді, неповноти судового розгляду, це призвело до неправильного застосування норм права, позбавлення права на захист обвинуваченого, що, на думку апелянта, є підставою для скасування вироку та призначення нового розгляду в суді першої інстанції.

Узагальнений виклад заперечень потерпілого ОСОБА_8 на апеляційну скаргу.

Потерпілий ОСОБА_8 зазначив, що висновки суду першої інстанції відповідають фактичним обставинам справи, судом враховано обставини справи, характер та наслідки вчиненого кримінального проступку, поведінку обвинуваченого по відношенню до нього. Вважає вирок суду законним та справедливим.

Встановлені судом першої інстанції обставини.

08 березня 2021 року біля 13 годин, ОСОБА_6 перебував по вулиці Миру біля магазину «Рундучок» в смт. Казанка, Миколаївської області разом із ОСОБА_8 . В ході спілкування між ОСОБА_6 та ОСОБА_8 на ґрунті раптово виниклих особистих неприязних відносин виник конфлікт, в ході якого ОСОБА_6 наніс один удар кулаком правої руки в область обличчя.
В результаті чого, потерпілий ОСОБА_8 отримав легкі тілесні ушкодження у вигляді забою м`яких тканин носу, гематоми в області лівого ока, травматичний періодоніт 2,1 зубів на верхній щелепі справа і 1 зуба на верхній щелепі, струс головного мозку.

Судом першої інстанції ОСОБА_6 визнаний винним в умисному легкому тілесному ушкодженні. Його дії кваліфіковані за ч. 1 ст.125 КК України.

Позиції учасників судового провадження.

Захисник ОСОБА_5 та обвинувачений ОСОБА_6 просили апеляційну скаргу задовольнити.

Прокурор заперечував проти задоволення апеляційної скарги.

Потерпілий ОСОБА_8 не з`явився, просив апеляційний розгляд проводити без його участі.

Встановлені судом апеляційної інстанції обставини.

Заслухавши доповідь судді, пояснення учасників судового провадження, вивчивши матеріали кримінального провадження та обговоривши викладені в апеляційній скарзі доводи, суд вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Висновки суду першої інстанції про вчинення обвинуваченим кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 125 КК України, є правильними та відповідають фактичним обставинам кримінального провадження. У цій частині рішення суду першої інстанції не оскаржується.

Що стосується призначеного ОСОБА_6 покарання, то відсутні підстави вважати його занадто суворим, як зазначає апелянт, з огляду на таке.

Згідно ч. 1 та ч. 2 ст. 50 КК України, покарання є заходом примусу, що застосовується від імені держави за вироком суду до особи, визнаної винною у вчиненні злочину, і полягає в передбаченому законом обмеженні прав і свобод засудженого. Покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженими, так і іншими особами.

Відповідно до вимог ст. 65 КК України суд призначає покарання, враховуючи ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

Особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів.

Вказані вимоги закону дотримані, та покарання ОСОБА_6 судом першої інстанції призначено відповідно до вимог ст. 65, 66 КК України.

Як вбачається з вироку, суд першої інстанції, призначаючи покарання ОСОБА_6 , окрім ступеню тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, який згідно із ст. 12 КК України є кримінальним проступком, врахував дані про особу винного, який раніше не судимий, одружений, офіційно не працює, за місцем проживання характеризується позитивно, на обліку лікаря психіатра та нарколога не знаходиться.

Судом враховано обставину, яка пом`якшує покарання - щире каяття. Обставин, які обтяжують покарання, не встановлено.

Покарання ОСОБА_6 призначено за видом та у розмірі, передбаченому санкцією ч. 1 ст. 125 КК України. На думку суду, призначене покарання є необхідним й достатнім для виправлення обвинуваченого та попередження нових злочинів.

Підстави вважати призначене покарання занадто суворим, як зазначив апелянт, немає, оскільки покарання у виді штрафу є найменш суворе, ніж інші види покарань, які передбачені санкцією ч. 1 ст. 125 КК України.

Що стосується вирішення судом цивільного позову про стягнення моральної шкоди, розмір якої оспорює апелянт, то колегія суддів вважає, що прийняте рішення в цій частині є законним, обгрунтованим і вмотивованим.

Відповідно ч. 3 ст. 23 ЦК України розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.

Даних вимог суд першої інстанції дотримався.

З матеріалів кримінального провадження вбачається, що потерпілий ОСОБА_8 звернувся до суду з позовною заявою про відшкодування моральної шкоди, заподіяної кримінальним правопорушенням, в сумі 30000 грн.
Наявність моральної шкоди потерпілий пояснив тим, що в результаті протиправних дій ОСОБА_6 , йому заподіяні тілесні ушкодження у вигляді забою м`яких тканин носу, гематоми в області лівого ока, травматичний періодоніт 2,1 зубів на верхній щелепі справа і 1 зуба на верхній щелепі, струс головного мозку. Як зазначив потерпілий, моральна шкода полягає у душевних стражданнях, приниженні його людської честі та гідності.

Зважаючи на зазначене обгрунтування позовних вимог, суд першої інстанції дійшов правильного висновку про доведеність заподіяння моральної шкоди, оскільки потерпілий дійсно переніс нервові страждання внаслідок заподіяння йому тілесних ушкоджень.

При визначенні розміру грошового відшкодування моральної шкоди потерпілому, судом першої інстанції належним чином враховані обставини вчиненого кримінального проступку, характер заподіяних потерпілому тілесних ушкоджень, та його наслідки. Суд виходив із засад розумності, виваженості та справедливості, та дійшов вмотивованого висновку про наявність законних підстав для часткового задоволення позовних вимог та стягнення з обвинуваченого ОСОБА_6 на користь потерпілого ОСОБА_8 в рахунок відшкодування моральної шкоди 10000 грн. моральної шкоди.

Враховуючи фактичні обставини кримінального правопорушення, колегія суддів вважає, що визначений судом першої інстанції розмір відшкодування моральної шкоди потерпілому відповідає вимогам розумності і справедливості.

Доводи апелянта про упередженість судді є голослівними, і під час судового розгляду відводу судді не заявлялося. Також не є слушними посилання апелянта на неповноту судового розгляду, неправильне застосування норм права, позбавлення права на захист обвинуваченого, оскільки ці доводи не підтверджені під час апеляційного розгляду .

За такого, апеляційна скарга захисника не підлягає задоволенню.

Керуючись ст. 376, 404, 405, 407, 424, 532 КПК України, -

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_5 залишити без задоволення, а вирок Казанківського районного суду Миколаївської області від 15 червня 2021 року у відношенні ОСОБА_6 залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення і може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом трьох місяців з дня її проголошення.

Судді:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3