Справа № 472/773/21
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
16 листопада 2021 року смт. Веселинове

Веселинівський районний суд Миколаївської області в складі: головуючого судді ОСОБА_1 , за участю секретаря ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , обвинуваченого ОСОБА_4 , захисника ОСОБА_5 , розглянувши у судовому засіданні обвинувальний акт по кримінальному провадженню, внесеному 17.08.2021 року в Єдиний реєстр досудових розслідувань за №0000484, відносно ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , за обвинуваченням у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 15, ч. 1 ст. 115 КК України,

В С Т А Н О В И В :

В провадженні Веселинівського районного суду Миколаївської області перебуває кримінальне провадження №0000484, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань 17.08.2021 року, відносно ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , за обвинуваченням у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 15, ч. 1 ст. 115 КК України.

15 листопада 2021 року до суду надійшло клопотання захисника ОСОБА_5 про зміну запобіжного заходу, в якому останній зазначив, що на даний час відпали будь які ризики, зазначені в ч. 1 ст. 177 КПК України, зокрема: обвинувачений ОСОБА_4 не мав (так як після вчинення злочину не переховувався і місце злочину не покинув) і не має будь якого наміру переховуватися від суду, так яка має постійне місце проживання, міцні соціальні і родинні зв`язки та є учасником бойових дій; не має потреби незаконно впливати на потерпілого, свідків, експерта, так як, потерпілий і свідок ОСОБА_6 вже допитані у судовому засіданні 01.11.2021 року, а висновок експерта долучено до матеріалів кримінального провадження. Крім того обвинувачений ОСОБА_4 визнає свою вину в спричиненні потерпілому ОСОБА_7 тілесних ушкоджень, щиро розкаюється у вчиненому правопорушенні. Також, захисник ОСОБА_5 вважає, що у обвинуваченого ОСОБА_4 відсутній умисел на вбивство ОСОБА_7 , а отже його дії органом досудового розслідування невірно кваліфіковано за ч. 2 ст. 15, ч. 1 ст. 115 КК України. Тому вважає, що не має підстав в даний час стверджувати про існування всіх зазначених ризиків, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України, на запобігання яких спрямоване застосування виняткового запобіжного заходу тримання під вартою, і можливо застосування до обвинуваченого ОСОБА_4 більш м`якого запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту. Просить суд змінити ОСОБА_4 обвинуваченому за ч. 2 ст. 15, ч. 1 ст. 115 КК України, запобіжний захід у вигляді тримання під вартою на більш м`який запобіжний захід, а саме домашній арешт в нічний час з 21.00 год. до 07.00 год.

Захисник ОСОБА_5 та обвинувачений ОСОБА_4 в судовому засіданні підтримали клопотання та просять суд задовольнити його.

Прокурор ОСОБА_3 в судовому засіданні вважає, що клопотання необґрунтоване та не підлягає задоволенню.

Заслухавши прокурора, захисника, обвинуваченого, дослідивши матеріали справи суд вважає, що клопотання захисника ОСОБА_5 не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Згідно ч. 1 ст. 201 КПК України підозрюваний, обвинувачений, до якого застосовано запобіжний захід, його захисник, має право подати до місцевого суду, в межах територіальної юрисдикції якого здійснюється досудове розслідування, а в кримінальних провадженнях щодо кримінальних правопорушень, віднесених до підсудності Вищого антикорупційного суду, - до Вищого антикорупційного суду, клопотання про зміну запобіжного заходу, в тому числі про скасування чи зміну додаткових обов`язків, передбачених частиною п`ятою статті 194 цього Кодексу та покладених на нього слідчим суддею, судом, чи про зміну способу їх виконання.

Відповідно до ст. 177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам, зокрема: переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні.

Згідно ч. 1 ст. 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених частиною п`ятою статті 176 цього Кодексу.

При вирішенні питання про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою суд враховував, що прокурором було доведено, що ОСОБА_4 обґрунтовано обвинувачується у вчинені кримінального правопорушення передбаченого ч. 2 ст. 15, ч. 1 ст. 115 КК України.

Ризиком у контексті кримінального провадження є певна ступінь ймовірності того, що особа, вдасться до вчинків, які будуть перешкоджати судовому розгляду або ж створять загрозу суспільству. Зокрема, ризик втечі має оцінюватись у контексті чинників, пов`язаних з характером особи, її моральністю, місцем проживання, родом занять, майновим станом, сімейним зв`язками та усіма видами зв`язку з країною, в якій така особа піддається кримінальному переслідуванню. Суворість покарання є ревалентною обставиною в оцінці ризику того, що обвинувачений може втекти («Ідалов проти Росії», «Гарицьки проти Польщі», «Храїді проти Німеччини», «Ілійков проти Болгарії»), а наявність судимості може стати підставою для обґрунтування того, що обвинувачений може вчинити новий злочин («Сельчук проти Туреччини», «Мацнеттер проти Австрії»).

Відповідно до практики Європейського суду з прав людини тримання особи під вартою може бути виправдане, якщо існують реальні ознаки наявності справжнього суспільного інтересу, який незважаючи на презумпцію невинуватості, переважає принцип поваги до особистої свободи. Застосовуючи чи продовжуючи запобіжний захід у виді тримання під вартою, необхідно виходити із того, що судове рішення повинно забезпечити не тільки права підозрюваного, а й високі стандарти охорони прав і інтересів як суспільства, так і потерпілого. Визначення таких прав, як підкреслює Європейський суд з прав людини, вимагає від суспільства більшої суворості в оцінці цінностей суспільства («Летельє проти Франції»),

Крім того, відповідно усталеної практики Європейського суду з прав людини, право людини на свободу є основоположним, але не абсолютним та може бути обмежено з огляду на суспільний інтерес.

З огляду на вказане, суд переконаний, що ризики, передбачені п. 1 ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме - переховуватися від суду, п. 3 ч. 1 ст. 177 КПК України, тобто незаконно впливати на потерпілого, свідка, експерта є наявними та дані ризики в даний час не відпали. За обставин, зазначених вище, враховуючи, що ризики передбачені п. 1, п. 3 ч. 1 ст. 177 КПК України не змінилися, то суд дійшов висновку про те, що клопотання захисника ОСОБА_5 про зміну запобіжного заходу задоволенню не підлягає

На підставі вищевикладеного, керуючись ст. ст. 110, 176-178, 181, 201, 369-372 КПК України, суд -

ПОСТАНОВИВ:

В задоволенні клопотання ОСОБА_5 про зміну запобіжного заходу - відмовити.

Ухвала суду апеляційному оскарженню не підлягає.

Суддя Веселинівського районного суду

Миколаївської області ОСОБА_1