Справа №586/187/20 Головуючий у суді у 1 інстанції - ОСОБА_1
Номер провадження 11-кп/816/561/22 Суддя-доповідач - ОСОБА_2
Категорія - Порушення правил безпеки дорожнього руху або експлуатації транспорту особами, які керують транспортними засобами
УХВАЛА
Іменем України

08 лютого 2022 року колегія суддів Сумського апеляційного суду в складі:

судді-доповідача - ОСОБА_2 ,

суддів - ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

з участю секретаря судового засідання - ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду в м. Суми кримінальне провадження № 586/187/20 за апеляційною скаргою захисника ОСОБА_6 на вирок Ямпільського районного суду Сумської області від 20.09.2021, за яким

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець та мешканець АДРЕСА_1 ,

визнаний винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України,

учасників судового провадження:

прокурора ОСОБА_8 ,

потерпілого ОСОБА_9 ,

обвинуваченого ОСОБА_10 ,

захисника адвоката ОСОБА_11 ,

установила:

У поданій апеляційній скарзі захисник обвинуваченого ОСОБА_10 адвокат ОСОБА_6 просить скасувати вирок суду першої інстанції та ухвалити новий вирок, яким ОСОБА_10 виправдати, оскільки протокол огляду місця ДТП від 05.09.2019, судова автотехнічна експертиза і експертиза технічного стану т/з є недопустимими доказами, прокурор не мав підстав для зміни обвинувачення, суд безпідставно визнав допустимими доказами протоколи слідчих експериментів за участю потерпілого та свідка ОСОБА_12 , а також вибірково підійшов до оцінки доказів, судом не досліджений наданий стороною захисту документ щодо причини отримання ОСОБА_9 травми, слідчі дії проводились через сім днів після події, експертом зроблений висновок щодо утворення травми на підстави медичної документації.

Вироком Ямпільського районного суду Сумської області від 20.09.2021 ОСОБА_10 визнаний винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК, і йому призначене покарання у виді арешту строком 6 місяців з позбавленням права керувати т/з на строк 2 роки. Стягнуто з ОСОБА_10 на користь ОСОБА_9 15655,72 грн майнової шкоди та 35000 грн моральної шкоди, а також на користь держави процесуальні витрати, пов`язані з виконанням експертизи в сумі 2826,18 грн.

Згідно вироку, 29.08.2019 близько 16:00 ОСОБА_10 керував автомобілем ВАЗ-21104 р. н. НОМЕР_1 та рухався по автодорозі С-191422 в напрямку с. Велика Берізка Середино-Будського району Сумської області. Рухаючись у вказаному напрямку ОСОБА_10 в порушення вимог п. 2.3.б, 12.1, 12.6.ґ ПДР, нехтуючи безпекою дорожнього руху, не врахував дорожню обстановку, не обрав безпечну швидкість руху, не впорався з керуванням автомобіля, втратив контроль над його керуванням, в результаті чого виїхав за межі проїзної частини вправо, де допустив наїзд на дерево на відстані 38 м до ЛЕП № 45. Внаслідок ДТП пасажир автомобіля ОСОБА_9 отримав тілесні ушкодження середньої тяжкості.

Вислухавши суддю-доповідача про зміст оскарженого судового рішення, доводи обвинуваченого ОСОБА_10 та його захисника ОСОБА_11 , які підтримали свою апеляційну скаргу, доводи потерпілого ОСОБА_9 та прокурора ОСОБА_8 , які заперечили проти апеляційної скарги, перевіривши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи поданої апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає з таких підстав.

Висновки суду першої інстанції про доведеність винуватості ОСОБА_10 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК, за обставин, викладених у вироку, відповідають матеріалам кримінального провадження, ґрунтуються на досліджених у суді першої інстанції доказах і є вмотивованими.

Що стосується доводів апеляційної скарги захисника про незаконність вироку та недоведеність винуватості ОСОБА_10 через недопустимість доказів, то вони є необгрунтованими та задоволенню не підлягають.

Розглянувши кримінальне провадження за обвинуваченням ОСОБА_10 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК, суд першої інстанції визнав доведеним, що останній порушив правила безпеки дорожнього руху, що спричинило середньої тяжкості тілесні ушкодження потерпілому ОСОБА_9 .

На підтвердження визнаного доведеним обвинувачення суд першої інстанції у вироку послався на докази, які визнав належними, допустимими, достовірними і які у своїй сукупності та взаємозв`язку є достатніми для доведення винуватості ОСОБА_10 поза розумним сумнівом.

Так, потерпілий ОСОБА_9 надав показання, що 29.08.2019 ОСОБА_10 підвозив його на автомобілі, в якому на передньому сидінні також знаходився ОСОБА_12 . Приблизно на середині шляху від с. Лукашенково до с. Велика Берізка Середино-Будського району ОСОБА_10 відволікся від керування, не дотримувався безпечної швидкості руху, внаслідок чого автомобіль з`їхав з дороги та врізався у дерево, а він втратив свідомість. Коли він перебував у лікарні, то попросив ОСОБА_12 подати заяву до правоохоронних органів про вчинення кримінального правопорушення. Раніше до поліції наміру звертатись не мав, оскільки вважав, що обвинувачений допоможе з лікуванням, тому в лікарні він не зазначив справжньої причини виникнення ушкоджень, але потім обвинувачений відмовився надавати допомогу.

Свідок ОСОБА_12 надав показання, що вони з ОСОБА_10 підвозили ОСОБА_9 на автомобілі обвинуваченого. За кермом перебував ОСОБА_10 , на передньому сидінні він, а ОСОБА_9 сидів ззаду за ним. Приблизно на середині шляху від с. Лукашенково до с. Велика Берізка Середино-Будського району ОСОБА_10 відволікся, в результаті чого автомобіль різко звернув праворуч, з`їхав з дороги на узбіччя та врізався в дерево. Від удару він вдарився головою у лобове скло, а ОСОБА_9 різко кинуло вперед, від чого він зламав собі ліву ногу. Після цього він вийшов з автомобіля, зателефонував своєму батькові та попросив приїхати на місце ДТП. Коли приїхав його батько ОСОБА_13 , він разом з ним витягнули ОСОБА_9 з машини, спочатку повернулися додому, а потім поїхали до лікарні. ОСОБА_10 залишився біля свого авто. У лікарні, в зв`язку з тим, що він перебував у дружніх стосунках з ОСОБА_10 , про ДТП не повідомляв, а наявність тілесних пошкоджень пояснив тим, що впав.

Свідок ОСОБА_13 пояснив, що в серпні 2019 р. близько 17:00 йому подзвонив син ОСОБА_12 , повідомив про ДТП і попросив приїхати на дорогу між с. Велика Берізка та с. Лукашенково. Коли він приїхав, то побачив автомобіль ОСОБА_10 , який заїхав у дерево. ОСОБА_12 з розбитою головою сидів на передньому пасажирському сидінні. На задньому сидінні сидів ОСОБА_9 , у якого була зламана нога. ОСОБА_10 в той момент знаходився біля автомобіля. Він витягнув ОСОБА_9 з машини, посадив до свого автомобіля, а також забрав сина. Спочатку вони повернулися до с. Лукашенкове, а потім поїхали до лікарні.

З показань свідка ОСОБА_14 вбачається, що він був понятим при проведенні огляду місця ДТП, яка проводилася за участю спеціаліста та ще одного понятого. Їм були роз`яснені права та обов`язки. Він був присутній протягом всього часу проведення слідчої дії. Претензій з його боку та інших учасників слідчої дії до процедури огляду та дій слідчого не було.

Як пояснила свідок ОСОБА_15 , 29.08.2019 приблизно після 15:00 вона побачила як ОСОБА_10 , перебуваючи за кермом свого автомобіля ВАЗ, рухався в напрямку виїзду із села. Того ж дня вона бачила як на автомобілі ОСОБА_12 у зворотному напрямку тягнули автомобіль ОСОБА_10 з пошкодженнями.

Крім того, суд першої інстанції поклав в основу вироку інші докази:

- протокол огляду місця ДТП від 05.09.2019 з фототаблицями та схемою, згідно якого виявлені та зафіксовані відомості щодо обставин кримінального правопорушення, зокрема сліди контактної взаємодії т/з із деревом. Вилучено частини ЛФП, уламки фари, бризковик;

- протокол огляду місця події від 05.09.2019 з фототаблицями, згідно якого у ході проведення огляду відкритої ділянки місцевості, розташованої з тильної сторони господарської ділянки розташованої за адресою: АДРЕСА_2 , виявлено та вилучено автомобіль ВАЗ 2110 д. н. з. НОМЕР_1 з пошкодженнями, два змиви РБК та два контрольних змиви до нього;

- протокол огляду від 05.09.2019, згідно якого в присутності двох понятих проведено огляд автомобіля ВАЗ 2110 д. н. з. НОМЕР_1 , який спереду має пошкодження;

- висновок експерта № 68 від 09.10.2019, згідно якого ОСОБА_9 знаходився на стаціонарному лікуванні з діагнозом: «Закритий перепротезний перелом нижньої третини стегнової кістки зі зміщенням». Характер встановленого ушкодження свідчить про те, що воно утворилося від ударної дії тупого твердого предмета. Тілесне ушкодження могло утворитися в строк вказаний в ухвалі (29.08.2019). Закритий перелом нижньої третини стегневої кістки зі зміщенням міг утворитися при ДТП. Тілесне пошкодження у вигляді закритого перепротезного перелому нижньої третини стегневої кістки зі зміщенням по ступеню тяжкості кваліфікується як тілесні ушкодження середньої тяжкості;

- показання експерта ОСОБА_16 , згідно яких нею було проведено судово-медичну експертизу на підставі даних медичної документації хворого ОСОБА_9 , згідно якої останній отримав тілесне ушкодження у виді закритого перелому нижньої третини стегнової кістки, яке могло утворитися при ДТП. Такі ушкодження можна отримати перебуваючи на будь-якому місці в автомобілі, як пасажирському, так і місці водія. Характерні ознаки, які свідчили про отримання вказаних ушкоджень при падінні з велосипеду відсутні;

- висновок експерта № 19/119/9-1/449е від 29.11.2019 з фототаблицею, згідно якого оглядом автомобіля ВАЗ 2110 д. н. з. НОМЕР_1 встановлено: робоча гальмівна система знаходиться у працездатному стані. Технічних несправностей робочої гальмівної системи не виявлено; система рульового керування знаходиться у працездатному стані, однак має технічну несправність, яка полягає у деформації рульового колеса; ходова частина знаходиться у непрацездатному стані (деформація правої опори передньої поперечини, руйнування правої стійки штанги стабілізатора, відсутній тиск в шинах правих коліс, руйнування шини і диску правого переднього колеса, зменшений тиск в шині лівого переднього колеса). Деформація рульового колеса, правої опори передньої поперечини, руйнування правої стійки штанги стабілізатора, пошкодження бігової доріжки шини і диску правого переднього колеса виникли під час ДТП. Пошкодження бокових кордів шини правого переднього колеса, зменшення внутрішнього тиску в шинах правого заднього і лівого переднього коліс виникли після ДТП;

- протокол проведення слідчого експерименту від 13.11.2019 зі схемою, проведений в присутності двох понятих за участю потерпілого ОСОБА_9 та спеціаліста, в ході якого ОСОБА_9 повідомив обставини ДТП, яка мала місце 29.08.2019 близько 16:00, а саме, що він перебував на задньому пасажирському сидінні автомобіля ВАЗ, автомобілем керував ОСОБА_10 , а ОСОБА_12 знаходився на передньому пасажирському сидінні. Проїжджаючи на автодорозі, яка веде з с. Лукашенкове в напрямку с. Велика Берізка Середино-Будського району водій рухався зі швидкістю близько 100 км/г та, відволікшись від керування, допустив виїзд на праве узбіччя з послідуючим наїздом на дерево. Потерпілий на місці продемонстрував механізм утворення ДТП, а також зазначив, що перешкод для руху автомобіля не було, ознак технічної несправності автомобіля не спостерігалося, пасажири в керування автомобілем в процесі руху не втручались;

- протокол проведення слідчого експерименту від 13.11.2019 зі схемою, проведений в присутності двох понятих за участю свідка ОСОБА_12 та спеціаліста, в ході якого ОСОБА_12 повідомив обставини ДТП, яка мала місце 29.08.2019 близько 16:00, зокрема на місці вказав механізм утворення ДТП. Також свідок зазначив, що перешкод для руху автомобіля не було, ознак технічної несправності автомобіля не спостерігалося, пасажири в керування автомобілем в процесі руху не втручались;

- висновок експерта № 19/119/9-1/511е від 23.12.2019, згідно якого в даній дорожній ситуації водій автомобіля ВАЗ-2110 н. з. НОМЕР_1 повинен був діяти відповідно вимог п. 2.3 «б», 12.1, 12.6 «ґ» ПДР, мав технічну можливість уникнути ДТП, у його діях вбачаються невідповідності вимогам п. 2.3 «б», 12.1, 12.6 «ґ», з яких невідповідності вимогам п. 2.3 «б», 12.1 з технічної точки зору знаходяться в причинному зв`язку з ДТП;

- інші наведені у вироку докази.

Оцінивши всі зібрані докази відповідно ст. 94 КПК з точки зору їх належності, достовірності й допустимості, а сукупність зібраних доказів з точки зору достатності та взаємозв`язку, суд першої інстанції, здійснивши судовий розгляд у межах пред`явленого обвинувачення, дійшов обґрунтованого висновку про доведеність винуватості ОСОБА_10 у вчиненні інкримінованого йому правопорушення. При цьому наводячи докази на підтвердження встановлених обставин, суд, як того передбачають положення ст. 374 КПК, надав належну правову оцінку запереченням сторони захисту на пред`явлене обвинувачення, що знайшло своє відображення у вироку з наведенням відповідних мотивів.

Так суд першої інстанції обгрунтовано залишив без задоволення доводи сторони захисту відносно того, що протокол огляду місця ДТП від 05.09.2019, як і похідні від нього докази (висновки судової автотехнічної експертизи та експертизи технічного стану транспортного засобу), є недопустимими через те, що поняті ОСОБА_17 і ОСОБА_18 є родичами обвинуваченого, оскільки кримінальний процесуальний закон не передбачає обов`язкової участі понятих при огляді місця події (окрім як житла чи іншого володіння особи), тому під час проведення огляду місця ДТП положення ст. 223, 237 КПК дотримані. До того ж протокол підписаний всіма учасниками слідчої дії, які ознайомлені з його змістом, і заяв та зауважень від останніх не надійшло.

Крім того, положення ч. 7 ст. 223 КПК також містять вимоги щодо понятих, якими не можуть потерпілий, родичі підозрюваного, обвинуваченого і потерпілого, працівники правоохоронних органів, а також особи, заінтересовані у результатах кримінального провадження. Зазначені особи можуть бути допитані під час судового розгляду як свідки проведення відповідної слідчої (розшукової) дії.

Варто наголосити на тому, що понятий це перш за все незаінтересована в результатах кримінального провадження особа, яку запрошує слідчий або прокурор для участі у слідчій (розшуковій) дії з метою засвідчення факту, змісту та результатів її проведення. Під «незаінтересованістю» понятого слід розуміти відсутність його власного процесуального інтересу в кримінальному провадженні. Наявність такого інтересу є підставою для відмови у його залученні як понятого. Участь понятих є гарантією правильного безпосереднього сприйняття під час провадження слідчих дій обставин та фактів, що мають значення для кримінального провадження, їх належного фіксування в процесуальних документах. Показання понятого базуються на обставинах, свідком яких він був.

Разом з тим, доводи захисника про недопустимість протоколу огляду місця ДТП за участю понятих ОСОБА_17 і ОСОБА_18 не були підтверджені, та доказів щодо їх недопустимості в матеріалах кримінального провадження не має. Не наведено обґрунтованих доводів та не надано документів на підтвердження цього факту і в апеляційній скарзі захисника. При цьому не вказано належних мотивів та обставин, які могли викликати сумнів у неупередженості понятих ОСОБА_17 і ОСОБА_18 і як це могло вплинути на об`єктивне встановлення обставин під час огляду.

Є необгрунтованими також доводи апеляційної скарги відносно того, що прокурор не мав підстав для зміни обвинувачення, оскільки обвинуваченням є твердження про вчинення певною особою діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність, висунуте в порядку, встановленому цим Кодексом (п. 13 ч. 1 ст. 3 КПК). При цьому у кримінальному провадженні підлягають доказуванню подія кримінального правопорушення (час, місце, спосіб та інші обставини кримінального правопорушення), винуватість обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, форма вини, мотив і мета вчинення кримінального правопорушення тощо (ч. 1 ст. 91 КПК).

Відповідно ч. 1, 2 ст. 337 КПК, судовий розгляд проводиться лише стосовно особи, якій висунете обвинувачення, і лише в межах висунутого обвинувачення відповідно до обвинувального акту, крім випадків, передбачених цією статтею. Під час судового розгляду прокурор може змінити обвинувачення, висунути додаткове обвинувачення, відмовитися від підтримання державного обвинувачення, розпочати провадження щодо юридичної особи, а згідно ч. 1 ст. 338 КПК з метою зміни правової кваліфікації та/або обсягу обвинувачення прокурор має право змінити обвинувачення, якщо під час судового розгляду встановлені нові фактичні обставини кримінального правопорушення, у вчиненні якого обвинувачується особа.

З матеріалів кримінального провадження вбачається, що під час судового розгляду прокурором у порядку ст. 337, 338 КПК затверджений обвинувальний акт, у якому більш детально конкретизовано місце вчинення кримінального правопорушення, а саме, що ДТП трапилося на відстані 38 м від ЛЕП № 45 на автодорозі с-191422 в напрямку с. Велика Берізка Середино-Будського району Сумської області. Крім того, в зміненому обвинуваченні вказано номерний знак автомобіля ВАЗ 21104 НОМЕР_1 . У цьому обвинувальному акті не ставилося питання про застосування закону України про кримінальну відповідальність, який би передбачав відповідальність за менш тяжке кримінальне правопорушення, чи про зменшення обсягу обвинувачення. Суд першої інстанції роз`яснив обвинуваченому, що він буде захищатися в судовому засіданні від нового обвинувачення та надав стороні захисту достатній та узгоджений з нею час для підготовки до захисту від нового обвинувачення.

З огляду на викладене, зміна обвинувачення щодо місця вчинення кримінального правопорушення та номерного знаку автомобіля, здійснена у відповідності з вимогами закону, а відсутність цих відомостей у первинному обвинувальному акті жодним чином не вплинуло ні на проведені під час досудового розслідування слідчі дії, ні на доведеність винуватості ОСОБА_10 .

Також місцевий суд навів мотиви неврахування тверджень сторони захисту про недопустимість протоколів слідчих експериментів за участі потерпілого та свідка ОСОБА_12 з підстав того, що зі змісту зазначених протоколів та додатків до них не вбачається основної мети слідчих дій уточнення показань свідка та потерпілого, а навпаки вбачається встановлення інших фактів, що є зовсім іншою процесуальною дією.

Згідно ч. 1 ст. 240 КПК з метою перевірки і уточнення відомостей, які мають значення для встановлення обставин кримінального правопорушення, слідчий, прокурор має право провести слідчий експеримент шляхом відтворення дій, обстановки, обставин певної події, проведення необхідних дослідів чи випробувань.

У цьому провадженні 13.11.2019 проведені слідчі експерименти з метою перевірки й уточнення відомостей про подію, що сталася за участі свідка ОСОБА_12 та потерпілого ОСОБА_9 , яким було роз`яснено їхні права та обов`язки, попереджено про кримінальну відповідальність за дачу завідомо неправдивих показань. У слідчих експериментах брали участь експерт і двоє понятих, яким було роз`яснено їхні права та обов`язки. Під час слідчих експериментів складено схеми. Протоколи підписані всіма учасники процесуальної дії, заяв, зауважень і доповнень не надійшло.

Таким чином, існують достатні підстави для висновку про те, що протоколи слідчих експериментів отримані у порядку, встановленому законом, і відповідають вимогам ст. 104, 105 КПК, а самі слідчі дії проведено за правилами, передбаченими ст. 240 КПК (відтворені дії, обстановка та обставини події тощо), з дотриманням встановленої процедури за участю свідка, потерпілого та процесуальних гарантій (участь понятих, роз`яснення прав і обов`язків), що виключає обґрунтовані сумніви щодо правомірного отримання відомостей від вказаних осіб у ході слідчого експерименту. Будь-яких істотних порушень прав і свобод людини під час отримання цих доказів не встановлено.

Доводи апеляційної скарги захисника про те, що потерпілий ОСОБА_9 внаслідок отриманих травм не мав можливості зорієнтуватися на місці ДТП, не виходив з автомобіля, а тому не міг надати слідчому вичерпну інформацію про місце ДТП, розташування автомобіля, розрахунки відстаней тощо є явно голослівними на надуманими, оскільки потерпілий був безпосереднім учасником події та зафіксував у своїй свідомості факти та обставини, які він і повідомив під час проведення слідчої дії.

Не знайшли свого підтвердження також доводи апеляційної скарги щодо вибірковості суду першої інстанції в дослідженні доказів, оскільки свідка ОСОБА_14 , який був понятим під час проведення слідчих експериментів та огляду місця події 05.09.2019, суд допитав як свідка сторони обвинувачення. При цьому визнання допустимим доказом протоколу огляду місця події ДТП від 05.09.2019 та не здійснення виклику і допиту вказаних у цьому протоколі понятих у якості свідків, не є проявом необ`єктивності та/чи упередженості суду, а навпаки, є наслідком дотримання принципів змагальності сторін та диспозитивності (ст. 22, 26 КПК), а також оцінки наданих сторонами в справі доказів згідно вимог КПК.

Судом першої інстанції обгрунтовано не взяті до уваги доводи сторони захисту про те, що протоколи огляду місця події та огляду ДТП від 05.09.2019 з відповідними додатками є недопустимими доказами через проведення слідчих дій до внесення відомостей до ЄРДР.

Оглядом місця події є слідча дія, яка має на меті безпосереднє сприйняття, дослідження обстановки на місці події, виявлення, фіксацію та вилучення різних речових доказів, з`ясування характеру події, що відбулася, встановлення особи винуватого та мотивів вчинення кримінального правопорушення. Огляд місця події є однією з перших і невідкладних слідчо-оперативних дій, а також джерелом отримання доказів.

За змістом ст. 214, 223, 237 КПК огляд є слідчою (розшуковою) дією, спрямованою на отримання (збирання) доказів або перевірку вже отриманих доказів у конкретному кримінальному провадженні, яка проводиться в межах досудового розслідування кримінального провадження. У невідкладних випадках огляд місця події може бути проведений до внесення відомостей до ЄРДР, що здійснюється негайно після огляду. Підставою для проведення огляду місця події слугує інформація про вчинення кримінального правопорушення, зафіксована у певній процесуальній формі.

Судом першої інстанції встановлено, що ОСОБА_9 05.09.2019 звернувся до правоохоронних органів з заявою про те, що ОСОБА_10 29.08.2019 близько 16:00 вчинив ДТП на автошляху між с. Лукашенкове та с. Велика Берізка Середино-Будського району, в результаті якого ОСОБА_9 отримав тілесні ушкодження у виді перелому ноги. Цього ж дня, в період часу з 10:25 до 11:00 проведено огляд місця події, а саме відкритої ділянки місцевості, розташованої з тильної сторони господарської ділянки за адресою: АДРЕСА_2 , під час якого виявлено та вилучено автомобіль ВАЗ 2110 д. н. з. НОМЕР_1 з пошкодженнями, у період часу з 11:55 до 12:40 проведено огляд місця ДТП, а о 12:27 до ЄРДР внесено відомості ч. 1 ст. 286 КК.

З наведеного слідує, що підставою для проведення огляду місця події стало повідомлення потерпілого про ДТП, зафіксоване у відповідній процесуальній формі. З метою перевірки вказаної інформації та з`ясування події, що відбулася, було здійснено огляд ділянки місцевості, де сталася ДТП, та автомобіля, що брав участь у ній. Вказані слідчі дії здійснено в присутності понятих, спеціалістів та інших учасників. Зазначені слідчі дії були невідкладними, а відомості до ЄРДР внесені негайно після завершення огляду згідно ст. 214 КПК. При цьому проведення вказаних слідчих дій через сім днів після вчинення ДТП не вплинуло на належність та достовірність цих доказів, як і отриманих у результаті їх використання відомостей.

Зміст висновку експерта № 68 від 09.10.2019 цілком відповідає вимогам ст. 101, 102 КПК, і містить необхідні відомості щодо механізму, локалізації, ступеню тяжкості та давності утворення тілесних ушкоджень у потерпілого. При цьому проведення відповідної експертизи на підставі матеріалів провадження та медичних даних, не суперечить вимогам процесуального законодавства і не свідчить про неповноту їх проведення. Вказаний висновок складений атестованим судово-медичним експертом, який попереджений про кримінальну відповідальність за ст. 384, 385 КК за надання завідомо неправдивого висновку та за відмову або ухилення від дачі висновку, тому підстави вважати висновок судово-медичної експертизи необ`єктивним або таким, що суперечать вимогам закону, відсутні.

Що стосується доводів апеляційної скарги в тій частині, що судом не досліджений наданий стороною захисту документ щодо причини отримання ОСОБА_9 травми (лист КНП «Середино-Будська міська лікарня» № 01-08/1б-1.2/488 від 09.04.2021), то вони не можуть бути прийнятими до уваги, оскільки хоча вирок і не містить безпосереднього посилання на вказаний лист, однак викладена в цьому документі інформація про отримання ОСОБА_9 тілесних ушкоджень фактично спростована його ж показаннями, згідно яких звертатись одразу до поліції він наміру не мав, бо вважав, що обвинувачений допоможе з лікуванням, тому в лікарні він не зазначив справжньої причини виникнення ушкоджень. Крім того, факт отримання потерпілим тілесних ушкоджень внаслідок ДТП за участю водія ОСОБА_10 повністю доведений наданими суду доказами.

З огляду на викладене, установивши фактичні обставини кримінального провадження, оцінивши всі зібрані докази згідно ст. 94 КПК з точки зору їх належності й допустимості, а сукупність зібраних доказів із точки зору достатності та взаємозв`язку, місцевий суд, здійснивши судовий розгляд у межах пред`явленого обвинувачення, дійшов обґрунтованого висновку про доведеність винуватості ОСОБА_10 в порушенні правил безпеки дорожнього руху, що спричинило середньої тяжкості тілесні ушкодження та правильно кваліфікував його дії за ч. 1 ст. 286 КК.

На підставі викладеного, оскаржене судове рішення є законним, обґрунтованим і належним чином умотивованим, тому вирок суду першої інстанції стосовно ОСОБА_10 підлягає залишенню без змін, а апеляційна скарга захисника без задоволення.

Керуючись ст. 404, 405, 407, 418 і 419 КПК України,

постановила:

Вирок Ямпільського районного суду Сумської області від 20.09.2021 відносно ОСОБА_19 залишити без змін, а апеляційну скаргу захисника ОСОБА_6 на цей вирок без задоволення.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення.

Касаційна скарга на ухвалу може бути подана безпосередньо до Верховного Суду протягом трьох місяців з дня її проголошення.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4