Справа № 716/1487/21
В И Р О К

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06.09.2021 Заставнівський районний суд Чернівецької області у складі:
головуючого судді ОСОБА_1
секретаря ОСОБА_2
за участю: прокурора ОСОБА_3
обвинуваченого ОСОБА_4
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Заставна кримінальне провадження №0000093 внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань 12.07.2021 року про обвинуваченню
ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Заставна Чернівецької області, українця, громадянина України, із середньою спеціальною освітою, не одруженого, не працюючого, перебуваючого на військовому обліку, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого в силу ст. 89 КК України,
у вчиненні кримінальних проступків, передбачених ч. 1 ст. 358 та ч. 4 ст. 358 КК України

ВСТАНОВИВ:

Постановою Кабінету міністрів України № 340 від 08.05.1993 року «Про затвердження Положення про порядок видачі посвідчень водія та допуску громадян до керування транспортними засобами» передбачено, що посвідчення водія на право керування транспортними засобами, обладнаними спеціальним засобом ручного керування, видається за наявності позитивного висновку медико-соціальної експертної комісії закладів охорони здоров`я після закінчення закладу з підготовки, передпідготовки і підвищення кваліфікації водіїв та складання теоретичного і практичного іспитів в сервісному центрі МВС.
ОСОБА_4 15.06.2016 року переслідуючи мету підроблення офіційного документу, який видається та посвідчується установою, яка має право видавати та посвідчувати такі документи, а саме посвідчення водія за місцем свого проживання в АДРЕСА_1 за допомогою струменевого принтеру невідомої марки, на купленому бланку посвідчення водія, роздрукував свої анкетні дані та присвоїв шляхом друку серійний номер НОМЕР_1 , тим самим вчинивши підроблення посвідчення водія, яке згідно висновку експерта № СЕ 19/126/215587-ДД від 21.07.2021 за досліджуваними способами виготовлення та елементами захисту не відповідає зразку бланку даного виду, що перебуває в офіційному обігу на території України.
Таким чином, ОСОБА_4 вчинив кримінальний проступок передбачений ч. 1 ст. 358 КК України , а саме підроблення посвідчення водія.
Крім цього, 12.07.2021 року біля 01 години 37 хв. ОСОБА_4 , діючи умисно, протиправно, достовірно знаючи про те, що посвідчення водія категорії «А», «В», «С» серія НОМЕР_1 на його анкетні дані є підробленим сів за кермо автомобіля марки ВАЗ 2107 д.н.з. НОМЕР_2 та керуючи вказаним транспортним засобом по автодорозі сполучення м. Чернівці м. Тернопіль був зупинений працівниками Управління патрульної поліції в Чернівецькій області на стаціонарному посту №5 в адміністративних межах с. Звенячин Чернівецького району Чернівецької області.
В ході проведення перевірки документів ОСОБА_4 встановлено, що посвідчення водія на його анкетні дані серії НОМЕР_1 із водійською категорією «А», «В», «С» має ознаки підробки.
Під час проведення огляду місця події, вказане посвідчення водія оглянуто та з дотриманням вимог КПК України вилучено та направлено на проведення в Чернівецьке НДЕКЦ МВС України для проведення технічної експертизи. Відповідно до висновку експерта № СЕ 19/126/215587-ДД від 21.07.2021 бланк посвідчення водія із анкетними даними на ОСОБА_4 серії НОМЕР_1 за дослідженим способом друку та елементами захисту - не відповідає встановленому зразку аналогічного бланку посвідчення водія, що перебуває в офіційному обігу на території України.
Таким чином, ОСОБА_4 вчинив кримінальний проступок передбачений ч. 4 ст. 358 КК України, тобто у використанні завідомо підробленого документа.
Судовий розгляд проведено в межах висунутого обвинувачення за ч. 1 ст. 358 та ч. 4 ст. 358 КК України відповідно до обвинувального акту згідно вимог ч.1 ст. 337 КПК України.
Обвинувачений ОСОБА_4 в судовому засіданні свою вину визнав, розкаявся, показав, що в 2016 році придбавши на ринку сувенірний бланк посвідчення водія, на власному принтері виготовив посвідчення водія на свої анкетні дані. В подальшому використовував його керуючи транспортними засобами. Зібрані на досудовому розслідуванні докази та кваліфікацію вчиненого не оспорює та визнає.
Враховуючи те, що обвинувачений ОСОБА_4 в повному обсязі визнав свою вину у вчиненні інкримінованого йому органом досудового розслідування кримінального правопорушення при обставинах, викладених у обвинувальному акті, та беручи до уваги, що прокурор, обвинувачений, не оспорювали фактичні обставини провадження, і судом встановлено, що учасники судового провадження, в тому числі обвинувачений, правильно розуміють зміст цих обставин та відсутні сумніви щодо добровільності їх позиції, роз`яснивши їм положення ч.3 ст.349 КПК України про те, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оспорювати ці обставини у апеляційному порядку, вислухавши думку учасників судового провадження, які не заперечували проти розгляду кримінального провадження, в порядку, передбаченому ч.3 ст.349 КПК України, суд визнає недоцільним дослідження доказів стосовно тих фактичних обставин провадження, які ніким не оспорюються.
Дослідивши наявні у кримінальному провадженні докази, суд дійшов висновку, що вина ОСОБА_4 у вчиненні інкримінованих йому кримінальних проступків повністю доведена та його дії вірно кваліфіковані за ч.1 ст.358, ч.4 ст.358 Кримінального кодексу України як підроблення офіційного документа та його використання.
При призначенні обвинуваченому ОСОБА_4 виду та міри покарання, суд враховує характер і ступінь суспільної небезпеки вчинених ним кримінальних правопорушень, які згідно ст.12 КК України відноситься до кримінальних проступків, а також відомості про особу обвинуваченого, зокрема те, що він раніше не судимий, позитивно характеризується за місцем проживання, на ОСОБА_5 обліку у лікаря психіатра та нарколога не перебуває.
Суд також враховує, що ОСОБА_4 свою вину у вчиненні кримінальних проступків визнав повністю, у вчиненому щиро розкаявся.
Наведені обставини суд, на підставі ст.66 КК України, визнає такими, що пом`якшують покарання обвинуваченого.
Обставини, які б обтяжували покарання обвинуваченого ОСОБА_4 , судом не встановлені.
Відповідно до вимог статей 50, 65 Кримінального кодексу України особі, яка вчинила злочин, має бути призначено покарання, необхідне й достатнє для виправлення та попередження вчинення нових злочинів. Це покарання має відповідати принципам справедливості, співмірності й індивідуалізації. Для вибору такого покарання суд повинен урахувати ступінь тяжкості кримінального правопорушення, конкретні обставини його вчинення, форму вини, наслідки цього діяння, дані про особу винного, обставини, що впливають на покарання, ставлення винної особи до своїх дій, інші обставини справи, які впливають на забезпечення відповідності покарання характеру й тяжкості вчиненого кримінального правопорушення та наділяють суд правом вибору щодо розміру призначеного покарання, завданням якого є виправлення та попередження нових злочинів. Ця функція за своєю правовою природою є дискреційною, оскільки потребує врахування та оцінки вищезазначених обставин, що впливають на покарання, а її реалізація становить правозастосовну інтелектуально-вольову діяльність суду, в рамках якої і приймається рішення про можливість виправлення засудженого.
Дискреційні повноваження суду визнаються і Європейським судом з прав людини, який у своїх рішеннях (справа «Довженко проти України») зазначає лише про необхідність визначення законності, обсягу, способів і меж застосування свободи оцінювання представниками судових органів, виходячи із відповідності таких повноважень суду принципу верховенства права. Це забезпечується, зокрема, відповідним обґрунтуванням обраного рішення в процесуальному документі суду тощо.
Виходячи з принципів справедливості, співмірності та індивідуалізації покарання має бути адекватним (відповідним) характеру вчинених дій, їх небезпечності та даним про особу.
У даному випадку, при обранні виду та міри покарання обвинуваченому ОСОБА_4 відповідно до ст. 65 Кримінального кодексу України, суд враховує характер і ступінь тяжкості скоєних ним кримінальних проступків, дані про особу обвинуваченого, пом`якшуючі покарання обставини, відсутність обтяжуючих вину обставин.
За таких обставин, враховуючи принципи законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання, суд вважає, що обвинуваченому слід призначити покарання у виді штрафу у межах, встановлених санкціями статтей Особливої частини Кримінального кодексу України, за якими він обвинувачується, і які передбачають відповідальність за вчинені проступки.
Таку міру суд вважає достатньою не тільки для покарання ОСОБА_4 за вчинені протиправні діяння, а й для його виправлення.
Долю речових доказів по справі суд вирішує у відповідності до вимог ст.100 КПК України.
Керуючись ст.ст.368, 370, 374, 395 КПК України, суд

УХВАЛИВ:

ОСОБА_4 визнати винуватим у вчиненні кримінальних проступків, передбачених ч. 1 ст. 358, ч. 4 ст. 358 КК України та призначити йому покарання:
- за ч.1 ст.358 КК України у виді штрафу у розмірі 500 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 8500 гривень у дохід держави;
- за ч.4 ст.358 КК України у виді штрафу у розмірі 50 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 850 гривень у дохід держави.
На підставі ч.1 ст.70 КК України шляхом поглинання більш суворим покаранням менш суворого, остаточно призначити ОСОБА_4 покарання у виді штрафу в розмірі 500 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 8500 гривень у дохід держави.
Стягнути із засудженого ОСОБА_4 на користь держави понесені витрати за проведення експертизи у розмірі 1029 грн. 72 коп.
Речовий доказ: посвідчення водія серії НОМЕР_1 , яке зберігається в камері зберігання речових доказів ВП №3 (м. Заставна) Чернівецького РУП ГУНП в Чернівецькій області - знищити.
На вирок суду може бути подана апеляція до Чернівецького апеляційного суду через Заставнівський районний суд Чернівецької області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому, прокурору.

Суддя: ОСОБА_1