Провадження № 1-кп/582/9/22
Справа № 582/527/21
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
"18" лютого 2022 р.

Недригайлівський районний суд Сумської області в складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участі секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

з участю прокурора ОСОБА_3 ,

потерпілої ОСОБА_4 ,

обвинуваченого ОСОБА_5 ,

захисника ОСОБА_6 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в смт Недригайлів кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань 18.05.2021 за №0000052 за обвинуваченням

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Тросник Виноградівського району Закарпатської області, українця, громадянина України, жителя АДРЕСА_1 , несудимого,

у вчиненні кримінальних правопорушень (проступків), передбачених ч. 1, ч. 2 ст. 125 КК України,

В С Т А Н О В И В:

09.05.2021 перебуваючи за адресою свого мешкання, а саме: АДРЕСА_1 , внаслідок раптово виниклих неприязних відносин з орендодавицею, в якої останній винаймає кімнату в будинку, ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , усвідомлюючи суспільно- небезпечний характер своїх дій та бажаючи настання шкідливих наслідків у вигляді спричинення тілесних ушкоджень, підійшов до ліжка на якому спала ОСОБА_4 , схопив її двома руками за горло, та почав душити, потерпіла прокинулася та почала пручатися після чого він схопив її за руки та стягнув з ліжка і почав наносити удари руками і ногами по плечах та грудях. ОСОБА_4 почала затуляти обличчя руками, скільки саме було ударів вона точно не пам`ятає, але їх було більше 10. Згідно з висновком судово-медичного експерта № 192 від 19.05.2021 ОСОБА_5 спричинив ОСОБА_4 легкі тілесні ушкодження, (згідно п. п. 2.3.2. б та 2.3.5. " Правил судово-медичного визначення ступеня тяжкості тілесних ушкоджень" затверджених Наказом № 6 МОЗ України від 17.01.1995).

13.05.2021 близько 16-00 год., продовжуючи свій злочинний умисел, ОСОБА_5 почав бити по голові обома руками ОСОБА_4 , остання затуляла обличчя руками, тому удари були нанесені в область тім`яної ділянки голови, лобу. ОСОБА_4 весь цей час кричала, після чого вибігла на вулицю. Згідно з висновком судово-медичного експерта № 192 від 19.05.2021 ОСОБА_5 спричинив ОСОБА_4 легкі тілесні ушкодження, (згідно п. п. 2.3.2. б та 2.3.5. " Правил судово-медичного визначення ступеня тяжкості тілесних ушкоджень" затверджених Наказом № 6 МОЗ України від 17.01.1995).

15.05.2021 близько 18 год. 30 хв., перебуваючи за вищевказаною адресою, ОСОБА_5 , почав вчиняти сварку з ОСОБА_4 , в результаті якої, усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер своїх дій та бажаючи настання шкідливих наслідків у вигляді спричинення тілесних ушкоджень ОСОБА_4 вдарив її кулаком правої руки в обличчя один раз в область правого ока, а потім один раз в область лівого ока, після чого вдарив правою рукою один раз в область правого вуха, після чого завдав одного удару в область носа, ОСОБА_4 почала кричати на нього та захищатися, після чого останній вдарив її один раз кулаком в область грудної клітини справа. Після цього ОСОБА_5 залишив ОСОБА_4 та пішов з будинку. Згідно з висновком судово-медичного експерта № 192 від 19.05.2021 ОСОБА_5 спричинив ОСОБА_4 легкі тілесні ушкодження ( згідно п. п. 2.3.2. б та 2.3.5. " Правил судово-медичного визначення ступеня тяжкості тілесних ушкоджень" затверджених Наказом № 6 МОЗ України від 17.01.1995).

Реалізуючи свій злочинний намір, на нанесення тілесних ушкоджень ОСОБА_4 17.05.2021 о 17.00 год., ОСОБА_5 наніс останній один удар кулаком правої руки в скроневу ділянку голови в наслідок чого потерпіла упала на підлогу та перебувала в положенні лежачи на лівому боці, ОСОБА_5 продовжуючи злочинний умисел продовжив наносити множинні хаотичні удари носком правої ноги по тулубу потерпілої, в подальшому він нахилився до потерпілої та схопив її долонями обох рук за шию та почав її здавлювати, ОСОБА_4 почала чинити опір та підвелася з підлоги та перебувала в сидячому положенні. В подальшому ОСОБА_5 кулаками обох рук продовжив наносити множинні хаотичні удари по різних частинах обличчя. Після цього, ОСОБА_5 схопив скляну пляшку, що перебувала в кімнаті на підлозі та наніс нею один удар потерпілій в ліву частину потиличної ділянки голови. Згідно з висновком судово-медичного експерта № 192 від 19.05.2021 ОСОБА_5 спричинив ОСОБА_4 легкі тілесні ушкодження, що спричинили короткочасний розлад здоров`я (необхідний строк для загоєння рани понад 6 днів, але менше 21 дня) ( згідно п. п. 2.3.2. а та 2.3.3. " Правил судово-медичного визначення ступеня тяжкості тілесних ушкоджень" затверджених Наказом № 6 МОЗ України від 17.01.1995) та легкі тілесні ушкодження, (згідно п. п. 2.3.2. та 2.3.5. " Правил судово-медичного визначення ступеня тяжкості тілесних ушкоджень" затверджених Наказом № 6 МОЗ України від 17.01.1995).

Крім того, 18.05.2021 близько 16 год. 00 хв. ОСОБА_5 , перебуваючи за адресою свого мешкання, почав словесно ображати ОСОБА_4 , після чого підійшов до ліжка останньої, де вона відпочивала, та кулаками обох рук почав наносити удари по голові в область очей, щік та носа, скільки точно було ударів ОСОБА_4 не пам`ятає. Згідно з висновком судово- медичного експерта № 192 від 19.05.2021 ОСОБА_5 спричинив ОСОБА_4 легкі тілесні ушкодження ( згідно п. п. 2.3.2. б та 2.3.5. " Правил судово-медичного визначення ступеня тяжкості тілесних ушкоджень" затверджених Наказом № 6 МОЗ України від 17.01.1995).

Обвинувачений ОСОБА_5 свою винуватість у скоєнні зазначених кримінальних правопорушень визнав частково та пояснив, що дійсно в день і час який точно не пам`ятає, будучи в стані алкогольного сп`яніння один раз побив ОСОБА_4 , але одразу попросив пробачення. Після того як він побив ОСОБА_4 , її забрала сестра ОСОБА_7 , бо треба було проводити судову медичну експертизу. Після того він відвідував потерпілу у сестри, але його в будинок не пустили, він побачив ОСОБА_4 на вулиці, бачив у неї синці на обличчі, навколо очей. Після того він також неодноразово бив ОСОБА_4 , зокрема 14.01.2022, але не дуже сильно.

Незважаючи на таку позицію обвинуваченого ОСОБА_5 суд вважає що його винуватість у скоєному підтверджується дослідженими протягом судового розгляду кримінального провадження доказами.

Так допитана в судовому засіданні потерпіла ОСОБА_4 пояснила, що близько двох років тому прийняла в якості «квартиранта» ОСОБА_5 на тих умовах, що він буде допомагати їй по господарству, а вона дозволить йому безкоштовно проживати з нею. Деякий час вони проживали мирно, ОСОБА_5 , допомагав їй по господарству, приносив додому продукти, які заробляв, виконуючи різні роботи на прохання мешканців району. Однак згодом потерпіла з`ясувала, що ОСОБА_5 в стані алкогольного сп`яніння поводить себе дуже агресивно, конфліктує з нею та застосовує фізичну силу. На весні, точного часу потерпіла не пам`ятає, ОСОБА_5 прийшов з роботи п`яний і в них виник конфлікт, внаслідок якого ОСОБА_5 її побив. Так продовжувалось декілька днів, точно потерпіла не пам`ятає скільки, так як після побоїв у неї дуже погіршився стан здоров`я та пам`ять. Але під час досудового розслідування вона надавала правдиві та більш точні покази, так як краще пам`ятала події, а також під час проведення слідчого експерименту показала, як саме побиття відбувалося. ОСОБА_5 бив її кулаками, ногами, душив за горло, розбив об голову скляну пляшку. Останнього разу, коли ОСОБА_5 її побив, так, що вона не могла звестися з ліжка, її побачила сусідка, яка одразу викликала поліцію та подзвонила її сестрам. Прийшли сестри і працівники поліції, ОСОБА_5 був п`яний, його забрали до поліції. Машиною поліції потерпілу відвезли до сестри, а потім викликали швидку, якою доставили в лікарню та надали допомогу. Також того дня її оглянув судовий експерт. Після побиття вона більше двох тижнів проживала в сестри Варвари, яка за нею доглядала. Перші дні майже не вставала з ліжка. ОСОБА_5 , просив у неї пробачення, деякий час не чіпав, але вже після порушення кримінальної справи знову побив, та вона вже до поліції не зверталася.

Допитана в судовому засіданні свідок ОСОБА_8 пояснила, що потерпіла є її старшою рідною сестрою, яка проживала окремо у власному будинку. Років два назад вона прийняла проживати «квартиранта» ОСОБА_5 , щоб останній їй допомагав по господарству. Вони спочатку проживали мирно, ОСОБА_5 їй допомагав по господарству, але згодом з`ясувалося що ОСОБА_5 зловживає алкоголем, а в стані алкогольного сп`яніння поводить себе агресивно щодо сестри, б`є її, але сестра не зверталася до поліції. Сестра також любить вживати спиртне. Останній раз, коли ОСОБА_5 дуже побив сестру, їм з сестрою ОСОБА_7 зателефонували сусіди та повідомили про це. Вони з нею пішли до ОСОБА_4 та в дворі зустріли працівників поліції. Сестра лежала в будинку на дивані, була дуже побита, особливо побите обличчя, набрякла голова, запухлі очі в синцях. ОСОБА_5 був стані алкогольного сп`яніння. Працівники поліції відвезли потерпілу машиною до сестри ОСОБА_7 , а звідти потерпіла із сестрою їздили в лікарню. Однак від госпіталізації вона відмовилась. Після того більше двох тижнів потерпіла проживала у сестри, перші дні майже не вставала. ОСОБА_7 доглядала її.

Допитана в судовому засіданні свідок ОСОБА_7 пояснила, що потерпіла ОСОБА_4 є її рідною старшою сестрою, проживає в власному будинку по АДРЕСА_1 . Близько двох років тому сестра стала проживати з ОСОБА_5 . Спочатку вони з ОСОБА_5 проживали добре , він допомагав ОСОБА_4 по господарству. Але потім стало зрозуміло, що ОСОБА_5 зловживає спиртним, а коли перебуває в стані сп`яніння до поводить себе дуже агресивно, б`є сестру. Весною 2021 року, точно свідок не пам`ятає, може у травні, свідку подзвонили сусіди потерпілої та повідомили, що ОСОБА_5 дуже побив сестру. Вони з сестрою ОСОБА_8 пішли до ОСОБА_4 , в цей час підійшли і працівники поліції, яких також викликала сусідка. Вони з сестрою зайшли до будинку і побачили потерпілу, яка лежала на дивані, в неї було дуже побите обличчя, синці навколо очей, та розпухла голова в ранах. Сестра пояснювала що ОСОБА_5 бив її дуже, бив пляшкою по голові. Працівники поліції відвезли сестру до свідка, а потім наступного дня свідок разом з потерпілою викликали швидку допомогу, разом поїхали в лікарню, а після того потерпілу в Ромнах оглянув судовий експерт. Сестра від госпіталізації відмовилась і свідок забрала її до себе та близько двох тижнів доглядала ОСОБА_4 , обробляла рани, колола уколи. Тоді ж бачила у неї синці по всьому тілу.

Допитана в судовому засіданні свідок ОСОБА_9 пояснила, що є сусідкою потерпілої, живе поруч з ОСОБА_4 біля трьох років, коли з нею став проживати ОСОБА_5 точно сказати не може, приблизно з осені 2020 року. Спочатку ОСОБА_5 та ОСОБА_4 жили мирно, а потім ОСОБА_5 став бити ОСОБА_4 , через що остання неодноразово приходила до них додому та просила захистити від ОСОБА_5 . Свідок неодноразово бачила у ОСОБА_4 синці. На весні 2021 року, здається 17.05.2021 ОСОБА_5 дуже сильно побив ОСОБА_4 , про що свідок повідомила поліцію. А також їй відомо, що ОСОБА_4 після того зверталася в лікарню.

Допитана в судовому засіданні свідок ОСОБА_10 , пояснила що є сусідкою потерпілої ОСОБА_4 . Приблизно з літа 2020 року з ОСОБА_4 став проживати ОСОБА_5 . Спочатку вони жили мирно, але потім ОСОБА_5 став бити ОСОБА_4 , а свідок не раз захищала потерпілу від ОСОБА_5 і переховувала її, допомагала з ліками. На весні, точну дату свідок не пам`ятає коли ОСОБА_5 знову дуже побив ОСОБА_4 , і її забрала до себе сестра. Свідок ходила відвідувати потерпілу і бачила, що у неї було дуже побите обличчя, голова, очей не було видно за синцями, синці на шиї. ОСОБА_4 повідомила свідку, що ОСОБА_5 дуже бив її кулаками, душив за шию.

Крім пояснень потерпілої та свідків винуватість ОСОБА_5 в вчиненні кримінальних правопорушень також підтверджується дослідженими в судовому засіданні доказами:

- протоколами прийняття заяв від ОСОБА_4 про вчинені щодо неї кримінальні правопорушення, в яких вона пояснила про те, що ОСОБА_5 побив її (а.с.105-106,111,114,117-120);

- протоколом огляду місця події від 18.05.2021 з фототаблицею до нього (а.с.122-127), який проводився з дозволу ОСОБА_4 ( а.с.128), з якого вбачається, що під час огляду господарства за адресою в АДРЕСА_1 , в будинку на дивані виявлено потерпілу ОСОБА_4 з численними тілесними ушкодженнями на обличчі;

- висновком судово- медичного експерта № 192 від 19.05.2021 (а.с.132-134), з якого вбачається, що у ОСОБА_4 при судово-медичному дослідженні виявлені множинні тілесні ушкодження, які кваліфіковані як легкі тілесні ушкодження та як легкі тілесні ушкодження, що спричинили короткочасний розлад здоров`я. Вказані тілесні ушкодження могли утворитися внаслідок дії тупого (тупих) предмета (предметів), забійні рани за механізмом удару; синці за механізмом удару, стиску або удару-стиску; садна за механізмом ковзання (тертя). Не виключено, що тілесні ушкодження утворилися в різний період часу від 2 до 10 діб з моменту огляду лікарем судово-медичним експертом;

- протоколом проведення слідчого експерименту з фототаблицею до нього (а.с.135-143), в якому потерпіла ОСОБА_4 пояснила час та обставини нанесення їй тілесних ушкоджень та продемонструвала на статистові, як саме ОСОБА_5 наносив їй тілесні ушкодження;

- висновком судово-медичного експерта №245 від 15.06.2021 (а.с.146-147), з якого вбачається, що не виключено, що тілесні ушкодження виявлені у ОСОБА_4 могли утворитися при обставинах, як було продемонстровано потерпілою в ході проведення слідчого експерименту 13.06.2021.

Захисник обвинуваченого ОСОБА_6 під час дослідження доказів та в судових дебатах заявив про те, що всі зібрані в даній справі докази є недопустимими. Така позиція захисту ґрунтується на тому, що з пояснень обвинуваченого в судовому засіданні вбачається, що він просив призначити йому захисника, але цього не було зроблено. Крім того під час судового розгляду, суд, маючи сумніви щодо психічного стану обвинуваченого ОСОБА_5 , призначив судову психіатричну експертизу, яка встановила наявність у обвинуваченого психічного розладу. Отже, зважаючи на такий стан здоров`я ОСОБА_5 , захисник мав бути призначений ОСОБА_5 ще під час досудового розслідування. Тому з огляду на наведене, оскільки всі докази зібрані під час досудового розслідування є недопустимими, ОСОБА_5 має бути виправданий.

Суд не погоджується за такою думкою захисника та вважає, що така позиція є обраним способом захисту.

Так дійсно, на початку судового розгляду кримінального провадження ОСОБА_5 на запитання головуючого про те, чи зрозумілий йому зміст пред`явленого обвинувачення пояснював, що він «побив бабушку» і просить, що б його відпустили додому, бо він не розуміє що відбувається, не вміє читати і писати, а також страждає провалами в пам`яті через травму голови, яку отримав на будівництві. З огляду на таку поведінку ОСОБА_5 , йому судом була призначена судова психіатрична експертиза, яка була проведена 25.10.2021 та 16.11.2021 отриманий висновок експерта № 429 (а.с.58-60).

Експертом встановлено, що ОСОБА_5 виявляє ознаки легкої розумової відсталості (помірно виражена дебільність) F70. Про це свідчать дані про відставання у психічному розвитку з дитинства, труднощі у засвоєнні шкільної програми, навчання в інтернатній установі, а також дані цього клінічного обстеження ОСОБА_5 , які виявили у нього обмежений запас знань та уявлень, відсутність абстрактного мислення, незрілість суджень, обмежене коло інтересів. Однак вказані зміни не є настільки значними, щоб позбавляти ОСОБА_5 можливості усвідомлювати свої дії та керувати ними. В період часу, до якого відносяться інкриміновані йому правопорушення, він також не виявляв ознак будь-якого тимчасового хворобливого розладу психічної діяльності, а знаходився в стані простого алкогольного сп`яніння. Про це свідчать дані про вживання ним алкогольних напоїв, фізичні ознаки сп`яніння, а також послідовний і цілеспрямований характер його дій на фоні правильного орієнтування, адекватного ситуації мовного контакту, здатність відтворення своїх дій та поведінки оточуючих, при відсутності якої-небудь психотично симптоматики.

З огляду на це експерт прийшов до висновків, що на момент вчинення кримінальних правопорушень ОСОБА_5 не виявляв ознак якого-небудь тимчасового хворобливого розладу психічної діяльності, знаходився в стані простого алкогольного сп`яніння, міг усвідомлювати свої дії та керувати ними. За своїм психічним станом на теперішній час ОСОБА_5 застосування до нього примусових заходів медичного характеру не потребує. Отже, ОСОБА_5 був і є осудним як на час вчинення кримінальних правопорушень, так і на день розгляду справи. Пояснення ОСОБА_5 що він нічого не пам`ятає з подій, які вказані в обвинувальному акті, стверджуючи, що він лише раз в один з днів побив ОСОБА_4 , при цьому не пам`ятає яким саме чином це зробив, суд вважає вибраним обвинуваченим способом захисту з метою уникнення відповідальності за скоєне.

Для перевірки достовірності показань ОСОБА_5 в судовому засіданні були оголошені пояснення, надані ОСОБА_5 під час досудового розслідування, які були чіткі, послідовні та дуже деталізовані по кожному факту побиття, та співпадають з обставинами, які встановлені під час досудового розслідування, зокрема узгоджуються з поясненнями потерпілої, які вона надала під час проведення слідчого експерименту та з висновком судово-медичної експертизи. При цьому ОСОБА_5 підтвердив, що саме такі пояснення він давав дізнавачу та що на нього ніхто не тиснув, не погрожував та не змушував давати саме такі покази.

Суд зауважує, що в цьому кримінальному провадженні участь захисника не є обов`язковою. Крім того, у органів досудового розслідування не було підстав підозрювати наявність у ОСОБА_5 будь якого психічного розладу, оскільки він на обліках у лікаря психіатра та нарколога ні в КНП «Недригайлівська лікарня», ні за місцем свого постійного проживання в КПН «Виноградівська райлікарня» не перебував, мав групу ІІІ групу інвалідності з дитинства з загального захворювання. Крім того, ніякі слідчі дії , крім отримання пояснень з ОСОБА_5 не проводилися.

Отже з огляду на викладене суд відхиляє клопотання захисту про визнання всіх доказів в даній справі недопустимими через відсутність у ОСОБА_5 захисника.

Відповідно до ст. 17 КПК України особа вважається невинуватою у вчиненні кримінального правопорушення і не може бути піддана кримінальному покаранню, доки її вину не буде доведено у порядку, передбаченому цим Кодексом, і встановлено обвинувальним вироком суду, що набрав законної сили. Ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчиненні кримінального правопорушення і має бути виправданим, якщо сторона обвинувачення не доведе винуватість особи поза розумним сумнівом.

Обвинувальний вирок може бути постановлений судом лише в тому випадку, коли вина обвинуваченої особи доведена поза розумним сумнівом. Тобто, дотримуючись засади змагальності, та виконуючи, свій професійний обов`язок, передбачений ст. 92 КПК України, обвинувачення має довести перед судом за допомогою належних, допустимих та достовірних доказів, що існує єдина версія, якою розумна і безстороння людина може пояснити факти, встановлені в суді, а саме - винуватість особи у вчиненні кримінального правопорушення, щодо якого їй пред`явлено обвинувачення. (Постанова ВС ККС у справі №712/13361/15 від 12 червня 2018 року)

Оцінивши досліджені протягом судового розгляду кримінального провадження докази за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінюючи кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення суд прийшов до переконання що винуватість

ОСОБА_5 у вчиненні кримінальних правопорушень повністю доведена та його дії, які виразилися в умисному нанесенні потерпілій ОСОБА_4 09.05.2021, 13.05.2021, 15.05.2021, 18.05.2021 легких тілесних ушкоджень суд кваліфікує за ч. 1 ст. 125 КК України, як умисне легке тілесне ушкодження.

Дії ОСОБА_5 , які виразилися в умисному нанесенні потерпілій ОСОБА_4 17.05.2021, легких тілесних ушкоджень та легких тілесних ушкоджень, які спричинили короткочасний розлад здоров`я суд кваліфікує за ч. 2 ст. 125 КК України, як умисне легке тілесне ушкодження, що спричинило короткочасний розлад здоров`я.

Вирішуючи питання про призначення покарання ОСОБА_5 суд виходить із принципів законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання та відповідно до статті 65 КК України враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання, а також позицію прокурора, потерпілої та сторони захисту.

ОСОБА_5 обвинувачується у вчиненні кримінального проступку, внаслідок якого заподіяв численні легкі тілесні ушкодження та легкі тілесні ушкодження, що спричинили короткочасний розлад здоров`я потерпілій ОСОБА_4 .

Обставинами, які пом`якшують покарання ОСОБА_5 , відповідно до ст. 66 КК України, є каяття та активне сприяння розкриттю кримінального правопорушення.

Обставинами, які обтяжують покарання ОСОБА_5 , відповідно до ст. 67 КК України, є вчинення кримінального правопорушення повторно та вчинення кримінального правопорушення щодо особи похилого віку.

Обвинувачений ОСОБА_5 раніше до кримінальної відповідальності не притягувався, на обліках у лікаря нарколога та лікаря психіатра не перебуває. Є особою з інвалідністю ІІІ групи з дитинства загального захворювання.

Відповідно до вимог ч. 2 ст. 65 КК України особі, яка вчинила кримінальне правопорушення, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових кримінальних правопорушень. Більш суворий вид покарання з числа передбачених за вчинене кримінальне правопорушення призначається лише у разі, якщо менш суворий вид покарання буде недостатній для виправлення особи та попередження вчинення нею нових кримінальних правопорушень, а згідно з ч. 2 ст. 50 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень як засудженими, так і іншими особами.

Прокурор, зважаючи на те, що обвинувачений свою винуватість у вчиненні кримінального правопорушення визнав частково, враховуючи характер вчинених кримінальних правопорушень, їх повторність, поведінку обвинуваченого після скоєного вважає за можливе призначити за вчинене за сукупністю кримінальних правопорушень у виді арешту у межах санкції ч. 2 ст. 125 КК України.

Потерпіла ОСОБА_4 просила не призначити ОСОБА_5 сурове покарання.

Захисник та обвинувачений вважають, що оскільки під час досудового розслідування було порушено право на захист обвинуваченого ОСОБА_5 , відповідно всі зібрані у справі докази є недопустимими, тому ОСОБА_5 має бути виправданий.

Враховуючи обставини справи, дані про особу ОСОБА_5 ступінь тяжкості вчинених кримінальних правопорушень, їх повторність, поведінку обвинуваченого після їх вчинення, суд приходить до висновку, що його виправлення та попередження скоєння нових кримінальних правопорушень не можливо без ізоляції від суспільства та вважає за можливе і доцільне призначити обвинуваченому покарання за вчинене межах санкції статті ч. 2 ст.125 КК України.

В судових дебатах прокурор, посилаючись на ризик, передбачений п.1 ч.1 ст.177 КПК, просив обрати обвинуваченому до набрання вироком законної сили запобіжний захід у вигляді особистого зобов`язання, оскільки усвідомлюючи тяжкість покарання за цим злочином ОСОБА_5 може переховуватись від суду.

Потерпіла, захисник обвинуваченого, обвинувачений проти обрання ОСОБА_5 запобіжного заходу у виді особистого зобов`язання не заперечували.

Відповідно до ч. 4 ст.374 КПК України, ухвалюючи обвинувальний вирок, суд має прийняти рішення щодо заходів забезпечення кримінального провадження, у тому числі і рішення про запобіжний захід до набрання вироком законної сили.

Відповідно до ст. 179 КПК України особисте зобов`язання полягає у покладенні на підозрюваного, обвинуваченого зобов`язання виконувати покладені на нього слідчим суддею, судом обов`язки, передбачені статтею 194 цього Кодексу. Підозрюваному, обвинуваченому письмово під розпис повідомляються покладені на нього обов`язки та роз`яснюється, що в разі їх невиконання до нього може бути застосований більш жорсткий запобіжний захід і на нього може бути накладено грошове стягнення в розмірі від 0,25 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб до 2 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Згідно з вимогами ст. 194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про:

1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення;

2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор;

3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Вирішуючи питання про обрання запобіжного заходу, суд бере до уваги те, що ОСОБА_5 обвинувачується у скоєнні кількох кримінальних правопорушень, за одне з яких передбачено покарання у виді арешту та обмеження волі. Усвідомлення невідворотності покарання, у тому числі і у виді обмеження волі та арешту, дає достатньо обґрунтованих підстав вважати, що перебуваючи на свободі, обвинувачений ОСОБА_5 зможе переховуватися від суду, тобто наявний ризик передбачений п. 1 ч. 1 ст. 177 КК України.

Тому суд вважає, що до ОСОБА_5 можливо застосувати запобіжний захід у вигляді особистого зобов`язання з покладанням на нього обов`язків, що передбачені ст. 194 КПК України.

Речові докази та процесуальні витрати відсутні. Цивільний позов не заявлено.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст.368-371, 374 КПК України, суд-

УХВАЛИВ:

ОСОБА_5 , визнати винуватим у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 125 КК України, та призначити йому покарання у виді 200 (двісті) годин громадських робіт.

ОСОБА_5 , визнати винуватим у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 125 КК України, та призначити йому покарання у виді 4 (чотирьох) місяців арешту.

Відповідно до ч.1 ст.70 КК України, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, призначити ОСОБА_5 покарання у виді 4 (чотирьох) місяців арешту.

Строк відбування покарання ОСОБА_5 рахувати з дня набрання вироком законної сили.

Обрати ОСОБА_5 запобіжний захід у вигляді особистого зобов`язання до набрання вироком законної сили.

Покласти на обвинуваченого ОСОБА_5 обов`язки:

1) прибувати суду за першою вимогою;

2) не відлучатися із смт. Недригайлів Роменського району Сумської області без дозволу прокурора або суду;

3) повідомляти суд про зміну свого місця проживання.

На вирок може бути подана апеляційна скарга до Сумського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення, а засудженим - в той же строк з моменту вручення йому копії вироку.

Вирок суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок суду, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку. Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченому та прокурору.

Суддя:підпис З оригіналом згідно

Суддя: ОСОБА_1