УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
17 листопада 2021 року слідчий суддя Шевченківського районного суду м. Києва ОСОБА_1 , при секретарі ОСОБА_2 , за участі прокурора ОСОБА_3 , представника власника майна адвоката ОСОБА_4 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Шевченківського районного суду м. Києва клопотання адвоката ОСОБА_4 , в інтересах ОСОБА_5 , про скасування арешту майна, накладеного ухвалою слідчого судді Шевченківського районного суду м. Києва від 11.01.2017 року у справі № 761/652/17 (провадження №1-кс/761/734/2017)в рамках кримінального провадження № 0011617, що внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань 17 вересня 2016 року за ознаками вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 191 КК України,
в с т а н о в и в:
06.07.2021 року на розгляд слідчого судді надійшло клопотання адвоката ОСОБА_4 , в інтересах ОСОБА_5 , про скасування арешту майна, накладеного ухвалою слідчого судді Шевченківського районного суду м. Києва від 11.01.2017 року у справі № 761/652/17 (провадження №1-кс/761/734/2017) в рамках кримінального провадження № 0011617, що внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань 17 вересня 2016 року за ознаками вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 191 КК України, в якому заявник просив суд скасувати арешт накладений на квартиру АДРЕСА_1 , що належить ОСОБА_5 .

Як на підставу звернення до суду з клопотанням заявник посилається на положення ст. 174 КПК України та обґрунтовує його тим, що в рамках кримінального провадження № 0011617, що внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань 17 вересня 2016 року за ознаками вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 191 КК України, ухвалою слідчого судді Шевченківського районного суду м. Києва від 11.01.2017 року у справі № 761/652/17 (провадження №1-кс/761/734/2017) було накладено арешт, у тому числі, на квартиру АДРЕСА_1 , що належить ОСОБА_5 . На думку заявника, арешт на перелічене вище майно було накладено необґрунтовано та у його застосуванні відпала потреба. Так, заявник зазначає, що арештована квартира не являється предметом вчиненого злочину, у власності підозрюваних, обвинувачених, фізичних та юридичних осіб, щодо яких здійснюється кримінальне провадження не перебуває. ОСОБА_5 не являється підозрюваною, обвинуваченою або особою, яка в силу закону несе цивільну відповідальність за шкоду, завдану діяннями підозрюваного, обвинуваченого або неосудної особи. Також не є особою, щодо якої здійснюється провадження, особою, щодо якої можуть бути застосовано заходи кримінально-правового характеру у вигляді конфіскації майна. Заявник посилається на те, що ОСОБА_5 не мала та не має відповідного процесуального статусу і взагалі не є учасником цього кримінального провадження. Заявник також вказує на те, що майно ОСОБА_5 перебуває під арештом вже більше 7 років.

У судовому засіданні представник власника майна адвокат ОСОБА_4 клопотання підтримав та просив його задовольнити з підстав у ньому наведених.

Присутня у судовому засіданні прокурор ОСОБА_3 проти задоволення клопотання заперечувала. Долучила до матеріалів справи копію витягу з ЄРДР .

Вивчивши клопотання та додані до нього матеріали, заслухавши пояснення присутніх у судовому засіданні осіб, слідчий суддя дійшов наступного висновку.

Так, відповідно до ч. 1 ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.

Положенням ч. 2 ст. 170 КПК України встановлено, що арешт майна допускається з метою забезпечення: 1) збереження речових доказів; 2) спеціальної конфіскації; 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

Частиною 3 ст. 170 КПК України встановлено, що у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.

Згідно з ч. 1 ст. 98 КПК України речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Відповідно до ч. 10 ст. 170 КПК України арешт може бути накладений у встановленому цим Кодексом порядку на рухоме чи нерухоме майно, гроші у будь-якій валюті готівкою або у безготівковій формі, в тому числі кошти та цінності, що знаходяться на банківських рахунках чи на зберіганні у банках або інших фінансових установах, видаткові операції, цінні папери, майнові, корпоративні права, щодо яких ухвалою чи рішенням слідчого судді, суду визначено необхідність арешту майна. Не може бути арештовано майно, якщо воно перебуває у власності добросовісного набувача, крім арешту майна з метою забезпечення збереження речових доказів.

Положенням ч. 2 ст. 173 КПК України встановлено, що при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати: 1) правову підставу для арешту майна; 2) можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої статті 170 цього Кодексу); 3) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення або суспільно небезпечного діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність (якщо арешт майна накладається у випадках, передбачених пунктами 3, 4 частини другої статті 170 цього Кодексу); 3-1) можливість спеціальної конфіскації майна (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 2 частини другої статті 170 цього Кодексу); 4) розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 4 частини другої статті 170 цього Кодексу); 5) розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження; 6) наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб.

Згідно з ч. 1 ст. 174 КПК України підозрюваний, обвинувачений, їх захисник, законний представник, інший власник або володілець майна, представник юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, які не були присутні при розгляді питання про арешт майна, мають право заявити клопотання про скасування арешту майна повністю або частково. Таке клопотання під час досудового розслідування розглядається слідчим суддею, а під час судового провадження судом.

Арешт майна також може бути скасовано повністю чи частково ухвалою слідчого судді під час досудового розслідування чи суду під час судового провадження за клопотанням підозрюваного, обвинуваченого, їх захисника чи законного представника, іншого власника або володільця майна, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, якщо вони доведуть, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано.

Так, у судовому засіданні встановлено, що Шевченківським УП ГУНП у м. Києві здійснюється досудове розслідування кримінального провадження № 0011617, що внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань 17 вересня 2016 року за ознаками вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 191 КК України.

Ухвалою слідчого судді Шевченківського районного суду м. Києва від 11.01.2017 року у справі № 761/652/17 (провадження №1-кс/761/734/2017) клопотання про арешт майна у рамках кримінального провадження № 0011617, що внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань 17 вересня 2016 року за ознаками вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 191 КК України, задоволено та накладено арешт, у тому числі, на квартиру АДРЕСА_1 , що належить ОСОБА_5 ..

При цьому, як вбачається зі змісту ухвали слідчого судді, підставою для накладення арешту на вказане майно була наявність розумних підозр вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у ст. 98 КПК України, а відтак є речовим доказом у кримінальному провадженні.

Враховуючи, що майно, зазначене у клопотанні, перебуває під арештом з 11 січня 2017 року, беручи до уваги, те що прокурор у судовому засіданні не змогла навести доказів протиправності набуття останньою арештованого майна, слідчий суддя приходить до висновку, що у подальшому застосуванні такого заходу забезпечення кримінального провадження як накладення арешту на квартиру АДРЕСА_1 , що належить ОСОБА_5 , відпала потреба, у зв`язку з чим арешт, накладений ухвалою слідчого судді Шевченківського районного суду м. Києва від 11.01.2017 року у справі № 761/652/17 (провадження №1-кс/761/734/2017) на зазначене майно, підлягає скасуванню, а клопотання адвоката ОСОБА_4 , в інтересах ОСОБА_5 , задоволенню.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 98, 170, 173, 174, 309, 376, 532 КПК України, слідчий суддя
у х в а л и в:
Клопотання адвоката ОСОБА_4 , в інтересах ОСОБА_5 , про скасування арешту майна, накладеного ухвалою слідчого судді Шевченківського районного суду м. Києва від 11.01.2017 року у справі № 761/652/17 (провадження №1-кс/761/734/2017) в рамках кримінального провадження № 0011617, що внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань 17 вересня 2016 року за ознаками вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 191 КК України, задовольнити.

Скасувати арешт, накладений ухвалою слідчого судді Шевченківського районного суду м. Києва від 11.01.2017 року у справі № 761/652/17 (провадження №1-кс/761/734/2017) у рамках кримінального провадження № 0011617, що внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань 17 вересня 2016 року за ознаками вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 191 КК України, на квартиру АДРЕСА_1 , що належить ОСОБА_5 .

Ухвала набирає законної сили з моменту її оголошення та оскарженню не підлягає, однак проти неї можуть бути подані заперечення під час підготовчого провадження у суді.

Слідчий суддя ОСОБА_1