Справа № 152/1012/21
06 грудня 2021 року м. Шаргород
Справа №152/1012/21
Провадження №1-кп/152/95/21
Шаргородський районний суд
головуючого судді ОСОБА_1 ,
секретаря судового
засідання ОСОБА_2 ,
сторін кримінального провадження
зі сторони обвинувачення:
прокурора у кримінальному
провадженні начальника
Шаргородського відділу
Жмеринської окружної
прокуратури ОСОБА_5 ,
представника потерпілого
Мурафської сільської ради ОСОБА_6 ,
підозрюваного ОСОБА_3 ,
захисника ОСОБА_3 адвоката ОСОБА_4 ,
Кримінальне провадження перебуває на стадії підготовчого судового засідання, яке призначено, згідно з ухвалою від 25.08.2021 року, та неодноразово відкладається.
При цьому, адвокат ОСОБА_4 покликається на вимоги ст.ст.111, 133, 135, 136 КПК України, які регулюють поняття повідомлення та порядок здійснення виклику слідчим, прокурором, судовий виклик і привід, якими передбачено, що повідомлення у кримінальному провадженні є процесуальною дією, за допомогою якої слідчий, прокурор, слідчий суддя чи суд повідомляє певного учасника кримінального провадження про дату, час та місце проведення відповідної процесуальної дії або про прийняте процесуальне рішення чи здійснену процесуальну дію (ст.111 КПК); слідчий, прокурор під час досудового розслідування має право викликати підозрюваного, свідка, потерпілого або іншого учасника кримінального провадження у встановлених цим Кодексом випадках для допиту чи участі в іншій процесуальній дії (ч.1 ст.133 КПК); особа викликається до слідчого, прокурора, слідчого судді, суду шляхом вручення повістки про виклик, надіслання її поштою, електронною поштою чи факсимільним зв`язком, здійснення виклику по телефону або телеграмою (ч.1 ст.135 КПК); у разі тимчасової відсутності особи за місцем проживання повістка для передачі їй вручається під розписку дорослому члену сім`ї особи чи іншій особі, яка з нею проживає, житлово-експлуатаційній організації за місцем проживання особи або адміністрації за місцем її роботи (ч.2 ст.135 КПК); повістка про виклик вручається особі працівником органу зв`язку, працівником правоохоронного органу, слідчим, прокурором, а також секретарем судового засідання, якщо таке вручення здійснюється в приміщенні суду (ч.6 ст.135 КПК); при цьому особа має отримати повістку про виклик або бути повідомленою про нього іншим шляхом не пізніше ніж за три дні до дня, коли вона зобов`язана прибути за викликом. У випадку встановлення цим Кодексом строків здійснення процесуальних дій, які не дозволяють здійснити виклик у зазначений строк, особа має отримати повістку про виклик або бути повідомленою про нього іншим шляхом якнайшвидше, але в будь-якому разі з наданням їй необхідного часу для підготовки та прибуття за викликом (ч.9 ст.135 КПК); належним підтвердженням отримання особою повістки про виклик або ознайомлення з її змістом іншим шляхом є розпис особи про отримання повістки, в тому числі на поштовому повідомленні, відеозапис вручення особі повістки, будь-які інші дані, які підтверджують факт вручення особі повістки про виклик або ознайомлення з її змістом (ч.1 ст.136 КПК).
Адвокат ОСОБА_4 у клопотанні зазначає, що кримінальне правопорушення, яке інкримінується ОСОБА_3 , передбачене ч.1 ст. 197-1 КК України, є кримінальним проступком, відповідно до вимог ч.2 ст.12 КК України, у зв`язку із чим досудове розслідування мало бути закінчене протягом сімдесяти двох годин, тобто 06.08.2021 року, і обвинувальний акт мав бути скерований до суду, однак фактично досудове розслідування було завершено 17.08.2021 року, тоді як за імперативними приписами ч.5 ст.294 КПК України строк досудового розслідування, що закінчився, поновленню не підлягає.
Направлення прокурором обвинувального акта після закінчення досудового розслідування до суду поза межами строків досудового розслідування в кримінальних провадженнях щодо злочинів, які не є тяжкими чи особливо тяжкими проти життя та здоров`я, виключає набуття особою процесуального статусу обвинуваченого (підсудного), а отже, унеможливлює розгляд у суді кримінального провадження по суті та спричинює закриття кримінального провадження на підставі п.10 ч.1 ст.284 КПК України.
Такий висновок зробила колегія суддів Касаційного кримінального суду у складі Верховного Суду (постанова ККС ВС у справі №711/3111/19 (провадження №51 -2 890км 19).
Аналогічна правова позиція міститься також у постанові Касаційного кримінального суду у складі Верховного Суду (справа №752/3218/20 (провадження №51 -2066км21).
Адвокат ОСОБА_4 вважає, що, з урахуванням припису ч.7 ст.295-1 КПК України, звернення до суду з обвинувальним актом відбулося після закінчення строку досудового розслідування, а тому на даний час існують всі підстави для закриття кримінального провадження, оскільки після повідомлення особі про підозру закінчився строк досудового розслідування, визначений статтею 219 КПК України, а п.10 ч.1 ст.284 КПК України передбачає, що кримінальне провадження закривається в разі, якщо після повідомлення особі про підозру закінчився строк досудового розслідування (зазначений статтею 219 цього Кодексу, крім випадку повідомлення особі про підозру у вчиненні тяжкого чи особливо тяжкого злочину проти життя та здоров`я особи), тоді як відповідно до ч.1 ст.219 КПК України, строк досудового розслідування обчислюється з моменту внесення відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань до дня звернення до суду з обвинувальним актом, клопотанням про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру, клопотанням про звільнення особи від кримінальної відповідальності або до дня ухвалення рішення про закриття кримінального провадження, а п.1 ч.3 вказаної статті встановлено, що з дня повідомлення особі про підозру досудове розслідування повинно бути закінчене протягом сімдесяти двох годин у разі повідомлення особі про підозру у вчиненні кримінального проступку або затримання особи в порядку, передбаченому частиною четвертою статті 298-2 цього Кодексу.
Також, адвокат ОСОБА_4 у даному випадку покликається на вимоги ст.ст.276 та 278 КПК України щодо випадків повідомлення про підозру та вручення письмового повідомлення про підозру.
Під час підготовчого судового засідання адвокат ОСОБА_4 підтримав клопотання з наведених у ньому мотивів. При цьому, адвокат звертає увагу суду на те, що наявні два повідомлення про підозру, що не заперечується прокурором, оскільки ОСОБА_3 отримав повідомлення про підозру від 03.08.2021 року, що надіслане поштою, а 09.08.2021 року по прибуттю на виклик дізнавача у відділення поліції, ОСОБА_3 у його присутності було повторно вручено повідомлення про підозру, у якому механічним способом виправлено дізнавачем дату «03 серпня» на «09 серпня». Статусу підозрюваного ОСОБА_7 набув саме 03.08.2021 року, а не 06.08.2021 року, отримавши по пошті повідомлення про підозру від 03.08.2021 року, про що вказує прокурор, оскільки рішення про повідомлення про підозру дізнавач прийняв саме 03.08.2021 року.
Підозрюваний ОСОБА_3 , щодо якого до суду направлено обвинувальний акт від 19.08.2021 року, підтримав клопотання свого захисника адвоката ОСОБА_4 .
Прокурор у кримінальному провадженні начальник Шаргородського відділу Жмеринської окружної прокуратури ОСОБА_5 заперечив щодо задоволення клопотання захисника, просить відмовити у закритті кримінального провадження, оскільки вважає клопотання безпідставним та необґрунтованим.
При цьому, прокурор подав письмове заперечення щодо клопотання адвоката ОСОБА_4 (а.п.106-108).
В ході досудового розслідування було зібрано достатні докази для повідомлення директору ПП «Сазан» ОСОБА_3 про підозру у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч.1 ст.197-1 КК України.
З метою повідомлення ОСОБА_3 про підозру останній неодноразово викликався повістками до ВП №2 Жмеринського РВП.
Так, повістки про виклик на 29.07.2021 року на 09:00 годину, на 30.07.2021 року на 09:00 годину ОСОБА_3 не були вручені, оскільки на пропозицію їх отримати він не вийшов з будинку.
Також, 29.07.2021 року на адресу ОСОБА_3 направлено поштовим відправленням повістку про виклик його до відділення поліції на 02.08.2021 року на 09:00 годину, однак останній не з`явився.
03.08.2021 року на адресу ОСОБА_3 направлено поштовим повідомленням повістку про виклик його до відділення поліції №2 Жмеринського РВП на 06.08.2021 року на 09:00 годину для вручення повідомлення про підозру, а також направлено саме повідомлення про підозру від 03.08.2021 року, однак ОСОБА_3 до поліції не з`явився.
06.08.2021 року старшим дізнавачем СД ВП №2 Жмеринського РВП ОСОБА_8 направлено СМС-повідомлення на мобільний телефон ОСОБА_3 про необхідність з`явитися до ВП №2 09.08.2021 року на 09:00 годину для вручення повідомлення про підозру.
09.08.2021 року ОСОБА_3 та його захисник ОСОБА_4 прибули до відділення поліції №2 Жмеринського РВП, однак ними не було повідомлено дізнавача про отримання ОСОБА_3 повідомлення про підозру від 03.08.2021 року. Також, до ВП №2 станом на 09.08.2021 року не надійшло письмове підтвердження отримання ОСОБА_3 повідомлення про підозру від 03.08.2021 року.
Тому, дізнавачем ОСОБА_8 09.08.2021 року о 09:20 годині вручено ОСОБА_3 повідомлення від 09.08.2021 року про підозру у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч.1 ст.197-1 КК України.
Допитаний 09.08.2021 року в період з 09:30 години по 10:10 годину в якості підозрюваного ОСОБА_3 свою вину у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.197-1 КК України, не визнав.
Відповідно до вимог ч.1 ст.278 КПК України, письмове повідомлення про підозру вручається в день його складення слідчим або прокурором, а у випадках неможливості такого вручення у спосіб, передбачений цим Кодексом для вручення повідомлень.
Щодо порядку здійснення повідомлень, прокурор ОСОБА_5 у своєму запереченні покликається на вимоги ст.ст.111, 135, 136 КПК України.
Відповідно до п.2 ч.3 ст.219 КПК України, з дня повідомлення особі про підозру досудове розслідування повинно бути закінчене протягом двадцяти діб у разі повідомлення особі про підозру у вчиненні кримінального проступку у випадках, якщо підозрюваний не визнає вину або необхідності проведення додаткових слідчих (розшукових) дій, або вчинення кримінального проступку неповнолітнім.
За результатами досудового розслідування Жмеринською окружною прокуратурою обвинувальний акт у кримінальному провадженні направлено до Шаргородського районного суду та він надійшов до суду 20.08.2021 року.
Тому, прокурор ОСОБА_5 вважає, що з моменту вручення ОСОБА_3 повідомлення про підозру 09.08.2021 року, чи навіть отримання ним 06.08.2021 року поштовим зв`язком повідомлення про підозру від 03.08.2021 року, органом дізнання та прокурором дотримано двадцятиденний строк досудового розслідування, оскільки обвинувачений свою вину у вчиненні кримінального проступку не визнає, а також була необхідність у проведенні додаткових слідчих дій, а саме у розгляді клопотання обвинуваченого ОСОБА_3 від 09.08.2021 року, приєднанні до матеріалів кримінального провадження інформації з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань щодо ПП «Сазан», Статуту даного підприємства, що було зроблено 11.08.2021 року, проведенні додаткового допиту у якості свідка ОСОБА_9 , що було зроблено 14.08.2021 року.
Представник потерпілого Мурафської сільської ради ОСОБА_6 у підготовчому засіданні заперечувала щодо задоволення клопотання адвоката ОСОБА_4 про закриття кримінального провадження.
Суд, вислухавши доводи та заперечення сторін кримінального провадження, представника потерпілого, дослідивши обвинувальний акт з реєстром матеріалів досудового розслідування та матеріали, додані до клопотання захисника про закриття кримінального провадження та до заперечення прокурора, дійшов такого висновку.
Згідно із ст.2 КПК України, завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.
Частиною 1 ст.12 КК України встановлено, що кримінальні правопорушення поділяються на кримінальні проступки і злочини.
Кримінальним проступком є передбачене цим Кодексом діяння (дія чи бездіяльність), за вчинення якого передбачене основне покарання у виді штрафу в розмірі не більше трьох тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або інше покарання, не пов`язане з позбавленням волі (ч.2 ст.12 КК України).
Кримінальне правопорушення, що інкримінується ОСОБА_3 згідно із обвинувальним актом, яке передбачене ч.1 ст.197-1 КК України, є кримінальним проступком.
Відповідно до положень ч.1 ст.219 КПК України, строк досудового розслідування обчислюється з моменту внесення відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань до дня звернення до суду з обвинувальним актом, клопотанням про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру, клопотанням про звільнення особи від кримінальної відповідальності або до дня ухвалення рішення про закриття кримінального провадження.
У відповідності до п.10 ч.1 ст.284 КПК України, кримінальне провадження закривається в разі, якщо після повідомлення особі про підозру, закінчився строк досудового розслідування, визначений статтею 219 цього Кодексу, крім випадку повідомлення особі про підозру у вчиненні тяжкого чи особливо тяжкого злочину проти життя та здоров`я особи.
Пунктом 1 ч.3 ст.219 КПК України встановлено, що досудове розслідування повинно бути закінчене з дня повідомлення особі про підозру протягом сімдесяти двох годин у разі, зокрема, повідомлення особі про підозру у вчиненні кримінального проступку.
Згідно з положеннями п.2 ч.3 ст.314 КПК України у підготовчому судовому засіданні суд має право закрити провадження у випадку встановлення підстав, передбачених пунктами 4-8, 10 частини першої або частиною другою статті 284 цього Кодексу.
Як встановлено у підготовчому судовому засіданні, про підозру у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч.1 ст.197-1 КК України ОСОБА_3 було повідомлено 03.08.2021 року (а.п.81-82, 83-86, 91), а не 09.08.2021 року, як зазначено у п.10 Розділу І Реєстру матеріалів досудового розслідування (а.п.8).
До вказаного висновку суд прийшов, виходячи з наступного.
До клопотання про закриття кримінального провадження захисником підозрюваного додано повідомлення про підозру від 03 серпня 2021 року, відповідно до якого ОСОБА_3 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч.1 ст.197-1 КК України (а.п.83-86).
Означене повідомлення складене саме 03.08.2021 року старшим дізнавачем СД ВП №2 Жмеринського РВП ОСОБА_8 , погоджене з начальником Шаргородського відділу Жмеринської окружної прокуратури ОСОБА_5 .
Згідно з ч.1 ст.111 КПК України, повідомлення у кримінальному провадженні є процесуальною дією, за допомогою якої слідчий, прокурор, слідчий суддя чи суд повідомляє певного учасника кримінального провадження про дату, час та місце проведення відповідної процесуальної дії або про прийняте процесуальне рішення чи здійснену процесуальну дію.
Частиною 3 ст.111 КПК України встановлено, що повідомлення у кримінальному провадженні здійснюється у випадках, передбачених цим Кодексом, у порядку, передбаченому главою 11 цього Кодексу, за винятком положень щодо змісту повідомлення та наслідків неприбуття особи.
Таким чином, ст. дізнавач ВП №2 Жмеринського РВП ОСОБА_8 саме 03.08.2021 року здійснив процесуальну дію повідомлення ОСОБА_3 про підозру у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч.1 ст.197-1 КК України.
Відповідно до ч.1 ст.276 КПК України, повідомлення про підозру обов`язково здійснюється в порядку, передбаченому статтею 278 цього Кодексу, у випадках: 1) затримання особи на місці вчинення кримінального правопорушення чи безпосередньо після його вчинення; 2) обрання до особи одного з передбачених цим Кодексом запобіжних заходів; 3) наявності достатніх доказів для підозри особи у вчиненні кримінального правопорушення.
Частиною 1 ст.278 КПК України передбачено, що письмове повідомлення про підозру вручається в день його складення слідчим або прокурором, а у випадку неможливості такого вручення у спосіб, передбачений цим Кодексом для вручення повідомлень.
Повідомлення про підозру у день його складення ст. дізнавачем СД ВП №2 Жмериннського РВП не вручено особисто ОСОБА_3 , а направлено поштою, тобто одним із способів, передбачених главою 11 КПК України, що встановлює порядок здійснення виклику у кримінальному провадженні.
З відмітки на поштовому конверті вбачається, що саме 03.08.2021 року, тобто в день його складення, повідомлення про підозру ОСОБА_3 за ч.1 ст.197-1 КПК України, направлене останньому (а.с.91).
Відповідно до ч.4 ст.278 КПК України, дата та час повідомлення про підозру, правова кваліфікація кримінального правопорушення, у вчиненні якого підозрюється особа, із зазначенням статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність невідкладно вносяться слідчим, прокурором до Єдиного реєстру досудових розслідувань.
Разом з тим, у розпорядження суду не надано витягу з ЄРДР про внесення ст. дізнавачем ОСОБА_8 відомостей про дату та час повідомлення ОСОБА_3 про підозру.
Відповідно до ч.1 ст.42 КПК України, підозрюваним є особа, якій у порядку, передбаченому статтями 276-279 цього Кодексу, повідомлено про підозру, особа, яка затримана за підозрою у вчиненні кримінального правопорушення, або особа, щодо якої складено повідомлення про підозру, однак його не вручено їй внаслідок невстановлення місцезнаходження особи, проте вжито заходів для вручення у спосіб, передбачений цим Кодексом для вручення повідомлень.
Відтак, судом установлено, що 03.08.2021 року ст. дізнавачем ВП №2 Жмеринського РВП ОСОБА_8 здійснено процесуальну дію: складено та повідомлено шляхом поштового направлення ОСОБА_3 про підозру.
Підстав для вручення підозри ОСОБА_3 повторно 09.08.2021 року суд не вбачає.
Посилання прокурора ОСОБА_5 у своєму запереченні щодо клопотання сторони захисту на те, що до відділення поліції станом на 09.08.2021 року, коли на виклик прибули підозрюваний ОСОБА_3 і його захисник адвокат ОСОБА_4 , не надійшло письмове підтвердження про отримання ОСОБА_3 повідомлення про підозру від 03.08.2021 року, що і викликало вручення повідомлення про підозру, суд вважає необґрунтованим, оскільки нормами КПК України не передбачено повторного вручення особі того ж самого повідомлення про підозру, а передбачено лише випадки повідомлення про нову підозру або про зміну раніше повідомленої підозри, відповідно до ст.279 КПК України.
При цьому, судом встановлено, що ОСОБА_3 в присутності його захисника адвоката ОСОБА_4 дізнавачем було саме повторно вручено те саме повідомлення про підозру, яке направлялося 03.08.2021 року поштою і на якому механічним способом дату «03 серпня» виправлено на «09 серпня», що суд вважає порушенням вимог ст.ст.276-279 КПК України, а також порушенням права ОСОБА_3 на захист.
Вказана обставина щодо виправлення дати підозри з 03 серпня 2021 року на 09 серпня 2021 року механічним способом підтверджується оглянутими судом повідомленнями про підозру, які надані прокурором та захисником (а.п.118-119, 83-86, 81-82).
17.08.2021 року у цьому кримінальному провадженні повідомлено підозрюваного ОСОБА_10 про завершення досудового розслідування та відкриття матеріалів кримінального провадження, згідно з п.14 Розділу І Реєстру матеріалів досудового розслідування (а.п.8), тоді як у цьому кримінальному провадженні, згідно з обвинувальним актом, тільки одній особі пред`явлено обвинувачення, а саме ОСОБА_3 , тому суду не відомо, коли саме сторону захисту повідомлено в порядку, передбаченому ст.290 КПК України, про завершення досудового розслідування та відкриття матеріалів.
Разом з тим, судом встановлено, що 18.08.2021 року, в порядку, передбаченому ст.290 КПК України, ОСОБА_3 надано доступ до матеріалів (п.15 Розділу І Реєстру матеріалів досудового розслідування) (а.п.8), та 19.08.2021 року сторона захисту ознайомлена з матеріалами кримінального провадження, згідно з протоколом про надання доступу до матеріалів досудового розслідування (а.п.96).
19.08.2021 року начальником СД ВП №2 Жмеринського РВП ОСОБА_11 складено обвинувальний акт у кримінальному провадженні, який затверджено прокурором у кримінальному провадженні ОСОБА_5 .
Згідно із супровідним листом за підписом виконувача обов`язків начальника Шаргородського відділу Жмеринської окружної прокуратури, обвинувальний акт відносно ОСОБА_3 20 серпня 2021 року був скерований до Шаргородського районного суду Вінницької області та отриманий судом цього ж дня, згідно штампу на вказаному супровідному листі (а.п.1-2).
Згідно із обвинувальним актом, ОСОБА_3 обвинувачується у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч.1 ст.197-1 КК України (а.п.2-6).
Положення п.2 ч.3 ст.314 та п.10 ч.1 ст.284 КПК України дають підстави стверджувати суду про необхідність закриття кримінального провадження, яке пов`язано виключно із фактом закінчення строків досудового розслідування.
Так, строки досудового розслідування визначені ст.219 КПК України, зокрема, визначені початок перебігу та закінчення строків.
Початок перебігу строку у випадку повідомлення особі про підозру у вчиненні кримінального проступку визначений п.1 ч.3 ст.219 КПК України.
Так, початком цього строку є день повідомлення особі про підозру, а закінчується строк після спливу сімдесяти двох годин після повідомлення особі про підозру.
Аналіз ст.219 КПК України у поєднанні із п.5 ч.1 ст.3 КПК України дає підстави стверджувати, що у даному випадку досудове розслідування повинно було закінчуватися у випадку звернення до суду з обвинувальним актом, і це звернення з обвинувальним актом щодо ОСОБА_3 до суду повинно бути не пізніше 06.08.2021 року з огляду на повідомлення його про підозру 03.08.2021 року, і цей строк не може ставитися в залежність, коли саме отримав ОСОБА_3 поштовим пересиланням письмове повідомлення про підозру, оскільки дізнавач здійснив процесуальну дію повідомлення його про підозру саме 03.08.2021 року і з вказаної дати визначив статус ОСОБА_3 у цьому кримінальному провадженні як підозрюваного. Тоді як обвинувальний акт щодо ОСОБА_3 складено лише 19.08.2021 року, а направлено його до суду лише 20.08.2021 року.
З Реєстру матеріалів досудового розслідування (п.8 Розділу ІІ) вбачається, що 10.08.2021 року прокурором у кримінальному провадженні ОСОБА_5 винесено постанову про визначення строку досудового розслідування (а.п.9), якою, як повідомив прокурор під час підготовчого засідання, продовжено строк досудового розслідування, проте, вказана постанова не може братися судом до уваги при обчисленні строків досудового розслідування, оскільки вона винесена поза межами строку досудового розслідування у цьому кримінальному провадженні.
Також, суд вважає безпідставним посилання прокурора ОСОБА_5 на вимоги п.2 ч.3 ст.219 КПК України при обчисленні строків досудового розслідування у цьому кримінальному провадженні, яким передбачено, що з дня повідомлення особі про підозру досудове розслідування повинно бути закінчене протягом двадцяти діб у разі повідомлення особі про підозру у вчиненні кримінального проступку у випадках, якщо підозрюваний не визнає вину або необхідності проведення додаткових слідчих (розшукових) дій, або вчинення кримінального проступку неповнолітнім.
Так, прокурор ОСОБА_5 посилається на те, що 06.08.2021 року старшим дізнавачем СД ВП №2 Жмеринського РВП ОСОБА_8 направлено СМС-повідомлення на мобільний телефон ОСОБА_3 про необхідність з`явитися до ВП №2 Жмеринського РВП 09.08.2021 року на 09 годину для вручення повідомлення про підозру.
Разом з тим, вказаний виклик для вручення повідомлення про підозру є безпідставним, оскільки повідомлення про підозру направлене ОСОБА_3 03.08.2021 року поштовим пересиланням, а КПК України не передбачає випадків повторного вручення особі того самого повідомлення про підозру, що проаналізовано судом вище.
А допит ОСОБА_3 09.08.2021 року в присутності його захисника ОСОБА_4 , в ході якого, як стверджує прокурор ОСОБА_5 , ОСОБА_3 не визнав себе винуватим, здійснено дізнавачем поза межами строку досудового розслідування, який, як встановлено судом, закінчувався саме 06.08.2021 року, тому і посилання прокурора на наявність підстав для здійснення досудового розслідування у кримінальному провадженні впродовж 20 діб є, на переконання суду, помилковим.
Як зазначив Верховний Суд у постанові від 15.09.2021 року у справі №711/3111/19, згідно зі статтею 113 КПК процесуальні строки це встановлені законом або відповідно до нього прокурором, слідчим суддею або судом проміжки часу, у межах яких учасники кримінального провадження зобов`язані (мають право) приймати процесуальні рішення чи вчиняти процесуальні дії.
Будь-яка процесуальна дія або сукупність дій під час кримінального провадження мають бути виконані без невиправданої затримки і в будь-якому разі не пізніше граничного строку, визначеного відповідним положенням цього Кодексу (частина 2 статті 113 КПК).
За своєю юридичною природою процесуальні строки виступають темпоральними умовами реалізації суб`єктивних прав і юридичних обов`язків учасників кримінальних процесуальних правовідносин.
Послідовно реалізуючи політику, спрямовану на підвищення гарантій захисту прав і свобод людини, український законодавець на протязі останніх декількох років вніс низку важливих змін до чинного КПК стосовно строків досудового розслідування, починаючи з впровадження механізму судового контролю за строками розслідування і закінчуючи введенням процесуальних санкцій, під якими необхідно розуміти негативні наслідки для сторони обвинувачення у разі недотримання нею чітких вимог КПК і вчинення процесуальних дій або прийняття процесуальних рішень поза межами цих строків.
Законом України №2147-VIII від 03 жовтня 2017 року частину першу статті 284 КПК було доповнено пунктом 10, згідно з яким кримінальне провадження закривається в разі, якщо після повідомлення особі про підозру закінчився строк досудового розслідування, визначений статтею 219 цього Кодексу, крім випадку повідомлення особі про підозру у вчиненні тяжкого чи особливо тяжкого злочину проти життя та здоров`я особи.
Вказана норма була введена в дію через три місяці після набрання чинності цим Законом, не має зворотної дії в часі та застосовується до справ, по яких відомості про кримінальне правопорушення, внесені в Єдиний реєстр досудових розслідувань після введення в дію цих змін.
Внесені зміни кореспондують загальній засаді кримінального провадження, закріпленій у статті 28 КПК, відповідно до якої розумні строки не можуть перевищувати передбачені цим Кодексом строки виконання окремих процесуальних дій або прийняття окремих процесуальних рішень, і співвідносяться з практикою Європейського Суду з прав людини (далі ЄСПЛ ).
Так у справі «Іванов проти України» зазначено, що стаття 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод в кримінальному провадженні застосовується у такий спосіб, щоб особа, яку звинувачено, не залишалася тривалий час у стані невизначеності щодо своєї долі (пункт 71). Аналогічні позиції ЄСПЛ висловив у справах «Карт проти Туреччини» (пункт 68), «Вемхофф проти Німеччини» (пункт 18). При цьому ЄСПЛ у справі «Іванов проти України» вказав, що період, який має прийматися до уваги, повинен відраховуватися саме з порушення кримінальної справи проти особи (пункт 63).
Також, Верховний Суд у вказаній постанові звертає увагу на те, що в інтерпретації до чинного КПК цей період необхідно відраховувати з дня притягнення до кримінальної відповідальності як стадії кримінального провадження, яка, згідно з пунктом 14 частини 1 статті 3 КПК, починається з моменту повідомлення особі про підозру у вчиненні кримінального правопорушення.
Згідно з частиною 5 статті 294 КПК, строк досудового розслідування, що закінчився, поновленню не підлягає.
Відповідно до статті 283 КПК, прокурор зобов`язаний у найкоротший строк після повідомлення особі про підозру здійснити одну з таких дій: (1) закрити кримінальне провадження; (2) звернутися до суду з клопотанням про звільнення особи від кримінальної відповідальності; (3) звернутися до суду з обвинувальним актом, клопотанням про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру.
Згідно з положеннями статті 293 КПК одночасно з переданням обвинувального акта до суду прокурор зобов`язаний під розписку надати його копію та копію реєстру матеріалів досудового розслідування підозрюваному (крім випадку, передбаченого частиною другою статті 297-1 цього Кодексу), його захиснику, законному представнику.
Як неодноразово зазначав Верховний Суд, кінцевим моментом строку досудового розслідування є його закінчення, яке, як етап кримінального провадження, законодавець пов`язує у часі зі зверненням з обвинувальним актом до суду (його фактичним направленням). А тому в рамках строку досудового розслідування обвинувальний акт має бути не лише складено, затверджено та вручено, а й безпосередньо направлено на адресу суду (постанови Верховного Суду від 26 травня 2020 року у справі №556/1381/18, від 01 липня 2021 року у справі №752/3218/20, ухвали Верховного Суду від 26 травня 2020 року у справі №712/6375/18, від 15 березня 2021 року у справі №676/6116/18, від 05 квітня 2021 року у справі №676/804/20, від 21 квітня 2021 року у справі №991/6516/20).
Крім того, Верховний Суд зазначив у вказаній вище постанові від 15.09.2021 року, що судова практика застосування приписів пункту 10 частини 1 статті 284 КПК є усталеною у діяльності не тільки Верховного Суду, а й судів першої та апеляційної інстанцій.
Враховуючи, що обвинувальний акт стосовно ОСОБА_3 складений та підписаний лише 19.08.2021 року, а направлений до Шаргородського районного суду Вінницької області 20.08.2021 року та отриманий судом 20.08.2021 року, вказане свідчить про очевидне порушення стороною обвинувачення вимог кримінального процесуального законодавства України.
За викладених обставин, враховуючи, що ОСОБА_3 інкримінувався кримінальний проступок, який не відноситься до категорій тяжких чи особливо тяжких злочинів проти життя та здоров`я особи, підлягають застосуванню приписи пункту 10 частини 1 статті 284 КПК.
Відповідно до п.10 ч.1 ст.284 КПК України, кримінальне провадження закривається в разі, якщо: після повідомлення особі про підозру закінчився строк досудового розслідування, визначений статтею 219 цього Кодексу, крім випадку повідомлення особі про підозру у вчиненні тяжкого чи особливо тяжкого злочину проти життя та здоров`я особи.
Крім того, відповідно до ч.2 ст.42 КПК України, обвинуваченим (підсудним) є особа, обвинувальний акт щодо якої переданий до суду в порядку, передбаченому статтею 291 цього Кодексу.
Згідно з ч.4 ст.110 КПК України, обвинувальний акт є процесуальним рішенням, яким прокурор висуває обвинувачення у вчиненні кримінального правопорушення і яким завершується досудове розслідування. Обвинувальний акт повинен відповідати вимогам, передбаченим у статті 291 цього Кодексу.
З огляду на положення ст.2 КПК України, згідно з яким до кожного учасника кримінального провадження повинна бути застосована належна правова процедура, та істотне порушення загальної засади кримінального провадження, передбаченої статтею 28 КПК щодо розумних строків, суд вважає, що ОСОБА_3 слід вважати таким, що не набув процесуального статусу обвинуваченого.
Відповідно ж до змісту ч.1 ст.337 КПК України, судовий розгляд може бути проведений виключно стосовно особи, яка набула статусу обвинуваченого в порядку, передбаченому Законом.
ВС у постанові від 15.09.2021 року у справі №711/3111/19 зробив висновок, що направлення прокурором обвинувального акта після закінчення досудового розслідування до суду поза межами строків досудового розслідування у кримінальних провадженнях щодо злочинів, які не є тяжкими чи особливо тяжкими проти життя та здоров`я, виключає набуття особою процесуального статусу обвинуваченого (підсудного), а, отже, унеможливлює розгляд в суді кримінального провадження по суті та тягне за собою закриття кримінального провадження на підставі пункту 10 частини 1 статті 284 КПК.
Аналогічні правові висновки містяться у постановах Верховного Суду від 21.04.2021 року у справі №991/6516/20, від 26.05.2021 року у справі №199/4574/20, від 01.07.2021 року у справі №752/3218/20, в ухвалі від 12.08.2021 року у справі №487/6166/20.
З огляду на положення п.1 ч.2 ст.412 КПК, яка передбачає у будь-якому разі скасування судового рішення, якщо за наявності підстав для закриття судом провадження у кримінальній справі його не було закрито, статті 415 КПК, яка визначає підстави для призначення нового розгляду в суді першої інстанції, статті 417 КПК, яка уповноважує суд апеляційної інстанції закрити кримінальне провадження у разі встановлення усіх без виключення підстав, передбачених статтею 284 КПК, статті 440 КПК, яка надає такі ж повноваження суду касаційної інстанції, у разі встановлення обставини, передбаченої пунктом 10 частини 1 статті 284 КПК, суд апеляційної чи касаційної інстанцій зобов`язаний скасувати судові рішення нижчих інстанцій і закрити кримінальне провадження.
Отже, суд вважає, що клопотання захисника обвинуваченого адвоката ОСОБА_4 підлягає задоволенню.
Крім того, судом встановлено, що потерпілим Мурафською сільською радою 12.08.2021 року подано цивільний позов до ОСОБА_3 про відшкодування матеріальної шкоди, завданої вчиненням кримінального правопорушення (а.п.11-13).
Пунктами 2, 3 частини 4 ст.291 КПК України встановлено, що до обвинувального акта додається, в тому числі, цивільний позов, якщо він був пред`явлений під час досудового розслідування, та розписка підозрюваного про отримання, в тому числі, копії цивільного позову, якщо він був пред`явлений під час досудового розслідування.
Також, відсутня розписка ОСОБА_3 про отримання копії цивільного позову.
Відповідно до ч.1 ст.128 КПК України встановлено, що особа, якій кримінальним правопорушенням або іншим суспільно небезпечним діянням завдано майнової та/або моральної шкоди, має право під час кримінального провадження до початку судового розгляду пред`явити цивільний позов до підозрюваного, обвинуваченого або до фізичної чи юридичної особи, яка за законом несе цивільну відповідальність за шкоду, завдану діяннями підозрюваного, обвинуваченого або неосудної особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння.
Частиною 5 ст.128 КПК України встановлено, що цивільний позов у кримінальному провадженні розглядається судом за правилами, встановленими цим Кодексом. Якщо процесуальні відносини, що виникли у зв`язку з цивільним позовом, цим Кодексом не врегульовані, до них застосовуються норми Цивільного процесуального кодексу України за умови, що вони не суперечать засадам кримінального судочинства.
Виходячи з аналізу вимог ст.128 КПК України, суд вважає, що цивільний позов Мурафської сільської ради підлягає залишенню без розгляду у цьому кримінальному провадженні та слід роз`яснити цивільному позивачу його право звернення до суду з відповідним позовом у порядку цивільного судочинства.
Керуючись ст.ст.2, 3, 8, 28, 128, 219, 276, 278, п.10 ч.1 ст.284, ст.ст.314, 369, 372 КПК України, суд
Клопотання адвоката ОСОБА_4 про закриття кримінального провадження на підставі п.10 ч.1 ст.284 КПК України задовольнити.
Цивільний позов Мурафської сільської ради Жмеринського району Вінницької області до ОСОБА_3 про відшкодування матеріальної шкоди, завданої вчиненням кримінального правопорушення, залишити без розгляду та роз`яснити цивільному позивачу його право звернення до суду з відповідним позовом у порядку цивільного судочинства.
На ухвалу може бути подана апеляційна скарга до Вінницького апеляційного суду через Шаргородський районний суд протягом семи днів з дня її оголошення.
Якщо ухвалу постановлено без виклику особи, яка її оскаржує, то строк апеляційного оскарження для такої особи обчислюється з дня отримання нею копії судового рішення.
Ухвала суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого КПК України, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги ухвала суду, якщо її не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Головуючий суддя: ОСОБА_12