Справа № 309/2102/20
Провадження № 1-кп/309/572/20
В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

22 листопада 2021 року м. Хуст

Хустський районний суд Закарпатської області

у складі: головуючого - судді ОСОБА_1

за участю: секретаря судового засідання ОСОБА_2

прокурора ОСОБА_3

обвинуваченого ОСОБА_4

захисника ОСОБА_5

розглянувши розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Хуст кримінальне провадження за обвинуваченням ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с.Монастирець Хустського району Закарпатської області, громадянина України, який має середню освіту, неодруженого, непрацюючого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимого,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст.286 ч.2 КК України,-

В С Т А Н О В И В:

Обвинувачений ОСОБА_4 10 липня 2020 року, близько 22 години 50 хвилин, в нічний час доби, керуючи автомобілем марки «Ford Тгаnsit Соnnect», д.н.з. НОМЕР_1 , рухаючись поза межами населеного пункту, разом з пасажирами ОСОБА_6 , який сидів на передньому пасажирському сидінні, та ОСОБА_7 , який сидів на задньому пасажирському сидінні, із села Липча у напрямку села Іза Хустського району Закарпатської області, неподалік приватного господарства по вирощуванню декоративних дерев, діючи всупереч вимогам п.2.3 «б», 12.1 Правил дорожнього руку України, не врахував дорожні умови та дорожню обстановку, а також не вибрав безпечну швидкість руху, що призвело до заносу автомобіля і втрати ним керованості, внаслідок чого допустив виїзд свого транспортного засобу на праве узбіччя, за яким з`їхав в кювет та здійснив наїзд на сироростуче дерево.

В результаті дорожньо-транспортної пригоди пасажир вказаного автомобіля ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , згідно висновку судово - медичної експертизи №158 від 30.07.2020 року, отримав тілесні ушкодження у вигляді перелому обох кісток нижньої третини правого передпліччя; перелому хребта на рівні 6-го шийного та 8-го грудного хребців з крововиливами в навколишні м`які тканини; розриву спинного мозку; садна чола справа та синця правої клубної ділянки.

Вказані тілесні ушкодження у вигляді: травматичного САК, гострої лівобічної субдуральної (плащевидна) гематоми з стійкою цефалгією, промірним лівобічним геміпарезом, вираженими статикокоординаторними порушеннями та вираженими когнітивними порушеннями, помірним порушенням функцій нервової системи - є небезпечними для життя і по цій ознаці, згідно 2.1.3. г «Правил судово-медичного визначення ступеня тяжкості тілесних ушкоджень», затверджених наказом №6 МОЗ України від 17.01.1995, їх слід кваліфікувати як тяжке тілесне ушкодження.

Своїми діями обвинувачений ОСОБА_4 , згідно висновку інженерно-транспортної експертизи за №10/365 від 05.08.2020, порушив вимоги п.2.3 «б», 12.1 Правил дорожнього руку України, якими визначено:

-п.2.3. ПДР: для забезпечення безпеки дорожнього руху водій зобов`язаний:

б)бути уважним, стежити за дорожньою обстановкою, реагувати на її зміну, стежити за правильністю розміщення та кріплення вантажу, технічним станом транспортного засобу і не відволікатися від керування цим засобом у дорозі;

-п.12.1. ПДР: під час вибору в установлених межах безпечної швидкості руху водій повинен ураховувати дорожню обстановку, а також особливості вантажу, що перевозиться, і стан транспортного засобу, щоб мати змогу постійно контролювати його рух та безпечно керувати ним.

Невиконання водієм ОСОБА_4 вказаних вимог Правил дорожнього руху України знаходиться в прямому причинному зв`язку з наступившими наслідками,а саме: отриманням ОСОБА_6 тяжких тілесних ушкоджень.

Потерпілим ОСОБА_6 цивільний позов не заявлений.

Допитаний в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 повністю визнав свою вину у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст.286 КК України, та повністю підтвердив обставини, викладені в обвинувальному акті.

В судовому засіданні 12 листопада 2020 року потерпілий ОСОБА_6 пояснив, що жодних претензій до обвинуваченого ОСОБА_4 він не має, обвинувачений повністю відшкодував йому матеріальну та моральну шкоду. Вони з обвинуваченим повністю примирилися. Також потерпілий у судовому засіданні просив обрати міру покарання обвинуваченому ОСОБА_4 , не пов`язану з позбавленням волі. Про це потерпілий ОСОБА_6 також подав до суду нотаріально завірену заяву, в якій просив розглядати справу в суді в його відсутність /арк.спр.23,65/.

Відповідно до ч.3 ст.349 КПК України суд, за згодою всіх учасників судового провадження, визнав недоцільним дослідження доказів стосовно фактичних обставин справи, які ніким не оспорюються. При цьому судом з`ясовано чи правильно учасники судового провадження розуміють зміст цих обставин, чи добровільною та істинною є їх позиція, а також їм роз`яснено, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оспорювати ці фактичні обставини в апеляційному порядку.

Зібрані по кримінальному провадженню докази, достовірність та істинність яких ОСОБА_4 не оскаржує, у їх сукупності дають підставу суду зробити висновок, що його дії правильно кваліфіковані за ч.2 ст.286 КК України, як порушення правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, якщо вони заподіяли тяжке тілесне ушкодження.

Відповідно до п.20 Постанови Пленуму Верховного Суду України №14 «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті» від 23 грудня 2005 року: при призначенні покарання за відповідною частиною ст.286 КК України суди мають враховувати не тільки наслідки, що настали, а й характер та мотиви допущених особою порушень правил безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, її ставлення до цих порушень та поведінку після вчинення злочину, вину інших причетних до нього осіб, а також обставини, які пом`якшують і обтяжують покарання, та особу винного.

Відповідно до вимог ст.50,65 КК України: особі, яка вчинила кримінальне правопорушення, має бути призначено покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових кримінальних правопорушень. Виходячи з принципів співмірності та індивідуалізації, це покарання за своїм видом і розміром повинно бути адекватним /відповідним/ характеру вчинених дій, їх небезпечності та даним про особу винного. При виборі покарання мають значення і повинні братися судом до уваги обставини, які пом`якшують та обтяжують покарання. Особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових кримінальних правопорушень.

При призначенні обвинуваченому ОСОБА_4 покарання суд, згідно з вимогами ст.65 КК України, враховує:

-ступінь тяжкості вчиненого ним кримінального правопорушення, який згідно зі ст.12 КК України є тяжким злочином;

-дані про особу винного, який раніше не судимий /арк.спр.33/, на обліку в лікарів психіатра та нарколога психо-наркологічного відділення КНП «Хустська ЦРЛ ім.Віцинського О.П.» не перебуває /арк.спр.37/, не працює, проживає разом з батьками /арк.спр.34,68/, за місцем проживання характеризується позитивно /арк.спр.35,67/, є інвалідом дитинства з діагнозом: «Цукровий діабет 1 типу, важка форма, інсулізалежний» /арк.спр.66,69/;

-те, що він вину повністю визнав, у вчиненому щиро розкаявся, повністю добровільно відшкодував потерпілому матеріальну та моральну шкоду;

-має постійне місце проживання і міцні соціальні зв`язки, його відношення до скоєного, поведінку після вчиненого, яка містить ознаки щирого каяття, його поведінку в судовому засіданні;

-позицію потерпілого, який жодних претензій до обвинуваченого не мав та просив обрати обвинуваченому міру покарання, не пов`язану з позбавленням волі;

-наявність обставин, що пом`якшують покарання, та відсутність обставин, що обтяжують його покарання.

Відповідно до ч.1 ст.368 КПК України суд приймає до відома досудову доповідь про обвинуваченого у кримінальному провадженні, складену фахівцем ІІ-ої категорії Хустського РВ філії ДУ «Центр пробації» в Закарпатській області/ ОСОБА_8 , згідно висновку якої: беручи до уваги зібрану інформацію, що характеризує особистість обвинуваченого, його спосіб життя, історію правопорушень, а також середню ймовірність вчинення повторного правопорушення та середню ймовірність небезпеки для суспільства, у тому числі для окремих осіб, орган пробації вважає, що виправлення ОСОБА_4 без позбавлення волі або обмеження волі на певний строк можливе та не становить високу небезпеку для суспільства, у т.ч. окремих осіб /арк.спр.43-45/.

Обставинами, які пом`якшують покарання ОСОБА_4 , відповідно до ст.66 КК України, суд визнає: з`явлення із зізнанням, повне визнання своєї вини, щире каяття, повне добровільне відшкодування матеріальної та моральної шкоди потерпілому.

Обставин, які обтяжують покарання ОСОБА_4 , відповідно до ст.67 КК України, судом не встановлено.

Враховуючи усі вищевикладені обставини, беручи до уваги думки усіх учасників судового розгляду, суд вважає, що покарання обвинуваченому ОСОБА_4 повинно бути призначене у межах санкції ст.286 ч.2 КК України - у вигляді позбавлення волі без позбавлення права керувати транспортними засобами, оскільки йому потрібна постійна можливість доступу до керування автомобілем, так як він є інвалідом дитинства, страждає на тяжку хворобу та потребує постійного лікування.

Проте, беручи до уваги всі вказані обставини у їх сукупності, наявність чотирьох пом`якшуючих покарання обставин, відсутність обтяжуючих обставин, ставлення обвинуваченого до вчиненого, повне визнання обвинуваченим своєї вини, його щире каяття, повне добровільне відшкодування матеріальної та моральної шкоди потерпілому, враховуючи думку потерпілого, який просив суд обрати обвинуваченому міру покарання, не пов`язану з позбавленням волі, а також, приймаючи до уваги, що особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне і достатнє для її виправлення та попередження нових кримінальних правопорушень, враховуючи ступінь тяжкості вчиненого ним кримінального правопорушення, дані про його особу, а саме тяжку хворобу обвинуваченого, суд, на підставі ст.75 КК України, дійшов висновку про можливість звільнення ОСОБА_4 від відбування покарання, встановивши йому іспитовий строк 2 роки, якщо він протягом визначеного іспитового строку не вчинить нового кримінального правопорушення і виконає покладені на нього обов`язки, передбачені п.1,2 ч.1 ст.76 КК України. Таке покарання, за глибоким переконанням суду, буде необхідним та достатнім для виправлення ОСОБА_4 та попередження вчинення ним нових кримінальних правопорушень, буде відповідати цілям покарання.

Процесуальні витрати за проведення інженерно-транспортних експертиз №10/333 від 04.08.2020 в розмірі 1307грн.06коп. та №10/365 від 05.08.2020 в розмірі 817грн.25коп. підлягають стягненню з ОСОБА_4 на користь держави у відповідності до ст.124 КПК України.

Долю речових доказів суд вирішує на підставі ст.100 КПК України.

Відповідно до положень статті 174 КПК України суд вважає за необхідне скасувати арешт майна, а саме: на автомобіль марки «Ford Тгаnsit Соnnect», д.н.з. НОМЕР_1 , який було накладено ухвалою слідчого судді Ужгородського міськрайонного суду ОСОБА_9 від 31 липня 2020, який зберігається на спецмайданчику Хустського РУП ГУНП в Закарпатській області, оскільки в подальшому у застосуванні цих заходів забезпечення кримінального провадження відпала потреба.

Керуючись ст.368,370,373-375 КПК України, суд

З А С УД И В:

ОСОБА_4 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення /злочину/, передбаченного ст.286 ч.2 КК України, та призначити йому покарання у вигляді 4 /чотирьох/ років позбавлення волі без позбавлення права керувати транспортними засобами.

На підставі ст.75 КК України звільнити ОСОБА_4 від відбування покарання з випробуванням, якщо він протягом іспитового строку, який суд визначає в 2 /два/ роки, не вчинить нового кримінального правопорушення і виконає покладені на нього обов`язки.

Відповідно до пунктів 1,2 частини 1 статті 76 КК України покласти на ОСОБА_4 такі обов`язки: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи.

Стягнути з ОСОБА_4 на користь держави процесуальні витрати на залучення експертів, а саме: за проведення інженерно-транспортних експертиз /№10/333 від 04.08.2020 та №10/365 від 05.08.2020/ в загальному розмірі 2124грн.31коп..

Скасувати арешт, накладений ухвалою слідчого судді Ужгородського міськрайонного суду ОСОБА_9 від 31 липня 2020 року на автомобіль марки «Ford Тгаnsit Соnnect», д.н.з. НОМЕР_1 .

Речовий доказ по справі: автомобіль марки «Ford Тгаnsit Соnnect», д.н.з. НОМЕР_1 , який знаходиться на зберіганні на спецмайданчику Хустському РУП ГУНП в Закарпатській області, - повернути ОСОБА_4 .

Вирок може бути оскаржений до Закарпатського Апеляційного суду через Хустський районний суд протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Копію вироку негайно вручити ОСОБА_4 та прокурору.

Суддя Хустського

районного суду ОСОБА_1