Справа № 749/1202/15-к Головуючий у І інстанції ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/4823/254/21
Категорія - п.2 ч.2 ст.115 КК України Доповідач ОСОБА_2
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

22 грудня 2021 року колегія суддів судової палати у кримінальних справах Чернігівського апеляційного суду в складі:

Головуючого-суддіОСОБА_2

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

з участю

секретаря судового

засідання ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у місті Чернігові кримінальне провадження за апеляційними скаргами прокурора, який приймав участь у суді першої інстанції ОСОБА_6 та обвинуваченого ОСОБА_7 на вирок Городнянського районного суду Чернігівської області від 06 червня 2016 року, відносно

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с.Радвине Щорського району Чернігівської області, українця, громадянина України, освіта середня-спеціальна, не одруженого, не працюючого, раніше не судимого, зареєстрованого проживаючим за адресою: АДРЕСА_1 , фактично проживав за адресою: АДРЕСА_2 ,

який обвинувачується у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених п.2 ч.2 ст.115, ч.2 ст.15, п.2 ч.2 ст.115 КК України,

з участю прокурорів ОСОБА_8 , ОСОБА_9

захисника ОСОБА_10 ,

обвинуваченого ОСОБА_7 ,

В С Т А Н О В И Л А:

Вироком Городнянського районного суду Чернігівської області від 06 червня 2016 року ОСОБА_7 визнано винним у вчиненні злочинів, передбачених п.2 ч.2 ст.115, ч.2 ст.15, п.2 ч.2 ст.115 КК України і призначено йому покарання: за п.2 ч.2 ст.115 КК України у виді 15 (п`ятнадцяти) років позбавлення волі, за ч.2 ст.15, п.2 ч.2 ст.115 КК України у виді 10 (десяти) років позбавлення волі.

На підставі ч.1 ст.70 КК України шляхом поглинання менш суворого покарання більш суворим, призначено ОСОБА_7 остаточне покарання за сукупністю злочинів у виді 15 (п`ятнадцяти) років позбавлення волі.

Строк відбуття покарання ОСОБА_7 обчислюється з моменту його затримання 24 жовтня 2015 року.

На підставі ч.5 ст.72 КК України зараховано ОСОБА_7 у строк покарання строк його попереднього ув`язнення з 24 жовтня 2015 року по 06 червня 2016 року (включно) з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.

Запобіжний захід ОСОБА_7 , до набрання вироком законної сили, залишено без змін тримання під вартою.

Цивільний позов Менської місцевої прокуратури Чернігівської області пред`явлений в інтересах держави в особі Комунального лікувально-профілактичного закладу «Чернігівська обласна дитяча лікарня» про стягнення з ОСОБА_7 витрачених КЛПЗ «Чернігівська обласна дитяча лікарня» на лікування ОСОБА_11 коштів в сумі 2178 грн. 61 коп. задоволено повністю, стягнуто з ОСОБА_7 на користь Чернігівського обласного бюджету кошти в сумі 2178 грн. 61 коп.

Цивільний позов Менської місцевої прокуратури Чернігівської області пред`явлений в інтересах держави в особі Комунального лікувально-профілактичного закладу «Щорська центральна районна лікарня» про стягнення з ОСОБА_7 витрачених КЛПЗ «Щорська центральна районна лікарня» на лікування ОСОБА_11 коштів в сумі 172 грн. 15 коп. задоволено повністю, стягнуто з ОСОБА_7 на користь бюджету Щорського району кошти в сумі 172 грн. 15 коп.

Речові докази по справі, а саме диск CDR LH61151A 24132812DO із відеозаписом слідчого експерименту зберігати в матеріалах кримінального провадження.

Судом першої інстанції встановлено, що 23 жовтня 2015 року, близько 23 години 30 хвилин, ОСОБА_7 , знаходячись у дворі свого господарства по АДРЕСА_2 , перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер свого діяння, передбачаючи його суспільно небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, маючи злочинний намір, направлений на умисне протиправне заподіяння смерті своїй малолітній дитині ОСОБА_12 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , взяв останню за ногу та кілька разів вдарив її головою об ґанок будинку, в результаті чого згідно висновку судово-медичної експертизи № 124 від 03.12.2015 року ОСОБА_12 отримала тілесні ушкодження у вигляді численних саден та крововиливів голови, тулубу та верхніх кінцівок, а також оперізуючого перелому кісток склепіння черепу з забоєм головного мозку, що мав прямий причинно-наслідковий зв`язок зі смертю. Внаслідок внутрішньочерепної травми з переломом кісток склепіння черепу з забоєм головного мозку, що спричинили набряк набухання головного мозку, ОСОБА_12 померла на місці.

Крім того, ОСОБА_7 , 23 жовтня 2015 року, близько 00 годин 00 хвилин, знаходячись у дворі свого господарства по АДРЕСА_2 , перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер свого діяння, передбачаючи його суспільно небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, з метою умисного протиправного заподіяння смерті своїй малолітній дитині ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , наніс йому численні удари руками по різних ділянках тіла, спричинивши останньому згідно висновку судово-медичної експертизи № 96 від 16.11.2015 року тілесні ушкодження у вигляді саден та крововиливів обличчя, волосистої частини голови, тулуба та кінцівок, перелому лівої ключиці, закритої черепно-мозкової травми, забою головного мозку, підапоневротичної гематоми, перелому кісток склепіння черепа лівої тімяно-скроневої ділянки. Потім, ОСОБА_7 , розуміючи, що виконав усі дії, які вважав необхідними та достатніми для позбавлення життя малолітнього ОСОБА_11 , який перебував у непритомному стані, у холодну пору доби залишив його лежати роздягненим на землі у господарстві, а сам пішов спати до будинку, замкнувши двері зсередини. В силу випадкового збігу обставин не залежних від волі ОСОБА_7 , його малолітнього сина з тілесними ушкодженнями, непритомного та переохолодженого було вчасно виявлено та госпіталізовано до лікарні співробітниками поліції, в результаті чого смертельний наслідок не настав.

Не погоджуючись з рішенням суду обвинувачений ОСОБА_7 звернувся із апеляційною скаргою, в якій просить скасувати вирок Городнянського районного суду Чернігівської області від 06 червня 2016 року і закрити кримінальне провадження за відсутністю в його діях складу кримінального правопорушення. Вважає винною у вчиненні інкримінованих йому кримінальних правопорушень цивільну дружину, яка є матір`ю дітей та просить встановити всі обставини шляхом допиту свідків.

Також від обвинуваченого ОСОБА_7 надійшли доповнення до апеляційної скарги, в яких він висловлює думку, що кримінальне провадження під час досудового розслідування та в суді першої інстанції було проведено з істотним порушенням процесуального Закону, з порушенням прав обвинуваченого на захист, судом було неправильно застосовано Закон про кримінальну відповідальність, а тому вважає, що вирок місцевого суду підлягає скасуванню у зв`язку з його незаконністю та необґрунтованістю, а провадження у справі закриттю, оскільки не встановлені достатні докази для доведення винуватості ОСОБА_7 в суді і вичерпані можливості їх отримати.

В обґрунтування своїх вимог вказує на порушення правил підсудності, оскільки найбільш територіально наближеним судом до Щорського районного суду є Корюківський районний суд, а не Городнянський районний суд.

Крім того, роз`яснення про можливість розгляду кримінального провадження судом присяжних відбулось за відсутності захисника, що вказує на порушення права на захист, а прокурор взагалі не роз`яснив права обвинуваченого на суд присяжних. Вказує на недоліки журналу судового засідання за 19.01.2016 року, на не зазначені та не підписані додатки-фотографії до протоколу огляду трупа від 24.10.2015 року. Звертає увагу на те, що потерпілу позбавлено батьківських прав, а тому вважає, що її показання не можуть бути достовірними та об`єктивними.

Також, вважає що суд першої інстанції необґрунтовано призначив додаткову амбулаторну судово-психіатричну експертизу, замість повторної стаціонарної, про яку заявляв адвокат.

Зазначає, що повідомлення про підозру вручалось з участю захисника, доручення на участь якого у провадження було надано пізніше і взагалі захисник неналежним чином виконував свої професійні обов`язки. Вказує, що повідомлення про підозру у вчиненні замаху на вбивство сина в матеріалах провадження взагалі відсутнє, як і повідомлення про зміну підозри, яке вказано під №29 в реєстрі дій.

Також, звертає увагу суду на упередженість слідчого ОСОБА_13 та допущені нею порушення при призначенні судово-психіатричної експертизи. В той же час вважає, що цей же висновок судово-психіатричної експертизи №674 є недопустимим доказом.

Вказує на те, що ні в обвинувальному акті ні у вироку суду першої інстанції не вказано мотиву та мети вчинення злочинів і невірно встановлено обтяжуючу обставину - стан алкогольного сп`яніння. Вважає, що відсутність потерпілої під час заподіяння тілесних ушкоджень дітям не підтверджена.

Далі зазначає, що неперевіреними залишились посилання обвинуваченого на застосування відносно нього насильства з боку працівників поліції.

Вважає, що жоден свідок не підтвердив нанесення ударів своїм дітям і взагалі показання свідків є недопустимими доказами як і письмові докази по справі.

Також зазначає, що судом першої інстанції не враховано психічну хворобу обвинуваченого, а також судом було допущено порушення процесуального закону під час проведення судових засідань. Вважає за необхідне відтворити технічний запис судових засідань в яких було допитано обвинуваченого, свідків та потерпілу. Посилається на недопустимість показань експерта ОСОБА_14 .

Зазначає, що письмові докази обвинувачення зібрані не уповноваженими особами, що на думку апелянта тягне їх недопустимість. Вказує, що в судовому засіданні не досліджено жодного письмового доказу, крім висновку додаткової судово-психіатричної експертизи. Разом з тим, вказує на недопустимість ряду доказів, зокрема: протоколів від 24.10.2015 року про проведення огляду місця події та огляду трупа дитини; висновку №124 судово-медичної експертизи трупа дитини; протоколу від 29.10.2015 року про проведення слідчого експерименту за участі ОСОБА_7 ; висновків судово-психіатричних експертиз від 12.11.2015 року №674 та від 26.05.2016 року №356. Також вважає недопустимими доказами незасвідчені копії письмових документів, зокрема свідоцтво про народження та смерть ОСОБА_15 .

Вказує, що матеріали провадження не містять витягів з ЄРДР про внесення відомостей в ЄРДР про кримінальні правопорушення, також відомостей про затримання, роз`яснення прав і обов`язків.

Також наголошує, що судом допущені порушення при вирішенні цивільного позову.

З огляду на викладене, вважає, що сторона обвинувачення за відсутності належних, допустимих і достовірних доказів не довела поза розумним сумнівом вину обвинуваченого у вчиненні інкримінованих йому злочинів, а тому вважає, що кримінальне провадження підлягає закриттю на підставі п.3 ч.1 ст.284 КПК України.

Також, в порядку доповнення до апеляційної скарги зазначає, що розслідування здійснювали слідчі СВ Щорського РВ УМВС України в Чернігівській області, а обвинувальний акт склав слідчий Щорського відділення поліції Менського відділу поліції ГУ НП в Чернігівській області, тобто інший орган досудового розслідування. Повідомлення про підозру у вбивстві складено 24.10.2015 року слідчим ОСОБА_16 (СВ Щорського РВ УМВС України в Чернігівській області), повідомлення про зміну підозри складено 17.12.2015 року слідчим ОСОБА_17 (Щорське відділення поліції Менського відділу поліції ГУ НП в Чернігівській області). Вказує, що в реєстрі матеріалів досудового розслідування немає доказу доручення здійснювати досудове розслідування Щорському відділенню поліції Менського відділу поліції ГУ НП в Чернігівській області. Зазначає, що обвинувальний акт складено слідчим ОСОБА_18 (Щорське відділення поліції Менського відділу поліції ГУ НП в Чернігівській області), тобто не уповноваженою особою, оскільки органом досудового розслідування є СВ Щорського РВ УМВС України в Чернігівській області. Вказує, що Закон надає право визначати прокурора у конкретному кримінальному провадженні саме керівнику відповідного органу прокуратури, тому затвердження обвинувального акту щодо ОСОБА_19 прокурором ОСОБА_6 відбулося не уповноваженим належним чином прокурором, оскільки керівник прокуратури його не визначав. Вважає, що у матеріалах справи відсутні докази того, що досудове розслідування проводилося належно уповноваженими особами з уповноваженим прокурором, а тому всі докази обвинувачення вважає недопустимими.

Прокурор, який приймав участь у суді першої інстанції ОСОБА_6 звернувся з апеляційною скаргою, в якій не оспорюючи фактичних обставин справи, кваліфікацію дій обвинуваченого, вважає, що вирок суду підлягає скасуванню у зв`язку з невідповідністю призначеного судом покарання ступеню тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого внаслідок м`якості. Просить ухвалити новий вирок, яким ОСОБА_7 визнати винним за п.2 ч.2 ст.115, ч.2 ст.15 п.2 ч.2 ст.115 КК України та призначити покарання за ч.2 ст.15, п.2 ч.2 ст.115 КК України у виді 10 (десяти) років позбавлення волі та за п.2 ч.2 ст.115 КК України у виді довічного позбавлення волі. На підставі ч. 1 ст. 70 КК України, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, остаточно призначити покарання у виді довічного позбавлення волі. В решті вирок суду залишити без змін.

В обґрунтування своїх вимог вказує, що призначене ОСОБА_7 покарання у виді 15 років позбавлення волі є явно несправедливим через м`якість, оскільки обвинувачений вчинив два кримінальні правопорушення, які відносяться до категорії особливо тяжких. При цьому, під час судового засідання обвинувачений свою вину у вчиненні особливо тяжких злочинів не визнав, не надав суду показань, щиро не розкаявся, ввесь час давав суперечливі показання, намагаючись завести суд в оману щоб уникнути кримінальної відповідальності, що свідчить про антисоціальну спрямованість його поведінки та зневажливе ставлення до кримінального закону та норм моралі, а також винятковий цинізм та жорстокість. Вважає, що судом належним чином не враховано спосіб заподіяння тілесних ушкоджень потерпілим, їх характеристику. Вказані ушкодження виникли внаслідок понад десяти травмуючи дій. А також всебічно та належно не оцінено особу обвинуваченого і не взято до уваги ряд обставин, що його характеризують, а саме: за місцем проживання характеризується посередньо, ніде не працює та зловживає алкогольними напоями, що вказує про його суспільну небезпеку для суспільства.

В поданих прокурором запереченнях на апеляційну скаргу обвинуваченого вказано про її невідповідність вимогам ст.396 КПК України. Крім того, з позиції прокурора, неодноразова зміна показань обвинуваченого та його апеляційна скарга по суті є способом уникнути відповідальності, проте його вина повністю доведена в ході судового розгляду та ухвалений законний, обґрунтований та вмотивований вирок стосовно фактичних обставин справи.

Заслухавши доповідача, обвинуваченого ОСОБА_7 та його захисника, які підтримали апеляційну скаргу обвинуваченого та заперечували проти апеляційної скарги прокурора, думку прокурора, який підтримав подану ним апеляційну скаргу та заперечував проти задоволення апеляційної скарги обвинуваченого, дослідивши матеріали кримінального провадження та перевіривши доводи, наведені в апеляційних скаргах, колегія суддів, -

В С Т А Н О В И Л А :

23 жовтня 2015 року, близько 23 години 30 хвилин, ОСОБА_7 , знаходячись у дворі свого господарства по АДРЕСА_2 , перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер свого діяння, передбачаючи його суспільно небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, маючи злочинний намір, направлений на умисне протиправне заподіяння смерті своїй малолітній дитині ОСОБА_12 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , взяв останню за ногу та кілька разів вдарив її головою об ґанок будинку, в результаті чого згідно висновку судово-медичної експертизи № 124 від 03.12.2015 року ОСОБА_12 отримала тілесні ушкодження у вигляді численних саден та крововиливів голови, тулубу та верхніх кінцівок, а також оперізуючого перелому кісток склепіння черепу з забоєм головного мозку, що мав прямий причинно-наслідковий зв`язок зі смертю. Внаслідок внутрішньочерепної травми з переломом кісток склепіння черепу з забоєм головного мозку, що спричинили набряк набухання головного мозку, ОСОБА_12 померла на місці.

Крім того, ОСОБА_7 , 23 жовтня 2015 року, близько 00 годин 00 хвилин, знаходячись у дворі свого господарства по АДРЕСА_2 , перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер свого діяння, передбачаючи його суспільно небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, з метою умисного протиправного заподіяння смерті своїй малолітній дитині ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , наніс йому численні удари руками по різних ділянках тіла, спричинивши останньому згідно висновку судово-медичної експертизи № 96 від 16.11.2015 року тілесні ушкодження у вигляді саден та крововиливів обличчя, волосистої частини голови, тулуба та кінцівок, перелому лівої ключиці, закритої черепно-мозкової травми, забою головного мозку, підапоневротичної гематоми, перелому кісток склепіння черепа лівої тімяно-скроневої ділянки. Потім, ОСОБА_7 , розуміючи, що виконав усі дії, які вважав необхідними та достатніми для позбавлення життя малолітнього ОСОБА_11 , який перебував у непритомному стані, у холодну пору доби залишив його лежати роздягненим на землі у господарстві, а сам пішов спати до будинку, замкнувши двері зсередини. В силу випадкового збігу обставин не залежних від волі ОСОБА_7 , його малолітнього сина з тілесними ушкодженнями, непритомного та переохолодженого було вчасно виявлено та госпіталізовано до лікарні співробітниками поліції, в результаті чого смертельний наслідок не настав.

Відповідно до ст.404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Обвинувачений ОСОБА_7 в апеляційній скарзі та додатках до неї просить скасувати вирок суду першої інстанції та закрити кримінальне провадження за відсутністю в його діях складу кримінального правопорушення.

В суді першої інстанції обвинувачений ОСОБА_7 свою вину не визнав та показав, що 23.10.2015 року він разом з кумом ОСОБА_20 вживали спиртні напої і повернувшись додому після обіду, він заснув на дивані. Прокинувшись від болі у зубі, попросив у ОСОБА_21 горілки. Вона дала йому пляшку горілки і він випив кілька чарок ємністю 100 г, потім покурив, а що було далі не пам`ятає. До тями він прийшов під ранок, як потрапив до міліції не знає. Вказав, що 23.10.2015 року сварки між ним та ОСОБА_21 нібито не було. Хто міг вчинити таке з його дітьми він не знає. При цьому не виключає можливість того, що таке з дітьми могла зробити ОСОБА_21 . Вказав, що він не вчиняв того у чому його обвинувачують. Разом з тим припускає, що міг вдарити сина, щодо доньки, то він навіть не припускає того, що міг її вдарити. Наголошував, що взагалі не пам`ятає нічого з того, що сталось.

На думку колегії суддів апеляційного суду такі показання обвинуваченого надані з метою уникнення кримінальної відповідальності і спростовуються зібраними у кримінальному провадженні доказами.

Так, допитана у суді першої інстанції потерпіла ОСОБА_21 показала, що 23.10.2016 року, близько 16.00 год., до них у гості прийшов ОСОБА_20 та разом з ОСОБА_7 пішли в магазин за покупками і повернулись десь через дві години, обоє в нетверезому стані. Також, ОСОБА_20 приніс 2 пляшки горілки, ємністю по 0,5 літра кожна. Одну пляшку вона встигла сховати у шафу, а другу пляшку ОСОБА_7 став вимагати та казав їй налити їм з кумом по чарці. З метою уникнення конфлікту, вона налила їм по 50 г горілки та сховала пляшку. Близько 19 год. ОСОБА_20 пішов додому, а ОСОБА_7 наказав їй дістати пляшку горілки. Коли вона відмовила йому, то ОСОБА_7 притис її до холодильника і став душити, а тому вона змушена була віддати йому почату пляшку з горілкою. Після цього, ОСОБА_7 почав чіплятися до неї та дітей. Тоді вона побігла до кума ОСОБА_20 і попросила його піти та заспокоїти ОСОБА_7 , але той відмовився. Повернувшись до свого господарства та зайшовши у двір, біля ґанку вона побачила доньку ОСОБА_22 , яка лежала на землі роздягнена. Підбігши до доньки, вона взяла її на руки, але дитина була холодна і вона зрозуміла, що донька мертва. З видимих тілесних ушкоджень у ОСОБА_22 вона тоді побачила лише подряпаний ніс та розбиту губу. Зайти до будинку вона не змогла, оскільки двері були зачинені зсередини. Через вікно вона побачила, що ОСОБА_7 бігав з ножем по будинку, її син теж був у будинку і плакав. Вона стукала у двері та вікна, але двері ОСОБА_7 їй не відкрив. З метою врятувати сина вона вдруге побігла вже до сусіда ОСОБА_23 , звідки зателефонувала ОСОБА_24 і сказала, що ОСОБА_7 убив доньку ОСОБА_22 . Вона дочекалась ОСОБА_24 , разом вони дочекались працівників поліції та направились до її господарства. Зайшовши у двір, вони побачили, що окрім ОСОБА_22 , неподалік ґанку, на землі лежав її син ОСОБА_25 . Син був без свідомості, але живий, він лежав на землі в одній лише футболці, яка була порвана. Працівники поліції вибили двері в будинок, які були замкнені зсередини. У будинку на ліжку спав ОСОБА_7 , дитячі речі та подушки були розкидані. Після цього викликали швидку, яка забрала її з сином до лікарні, а доньку ОСОБА_22 забрали до моргу. Коли вона залишала дітей з ОСОБА_7 то тілесних ушкоджень у них не було.

Допитаний свідок ОСОБА_20 показав, що 23.10.2015 року він прийшов до ОСОБА_7 та ОСОБА_21 десь о 15 годині. На прохання ОСОБА_21 він разом з ОСОБА_7 пішли до магазину, де придбали дві пляшки горілки, ємністю по 0,5 літра, для святкування дня народження ОСОБА_22 . Додому вони повернулись близько 16 год. На прохання ОСОБА_7 кума налила їм по 50 г горілки. Вони випили і десь о 17.30 год. він пішов додому. Стверджував, що ОСОБА_7 тоді був тверезий. Близько 23.30 год., до нього додому прибігла ОСОБА_21 в чужій одежі і попросила у нього шкарпетки. При цьому у неї було розбите коліно. На питання що сталось, вона сказала, що ОСОБА_26 напився і бушує та попросила його сходити з нею до їх додому, але він відмовився.

Свідок ОСОБА_24 показав, що 23.10.2015 року, після 23 години, йому зателефонував односелець ОСОБА_27 і сказав, що у нього вдома ОСОБА_21 плаче, кричить і каже, що її співмешканець убив дитину. Він приїхав десь через 10-15 хвилин і потерпіла йому розповіла, що її співмешканець ОСОБА_7 під час сварки вигнав її з будинку. Щодо доньки ОСОБА_22 потерпіла сказала, що дитина лежить гола та мертва перед ґанком. Він викликав поліцію та чекав їх приїзду. Після приїзду працівників поліції, вони всі разом зайшли до господарства ОСОБА_21 , присвітили ліхтариком і побачили хлопчика ОСОБА_25 , який лежав у дворі на землі та поворухнув головою. Він відразу взяв хлопчика на руки та відніс до себе в машину, туди ж посадили і потерпілу. ОСОБА_28 був лише в одній футболці, він був дуже холодний, оскільки отримав переохолодження. Дівчинка ОСОБА_22 лежала оголена на землі десь за 2 м від ґанку. На подвір`ї на землі лежав розкиданий дитячий одяг, який, як сказала потерпіла, з будинку повикидав ОСОБА_7 . Двері будинку були зачинені зсередини, а тому працівники поліції їх вибили і виявили в будинку ОСОБА_7 , який спав. Коли ОСОБА_7 розбудили, то він сказав, що нічого не пам`ятає, нічого не знає і нічого не робив.

Допитана свідок ОСОБА_29 , показала, що 24.10.2015 року, десь в 0.20 год., їй зателефонував дільничний і повідомив, що співмешканець ОСОБА_21 ОСОБА_7 вбив її дітей. Вона відразу одяглась і пішла до будинку ОСОБА_21 .. Коли вона прийшла, то там вже були працівники поліції, ОСОБА_24 , ОСОБА_23 . У цей час ОСОБА_7 спав п`яний в будинку і його тривалий час не могли розбудити. Пізніше ОСОБА_21 та її сина забрала до лікарні швидка. Дівчинка ОСОБА_22 лежала біля ґанку чимось накрита. Біля ґанку на землі лежали викинуті з будинку дитячі речі. У будинку також були розкидані речі.

Допитаний свідок ОСОБА_23 пояснив, що 23.10.2015 року, о 23.45 год., до нього додому прибігла ОСОБА_21 і попросила допомоги, сказавши, що ОСОБА_7 вбив її доньку ОСОБА_22 . Вона попросила сходити з нею додому, але він відмовився і сказав їй телефонувати до поліції, після чого остання пішла. Він сказав дружині зателефонувати ОСОБА_24 , який опікується цією сім`єю, а той сказав зателефонувати до поліції. Через деякий час йому зателефонували з поліції та попросили прийти до господарства ОСОБА_21 . Зайшовши у двір до останньої, він побачив труп ОСОБА_22 , прикритий ковдрою. Коли він зайшов до будинку, то побачив, що ОСОБА_7 спить на дивані, у будинку все було розкидано, валялась розбита пляшка горілки. У дворі біля ґанку валялись дитяча коляска та пакет з дитячими речами. Потім ОСОБА_23 приносив у пляшках гарячу воду, щоб відігріти хлопчика ОСОБА_25 , який був сильно переохолоджений. ОСОБА_7 був п`яний та його не могли розбудити до початку 4 години ранку. Коли ж його розбудили, то він нічого не міг пояснити про те, що сталося.

Свідок ОСОБА_30 , пояснив, що він був присутнім в якості понятого при проведенні слідчого експерименту за участі ОСОБА_7 , який розповідав, що ввечері він удома вживав спиртне та у нього сталась сварка з ОСОБА_21 . Останню він не бив і вона сама втекла з дому. Після цього, він ще випив і вийшов на ґанок покурити. Коли курив, на ґанок вийшла донька ОСОБА_22 і плакала, він був випивши, його «перемкнуло» та він відштовхнув її, дитина вдарилась об стійку ґанку і впала, але він не звернув на це увагу. Також обвинувачений сказав, що син ОСОБА_25 пішов у двір і він його лише раз вдарив по сідницях.

Допитана свідок ОСОБА_31 пояснила, що пізнього вечора 23.10.2015 року додому до її сина ОСОБА_20 прибігала ОСОБА_21 та казала, що її співмешканець ОСОБА_7 бушує. Вона була налякана, плакала, показала розбиту ногу, а потім пішла. Підтвердила, що ОСОБА_21 неодноразово зверталась до її сина з проханням вгамувати п`яного ОСОБА_7 .

В судовому засіданні місцевого суду експерт ОСОБА_32 показав, що він проводив експертизу трупа ОСОБА_12 . Також він був присутнім на місці події та проводив попередній огляд трупа ОСОБА_12 . Спочатку ОСОБА_7 пояснив працівникам поліції, що вдарив доньку головою об стілець, потім він сказав, що викинув дитину з хати і вона вдарилась об дерев`яний пристрій для відтирання бруду із взуття. На місці вони дивились чи можливо все те, що казав ОСОБА_7 . В його присутності ОСОБА_7 казав, що він не пам`ятає, як все сталось. Разом із тим ОСОБА_7 сказав, що він випив пляшку горілки і викинув дітей на двір, так як вони кричали та заважали йому спати. У дівчинки було виявлено велику кількість тілесних ушкоджень, у тому числі перелом кісток склепіння черепу, та ним було встановлено прямий причинний зв`язок між отриманими дитиною ушкодженнями та її смертю. Під час проведення експертизи він зробив висновок, що основні тілесні ушкодження у вигляді перелому кісток склепіння черепу та лінійні ушкодження на спині дитини утворились від удару об дерев`яну стінку ґанку. На спині дитини були характерні сліди дощок ґанку. Інших предметів, які б змогли зробити такі слідоутворення, на місці події виявлено не було. На місці події ОСОБА_7 уточнив та сказав, що він взяв Діану за ногу та вдарив дитину об ґанок, так як йому не сподобалось, що дитина після того, як він її викинув з хати повернулась і намагалась зайти до хати. Виключає можливість утворення у Діани тілесних ушкоджень від падіння з висоти власного зросту. Крім того, виявлені у Діани тілесні ушкодження мають різну локацію та утворились в один і той же день. При отриманні тілесних ушкоджень під час удару об ґанок дитина була звернута спиною і лівою частиною голови до травмуючої поверхні. При цьому для отримання таких тілесних ушкоджень мала бути застосована сила. Від одного удару виявлені у Діани тілесні ушкодження не могли утворитись і це суперечить твердженням обвинуваченого про те, що він вдарив дитину лише один раз і ненавмисно. У даному випадку мав місце комплекс ударів у кількості не менше десяти.

Аналогічні пояснення експерт надав і в суді апеляційної інстанції.

Вказані пояснення потерпілої, свідків та експерта в повній мірі узгоджуються з письмовими доказами, які безпосередньо дослідила колегія суддів апеляційного суду.

Зокрема, відповідно до протоколу огляду місця події від 24.10.2015 року, а саме господарства за адресою: АДРЕСА_2 , з фототаблицею до нього, було встановлено, що воно огороджене дерев`яним парканом та вхід до нього здійснюється через дерев`яну хвіртку в паркані, яка на час огляду закрита та не пошкоджена. У дворі господарства перед будинком на землі виявлено труп дитини дівчинки, без одягу. Оглядом також встановлено, що двері будинку замкнені зсередини. З дозволу господарки двері в будинок було вибито. Оглядом будинку в першій кімнаті виявлено на підлозі розкиданий дитячий одяг, в другій кімнаті виявлено на підлозі розкидані подушки, дитячий одяг, скло з люстри. На ліжку в кімнаті виявлено сплячого ОСОБА_7 ( т.1 а.к.п.129 ).

Протоколом огляду трупа ОСОБА_12 , з фототаблицею до нього засвідчено, що труп дитини розташований у дворі господарства по АДРЕСА_2 на землі. Труп без одягу, тіло розташоване на спині, головою до хвіртки в паркані. Руки та ноги розкидані. На правій руці поперечні мілкі садна на долонній поверхні передпліччя. На лівому боці обличчя мається потовщення підшкірного шару діаметром близько 10 см.. Мається кров у роті та кірки крові навколо рота. Очі прикриті, радужки коричневі. (т. 1 а.к.п. 130- 138).

Згідно висновку № 124 судово-медичної експертизи трупа дитини ОСОБА_12 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , причиною смерті ОСОБА_12 є внутрішньочерепна травма з переломом кісток склепіння черепу (оперізуючий перелом кісток склепіння черепу ) з забоєм головного мозку, що спричинили набряк набухання головного мозку. Характер трупних плям, трупного заклякання, трупного охолодження, дають можливість стверджувати, що смерть її настала ІНФОРМАЦІЯ_4 , близько 01.00. При судово-медичній експертизі трупа ОСОБА_12 виявлені : численні садна та крововиливи голови, тулубу та верхніх кінцівок, утворені дією твердих тупих предметів, за механізмами ударів та тертя, мають ознаки ушкоджень легкого ступеню тяжкості, прямого причинно-наслідкового зв`язку зі смертю ОСОБА_12 не мають; оперізуючий перелом кісток склепіння черепу з забоєм головного мозку, утворений дією твердого тупого предмета, зліва-направо, ззаду-наперед, за механізмом удару, має ознаки ушкоджень тяжкого ступеню, за ознакою небезпеки для життя, має причинно-наслідковий зв`язок зі смертю ОСОБА_12 .. Інших ушкоджень не виявлено. Тілесні ушкодження, що мають прямий причинно-наслідковий зв`язок зі смертю ОСОБА_12 , відповідають можливості утворення за обставинах, викладених у постанові, а саме при ударі об дерев`яний кут ганку з відповідним обставинам центробіжним прискоренням. Тілесні ушкодження, що мають прямий причинно-наслідковий зв`язок зі смертю ОСОБА_12 , не відповідають можливості утворення від ударів кулаком/долонею. Тілесні ушкодження, виявлені при судово-медичній експертизі трупу ОСОБА_12 утворені від, не менше, сімнадцяти травмуючи дій ( т.1 а.к.п.139-144 ).

Висновком №96 судово-медичної експертизи ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , встановлено, що у ОСОБА_11 наявні: численні садна та крововиливи обличчя, волосистої частини голови, тулуба та кінцівок, перелом лівої ключиці, закрита черепно-мозкова травма, забій головного мозку легкого ступеня, підапоневротична гематома, перелом кісток склепіння черепа лівої тім`яно-скроневої ділянки, утворені дією тупих твердих предметів, за механізмом ударів та тертя. Садна та крововиливи обличчя, волосистої частини голови, тулуба та кінцівок, відносяться до категорії тілесних ушкоджень легкого ступеня тяжкості. Перелом лівої ключиці відноситься до категорії тілесних ушкоджень середнього ступеня тяжкості, за ознакою тривалості розладу здоров`я. Закрита черепно-мозкова травма, забій головного мозку легкого ступеня, підапоневротична гематома, перелом кісток склепіння черепа лівої тім`яно-скроневої ділянки, відносяться до категорії тілесних ушкоджень тяжкого ступеня тяжкості за ознакою небезпеки для життя. Увесь комплекс вищеозначених ушкоджень відповідає можливості утворення 24.10.2015 року. Тілесні ушкодження, наявні у ОСОБА_11 , не відповідають можливості утворення внаслідок одноразового падіння на тверду виступаючу поверхню (цегляні сходи ґанку), або землю з висоти 0,5 м. без прискорення. Тілесні ушкодження, наявні у ОСОБА_11 , не відповідають можливості утворення внаслідок одноразового падіння та тверду виступаючу поверхню ( цегляні сходи ґанку ), або землю з висоти 0,5 м. з прискоренням. Тілесні ушкодження, наявні у ОСОБА_11 , утворені дією тупих твердих предметів ( у числі котрих можуть бути також кулак, долоня ), за механізмами ударів та тертя, загальною кількістю не менше десяти ( т.1 а.к.п. 147-151).

Під час проведення слідчого експерименту за участі ОСОБА_7 , останній, в присутності свого захисника ОСОБА_33 , пояснив, що того вечора між ним та його дружиною ОСОБА_21 виникла сварка і остання пішла з будинку, а він залишився в будинку з дітьми. Вслід ОСОБА_21 він викинув з будинку на двір дитячий манеж з іграшками. Випивши спиртного, він вийшов на ґанок будинку, сів та закурив. Вказав, що до нього вийшла донька ОСОБА_22 та притулилась до його спини, опираючись на його плечі. Він хотів взяти ОСОБА_22 на руки і став підводитись, але будучи п`яним не втримав рівновагу і впустив дитину, яка вдарилась головою об дерев`яний кут ґанку та впала на сходини ґанку не подаючи ознак життя. Далі ОСОБА_7 пояснив, що він зайшов до будинку, а потім вийшов, сів на ґанок і знову став курити. До нього вибіг син ОСОБА_25 одній футболці, оскільки син був роздягнений він, сидячи на ґанку, вдарив його по сідницях і той впав з ґанку на східці. Після цього ОСОБА_7 пояснив, що далі він не пам`ятає обставин того вечора. Відображене в протоколі проведення слідчого експерименту відповідає тим поясненням, які ОСОБА_7 дав в ході проведення даної слідчої дії, що зафіксовано на відеозаписі слідчого експерименту, який був переглянутий в судовому засіданні. При цьому з відеозапису вбачається, що ОСОБА_7 добровільно, без будь-якого тиску, в присутності захисника, самостійно в деталях розповів всі події того вечора, які він пам`ятає. Обвинувачений підтвердив, що в будинку з дітьми він залишився сам, був п`яний та саме через його дії діти отримали травми ( т.1 а.к.п. 154-157 ).

У відповідності з висновком амбулаторної комісійної судово-психіатричної експертизи від 12.11.2015 року № 674 у ОСОБА_7 мали місце клінічні ознаки легкої розумової відсталості з поведінковими порушеннями ( F70.0 - за Міжнародною Класифікацією Хвороб 10-го перегляду ), але він міг усвідомлювати свої дії та керувати ними на період часу до якого відноситься кримінальне правопорушення у вчиненні якого він підозрюється. У ОСОБА_7 на даний час мають місце клінічні ознаки легкої розумової відсталості з поведінковими порушеннями ( F70.0 - за Міжнародною Класифікацією Хвороб 10-го перегляду ), але він може правильно сприймати обставини, які мають значення для кримінального провадження, та давати по них правильні свідчення і примусові заходи медичного характеру йому не показані. У ОСОБА_7 не простежувалось клінічних ознак тимчасового розладу психічної діяльності, в тому числі і паталогічного сп`яніння, і він міг усвідомлювати свої дії та керувати ними на період часу до якого відноситься кримінальне правопорушення у вчиненні якого він підозрюється ( т.1 а.к.п. 188-192 ).

Згідно висновку додаткової амбулаторної комісійної судово-психіатричної експертизи від 26.05.2016 року №356 вбачається, що в матеріалах кримінального провадження на час обстеження не простежуються будь-які судово-психіатричні дані, які б вказували на те, що у підекспертного в момент кримінального правопорушення, у вчиненні якого він обвинувачується, могли мати місце будь-які клінічні ознаки потьмарення свідомості. Поведінка підекспертного в момент кримінального правопорушення відповідала поведінці особи, яка перебувала в стані простого алкогольного сп`яніння, яке перебігало з підвищеною роздратованістю, конфліктністю та схильністю до агресивних вчинків. За висновками експертизи у ОСОБА_7 мали місце клінічні ознаки легкої розумової відсталості з поведінковими порушеннями ( F70.0 - за Міжнародною Класифікацією Хвороб 10-го перегляду). Вищезазначений психічний розлад у підекспертного відноситься до іншого хворобливого розладу психіки. ОСОБА_7 за своїм психічним станом міг усвідомлювати свої дії та керувати ними на період часу до якого відносяться кримінальні правопорушення у вчиненні яких він обвинувачується. У ОСОБА_7 з народження та на даний час мають місце клінічні ознаки легкої розумової відсталості з поведінковими порушеннями ( F70.0 - за Міжнародною Класифікацією Хвороб 10-го перегляду ), але він може правильно сприймати обставини, які мають значення для кримінального провадження, та давати по них правильні свідчення і примусові заходи медичного характеру йому не показані. У ОСОБА_7 на теперішній час не виявлено психічних та поведінкових розладів внаслідок вживання алкоголю та інших психоактивних речовин з синдромом залежності. ОСОБА_7 за його психічним станом на теперішній час відповідне наркологічне лікування не показане (т.2 а.к.п.8-13).

Аналізуючи наведене, колегія суддів дійшла висновку, що вина ОСОБА_7 у вчиненні зазначених у вироку діянь в повній мірі підтверджується показаннями потерпілої та свідків, які узгоджуються між собою та з висновками проведених експертиз, протоколами огляду, даними слідчого експерименту за участі ОСОБА_7 та іншими дослідженими доказами.

Дії ОСОБА_7 правильно кваліфіковані за п.2 ч.2 ст.115 КК України, як вбивство, тобто умисне протиправне заподіяння смерті малолітній ОСОБА_12 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , а також за ч.2 ст.15, п.2 ч.2 ст.115 КК України, як закінчений замах на вбивство, тобто умисне протиправне заподіяння смерті малолітньому ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_3 .

За таких обставин доводи апеляційної скарги обвинуваченого ОСОБА_7 та сторони захисту про відсутність доказів вчинення кримінальних правопорушень ОСОБА_7 є необґрунтованими. Після сварки з потерпілою наодинці з дітьми залишився сам ОСОБА_7 . Будь-яких доказів, які б вказували, що в період відсутності потерпілої до господарства заходив хтось сторонній і міг вчинити кримінальне правопорушення в ході досудового розслідування не встановлено і сторона захисту ці обставини не оспорювала.

Також не заслуговують на увагу і численні доводи обвинуваченого ОСОБА_7 про істотні порушення процесуального Закону, неправильного застосування Закону про кримінальну відповідальність, а також порушення його права на захист, зокрема, під час досудового розслідування.

Так, не відповідають дійсності доводи стосовно того, що матеріали провадження не містять витягів з ЄРДР щодо внесення відомостей про кримінальні правопорушення, також відомостей про затримання, роз`яснення прав і обов`язків. Так, у Т.2 на а.с.84,85 містяться витяги з ЄРДР, а у Т.1 а.с.158-160 знаходиться протокол затримання особи, підозрюваної у вчиненні кримінального правопорушення, де обвинуваченому роз`яснено його права, що засвідчено його особистим підписом. Відповідно до протоколу про надання доступу до матеріалів досудового розслідування підозрюваному вбачається, що 18.12.2015 року ОСОБА_7 у приміщенні ІТТ Щорського ВП в присутності захисника ОСОБА_33 було надано доступ та ознайомлено з матеріалами досудового розслідування.

Згідно повідомлення про підозру від 24.10.2015 року ОСОБА_7 було повідомлено про те, що він підозрюється в умисному вбивстві малолітньої дитини, що кваліфікується за п.2 ч.2 ст.115 КК України. 17.12.2015 року було змінено підозру та повідомлено ОСОБА_7 про те, що він підозрюється у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених п.2 ч.2 ст.115 та ч.2 ст.15, п.2 ч.2 ст.115 КК України.

З приводу доводів апеляційної скарги про здійснення досудового розслідування не уповноваженими слідчими та прокурорами, то вони також не заслуговують на увагу, оскільки в матеріалах кримінальної справи є відповідні постанови про визначення групи прокурорів (т.2 а.с.86,87,92-93) та слідчих (т.2 а.с.91). Також не заслуговують на увагу і доводи, що саме старший групи прокурорів має підписувати всі процесуальні документи, а всі інші прокурори повинні узгоджувати зі старшим групи всі дії, оскільки вони жодним чином не ґрунтуються на вимогах КПК. Всі прокурори, які входять до складу групи прокурорів, користуються повноваженнями визначеними ст.36 КПК України.

Щодо складання обвинувального акту поза межами строку досудового розслідування, то варто акцентувати, що строк досудового розслідування у кримінальному провадженні продовжувався 15.12.2015 року до 3 місяців, що підтверджується відомостями, наявними в реєстрі досудового розслідування та в матеріалах кримінального провадження.

Є необґрунтованими і доводи апеляційної скарги щодо участі захисника ОСОБА_33 під час досудового розслідування без відповідних повноважень та неналежного здійснення захисту з його боку.

З метою перевірки доводів апеляційної скарги обвинуваченого ОСОБА_7 з приводу відсутності в матеріалах справи доручення захисника ОСОБА_33 від 24.10.2015 року, повідомлення про підозру, дозволу на проведення огляду житла, а також даних про надання доступу до матеріалів досудового розслідування підозрюваному, прокурором було направлено відповідні запити до Регіонального центру з надання безоплатної вторинної правової допомоги у Чернігівській області та Менської місцевої прокуратури.

Так, повноваження захисника ОСОБА_33 на здійснення захисту засудженого ОСОБА_7 на час повідомлення йому про підозру 24.10.2015 року у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого п.2 ч.2 ст.115 КК України підтверджуються дорученням №1410/15 від 24.10.2015 року (Т.4 а.с.198). В подальшому на підставі постанови слідчого адвокату ОСОБА_34 було видано доручення №1431/15 для надання безоплатної вторинної допомоги обвинуваченому в рамках даного кримінального провадження. Всі слідчі та процесуальні дії відбувались за участі захисника. Цей же захисник приймав участь у судових засіданнях.

Не заслуговують на увагу доводи про притягнення захисника ОСОБА_33 до відповідальності, оскільки жодним чином це не стосується законності вироку суду, а притягнення має місце за порушення на інших стадіях апеляційного і касаційного оскарження. Крім того, в Єдиному реєстрі судових рішень є відповідна справа та рішення за № 620/1557/20 відповідно до якої встановлено, що дисциплінарну справу щодо захисника ОСОБА_33 закрито, водночас захисник ОСОБА_10 не погоджуючись з прийнятим рішенням дисциплінарної комісії подавав адміністративний позов, у задоволенні якого йому було відмовлено 26.05.2021 року.

Крім того, оцінка компетенції захисника не входить до повноважень суду або іншого захисника.

Також, на думку колегії суддів, є безпідставними доводи апелянта щодо порушень законодавства під час проведення ряду слідчих дій.

Так, апелянт посилається на істотне порушення вимог КПК при проведенні огляду місця події, однак огляд проводився з дозволу потерпілої, також на даний час до судової справи долучено письмовий дозвіл потерпілої ОСОБА_21 на проведення слідчих дій в господарстві та будинку (Т.4 а.с. 209). Згода потерпілої ОСОБА_21 на проведення огляду підтверджується її особистою заявою від 24.10.2015 року.

З приводу додатків до протоколу огляду місця події, якими є лише ілюстрована фото таблиця, то згідно ч.3 ст.105 КПК на останньому аркуші додатків міститься підпис особи, яка їх виготовляла, а саме слідчої ОСОБА_13 , то ж в даному випадку жодних порушень КПК не допущено.

Доводи апеляційної скарги про упередженість слідчого ОСОБА_13 при призначенні судово-психіатричної експертизи не ґрунтуються на жодних доказах, оскільки слідчий при призначенні експертизи конкретно вказує статус ОСОБА_7 (підозрюваний) та у вчиненні чого він підозрюється на час призначення експертизи.

Слідчим призначалися дві судово-психіатричні експертизи, що підтверджується реєстром матеріалів досудового розслідування (з питаннями про його психічний стан та питаннями з приводу стану алкогольної залежності), про що є 2 висновки експерта № 674 та №675 (Т.1 а.с. 188-195). Обидва висновки є належними і допустимими доказами по справі, оскільки містять відомості, що підлягають доказуванню (стан осудності особи, тощо).

Також, згідно ст.70 КПК України експерт несе відповідальність встановлену законом за завідомо неправдивий висновок, відмову без поважних причин від виконання покладених обов`язків у суді, невиконання інших обов`язків. Так, експерти попереджалися про кримінальну відповідальність за ст.. 384, 385 КК України про що містяться їх підписи на 1 аркушах висновків №674 та №675 (Т.1 а.с.188-195).

Є безпідставними і твердження апелянта, що відсутність потерпілої ОСОБА_21 під час заподіяння тілесних ушкоджень дітям не підтверджена, адже матеріалами справи достовірно встановлено, що після сварки з потерпілою в будинку наодинці з дітьми залишився ОСОБА_7 . Також, потерпіла ОСОБА_21 зазначала, що коли вона виявила свою доньку голу та мертву на подвір`ї, то через вікно бачила, що в будинку зачинився і бігав з ножем ОСОБА_7 , там же знаходився і її син ОСОБА_25 , який плакав. Також, слід врахувати, що тільки після приїзду поліції вдалося зайти до господарства, оскільки двері були зачинені з середини, в подальшому вибиті. В середині будинку спав п`яний ОСОБА_7 , що підтверджується протоколом огляду місця події.

Не заслуговують на увагу доводи з приводу неврахування психічної хвороби обвинуваченого, адже згідно висновку додаткової судової психіатричної експертизи №356 встановлено, що ОСОБА_7 за своїм психічним станом міг усвідомлювати свої дії та керувати ними на період часу до якого відносяться кримінальні правопорушення. А також, виключено, що у ОСОБА_7 мало місце потьмарення свідомості, він перебував в стані простого алкогольного сп`яніння, яке перебігало з підвищеною роздратованістю, конфліктністю та схильністю до агресивних вчинків.

Не знайшли підтвердження і доводи апеляційної скарги щодо процесуальних порушень під час судового розгляду

Зокрема, є безпідставними доводи про порушення територіальної підсудності. Так, згідно ч.3 ст.31 КПК України - кримінальне провадження в суді першої інстанції щодо злочинів, за вчинення яких передбачено довічне позбавлення волі, здійснюється колегіально судом у складі трьох суддів, а за клопотанням обвинуваченого - судом присяжних у складі двох суддів та трьох присяжних. Відповідно до ч.13 ст.31 КПК України, у разі якщо в суді першої або апеляційної інстанції, який згідно з правилами підсудності має здійснювати кримінальне провадження (крім Вищого антикорупційного суду), неможливо утворити склад суду, передбачений цією статтею, кримінальне провадження здійснює найбільш територіально наближений суд, в якому можливо утворити такий склад суду. Апеляційним судом при вирішенні питання про підсудність 06.01.2016 року було визначено саме Городнянський районний суд, як найбільш територіально наближений суд, у якому на той час можливо було утворити склад суду з трьох професійних суддів.

Також, не заслуговують на увагу і доводи з приводу того, що прокурор не роз`яснив права обвинуваченого на суд присяжних. Абзац 2 ч.1 ст.384 КПК України містить імперативну норму - письмове роз`яснення прокурора виключно обвинуваченому про можливість, особливості і правові наслідки розгляду кримінального провадження судом присяжних додається до обвинувального акта і реєстру матеріалів досудового розслідування, які передаються до суду, що і було виконано прокурором у провадженні ОСОБА_6 і про що свідчить особистий підпис ОСОБА_7 .

Також з цього приводу варто наголосити, що у рішенні Великої палати справа №523/6472/14-к від 12.09.2016 року вказано, що слід виходити з того чи було обвинуваченому надано реальну можливість скористатися правом на розгляд судом присяжних. Якщо ж така можливість існувала і незастосування особливого порядку судового розгляду було вільним вибором сторони захисту - це не є порушенням вимог ст.384 КПК України.

Також, щодо порушення права на суд присяжних під час підготовчого судового засідання, то ці доводи взагалі є безпідставними, оскільки 19.01.2016 року у підготовчому судовому засіданні головуючий належним чином роз`яснив обвинуваченому як зміст ст.384 КПК України, так і безпосередні особливості розгляду справи судом присяжних та з`ясував думку обвинуваченого щодо розгляду провадження відносно нього яким складом суду (професійними суддями чи судом присяжних). безпосередньо обвинувачений вказав на проведення судового розгляду лише професійними суддями, що підтверджується звукозаписом судового зсідання від 19.01.2016 року, а також журналом судового засідання (Т.1 а.с.49).

Що стосується посилання ОСОБА_7 про недоліки журналу судового засідання за 19.01.2016 року, то колегія суддів вважає, що обвинуваченим висловлено лише припущення з цього приводу, яке жодним чином не свідчить про те, що судове рішення ухвалено незаконним складом суду.

Необґрунтованими є посилання апелянта щодо не роз`яснення йому права відводу складу суду перед кожним судовим засіданням, оскільки чинним кримінально-процесуальним законодавством не передбачено обов`язок роз`яснення права відводу тому ж складу суду після перерви в судовому засіданні.

Також, колегія суддів ставиться критично до доводів апеляційної скарги щодо недопустимості доказів, які досліджувались під час судового розгляду.

Так, є необґрунтованою позиція обвинуваченого з приводу необ`єктивності показань потерпілої ОСОБА_21 через позбавлення її батьківських прав, оскільки таке відбулось 27.07.2017 року, тобто вже після ухвалення оскаржуваного вироку суду від 06.06.2016 року та жодним чином не вказує на недостовірність її показань в Городнянському районному суді в розумінні ст.96 КПК України.

Стосовно доводів з приводу призначення додаткової амбулаторної судово-психіатричної експертизи замість повторної стаціонарної, про яку, зі слів обвинуваченого, заявляв адвокат, то згідно клопотання адвоката ОСОБА_33 (Т.1 а.с.231), у назві експертизи, яку він просив призначити мається виправлення, а саме «повторна» виправлена на «додаткову», а зміст питань, які ініціював поставити захисник у клопотанні свідчить, що це саме додаткові питання, а не повторні. Разом з тим, в ухвалі Городнянського районного суду від 22.04.2016 року про призначення експертизи (т.1 а.с.237-239) вказано мотиви призначення саме додаткові експертизи, а не будь якої іншої, які полягають в тому, що на час проведення попередньої експертизи №674 потерпіла ОСОБА_21 , будучи допитаною в ході досудового розслідування не вказувала на жодні дивацтва та безглуздості в стані алкогольного сп`яніння у обвинуваченого ОСОБА_7 , а в судовому засіданні наголосила на цьому. Крім того, для проведення експертизи №356 (п.18 висновку експерта) для її проведення надавалися матеріали кримінальної справи на 260 арк., медична карта ОСОБА_7 з СІЗО, висновок № 674 від 20.11.2015 року.

Також, колегія суддів не вбачає підстав для визнання недопустимими таких доказів, як показання свідків ОСОБА_35 , ОСОБА_36 , ОСОБА_37 , ОСОБА_38 , ОСОБА_39 , ОСОБА_40 та потерпілої ОСОБА_21 з тих підстав, що матеріали кримінального провадження не містять даних, які б підтверджували їх особу та їх допит було проведено з порушенням ст..352 КПК України, оскільки чинним кримінально-процесуальним законодавством не передбачено долучення до матеріалів кримінального провадження копій документів, які б встановлювали особу свідка, а звукозапис судового засідання не свідчить про порушення ст.ст.352-353 КПК України під час допиту як свідків так і потерпілої.

Також було вжито заходів для перевірки доводів обвинуваченого з приводу застосування до нього незаконних методів ведення досудового розслідування. Так, згідно листа в.о. керівника Менської місцевої прокуратури від 11.03.2021 року №71-1140 ВИХ-21, до Менської місцевої прокуратури від ОСОБА_7 , а також його захисника скарги про застосування до ОСОБА_7 незаконних методів досудового розслідування не надходили. Також за результатами моніторингу інформаційно-телекомунікаційної системи «Інформаційний портал Національної поліції України» ЦУНАМІ до Сновського ВП Менського ВП ГУНП в Чернігівській області та СПД №1 (м.Сновськ) Корюківського РВП ГУНП в Чернігівській області від ОСОБА_7 , а також його захисника скарги про застосування до ОСОБА_7 незаконних методів досудового розслідування не надходили. Відсутні відповідні докази і в наявних матеріалах справи.

Крім того, перевірка доводів обвинуваченого з цього приводу була проведена в рамках кримінального провадження №0000037. За наслідками перевірки слідчим ДБР була винесена 20 серпня 2021 року постанова про закриття даного провадження за відсутністю в діях працівників Щорського ВП ГУНП в Чернігівській області складу кримінального правопорушення (т.5, а.п.241-245). За скаргами захисника, законність даної постанови була предметом перегляду слідчими суддями Деснянського районного суду м.Чернігова та Чернігівського апеляційного суду, які не знайшли підстав для її скасування.

Таким чином, проаналізувавши усі наявні в матеріалах справи докази у їх сукупності та перевіривши доводи апеляційної скарги обвинуваченого ОСОБА_7 , колегія суддів вважає їх такими, що не заслуговують на увагу. Будь-яких порушень процесуального закону та прав обвинуваченого ОСОБА_7 під час досудового розслідування та розгляду справи в суді першої інстанції встановлено не було.

Разом з тим, колегія суддів вважає, що доводи апеляційної скарги прокурора щодо невідповідності призначеного покарання ступеню тяжкості вчиненого кримінального правопорушення та особі обвинуваченого, внаслідок м`якості, заслуговують на увагу, з огляду на таке.

Відповідно до ст.65 КК України суд призначає покарання, враховуючи ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання. Особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне і достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів.

При призначенні виду та міри покарання обвинуваченому ОСОБА_7 суд першої інстанції у відповідності з вимогами ст.ст.65,66,67 КК України, врахував характер та ступінь тяжкості вчинених кримінальних правопорушень, конкретні обставини справи, наслідки, що настали від кримінальних правопорушень, наявність цивільних позовів до обвинуваченого, відсутність цивільного позову та претензій матеріального і морального характеру до обвинуваченого з боку потерпілої ОСОБА_21 , позицію та думку потерпілої по справі ОСОБА_21 , особу винного - його вік, сімейний стан, освіту, стан здоров`я, наявність психічного захворювання, посередню характеристику за місцем проживання, відсутність даних щодо притягнення обвинуваченого до адміністративної відповідальності, те, що обвинувачений раніше не судимий, а також відсутність обставин, що пом`якшують покарання, обставину, що обтяжує покарання - вчинення злочинів особою, що перебуває у стані алкогольного сп`яніння і дійшов висновку, що ОСОБА_7 необхідно призначити покарання за сукупністю злочинів остаточно у виді позбавлення волі на певний строк в межах санкції статті.

Проте, з таким висновком суду першої інстанції колегія суддів погодитись не може, оскільки вважає, що строкове покарання у виді 15 років позбавлення волі не відповідає особі обвинуваченого, не є співмірним з вчиненими кримінальними правопорушеннями та не досягне мети покарання визначеної ст.50 КК України.

Так, суд першої інстанції належним чином не врахував того, що обвинувачений вчинив умисні особливо тяжкі злочини проти життя 2 малолітніх дітей. Відповідно до ст.ст.3, 27 Конституції України людина і її життя є найвищою соціальною цінністю, а злочини, що посягають на вказані цінності відзначаються найвищою соціальною небезпекою.

Також, судом не враховано повною мірою конкретні обставини вчинення кримінальних правопорушень, що наодинці у нічний час з п`яним батьком, який був агресивним, залишилося 2 малолітніх дітей, які через свій вік не могли жодним чином чинити будь-який опір. Судом також не враховано кількість ударів завданих батьком та їх характер. Зокрема, ОСОБА_15 (за 1 день до 1 року) завдано не менше 17 травматичний дій (висновок СМЕ № 124), ОСОБА_41 у віці 2 роки 1 місяць завдано не менше 10 травматичних дій (висновок СМЕ № 96). У обох них відповідні переломи склепіння черепу, що у свою чергу характерне та вказує на завдання ударів однією особою.

Не повне врахування цих обставин справи потягло за собою призначення покарання, яке не відповідає ступеню тяжкості вчиненого кримінального правопорушення та особі обвинуваченого і є явно несправедливим через м`якість.

З огляду на наведене, колегія суддів знаходить підстави для задоволення апеляційної скарги прокурора та для скасування вироку суду першої інстанції в частині призначеного покарання.

Колегія суддів, призначаючи покарання за новим вироком, окрім тяжкості вчинених кримінальних правопорушень, враховує також їх підвищену суспільну небезпеку, конкретні обставини їх вчинення, спосіб заподіяння ОСОБА_7 тілесних ушкоджень потерпілим, кількість завданих ударів, що потерпілими від злочину є дві малолітні дитини, які через свій вік знаходилися у безпорадному стані та не могли чинити опір батьку, який посягнув на життя власних дітей, а також ставлення обвинуваченого до скоєного, який свою вину не визнав та постійно змінював покази, дані про особу обвинуваченого, який раніше до кримінальної відповідальності не притягувався, за місцем проживання характеризується посередньо, також відсутність обставин, які пом`якшують покарання і що ОСОБА_7 вчинив кримінальні правопорушення у стані алкогольного сп`яніння, що є обставиною, яка обтяжує покарання.

Враховуючи характер та ступінь тяжкості вчинених злочинів, даних про особу винного, колегія суддів приходить до висновку про необхідність призначення обвинуваченому ОСОБА_7 покарання у виді довічного позбавлення волі, оскільки обвинувачений ОСОБА_7 становить особливу небезпеку для суспільства і його виправлення та перевиховання можливе лише в умовах постійної ізоляції.

На підставі наведеного, керуючись ст.ст. 404, 405, 407, 418, 420 Кримінального процесуального кодексу України, колегія суддів,-

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_7 залишити без задоволення.

Апеляційну скаргу прокурора, який приймав участь у суді першої інстанції ОСОБА_6 задовольнити.

Вирок Городнянського районного суду Чернігівської області від 06 червня 2016 року скасувати у частині призначеного ОСОБА_7 покарання.

ОСОБА_7 визнати винним у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених п.2 ч.2 ст.115 КК, ч.2 ст.15, п.2 ч.2 ст.115 КК України, та призначити йому покарання:

- за ч.2 ст.15, п.2 ч.2 ст.115 КК України - у виді позбавлення волі на строк 10 (десять) років;

- за п.2 ч.2 ст.115 КК України - у виді довічного позбавлення волі.

Відповідно до ч.1 ст.70 КК України, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, призначити ОСОБА_7 остаточне покарання у виді довічного позбавлення волі.

Строк відбування покарання ОСОБА_7 рахувати з моменту його фактичного затримання, тобто з 25 жовтня 2015 року.

Відповідно до ч.5 ст.72 КК України, зарахувати ОСОБА_7 у строк відбування покарання строк попереднього ув`язнення з 24 жовтня 2015 року по 20 червня 2017 року включно та з 26 січня 2021 року по 22 грудня 2021 року включно, з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.

У решті цей же вирок залишити без змін.

Вирок набирає законної сили з моменту його проголошення, але може бути оскаржений в касаційному порядку протягом трьох місяців, а засудженим, який тримається під вартою, - в той самий строк з дня вручення йому копії судового рішення.

СУДДІ:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4