Справа № 565/1136/21
Провадження № 1-кс/565/196/21
У Х В А Л А

06 жовтня 2021 року м.Вараш

Кузнецовський міський суд Рівненської області у складі колегії суддів:
головуючої судді ОСОБА_1
суддів: ОСОБА_2
ОСОБА_3
з участю:
секретаря судових засідань ОСОБА_4 ,
прокурора ОСОБА_5 ,
обвинувачених ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 (дистанційно)
захисників ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 (в режимі відеоконференції),
потерпілих ОСОБА_15 , ОСОБА_16 ,
представника потерпілих ОСОБА_17 ,
розглянувши у відкритому підготовчому засіданні в залі судових засідань Кузнецовського міського суду Рівненської області клопотання прокурора про продовження запобіжного заходу обвинуваченому ОСОБА_10 у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000032 від 05 лютого 2020 року відносно:
ОСОБА_10 , обвинуваченого у вчиненні злочинів, передбачених ч. 5 ст. 255, ч. 3 ст. 27 ч. 4 ст. 28 ч. 4 ст. 189, ч. 3 ст. 27 ч. 4 ст. 28 ч. 5 ст. 185, ч. 3 ст. 27 ч. 5 ст. 185 КК України;
ОСОБА_6 , обвинуваченого у вчиненні злочинів, передбачених ч. 2 ст. 255, ч. 4 ст. 28 ч. 4 ст. 189, ч. 4 ст. 28 ч. 5 ст. 185, ч. 5 ст. 185 КК України ;
ОСОБА_7 , обвинуваченого у вчиненні злочинів, передбачених ч. 2 ст. 255, ч. 4 ст. 28 ч. 4 ст. 189 КК України;
ОСОБА_8 , обвинуваченого у вчиненні злочинів, передбачених ч. 5 ст. 27 ч. 4 ст. 28 ч. 5 ст. 185, ч. 5 ст. 27 ч. 5 ст. 185, ч.4 та ч. 5 ст. 27 ч. 4 ст. 28 ч. 4 ст. 189, ч. 5 ст. 27 ч. 4 ст. 28 ч. 4 ст. 189, ч. 1 ст. 240-1 КК України;
ОСОБА_9 , обвинуваченого у вчиненні злочинів, передбачених ч. 4 ст. 28 ч. 5 ст. 185, ч. 2 ст. 255 КК України, -
в с т а н о в и в:
До суду прокурором подано клопотання про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою ОСОБА_10 . У клопотанні прокурор покликається на наявність ризиків передбачених п. п. 1, 3, 4, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме: переховуватися від суду; незаконно впливати на потерпілих, свідків у цьому кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення. Зазначає, що вказані ризики продовжують існувати на даний час.

В обґрунтування ризику переховування ОСОБА_10 від суду прокурор посилається на тяжкість злочинів у вчиненні яких обвинувачується ОСОБА_10 . Зазначає, що обвинувачений вже здійснював спроби переховуватись від суду з метою уникнення покарання.
Обгрунтовуючи ризик незаконно впливати на потерпілих, свідків у цьому кримінальному провадженні прокурор зазначає, що ОСОБА_10 , будучи неодноразово судимим, вчиняв нові умисні злочини, що характеризувались нападами на громадян та заволодінні їх майном, опором представникам влади, та в подальшому на шлях виправлення не став та в ході злочинної діяльності продовжив вчиняти дії, що містять ознаки злочину у вчиненні яких він на даний час підозрюється, зокрема у створенні найскладнішої форми співучасті - злочинної організації. ОСОБА_10 обвинувачується у створенні злочинної організації та вчиненні у її складі вимагань із застосованням фізичного насильства відносно потерпілих, що вказує на схильність до вчинення злочинів насильницького характеру. Вважає, що перебуваючи на волі, ОСОБА_10 буде чинити тиск на потерпілих, свідків у вказаному кримінальному провадженні з метою їх залякування щодо відмови від дачі показань, під час досудового розслідування так і під час розгляду кримінального провадження у суді.
Існування ризику перешкоджання кримінальному провадженню іншим чином прокурор обґрунтовує тим, що ОСОБА_10 , користуючись в суспільстві «злочинним авторитетом», іншими особистими якостями у злочинному середовищі може залучити сторонніх осіб з «кримінальним минулим» з метою здійснення впливу на проведення досудового розслідування, а також потерпілих та свідків з метою уникнення відповідальності.
Посилаючись на ризик вчинення ОСОБА_10 іншого кримінального правопорушення прокурор зазначає, що вчинення злочинів є основним джерелом доходу для ОСОБА_10 , підтвердженням чого є неодноразове притягнення до кримінальної відповідальності останнього.
Враховуючи викладене прокурор просить продовжити запобіжний захід у вигляді тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_10 строком на 60 діб. Розмір застави просить не визначати.

В судовому засіданні прокурор ОСОБА_18 підтримав клопотання з викладених у ньому підстав.

Захисник ОСОБА_13 заперечила проти задоволення клопотання прокурора, зазначила, що стороною обвинувачення не доведено наявність ризиків зазначених у клопотанні. Враховуючи наявність у обвинуваченого ОСОБА_10 міцних соціальних зв`язків та стан його здоров`я просила відмовити у задоволенні клопотання прокурора та обрати запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту.
Обвинувачені ОСОБА_10 та ОСОБА_7 підтримали позицію своїх захисників.
Обвинувачений ОСОБА_6 не заперечив проти задоволення клопотання прокурора.
Обвинувачені ОСОБА_8 , ОСОБА_9 зазначили, що у вирішенні клопотання прокурора покладаються на розсуд суду.

Захисники ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_14 підтримали позицію сторони захисту.

Потерпіла ОСОБА_15 зазначила, що у вирішенні клопотання прокурора покладається на розсуд суду.

Потерпіла ОСОБА_16 зазначила, що підтримує позицію прокурора.

Представник потерпілих ОСОБА_17 зазначив, що не заперечує проти задоволення клопотання прокурора.

Заслухавши думки учасників провадження щодо заявленого прокурором клопотання, суд дійшов наступних висновків.
19 серпня 2021 року ухвалою колегії суддів Кузнецовського міського суду Рівненської області відносно обвинуваченого ОСОБА_10 застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою на строк 60 діб до 17 жовтня 2021 року.

Відповідно до ч. 3 ст.331 КПК України під час судового розгляду суд незалежно від наявності клопотань зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою до спливу двомісячного строку з дня застосування судом до обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. За наслідками розгляду питання суд своєю вмотивованою ухвалою скасовує, змінює запобіжний захід у вигляді тримання під вартою або продовжує його дію на строк, що не може перевищувати двох місяців.

Згідно із ч.1 ст.177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання певним ризикам.

У розумінні практики ЄСПЛ, тяжкість обвинувачення хоча і не є самостійною підставою для утримання особи під вартою, проте таке обвинувачення, у сукупності з іншими обставинами, збільшують ризик втечі настільки, що його неможливо відвернути, не взявши особу під варту.
Європейський суд з прав людини у справах «Ілійков проти Болгарії», «Летельє проти Франції» вказав, що «суворість передбаченого покарання» є суттєвим елементом при оцінюванні «ризиків переховування або повторно вчинення злочинів», а особлива тяжкість деяких злочинів може викликати таку реакцію суспільства і соціальні наслідки, які виправдовують попереднє ув`язнення як виключну міру запобіжного заходу протягом певного часу.
Злочини, у вчиненні яких обвинувачується ОСОБА_10 відносяться до категорії особливо тяжких злочинів, за вчинення яких передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк від 7 до 15 років із конфіскацією майна, а іншого більш м`якого покарання санкціями зазначених статей КК України не передбачено, відтак, суд погоджується, з доводами прокурора, про те, що можливість застосування до особи покарання у виді позбавлення волі на значний строк, може у разі усвідомлення особою невідворотності і реальності його застосування спонукати ОСОБА_10 переховуватись від суду.
При встановленні наявності ризику впливу на свідків слід враховувати встановлену Кримінальним процесуальним кодексом України процедуру отримання показань від осіб, які є свідками у кримінальному провадженні, а саме: спочатку на стадії досудового розслідування показання отримуються шляхом допиту слідчим чи прокурором, а після направлення обвинувального акту до суду на стадії судового розгляду - усно шляхом допиту особи в судовому засіданні (частини 1, 2 статті 23, стаття 224 КПК України).
Суд може обґрунтовувати свої висновки лише на показаннях, які він безпосередньо сприймав під час судового засідання або отриманих у порядку, передбаченому статтею 225 КПК України, тобто допитаних на стадії досудового розслідування слідчим суддею. Суд не вправі обґрунтовувати судові рішення показаннями, наданими слідчому, прокурору, або посилатися на них (частина 4 статті 95 КПК України).
За таких обставин ризик впливу на свідків існує не лише на початковому етапі кримінального провадження при зібранні доказів, а й продовжує існувати на стадії судового розгляду до моменту безпосереднього отримання судом показань від свідків та дослідження їх судом.
Ризик перешкоджання кримінальному провадженню іншим чином прокурором не обґрунтований достатньо для того, щоб взяти його до уваги.
Враховуючи обставини за яких вчинено злочини, продовження злочинної діяльності після попередніх випадків притягнення до кримінальної відповідальності суд вважає доведеним наявність ризику можливого вчинення інших кримінальних правопорушень.
Стосовно тверджень захисника про необхідність проведення ОСОБА_10 операції суд зазначає, що законодавством чітко визначений порядок обстеження та надання медичної допомоги особам, узятим під варту і забезпечення виконання зазначеного порядку покладено саме на керівництво слідчого ізолятору. Керівництво СІЗО забезпечує перевезення особи, узятої під варту, до закладу охорони здоров`я з орієнтованого переліку.
Будь-яких даних про наявність підстав для застосування стосовно обвинуваченого ОСОБА_10 більш м`якого запобіжного заходу, ніж тримання під вартою, в судовому засіданні не встановлено.
За наведеного, суд вважає, що на даний час ризики, передбачені ст. 177 КПК України, які були враховані при обранні ОСОБА_10 запобіжного заходу не зменшились та не перестали існувати, а тому клопотання прокурора про продовження застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою ОСОБА_10 є обґрунтованим та підлягає задоволенню.
Згідно з ч. 3 ст. 183 КПК України, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою зобов`язаний визначити розмір застави, достатньої для забезпечення виконання підозрюваним обов`язків, передбачених цим кодексом, крім випадків, передбачених частиною четвертою цієї статті.
Частиною четвертою ст.183 КПК України визначено, що суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, враховуючи підстави та обставини, передбачені статтями 177 та 178 цього Кодексу, має право не визначити розмір застави у кримінальному провадженні, зокрема, щодо злочину, передбаченого статтями 255 - 2553 Кримінального кодексу України.

Оскільки ОСОБА_10 обвинувачується у вчиненні злочину передбаченого ч. 5 ст. 255 КК України, суд вважає, що наявні підстави не визначати йому розміру застави.
Керуючись статтями 177, 178, 183, 199, 331, 372, 376, 395 КПК України, суд,
у х в а л и в:
Клопотання прокурора про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_10 задовольнити.
Продовжити дію обраного обвинуваченому ОСОБА_10 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою строком на шістдесят діб.
Строк дії ухвали суду до 04 грудня 2021 року включно.
Ухвала суду може бути оскаржена протягом п`яти днів з дня її оголошення безпосередньо до Рівненського апеляційного суду.
Для особи, яка перебуває під вартою, строк подачі апеляційної скарги обчислюється з моменту вручення їй копії судового рішення.

Повний текст ухвали складений та проголошений 07 жовтня 2021 року.

Головуюча суддя: ОСОБА_1

Судді: ОСОБА_2

ОСОБА_3