Дата документу 27.10.2021 Справа № 937/9542/21
ЗАПОРІЗЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Єдиний унікальний № 937/9542/21 Головуючий в 1 інст. ОСОБА_1
Провадження № 11-сс/807/985/21 Доповідач в 2 інст. ОСОБА_2
Категорія ст. 181 КПК України
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 жовтня 2021 року м. Запоріжжя

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Запорізького апеляційного суду в складі:

головуючого ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

при секретарі ОСОБА_5 ,

за участі прокурора ОСОБА_6 ,

підозрюваного ОСОБА_7 ,

захисника підозрюваного адвоката ОСОБА_8 ,

розглянувши в апеляційному порядку у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань Запорізького апеляційного суду провадження за апеляційною скаргою прокурора Мелітопольської окружної прокуратури ОСОБА_6 на ухвалу слідчого судді Мелітопольського міськрайонного суду Запорізької області від 1 жовтня 2021 року, якою частково задоволено клопотання слідчого про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою та у відношенні

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Степове, Якимівського району, Запорізької області, громадянина України, маючого середню освіту, не одруженого, не працюючого, останнє відомо місце реєстрації зі слів підозрюваного: АДРЕСА_1 , фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 та за адресою: АДРЕСА_3 , раніше не судимого в силу ст. 89 КК України,

підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбачених ч. 3 ст. 185 КК України,

застосовано запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту строком до 30 листопада 2021 року, -

В С Т А Н О В И Л А:

Т.в.о. начальника СВ Мелітопольського РУП ГУНП в Запорізькій області ОСОБА_9 за погодженням з прокурором Мелітопольської окружної прокуратури ОСОБА_6 звернувся до суду з клопотанням про застосування у відношенні ОСОБА_7 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою строком на 60 днів.

За матеріалами провадження ОСОБА_7 підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України, за наступних обставин.

29 вересня 2021 року приблизно о 11 год. 45 хв., ОСОБА_7 , діючи умисно, повторно, маючи умисел на таємне викрадення чужого майна, шляхом зламу замку вхідних дверей, проник до квартири АДРЕСА_4 , яка належить ОСОБА_10 , звідки викрав:

-ноутбук марки ASUS s/n KBN0GR00E981446, в корпусі чорного кольору, вартістю 12000 грн.;

-мобільний телефон марки «Microsoft Lumia 640», в корпусі синього кольору, IMEI: НОМЕР_1 , вартістю 1000 грн.;

-мобільний телефон марки «Nokia 6700 C-1», в металевому корпусі, сіро-чорного кольору, IMEI: НОМЕР_2 , вартістю 1000 грн.;

-зубні коронки з золота 900 проби, у вигляді зубного моста, вагою 2,4 грами, вартістю 1500 грн. за 1 грам, загальною вартістю 3600 грн.;

-металеву запальничку, 4 пачки цигарок «Davidof silver», 5 плиток шоколаду «Millenium», які для потерпілого матеріальної цінності не представляють, після чого з викраденим майном залишив місце події.

Своїми умисними діями ОСОБА_7 задав потерпілому ОСОБА_10 майнову шкоду на загальну суму 17600 грн.

Таким чином, ОСОБА_7 підозрюється у таємному викраденні чужого майна (крадіжці) вчиненому за попередньою змовою групою осіб, поєднаному з проникненням в інше приміщення, тобто, у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України.

29 вересня 2021 року відомості про вказане кримінальне правопорушення були внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0001413, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України (а.с. 7).

29 вересня 2021 року о 11 год. 59 хв. ОСОБА_7 було затримано в порядку ст. 208 КПК України (а.с. 18-19).

5 березня 2021 року ОСОБА_7 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України (а.с. 29-30).

Задовольняючи частково клопотання слідчого про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, слідчий суддя встановив обґрунтованість підозри, пред`явленої ОСОБА_7 , наявність ризиків, передбачених п. 1, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, проте, зазначив про недоведеність, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не здатний досягти дієвості даного кримінального провадження.

Прокурор в апеляційній скарзі просить ухвалу суду першої інстанції скасувати та постановити нову, у якій задовольнити клопотання старшого слідчого СВ Мелітопольського РУП ГУНП в Запорізькій області відносно ОСОБА_7 та обрати йому запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком 60 днів.

В обґрунтування своїх вимог вказує, що під час досудового слідства встановлено, що ОСОБА_7 обґрунтовано підозрюється у вчиненні умисного кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України, за вчинення якого передбачено покарання у вигляді позбавлення волі строком від 3 до 6 років.

Зазначає, що ОСОБА_7 ніде офіційно не працевлаштований, не має постійного джерела доходу, що дає підстави вважати, що перебуваючи на свободі продовжить вчиняти кримінальні правопорушення (злочини).

Звертає увагу на те, що судом першої інстанції не врахована та обставина, що підозрюваний ОСОБА_7 декілька разів вже притягувався до кримінальної відповідальності за вчинення злочинів проти власності, та зокрема ту обставину, що наразі в Красноармійському міськрайонному суді Донецької області слухається обвинувальний акт відносно ОСОБА_7 за обвинуваченням у вчиненні злочину, передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України, що свідчить про наявність ризику, передбаченого п. 5 ч. 1 ст. 177 КПК України.

Вказує, що ризик, передбачений п. 1 ч. 1 ст. 177 КПК України підтверджується тим, що ОСОБА_7 не має стійких соціальних зв`язків, зокрема він офіційно не одружений, ніде не працює, що вказує на можливість переховування від слідства та суду.

Зазначає, що усвідомлюючи суворість можливого покарання, з метою уникнення кримінальної відповідальності ОСОБА_7 може переховуватися від органів досудового розслідування та суду у разі не застосування до нього запобіжного заходу у виді тримання під вартою.

У судовому засіданні апеляційного суду прокурор підтримав апеляційну скаргу, зазначив, що надходило повідомлення про порушення підозрюваним ОСОБА_7 умов перебування під цілодобовим домашнім арештом, проте, було встановлено, що останній звертався до лікарні.
Захисник підозрюваного адвокат ОСОБА_8 у судовому засіданні апеляційного суду заперечував проти задоволення апеляційної скарги, зазначив про те, що рішення суду першої інстанції є законним, ризики, передбачені ч. 1 ст. 177 КПК України відсутні. Вказав, що лише один підозрюваний залишив місце проживання, але він їздив до лікарні, оскільки йому потрібна була невідкладна медична допомога у зв`язку із триманою травмою.

У судовому засіданні апеляційного суду підозрюваний ОСОБА_7 заперечував проти задоволення апеляційної скарги, зазначив, що йому необхідно було звернутися до лікарні, і саме в цей час до нього приїхала поліція. Вказав, що переховуватися наміру немає.

Заслухавши доповідь судді, підозрюваного, його захисника та прокурора, перевіривши матеріали провадження, обговоривши доводи, наведені в апеляційній скарзі та провівши судові дебати, судова колегія вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає з наступних підстав.

Відповідно до ст. 404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

З огляду на статті 131, 132 КПК України запобіжні заходи є заходами забезпечення кримінального провадження і застосовуються з метою досягнення дієвості цього провадження.

Відповідно до положень ст.ст. 177, 178 КПК України підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; продовжити кримінальне правопорушення чи вчинити інше.

При вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у статті 177 КПК України, слідчий суддя, суд на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини, у тому числі: вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення, тяжкість покарання, що загрожує відповідній особі у разі визнання підозрюваного, обвинуваченого винуватим у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого він підозрюється, обвинувачується, вік та стан здоров`я підозрюваного, обвинуваченого, міцність його соціальних зв`язків, наявність у нього постійного місця роботи або навчання, його репутацію, майновий стан, наявність судимостей, дотримання підозрюваним, обвинуваченим умов застосування запобіжних заходів, якщо вони застосовувались до нього раніше, наявність повідомлень особі про підозру у вчиненні іншого кримінального правопорушення, а також розмір майнової шкоди, у завданні якої підозрюється особа.

Згідно з положеннями ч. 1 ст. 183 КПК України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу.

Відповідно до установленої практики Європейського суду з прав людини, висновки про ступінь ризиків та неможливості запобігання їм більш м`яких запобіжних заходів, мають бути зроблені за результатами сукупного аналізу обставин злочину та особистості підозрюваного (його характеру, моральних якостей, способу життя, сімейних зв`язків, постійного місця роботи, утриманців), поведінки підозрюваного під час розслідування кримінального правопорушення (наявність або відсутність спроб ухилятися від органів влади) поведінки підозрюваного під час попередніх розслідувань (способу життя взагалі, способу самозабезпечення, системності злочинної діяльності, наявності злочинних зв`язків). Сама лише тяжкість вчиненого кримінального правопорушення, хоча і є визначеним елементом при оцінці ризику ухилення від органу досудового розслідування та/або суду, однак не може бути достатньою підставою для законності тримання особи під вартою.

Згідно до пунктів 3, 4 статті 5 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод та практики Європейського суду з прав людини, обмеження права особи на свободу і особисту недоторканість можливо лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою.

У справі "Маккей проти Об`єднаного Королівства" Європейський суд з прав людини зазначив, що основна мета статті 5 Конвенції полягає у запобіганні свавільного або безпідставного позбавлення волі особи.

Європейський суд з прав людини під час вирішення справи "Медведев та інші проти Франції" зауважив, що право на свободу і особисту недоторканість має першочергове значення у "демократичному суспільстві" у значенні, передбаченому Конвенцією.

Так, як вбачається з наданих матеріалів та встановлено слідчим суддею, ОСОБА_7 обґрунтовано підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України.

Виклад обставин, що дають підстави підозрювати ОСОБА_7 у вчиненні інкримінованого йому злочину, зроблено з посиланням на матеріали провадження, що їх підтверджують, і в апеляційній скарзі не оспорюються.

Разом з тим, врахувавши зазначені вище вимоги закону, слідчий суддя дійшов до обґрунтованого висновку про відсутність даних, які б давали йому підстави обрати запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.

Задовольняючи частково клопотання слідчого про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, слідчий суддя оцінив в сукупності всі обставини, що враховуються при обрані запобіжного заходу, належним чином мотивував своє рішення, встановивши обґрунтованість підозри ОСОБА_7 у вчиненні інкримінованого йому злочину та вірно зазначив про відсутність обставин для застосування найсуворішого запобіжного заходу.

Так, підозрюваний ОСОБА_7 раніше не судимий в силу ст. 89 КК України, має визначене місце проживання за адресою АДРЕСА_2 , де проживає разом із дружиною та дітьми (а.с. 41) та має посередню характеристику (а.с. 42).

Крім того, в судовому засіданні апеляційної інстанції не було надано даних на підтвердження порушення підозрюваним умов перебування під цілодобовим домашнім арештом.

Колегія суддів також враховує фактичну поведінку підозрюваного після застосування до нього запобіжного заходу у вигляді цілодобового домашнього арешту, який від органу досудового розслідування не переховувався, на виклики слідчого з`являвся, не чинив перешкод кримінальному провадженню, за викликом апеляційного суду з самостійно з`явився до судового засідання для розгляду апеляційної скарги прокурора, в якій ставилось питання про застосування у відношенні нього найсуворішого запобіжного заходу.

З огляду на зазначене, фактична поведінка підозрюваного на час розгляду апеляційної скарги свідчить, що заявлені в клопотанні слідчого ризики попереджені застосованим відносно підозрюваного запобіжним заходом у вигляді цілодобового домашнього арешту.

Посилання прокурора на відсутність у підозрюваного офіційного місця роботи, постійного джерела доходу не можуть свідчити про застосування до ОСОБА_7 найсуворішого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Доводи прокурора про відсутність соціальних зв`язків, колегія суддів не враховує, оскільки як свідчить довідка голови квартального комітету №87, підозрюваний ОСОБА_7 за вищевказаною адресою проживає разом із своєю дружиною та дітьми.

Крім того, слід зазначити, що застосований до підозрюваного ОСОБА_7 запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту полягає в повній ізоляції та супроводжується встановленням певних обмежень та заборон, що в свою чергу запобігає або мінімалізує спробам переховуватися від органів досудового розслідування та суду та вчиняти інше кримінальне правопорушення.

У зв`язку з викладеним, колегія суддів вважає, що підстави для застосування до ОСОБА_7 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою у даному кримінальному провадженні в судовому засіданні свого об`єктивного підтвердження не знайшли, а прокурором не доведено неможливість забезпечення належної процесуальної поведінки підозрюваного шляхом застосування до нього більш м`якого запобіжного заходу.

Істотних порушень кримінального процесуального закону, які тягнуть скасування ухвали слідчого судді, при апеляційному розгляді не встановлено.

На підставі зазначеного, керуючись ст. ст. 177, 178, 181, 407, 422 КПК України, колегія суддів Запорізького апеляційного суду, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу прокурора Мелітопольської окружної прокуратури ОСОБА_6 залишити без задоволення.

Ухвалу слідчого судді Мелітопольського міськрайонного суду Запорізької області від 1 жовтня 2021 року, якою частково задоволено клопотання слідчого про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою та у відношенні ОСОБА_7 , підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України, застосовано запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту строком до 30 листопада 2021 року, залишити без змін.

Ухвала суду оскарженню в касаційному порядку не підлягає, набирає законної сили з моменту її оголошення.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4