Справа № 447/1880/21 Головуючий у 1 інстанції: ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/811/671/21 Доповідач: ОСОБА_2
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 вересня 2021 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Львівського апеляційного суду у складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

секретаря ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Львові в режимі відеоконференції апеляційну скаргу засудженого ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на ухвалу Миколаївського районного суду Львівської області від 22 червня 2021 року про відмову у задоволенні подання про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання засудженого,
з участю прокурора ОСОБА_7 ,

засудженого ОСОБА_6 ,

в с т а н о в и л а:

вищевказаною ухвалою відмовлено у задоволенні подання Державної установи «Миколаївська виправна колонія (№50)»про умовно-дострокове звільнення засудженого ОСОБА_6 .

Не погоджуючись із даною ухвалою, засуджений ОСОБА_6 подав апеляційну скаргу, зі змісту якої вбачається, що останній просить застосувати до нього умовно-дострокове звільнення від відбування покарання.

В обґрунтування своїх апеляційних вимог засуджений покликається на те, що він має матір, яка хвора на рак ІІІ стадії, відтак їй потрібен догляд, за сумлінну поведінку та ставлення до праці він отримав три заохочення у вигляді подяки та на даний момент перебуває в дільниці соціальної реабілітації, де офіційно працевлаштований, окрім цього має бабусю похилого віку, а також звертає увагу й на те, що ним було компенсовано повністю завдані збитки потерпілому.

Заслухавши доповідача, засудженого на підтримання апеляційної скарги, думку прокурора, який заперечив проти апеляційних вимог, перевіривши матеріали кримінального провадження та доводи скарги, колегія суддів вважає, що така не підлягає до задоволення.
Згідно зі ст.404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судове рішення в межах апеляційної скарги.
Відповідно до вимог ч.2 ст.81 КК України, умовно-дострокове звільнення від відбування покарання може бути застосоване, якщо засуджений сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення, а згідно з ч.3 ст.81 КК України, умовне-дострокове звільнення від відбування покарання може бути застосоване, зокрема, після фактичного відбуття засудженим не менше певного (зазначеного законом) строку покарання, призначеного судом.
За змістом даної норми умовно-дострокове звільнення від відбування покарання є правом, а не обов`язком суду.
Висновок про можливість застосування умовно-дострокового звільнення засудженого повинен ґрунтуватися на аналізі даних про його поведінку за весь час відбуття покарання, у тому числі й даних, що характеризують ступінь тяжкості вчиненого злочину і особу засудженого в цілому. При цьому основним, вирішальним не є факт відбуття певної частини покарання, а факт доведеності того, що засуджений сумлінною поведінкою та ставленням до праці довів своє виправлення.
Судом першої інстанції при розгляді клопотання вказаних вище вимог закону дотримано в повній мірі.
Згідно з матеріалами подання, ОСОБА_6 по даній справі засуджений 16 березня 2020 року Літинським районним судом Вінницької області за ч.3 ст.185, ч.4 ст.70 КК України до 3 років 3 місяців позбавлення волі, у строк відбування покарання якого зараховано період з 26 вересня 2019 року по 16 березня 2020 року 5 місяців 20 днів.
У місцях позбавлення волі засуджений ОСОБА_6 з 26 вересня 2019 року. У Державну установу «Миколаївська виправна колонія (№50)» ОСОБА_6 прибув 01 листопада 2019 року.
За час відбування покарання у колонії за зразкову поведінку та сумлінне ставлення до праці тричі заохочувався та за порушення встановленого режиму двічі до засудженого ОСОБА_6 застосовувалися догани, які 25.04.2020 та 07.10.2020 були погашені.
04 листопада 2020 року адміністративна комісія Державної установи «Миколаївська виправна колонія (№50)» задовольнила заяву засудженого про застосування до нього статті 101 КВК України, а саме перевід до дільниці соціальної реабілітації, як такому, що стає на шлях виправлення та заслуговує на переведення до дільниці соціальної реабілітації. Постановою начальника установи від 22.01.2021 засудженого переведено до дільниці соціальної реабілітації. На момент розгляду справи невідбута частина покарання складає 1 рік 6 місяців 4 дні.
Дослідивши характеристику особи засудженого ОСОБА_6 , колегія суддів апеляційного суду погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що до останнього не може бути застосоване умовно-дострокове звільнення від відбування покарання, адже такий не довів своє виправлення.
Наведені засудженим в апеляційній скарзі обставини та дані колегія суддів не вбачає підставою для скасування оскаржуваної ухвали.
Суд першої інстанції повно і всебічно вивчив дані про особу засудженого та дійшов вірного висновку про недоведеність того, що засуджений сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення, при цьому суд належним чином мотивував прийняте рішення.
Істотних порушень кримінального процесуального закону чи неправильного застосування кримінального закону, які б тягнули за собою скасування чи зміну рішення суду, апеляційним переглядом не встановлено.
Ураховуючи вищезазначене, оскаржувана ухвала є законною та обґрунтованою, а тому підстав для задоволення апеляційних вимог засудженого не вбачається.
Керуючись ст.ст.404, 405, 407, 419 КПК України, колегія суддів
п о с т а н о в и л а :
ухвалу Миколаївського районного суду Львівської області від 22 червня 2021 року, якою відмовлено у задоволенні подання Державної установи «Миколаївська виправна колонія (№ 50)» про умовно-дострокове звільнення засудженого ОСОБА_6 , залишити без змін, його апеляційну скаргу без задоволення.
Ухвала набирає законної сили з моменту її оголошення та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.
Судді:
ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4