ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
Справа № 639/3172/21 Головуючий 1ї інстанції: ОСОБА_1
Апеляційне провадження № 11-сс/818/296/22 Доповідач ОСОБА_2
Категорія арешт майна
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 лютого 2022 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Харківського апеляційного суду у складі:

головуючого - ОСОБА_2

суддів - ОСОБА_3 , ОСОБА_4

за участю секретаря - ОСОБА_5

власника майна - ОСОБА_6
представника власника майна - ОСОБА_7

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Харкові в режимі відеоконференції апеляційну скаргу представника власника майна ОСОБА_6 - адвоката ОСОБА_7 на ухвалу слідчого судді Жовтневого районного суду м.Харкова від 28 грудня 2021 року, якою частково задоволено клопотання прокурора Новобоварської окружної прокуратури м.Харкова ОСОБА_8 про арешт майна у кримінальному провадженні № 0000202 від 11.05.2021 року, за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст.307, ч.1 ст.311 КК України, -

В С Т А Н О В И Л А:
Ухвалою слідчого судді Жовтневого районного суду м.Харкова від 28 грудня 2021 року частково задоволено клопотання прокурора про арешт майна.

Суд вирішив накласти арешт на майно, яке було вилучено 16.12.2021 року під час проведення обшуку житла за адресою: АДРЕСА_1 , власниками якого є ОСОБА_6 та ОСОБА_9 , шляхом заборони відчуження, користування та розпорядження вилученим майном, а саме:
- банківську картку International invest Bank НОМЕР_1 ;
- банківську картка ПриватБанк НОМЕР_2 ;
- банківську картку ОщадБанк НОМЕР_3 ;
- банківську картку ПУМБ НОМЕР_4
- банківську картку ПУМБ НОМЕР_5 ;
- банківську картку MonoBank НОМЕР_6 ;
- банківську картку ПриватБанк НОМЕР_7 ;
- банківську картку SportBank НОМЕР_8 ;
- банківську картку ПриватБанк НОМЕР_9 ;
- чорновий запис на листі з маркуванням #hiholiday 1 шт., на якому наявна інформація щодо руху грошових коштів по банківським рахункам;
- заява голові правління АТ КБ ПриватБанк 1 шт., у якій міститься звернення щодо повернення грошових коштів, випадково переведених на інший рахунок;
- футляр Lysak Films з наявними 2 флеш накопичувачами всередині;
- планшет Apple iPad в чохлі, серійний номер: НОМЕР_10 , належний ОСОБА_6 ;
- жорсткий диск My Passport s/n WX81A686THZN;
- зошит з написом «АШАН» з чорновими записами, а саме зверненнями до різних банків, щодо повернення грошових коштів випадково переведених на інший рахунок;
- ноутбук Compaq58 F977C9FD-D142-49BA-9874-845115-C070BD та зарядний пристрій до нього, належний ОСОБА_9 ;
- мобільний телефон Apple iPhone 12 Pro s/n НОМЕР_11 , належний ОСОБА_6 ;
- мобільний телефон Apple iPhone Xs s/n НОМЕР_12 , належний ОСОБА_9 ;
- відеодомофон Sigma + HD 005, який здійснює запис усіх відвідувачів.
Накласти арешт на майно, яке було вилучено 16.12.2021 року під час проведення обшуку автомобіля ТМ «Mercedes-Benz GLE 250» з д.н.з. НОМЕР_13 , номер VIN: НОМЕР_14 , власником якого є ОСОБА_6 , шляхом заборони відчуження, користування та розпорядження вилученим майном, а саме:
- банківську картку O. Bank World НОМЕР_15 .
Зберігання арештованого майна доручити старшому слідчому Відділу поліції №1 Харківського районного управління поліції №3 ГУНП в Харківській області ОСОБА_10 .
У задоволенні клопотання прокурора Новобаварської окружної прокуратури м. Харкова ОСОБА_8 у кримінальному провадженні №0000202 від 11.05.2021 року в частині накладення арешту на грошові кошти, вилучені під час проведення обшуку житла за адресою: АДРЕСА_1 відмовити.
Купюри номіналом 500 гривень 12 шт.: ФЗ3861763, АЖ1813749, ВЄ3408964, ВИ9844317, ВД7199268, АД9055992, ГТ7139531, ХВ6863803, ХЗ9907133, МБ7430310, УД3130877, ВЕ0752375, номіналом 200 гривень 18 шт.: ЄЄ4985267, УЙ7764497, ТА7253209, ХИ0381425, ЦБ2940620, ХИ8374768, КЖ4796309, КЛ9558520, ЗД1883133, ХЖ8285139, СВ9399053, НА4458033, ХЕ9285281, ПЄ9497577, ПД7647563, УЖ9708879, СМ2051165, ВЕ1248251; номіналом 1000 гривень 11 шт.: ТА5206528, АЗ0746671, УИ6683915, УТ9895193, ЗВ7263874, УУ3700620, НП3161309, ИС9186344, УТ3733195, МЗ0641834, АВ2817008, номіналом 100 гривень 1 шт.: МП6381437 повернуто ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , як законному власнику.
Не погодившись з ухвалою слідчого судді представник ОСОБА_6 - адвокат ОСОБА_7 подав апеляційну скаргу, в якій просить ухвалу слідчого скасувати та постановити нову, якою відмовити у задоволені клопотання прокурора про арешт майна та повернути вилучене майно власнику.

В обґрунтування апеляційної скарги адвокат зазначає, що стороною захисту суду було надано достатньо доказів на підтвердження того факту, що ОСОБА_6 займається купівлею-продажем криптовалюти та здійснює платіжні операції Easy Pay гаманців.
Вказує, що клопотання про арешт на майно було подано до суду не прокурором, а слідчим органом, що вбачається з конверту яким було направлене клопотання про арешт майна, оскільки відправником зазначено відділ поліції № 1 Харківського РУП № З ГУ НП в Харківській області. Це вказує на те що клопотання було подане не уповноваженою на його подання особою, тобто суд взагалі не повинен був приймати дане клопотання до розгляду оскільки підписане прокурором клопотання повинно подаватися самим прокурором чи іншою особою за наявності на це певного доручення (такого доручення до матеріалів клопотання не було надано).
Зазначає, що накладення арешту на вилучені банківські картки є не обґрунтованим заходом, оскільки сама картка не може містити жодних доказів вчинення зазначеного злочину, адже картка не містить на собі жодної інформації проведення транзакцій. Інформація проведення транзакцій міститься в системі банку яка обслуговує рахунок особи. Тому для отримання такої інформації слідчий повинен звернутися до судді слідчого з метою розкриття банківської таємниці. І лише таким, а не будь-яким іншим чином слідство може отримати інформацію про транзакції по рахункам особи. Тому картка не може містити ознак вчинення злочину.
Також, вказує, що в ухвалі про проведення обшуку не зазначено чіткого переліку речей які можуть бути вилучені.

Прокурор в судове засідання не з`явився, був належним чином повідомлений про дату та час розгляду справи, причин своєї неявки суду не повідомив.

Враховуючи вимоги ч. 4 ст. 405, ч.2 ст. 422 КПК України, колегія суддів вважає за можливим проведення апеляційного перегляду ухвали слідчого судді за відсутності прокурора у кримінальному провадженні, оскільки неприбуття сторін або інших учасників кримінального провадження не перешкоджає проведенню розгляду, якщо такі особи були належним чином повідомлені про дату, час і місце апеляційного розгляду та не повідомили про поважні причини свого неприбуття.
Заслухавши доповідь судді, доводи ОСОБА_6 та його представника - адвоката ОСОБА_7 , які підтримали апеляційну скаргу та просили її задовольнити, дослідивши матеріали судового провадження та перевіривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла наступних висновків.
Згідно положень ст.41 Конституції України, кожен має право володіти, користуватись і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним.

У рішенні Європейського суду з прав людини від 07.06.2007 року у справі "Смирнов проти Росії" було висловлено правову позицію про те, що при вирішенні питання про можливість утримання державою речових доказів належить забезпечувати справедливу рівновагу між, з одного боку, суспільним інтересом та правомірною метою, а з іншого боку вимогами охорони фундаментальних прав особи. Для утримання речей державою у кожному випадку має існувати очевидна істотна причина.

Також, у рішенні Європейського суду з прав людини від 23 січня 2014 року у справі "East/West Alliance Limited" проти України" судом наголошено на тому, що перша та найбільш важлива вимога статті 1 Першого протоколу до Конвенції полягає у тому, що будь-яке втручання державного органу у право на мирне володіння майном повинно бути законним (див.також рішення у справі "Іатрідіс проти Греції"). Вимога щодо законності у розумінні Конвенції вимагає дотримання відповідних положень національного законодавства та відповідності принципові верховенства права, що включає свободу від свавілля (див.рішення у справі "Лемуан проти Франції", від 22 вересня 1994 року та "Кушоглу проти Болгарії" від 10 травня 2007 року).

Будь-яке втручання державного органу у право на мирне володіння майном повинно забезпечити «справедливий баланс» між загальним інтересом суспільства та вимогами захисту основоположних прав конкретної особи. Необхідність досягнення такого балансу відображена в цілому в структурі статті 1 Першого протоколу. Необхідного балансу не вдасться досягти, якщо на відповідну особу буде покладено індивідуальний та надмірний тягар (Рішення від 23 вересня 1982 року у справі "Спорронг та Льон рот проти Швеції"). Іншими словами, має існувати обґрунтоване пропорційне співвідношення між засобами, які застосовуються, та метою, яку прагнуть досягти (див. Рішення від 21 лютого 1986 року у справі "Джеймс та інші проти Сполученого Королівства").

При застосуванні заходів забезпечення кримінального провадження слідчий суддя повинен діяти у відповідності до вимог КПК України та судовою процедурою гарантувати дотримання прав, свобод та законних інтересів осіб, а також умов, за яких жодна особа не була б піддана необґрунтованому процесуальному обмеженню.

Зокрема, при вирішенні питання про арешт майна для прийняття законного та справедливого рішення слідчий суддя, згідно ст. ст. 94, 132, 173 КПК України, повинен врахувати правову підставу для арешту майна, можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні або застосування щодо нього конфіскації, в тому числі і спеціальної, наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою, розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження, а також наслідки арешту майна для підозрюваного, третіх осіб.

Відповідно до ч.11 ст.170 КПК України, заборона або обмеження користування, розпорядження майном можуть бути застосовані лише у разі, коли існують обставини, які підтверджують, що їх незастосування призведе до приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі майна.
Відповідно до положень ст.170 КПК України, арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна.

Згідно ч.2 ст.170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення:1) збереження речових доказів; 2) спеціальної конфіскації; 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

Згідно ч.3 ст.170 КПК України у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.

Відповідно до положень ч.1 ст.98 КПК України речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

З матеріалів судового провадження вбачається, що у провадженні СВ ВП №1 Харківського районного управління поліції №3 ГУНП в Харківській області перебувають матеріали досудового розслідування, внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань №0000202 від 11.05.2021 року за ознаками кримінальних правопорушень злочинів, передбачених ч.1 ст.307, ч.1 ст.311 КК України.
За версією органу досудового розслідування невстановлена особа на території Новобаварського району м. Харкова здійснює незаконний збут наркотичних засобів та психотропних речовин.
Органом досудового розслідування під час проведення досудового розслідування було встановлено, що на банківські картки, зареєстровані на ім`я ОСОБА_6 та ОСОБА_9 , здійснювався вивід (переведення) грошових коштів з електронних гаманців, на які сплачувались грошові кошти за придбання особливо небезпечної психотропної речовини - PVP, в ході проведення контролю за вчинення злочину у формі оперативної закупки.
16 грудня 2021 року на підставі ухвали слідчого судді Жовтневого районного суду м. Харкова від 14.12.2021 року було проведено обшук квартири АДРЕСА_2 , де мешкає громадянин ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , разом зі своєю дружиною ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , за результатами якого було виявлено та вилучено майно, детальний перелік майна зазначено в протоколі обшуку від 16.12.2021 року.
Крім того, 16 грудня 2021 року, на підставі ухвали слідчого судді Жовтневого районного суду м. Харкова від 14.12.2021 року, було проведено обшук транспортного засобу Mercedes-Bеnz GLE 250, д.н.з. НОМЕР_13 , який належить громадянину ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , за результатами якого було виявлено та вилучено банківську картку O. Bank World НОМЕР_15 .
Постановою старшого слідчого СВ ВП №1 ХРУП №3 ГУНП в Харківській області ОСОБА_10 від 17.12.2021 року майно, вилучене під час проведення обшуку за адресою: АДРЕСА_1 , та обшуку автомобіля Мercedes-Benz GLE 250, д.н.з. НОМЕР_13 визнано речовим доказом у кримінальному провадженні №0000202 від 11.05.2021 року.
Постановою прокурора Новобаварської окружної прокуратури м. Харкова ОСОБА_8 від 22.12.2021 року у кримінальному провадженні призначено судову комп`ютерно-технічну експертизу по вилученим електронним носіям інформації.
Оскільки ухвалу Жовтневого районного суду м.Харкова від 28 грудня 2021 року оскаржено представником власника майна ОСОБА_6 - адвокатом ОСОБА_7 лише в частині задоволення клопотання про арешт на майно, то колегія суддів, відповідно до ч.1 ст.404 КПК України, переглядає ухвалу слідчого судді в межах поданої апеляційної скарги, а щодо іншого майна на яке судом відмовлено у задоволенні клопотання про арешт майна вказаною ухвалою слідчого судді, то в цій частині питання законності та обґрунтованості колегією суддів не вирішується.

Задовольняючи клопотання прокурора, слідчий суддя врахував обставини зазначені у клопотанні та правову кваліфікацію кримінального правопорушення, за фактом вчинення якого здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні та в межах якого подано клопотання, виходив з того, що прокурором доведено, що вилучене майномістить відомості, які мають значення для забезпечення даного кримінального провадження, за існування розумних підозр вважати, що це майно є доказом злочину, за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у ст. 98 КПК України та можуть бути використані як доказ обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, зокрема щодо кількості та якості майна, що є об`єктом злочину, суб`єктів господарювання, що можуть бути причетні до вчинення злочину, а також можуть бути використані під час проведення експертного дослідження у кримінальному провадженні.

Колегія суддів погоджується з таким висновком слідчого судді з огляду на наступне.

При постановлені ухвали слідчим суддею, у відповідності до вимог КПК України, були враховані наведені в клопотанні прокурора правові підстави для арешту майна, зокрема відповідність майна критеріям, зазначеним у ст. 98 КПК України, а також доведеність мети застосування арешту майна, а саме збереження речових доказів, розумність та співрозмірність обмеження права власності, необхідність виконання завдань у даному кримінальному провадженні, а тому слідчим суддею обґрунтовано частково задоволено клопотання прокурора про арешт майна, з урахуванням наявних для цього підстав, передбачених ст. 170 КПК України.

Метою накладення арешту у поданому клопотанні орган досудового розслідування зазначив забезпечення збереження речових доказів.

Статтею 100 КПК України передбачено, що на речові докази може бути накладено арешт в порядку ст.ст. 170-174 КПК України, та згідно ч. 2, 3 ст. 170 КПК України слідчий суддя накладає арешт на майно, якщо є достатні підстави вважати, що воно відповідає критеріям, визначеним ч.1 ст. 98 КПК України.

Отже, з огляду на положення ч. 2, 3 ст. 170 КПК України, майно, яке відповідає критеріям, визначеним у ст. 98 КПК України повинно вилучатися та арештовуватися незалежно від того, хто є його власником, у кого і де воно знаходиться, незалежно від того чи належить воно підозрюваному чи іншій зацікавленій особі, оскільки в протилежному випадку не будуть досягнуті цілі застосування цього заходу - запобігання можливості протиправного впливу (відчуження, знищення, приховання) на певне майно, що, як наслідок, перешкодить встановленню істини у кримінальному провадженні.

Колегія суддів також звертає увагу, що арешт майна з підстав передбачених ч.2, 3 ст. 170 КПК України по суті являє собою форму забезпечення доказів і є самостійною правовою підставою для арешту майна поряд з забезпеченням цивільного позову та конфіскацією майна та, на відміну від двох останніх правових підстав, не вимагає оголошення підозри у кримінальному провадженні і не пов`язує особу підозрюваного з можливістю арешту такого майна.

Вказані норми невраховані апелянтом в доводах, що вказує про необґрунтованість апеляційних вимог.

Колегія суддів вважає, що на цьому етапі кримінального провадження достатньою мірою підтверджується наявність необхідності розслідування кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст.307, ч.1 ст.311 КК України.

При накладенні арешту на майно слідчий суддя має обов`язково переконатися в наявності доказів на підтвердження вчинення кримінального правопорушення. При цьому закон не вимагає аби вони були повними та достатніми на даній стадії кримінального провадження, однак вони мають бути такими, щоб слідчий суддя був впевнений у тому, що дані докази можуть дати підстави для пред`явлення обґрунтованої підозри у вчиненні того чи іншого злочину. Крім того, наявність доказів у кримінальному провадженні має давати слідчому судді впевненість в тому, що в даному кримінальному провадженні необхідно накласти вид обмеження з метою уникнення негативних наслідків.

Матеріали клопотання про арешт майна свідчать про відповідність вилученого майна ознакам речових доказів, оскільки вони можуть містити інформацію щодо обставин вчинення злочину, яка має значення для цього кримінального провадження і ці обставини стануть предметом перевірки під час досудового розслідування.

На переконання колегії суддів, вимоги клопотання, на цьому етапі досудового розслідування, виправдовують втручання у права і інтереси власника майна з метою забезпечення кримінального провадження.

Вилучене майноповинно бути досліджене під час досудового розслідування і може бути доказом по справі, зокрема для встановлення всіх фактичних обставин кримінального правопорушення, а також необхідністю отримання висновків відповідних спеціалістів на підтвердження або спростування факту, які слугуватимуть встановленню об`єктивної істини у кримінальному провадженні.

Доводи апелянта про те, що ОСОБА_6 займається купівлею-продажем криптовалюти та здійснює платіжні операції за допомогою Easy Pay гаманців є необґрунтованими, оскільки слідчий суддя на цій стадії не вправі вирішувати ті питання, які повинен вирішувати суд при розгляді кримінального провадження по суті і не вправі оцінювати докази з точки зору їх достатності і допустимості для встановлення вини чи її відсутності у фізичної або юридичної особи за вчинення кримінального правопорушення, а лише зобов`язаний на підставі розумної оцінки сукупності отриманих доказів визначити, що причетність тієї чи іншої особи до вчинення кримінального правопорушення є вірогідною та достатньою для застосування щодо неї заходів забезпечення кримінального провадження, одним із яких є накладення арешту на майно.

Також, оскільки з матеріалів провадження вбачається, що органом досудового розслідування під час проведення досудового розслідування було встановлено, що на банківські картки, зареєстровані на ім`я ОСОБА_6 та ОСОБА_9 , здійснювався вивід (переведення) грошових коштів з електронних гаманців, на які сплачувались грошові кошти за придбання особливо небезпечної психотропної речовини - PVP, тобто вилучене майно може мати певний зв`язок з розслідуваним кримінальним правопорушенням, а дійсні джерела походження грошових коштів є предметом доказування, згідно ст. 91 КПК України, виходячи з обраної кваліфікації дій.

Крім того, відомості щодо кваліфікації злочину, який внесений до ЄРДР не є остаточними, оскільки пов`язані з попередньою кваліфікацією дій, який може в подальшому уточнюватись. Також, в межах досудового розслідування можуть бути виявленими нові епізоди протиправної діяльності певних осіб, підприємств або ФОП.
Посилання апелянта на те, що відправником на поштовому конверті в якому направлення клопотання про арешт майна до суду першої інстанції зазначено відділ поліції №1 ХРУП №3 ГУНП в Харківській області є такими які не свідчать про те, що з клопотанням про арешт звернувся неуповноважений суб`єкт, оскільки клопотання підписано прокурором Новобоварської окружної прокуратури м.Харкова ОСОБА_8 , який має повноваження процесуального керівника у кримінальному провадженні №0000202 від 11.05.2021 року. (а.с. 7), а слідчим відділом ВП №1 ХРУП №3 ГУНП в Харківській області здійснюється досудове розслідування кримінального провадження №0000202 від 11.05.2021 року. Також, під час судового розгляду в суді першої інстанції прокурор ОСОБА_8 , який безпосередньо підписав клопотання про арешт майна, підтримав вказане клопотання та просив його задовольнити.
Посилання представника власника майна адвоката ОСОБА_7 на те, що ухвали слідчого судді від 14.12.2021 про надання дозволу на проведення обшуків є такими, які постановлені з порушенням КПК України, а тому вони є незаконними та всі докази отримані під час обшуку суд має визнати недопустимими є необґрунтованими, оскільки ухвали слідчого судді від 14.12.2021 року є такими, що набрали законної сили та відповідно до ст. 90 КПК України мають преюдиціальне значення для суду. Крім того, питання допустимості доказів слідчий суддя на цій стадії не вправі вирішувати, оскільки такі питання відповідно до ст. 89 КПК України суд повинен вирішувати при розгляді кримінального провадження по суті.

Колегія суддів зазначає, що арешт майна є тимчасовим заходом та після проведення певних експертних досліджень, які призначені в межах процесуальної діяльності органу досудового розслідування вилучене майно може бути повернуте власнику, в порядку, передбаченому ч.2 ст.174 КПК України.
Оцінюючи доводи клопотання прокурора, апеляційний суд дійшов висновку про те, що на час розгляду слідчим суддею клопотання про арешт майна існувала потреба в перевірці чи має вилучене майно відношення до даного кримінального провадження, чи може вони бути доказом у кримінальному провадженні, містить у собі відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, а також могли зберегти на собі сліди злочину.

Колегія суддів погоджується з висновком слідчого судді про необхідність накладення арешту на вказане у клопотанні вилучене майно виходячи з правової кваліфікації кримінального правопорушення, за фактом вчинення якого здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні, з метою запобігання можливості передачі та відчуження майна, яке відповідає критеріям, зазначеним у ст.98 КПК України та беручи до уваги наявність достатніх підстав вважати, що воно було предметом кримінального правопорушення, та визнано речовим доказом у даному кримінальному провадженні відповідною постановою, а також з метою запобігання пошкодженню, зіпсуванню, втраті, знищенню та відчуженню речових доказів,
Зважаючи на вищевикладене, в сукупності з обставинами кримінального провадження, колегія суддів об`єктивно переконана, що слідчий суддя суду першої інстанції, накладаючи арешт на вищевказане вилучене майно, діяв у спосіб і у межах діючого законодавства, арешт застосував на засадах розумності та співмірності, а тому доводи апеляційної скарги стосовно незаконності ухвали слідчого судді слід визнати необґрунтованими.

Доказів негативних наслідків від застосування такого заходу забезпечення кримінального провадження, як арешт майна, ані власником, ані його представниками не надано та колегією суддів не встановлено.
Істотних порушень норм КПК України, які могли б стати підставою для скасування ухвали слідчого судді не встановлено та не вбачаються такі і зі змісту апеляційних скарг.
Колегія суддів, також враховує, що цей захід забезпечення кримінального провадження є тимчасовим, його межі у часі окреслені строками досудового розслідування, які в свою чергу чітко регламентуються нормами ст.219 КПК України. Разом з цим, у подальшому власник майна має право звернутися із клопотанням про скасування цього арешту і вилучене майно йому може бути повернуто, згідно положень ст.174 КПК України.

За таких обставин, ухвала слідчого судді, відповідно до вимог ст. 370 КПК України, є законною, обґрунтованою і вмотивованою, а тому підстав для її скасування, колегія суддів не вбачає.
Керуючись ст. ст. 7, 9, 24, 309, 392, 399, 405, 419, 422 КПК України, колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А :
Апеляційну скаргу представника власника майна ОСОБА_6 - адвоката ОСОБА_7 залишити без задоволення.

Ухвалу слідчого судді Жовтневого районного суду м.Харкова від 28 грудня 2021 року залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Головуючий:

Судді: