ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
Провадження № 11-сс/818/71/22 Суддя доповідач ОСОБА_2
Категорія: продовження строків тримання під вартою
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 січня 2022 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Харківського апеляційного суду у складі:
головуючого - ОСОБА_2 ,
суддів - ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
за участю секретаря - ОСОБА_5 ,
захисника - адвоката ОСОБА_6
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Харкові апеляційну скаргу захисника підозрюваного ОСОБА_7 адвоката ОСОБА_6 на ухвалу слідчого судді Київського районного суду м. Харкова від 21 грудня 2021 року, якою задоволено клопотання слідчого СУ ГУНП в Харківській області ОСОБА_8 , про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою стосовно ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у кримінальному провадженні №0000772 від 16.04.2020 року, за ознаками злочинів, передбачених ч.1 ст. 14, ч.2 ст.28 - ст. 348, ч.2 ст. 28- ч.2 ст. 194 КК України,-
В С Т А Н О В И Л А:
Ухвалою слідчого судді Київського районного суду м. Харкова від 21 грудня 2021 року продовжено підозрюваному ОСОБА_7 , запобіжний захід у вигляді тримання під вартою у ДУ «Харківський слідчий ізолятор» в межах строку досудового розслідування на 32 дні, тобто до 27 січня 2022 року (включно), без визначення розміру застави.
На зазначену ухвалу слідчого судді захисник підозрюваного ОСОБА_7 адвокат ОСОБА_6 , подав апеляційну скаргу, в якій просить її скасувати та постановити нову ухвалу, якою обрати ОСОБА_7 інший запобіжний захід не пов`язаний із триманням під вартою.
Обґрунтовуючи апеляційну скаргу захисник посилається на необґрунтованість повідомлення про підозру, а також відсутність ризиків, передбачених ст. 177 КПК України. Вважає, що підстави для продовження підозрюваному ОСОБА_7 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відсутні.
В судове засідання апеляційного суду прокурор, який, відповідно до ч.1 ст. 135 КПК України, був належним чином повідомленим про місце, дату та час розгляду апеляційної скарги засобами телефонного зв`язку, не з`явився, причин неявки суду не повідомив.
Враховуючи вимоги ч. 4 ст. 405, ч.2 ст. 422 КПК України, колегія суддів вважає за можливе проведення апеляційного перегляду ухвали слідчого судді за відсутністю прокурора, оскільки неприбуття сторін або інших учасників кримінального провадження не перешкоджає проведенню розгляду, якщо такі особи були належним чином повідомлені про дату, час і місце апеляційного розгляду та не повідомили про поважні причини свого неприбуття.
Заслухавши доповідь судді, доводи захисника, який підтримав вимоги апеляційної скарги, дослідивши матеріали провадження та перевіривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, з наступних підстав.
З матеріалів справи вбачається, що ГУНП в Харківській області проводиться досудове розслідування у кримінальному провадженні №0000772 від 16.04.2020 року за ознаками злочинів, передбачених ч. 4 ст. 296, ч. 1 ст. 14, ст. 348, ч. 2 ст. 194 КК України.
27.07.2021 року ОСОБА_7 повідомлено про підозру у вчиненні злочинів, передбачених ч. 1 ст. 14, ч. 2 ст. 28, ст. 348 КК України, тобто готування до вчинення на посягання на життя працівника правоохоронного органу, у зв`язку з виконанням цим працівником службових обов`язків, що вчинене за попередньою змовою групою осіб; ч. 2 ст. 28, ч. 2 ст. 194 КК України, тобто пособництво в умисному знищенні чужого майна, що вчинене шляхом підпалу та за попередньою змовою групою осіб.
Ухвалою слідчого судді Київського районного суду м. Харкова від 27.07.2021 застосовано відносно підозрюваного ОСОБА_7 , запобіжний захід у вигляді тримання під вартою в умовах Державної установи «Харківський слідчий ізолятор» Міністерства юстиції України в межах строку досудового розслідування на 60 діб до 24.09.2021 року включно, без визначення застави.
Постановою заступника керівника Харківської обласної прокуратури від 20.09.2021 року продовжено строк досудового розслідування у кримінальному провадженні №0000772 від 16.04.2020 року до трьох місяців, тобто до 27.10.2021 року.
Ухвалою слідчого судді Київського районного суду м. Харкова від 22.09.2021 року продовжено підозрюваному ОСОБА_7 , запобіжний захід у вигляді тримання під вартою у ДУ «Харківський слідчий ізолятор» в межах строку досудового розслідування на 33 дні, тобто до 27 жовтня 2021 року (включно), без визначення розміру застави.
Ухвалою слідчого судді Київського районного суду м. Харкова від 26.10.2021 року продовжено строк досудового розслідування у кримінальному провадженні № 0000772 від 16.04.2020 за підозрою ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 14, ч. 2 ст. 28, ст. 348, ч. 2 ст. 28, ч. 2 ст. 194 КК України, ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст.28, ч. 2 ст.194 КК України до 6 (шести) місяців, тобто до 27.01.2022 року (включно).
Ухвалою слідчого судді Київського районного суду м. Харкова від 26.10.2021 року продовжено підозрюваному ОСОБА_7 , запобіжний захід у вигляді тримання під вартою у Державній установі «Харківський слідчий ізолятор» в межах строку досудового розслідування на 60 днів, тобто до 26.12.2021 року (включно), без визначення розміру застави.
20.12.2021 року слідчий звернувся до слідчого судді Київського районного суду м. Харкова з клопотанням про продовження строку тримання під вартою відносно підозрюваного ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в межах строку досудового розслідування, без визначення розміру застави.
В обґрунтування клопотання слідчий посилався на обґрунтованість підозри у вчиненні ОСОБА_7 злочинів, передбаченого ч.1 ст. 14, ч.2 ст.28, ст. 348, ч.2 ст. 28, ч.2 ст. 194 КК України та продовження існування ризиків, передбачених п.п. 1, 2, 3, 4, 5 ч.1 ст. 177 КПК України, а саме можливість запобігання спробам підозрюваного: переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно вплинути на потерпілих, свідків; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення.
Також слідчий зазначив, що строк дії запобіжного заходу у вигляді тримання підозрюваного закінчується 26.12.2021 року, однак завершити досудове розслідування до вказаного строку не представляється можливим, оскільки у кримінальному провадженні необхідно виконати наступне: отримати висновок судових фоноскопічних експертиз (орієнтовний термін завершення експертного дослідження грудень 2021 року - січень 2022 року); отримати висновок судової автотоварознавчої експертизи (орієнтовний термін завершення експертного дослідження грудень 2021 року - січень 2022 року); встановити інших осіб причетних до вчинених кримінальних правопорушень; у разі отримання достатніх, належних та допустимих доказів та встановлення інших осіб, причетних до вказаних злочинів, вирішити питання про повідомлення їм про підозру; ознайомити підозрюваних з матеріалами кримінального провадження в порядку ст. 290 КПК України; скласти обвинувальний акт та реєстр матеріалів досудового розслідування; виконати інші слідчі та розшукові дії, необхідність яких може виникнути в ході досудового розслідування.
Вирішуючи питання про продовження строку тримання ОСОБА_7 під вартою, слідчий суддя суду першої інстанції зазначив, що він обґрунтовано підозрюється у вчиненні злочинів, передбачених ч.1 ст. 14, ч.2 ст.28, ст. 348, ч.2 ст. 28, ч.2 ст. 194 КК України та зібрані під час досудового розслідування докази, надані до суду вказують на продовження існування ризиків, передбачених п.п. 1, 2, 3, 4, 5 ч.1 ст.177 КПК України, а саме: можливість запобігання спробам підозрюваного: переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно вплинути на потерпілих, свідків; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення.
Оцінивши сукупність обставин, а саме: вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним злочинів, згідно підозри, тяжкість покарання, що загрожує йому у разі визнання винуватим у вчиненні, в тому числі, особливо тяжкого злочину у сфері злочинів проти авторитету органів державної влади, за яке передбачене законом покарання до 15 років позбавлення волі, підвищену суспільну небезпечність інкримінованих підозрюваному дій, слідчий суддя суду першої інстанції вважав, що застосування до ОСОБА_7 менш суворих запобіжних заходів буде недостатнім для запобігання ризикам, передбаченим п.п. 1, 2, 3, 4, 5 ч.1 ст.177 КПК України, а тому, задовольнив клопотання слідчого та продовжив запобіжний захід ОСОБА_7 у вигляді тримання під вартою без визначення розміру застави, оскільки інкримінований ОСОБА_7 злочин, є злочином із погрозою застосування насильства.
Колегія суддів погоджується з вказаними висновками слідчого судді з наступних підстав.
Відповідно до вимог ст.177 КПК України підставою для застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті, тобто: переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.
Крім того, при вирішенні питання про обрання, продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою суд повинен врахувати обставини, передбачені ст.178 КПК України, зокрема, тяжкість кримінального правопорушення, у вчиненні якого обвинувачується особа та відомості, які її характеризують і можуть свідчити на користь збільшення (зменшення) ризику переховування від правосуддя чи інших способів неналежної процесуальної поведінки.
Під час апеляційного розгляду, колегією суддів встановлено, що рішення суду першої інстанції є обґрунтованим та постановлено з дотриманням зазначених вимог чинного та міжнародного законодавства.
Колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції, щодо продовження існування ризиків передбачених п.п.1, 2, 3, 4, 5 ч.1 ст.177 КПК України, оскільки ризиком у контексті кримінального провадження є певна ступінь ймовірності того, що особа, вдасться до вчинків, які будуть перешкоджати судовому розгляду або ж створять загрозу суспільству.
Зокрема, ризик втечі має оцінюватись у контексті чинників, пов`язаних з характером особи, її моральністю, місцем проживання, родом занять, майновим станом, сімейним зв`язками та усіма видами зв`язку з країною, в якій така особа піддається кримінальному переслідування («Бекчиєв проти Молдови» §58). Серйозність покарання є ревалентною обставиною в оцінці ризику того, що обвинувачений може втекти («Ідалов проти Росії», «Гарицьки проти Польщі», «Храїді проти Німеччини», «Ілійков проти Болгарії»), а наявність судимості може стати підставою для обґрунтування того, що обвинувачений може вчинити новий злочин («Сельчук проти Туреччини», «Мацнеттер проти Австрії»).
Надаючи оцінку можливості обвинуваченого переховуватися від суду або незаконно впливати на інших учасників провадження, суд бере до уваги, що існує певна ймовірність того, що останній з метою уникнення покарання, передбаченого за вчинення інкримінованого злочину може вдатися до відповідних дій.
Перевіряючи доцільність продовження запобіжного заходу у виді тримання підозрюваного під вартою та продовження існування ризиків, передбачених п.п. 1, 2, 3, 4, 5 ч.1 ст. 177 КПК України, а саме можливість запобігання спробам підозрюваного: переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно вплинути на потерпілих, свідків; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення, колегія суддів вважає, що суд дійшов правильного висновку про їх наявність з огляду на конкретні обставини кримінального провадження та відомості про особу підозрюваного.

Згідно відомостей, що є наявними в матеріалах судового провадження ОСОБА_7 підозрюється у вчиненні умисних тяжкого та особливо тяжких злочинів, передбачених 1 ст. 14, ч.2 ст.28, ст. 348, ч.2 ст. 28, ч.2 ст. 194 КК України, один з яких, є злочином у сфері злочинів проти авторитету органів державної влади, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк до 15 років, на що обґрунтовано послався суд першої інстанції у своєму рішенні. особливо тяжкого кримінального правопорушення у сфері злочинів проти авторитету органів державної влади,
Згідно відомостей про особу підозрюваного вбачається, що він офіційно не працевлаштований, отже не має офіційних джерел отримання прибутку, не одружений, що свідчить про відсутність міцних соціальних зв`язків.
Враховуючи підвищену суспільну небезпечність інкримінованого підозрюваному злочину, який було вчинено ОСОБА_7 , згідно підозри, та усвідомлюючи можливість отримання покарання у вигляді позбавлення волі на значний термін, є ймовірність того, що він може переховуватись від органів досудового розслідування та суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно вплинути на потерпілих, свідків; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення.
Згідно сформованої практики Європейського суду з прав людини, тримання особи під вартою може бути виправдане, якщо існують реальні ознаки наявності справжнього суспільного інтересу, який, незважаючи на презумпцію невинуватості, переважає принцип поваги до особистої свободи. Застосовуючи запобіжний захід у виді тримання під вартою, необхідно виходити із того, що судове рішення повинно забезпечити не тільки права підозрюваного, а й високі стандарти охорони прав і інтересів як суспільства, так і потерпілого. Визначення таких прав, як підкреслює Європейський суд з прав людини, вимагає від суспільства більшої суворості в оцінці цінностей суспільства («Летельє проти Франції»).

Колегія суддів враховує, що Європейський суд з прав людини у справі «Ілійков проти Болгарії» зазначив, що «суворість передбаченого покарання» є суттєвим елементом при оцінюванні «ризиків переховування або повторного вчинення злочинів». У справі «Летельє проти Франції» вказано, що особлива тяжкість деяких злочинів може викликати таку реакцію суспільства і соціальні наслідки, які виправдовують попереднє ув`язнення як виключну міру запобіжного заходу протягом певного часу.

Відповідно усталеної практики Європейського суду з прав людини, право людини на свободу є основоположним, але не абсолютним, та може бути обмежено з огляду на суспільний інтерес.

З урахуванням фактичних обставин вчинення дій, згідно підозри, які інкримінуються підозрюваному ОСОБА_7 , а саме, вчинення умисного злочину, спрямованого на свідоме знищення майна людей, а також злочині у сфері злочинів проти авторитету органів державної влади, колегія суддів вважає, що у цьому судовому провадженні є наявний суспільний інтерес, який полягає у необхідності захисту високих стандартів охорони прав і інтересів суспільства, зокрема права власності, а також життя та здоров`я населення, яке, відповіднодо ст.3 Конституції України є найвищою соціальною цінністю в Україні.

За таких обставин, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що саме внаслідок суспільної небезпечності таких дій є об`єктивні підстави вважати, що підозрюваний може переховуватись від правоохоронних органів та суду, що в свою чергу призведе до порушення розумних строків досудового слідства, а також належне дотримання сторонами їх процесуальних прав та обов`язків.

Зазначене вказує на неможливість в цьому конкретному випадку застосування до підозрюваного іншого більш м`якого запобіжного заходу.

При встановленні наявності ризику впливу на потерпілих та свідків у цьому кримінальному провадженні, слід враховувати встановлену КПК процедуру отримання показань від осіб, які є свідками та потерпілими, у кримінальному провадженні, а саме спочатку на стадії досудового розслідування показання отримуються шляхом допиту слідчим чи прокурором, а після направлення обвинувального акту до суду на стадії судового розгляду усно шляхом допиту особи в судовому засіданні (частини 1, 2 статті 23, статті 95, 224 КПК).

Ризики, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що на цьому етапі досудового розслідування підозрюваний може здійснити спробу протидії кримінальному провадженню у формах, що передбачені ч. 1 ст. 177 КПК, слід вважати наявними за умови встановлення обґрунтованої ймовірності можливості здійснення підозрюваним зазначених дій.

При цьому КПК не вимагає доказів того, що підозрюваний обов`язково (поза всяким сумнівом) здійснюватиме відповідні дії, однак вимагає доказів того, що вона має реальну можливість їх здійснити у конкретному кримінальному провадженні в майбутньому.

За таких обставин доводи сторони захисту про відсутність ризиків, передбачених ст.177 КПК України, не знайшли свого підтвердження під час апеляційного розгляду та не можуть бути прийняті до уваги, оскільки не ґрунтуються на наявних матеріалах провадження.

Доводи захисника щодо відсутності ризиків, передбачених ст.177 КПК України свідчать про необґрунтованість вимоги апеляційної скарги про обрання іншого запобіжного заходу, оскільки обрання будь-якого запобіжного заходу без встановлення ризиків є процесуально незаконним. За таких обставин, колегія суддів позбавлена процесуальної можливості задовольнити вимоги апеляційної скарги, а доводи захисника ґрунтуються суто на його суб`єктивних оціночних судженнях.

Суб`єктивні доводи апеляційної скарги захисника з приводу необґрунтованості підозри, не свідчать про незаконність рішення слідчого судді. Питання оцінювання доказів з точки зору їх достатності і допустимості для визнання особи винною чи невинною у вчиненні злочину на даному етапі провадження судом не вирішуються, оскільки вони підлягають розгляду при судовому розгляді по суті. Суд на цій стадії процесу на підставі розумної оцінки сукупності отриманих доказів повинен визначити лише чи є причетність особи до вчинення злочину вірогідною та достатньою для застосування щодо особи обмежувальних заходів. Питання щодо остаточної кваліфікації має бути вирішене органом досудового розслідування. Згідно практики ЄСПЛ, який у рішенні в справі «Нечипорук і Йонкало проти України» від 21 квітня 2011 р. встановив значення терміну «обґрунтована підозра» як таке, за якого існують факти чи інформація, що можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення.
Таким чином, зазначені у апеляційній скарзі доводи та підстави, з яких захисник просить скасувати ухвалу суду, не знайшли свого підтвердження під час апеляційного перегляду і не є визначеними законом підставами для скасування оскаржуваного рішення.
Отже, доводи апеляційної скарги захисника щодо необґрунтованості ухвали слідчого судді є безпідставними, оскільки слідчим суддею було належним чином перевірено та досліджено докази, надані слідчим та стороною захисту, враховані докази, які вказують на обґрунтованість підозри, а також відомості, які характеризують особу підозрюваного, його вік та його сімейний стан. При цьому, висновки слідчого судді належним чином мотивовані та наведені обґрунтовані підстави для продовження підозрюваному ОСОБА_7 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою без визначення розміру застави.

Таке судове рішення не суперечить вимогам ст. 5 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, оскільки у провадженні існують реальні ознаки справжнього суспільного інтересу, який, незважаючи на презумпцію невинуватості, переважає принцип поваги до особистої свободи, а також цілком відповідають усталеній практиці Європейського Суду з прав людини, яка свідчить про те, що рішення суду повинно забезпечити не тільки права підозрюваного, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів, що вимагає від суду більшої суворості в оцінці порушень цінностей суспільства.

За таких обставин, колегія суддів погоджується з висновками слідчого судді та вважає, що застосування до ОСОБА_7 іншого, менш суворого виду запобіжного заходу, ніж тримання під вартою, не буде достатнім для запобігання ризикам, передбаченим п.п. 1, 2, 3, 4, 5 ч.1 ст.177 КПК України.

З урахуванням зазначеного, колегія суддів дійшла висновку про законність та обґрунтованість ухвали суду першої інстанції про продовження строку запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою стосовно ОСОБА_7 та відсутності жодних підстав для зміни чи скасування рішення за доводами апеляційної скарги захисника.

Керуючись ст. ст. 376, 392, 393, 404, 405, ст.407 ч.3 п.1, ст.ст. 418, 419, 422, 424 КПК України, колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А :
Апеляційну скаргу захисника підозрюваного ОСОБА_7 адвоката ОСОБА_6 - залишити без задоволення.

Ухвалу слідчого судді Київського районного суду м. Харкова від 21 грудня 2021 року- залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Головуючий

Судді