Провадження №11-кп/801/274/2022
Головуючий у суді 1-ї інстанції: ОСОБА_1
ВІННИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
21 лютого 2022 року м. Вінниця

Вінницький апеляційний суд в складі:
головуючого-судді ОСОБА_2 ,
суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
із секретарем ОСОБА_5 ,
з участю прокурора ОСОБА_6
та захисника засудженого ОСОБА_7 - адвоката ОСОБА_8 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні судове провадження за апеляційною скаргою захисника засудженого ОСОБА_7 - адвоката ОСОБА_8 на ухвалу Вінницького міського суду Вінницької області від 13 січня 2022 року, якою відмовлено у задоволенні клопотання засудженого ОСОБА_7 про заміну невідбутої частини покарання більш м`яким покаранням,

в с т а н о в и в :

До Вінницького міського суду Вінницької області надійшло клопотання засудженого ОСОБА_7 про заміну йому невідбутої частини строку покарання більш м`яким покаранням, яке мотивовано тим, що він відбув 3/4 частини строку покарання, заохочувався адміністрацією установи, був працевлаштований.

Розглянувши клопотання, суд відмовив в його задоволенні за недоведеності виправлення засудженого.

В апеляційній скарзі захисник засудженого ОСОБА_7 адвокат ОСОБА_8 , вважаючи рішення суду першої інстанції незаконним, просить його скасувати та постановити нову ухвалу, якою замінити ОСОБА_7 невідбуту частину строку покарання більш м`яким покарання. Апеляційну скаргу мотивує тим, що ОСОБА_7 дійсно став на шлях виправлення, що підтверджується його сумлінною поведінкою, ставленням до праці, до суспільного життя, режиму відбування покарання, до майбутнього життя, однак суд першої інстанції не надав позитивним змінам, що відбулись в життя ОСОБА_7 та які засвідчують процес його виправлення, належної оцінки. Щодо відсутності у засудженого постійного працевлаштування зазначає, що це залежить не від волі ОСОБА_7 та його небажання працювати, а від того, що адміністрація установи не забезпечує засудженого роботою.

Заслухавши суддю - доповідача, захисника засудженого ОСОБА_7 адвоката ОСОБА_8 , який підтримав апеляційну скаргу, прокурора ОСОБА_6 , який заперечив проти її задоволення, перевіривши матеріали судового провадження та доводи апеляційної скарги, колегія суддів не знаходить підстав для її задоволення.

Згідно з п.3 ч.1 ст. 537 КПК України під час виконання вироків, суд має право вирішувати питання про заміну невідбутої частини покарання більш м`яким.
Відповідно до ст. 82 КК України, особам, що відбувають покарання у виді обмеження або позбавлення волі, невідбута частина покарання може бути замінена судом більш м`яким покаранням.
Відповідно до роз`яснень, які викладено в п. 2 Постанови Пленуму Верховного суду України №2 від 26.04.2002 «Про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміну невідбутої частини покарання більш м`яким», заміна невідбутої частини покарання більш м`яким можливе лише після повного та всебічного вивчення даних про особу засудженого. При цьому головною умовою прийняття такого рішення є доведеність при заміні невідбутої частини покарання більш м`яким того, що засуджений став на шлях виправлення, що означає, що його сумлінна поведінка і ставлення до праці свідчать про успішність процесу виправлення і можливості ефективного продовження його при умові застосування до засудженого більш м`якого виду покарання.
Таким чином, однією з умов застосування до засудженого положень ст. 82 КК України і призначення йому більш м`якого покарання є те, що він став на шлях виправлення. Про вказане може свідчити його сумлінна поведінка і ставлення до праці.
Заміна невідбутої частини покарання більш м`яким може бути застосована, якщо засуджений став на шлях виправлення. Суду під час розгляду зазначених клопотань слід ретельно з`ясовувати ставлення засудженого до вчиненого злочину, праці, навчання, додержання ним вимог режиму, участь у самодільних організаціях, а також наміри засудженого щодо залучення до суспільно корисної праці.
В ході судового розгляду клопотання встановлено, що ОСОБА_7 відбув більше, ніж 2/3 строку покарання.
За місцем відбування покарання засуджений характеризується посередньо, двічі притягувався до дисциплінарної відповідальності, які погашені та має чотири заохочення. Долучався до робіт у майстерні, виконував в установі ремонтні роботи на безоплатній основі, був працевлаштований лише у квітні-травні 2021 року, на даний час непрацевлаштований з власних переконань. Виконує обов`язки днювального відділення СПС, покладені завдання намагається виконувати вчасно, потребує контролю за якістю їх виконання. По відношенню до представників адміністрації поводиться ввічливо з метою поблажливого ставлення до себе. До виконання передбачених законом вимог персоналу ставиться не завжди сумлінно через особисту неорганізованість. Намагається самостійно виконувати роботи із самообслуговування, достатніх навичок для самостійного їх виконання не має. До виконання робіт із благоустрою установи не завжди ставиться із розумною ініціативою, заходи виховного та режимно-профілактичного характеру відвідує, але не завжди робить для себе належні висновки.
Залучений до програми диференційованого виховного впливу «Підготовка до звільнення», однак активної участі у її реалізації не приймає. До підвищення наявного загальноосвітнього рівня та вдосконалення наявних професійно-технічних навичок не прагне. Участі у роботі в самодіяльних організаціях брати не бажає, соціально корисні зв`язки не підтримує.
Вищенаведене не свідчить про те, що ОСОБА_7 повноцінно, стабільно став на шлях виправлення.
Крім того у засудженого ОСОБА_7 встановлено середній рівень ризику вчинення повторного кримінального правопорушення, визначеної з використанням підсистеми «КАСАНДРА» Єдиного реєстру засуджених та осіб, узятих під варту.
Судом першої інстанції також взято до уваги те, що адміністрацією установи «Вінницька виправна колонія (№86)» розглядалось питання про заміну невідбутої частини покарання більш м`яким, однак ОСОБА_7 було відмовлено, оскільки він не став на шлях виправлення, а також 06.10.2020 розглядалось питання про умовно-дострокове звільнення ОСОБА_7 від відбування покарання та засудженому було відмовлено, оскільки він не довів свого виправлення.
Твердження захисника ОСОБА_8 про те, що засуджений непрацевлаштований на постійній основі, оскільки адміністрація установи не забезпечує його роботою, не підтвердилось матеріалами судового провадження.

З огляду на викладене, колегія суддів приходить до висновку про законність оскаржуваного рішення та не вбачає підстав для його скасування з викладених в апеляційних скаргах мотивів, а тому в задоволенні апеляційної скарги захисника засудженого ОСОБА_7 адвоката ОСОБА_8 слід відмовити, а ухвалу суду першої інстанції залишити без змін.
Керуючись ст.ст. 405, 407 КПК України, апеляційний суд,

п о с т а н о в и в :
Апеляційну скаргу захисника засудженого ОСОБА_7 - адвоката ОСОБА_8 залишити без задоволення, а ухвалу Вінницького міського суду Вінницької області від 13 січня 2022 року, якою відмовлено у задоволенні клопотання засудженого ОСОБА_7 про заміну невідбутої частини покарання більш м`яким покаранням, - без зміни.
Ухвала оскарженню не підлягає.
Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4