Провадження № 1-кп/638/973/21
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 листопада 2021 року Дзержинський районний суд м. Харкова складі:
головуючого судді - ОСОБА_1 ,
за участю секретаря - ОСОБА_2 ,
прокурора - ОСОБА_3
обвинуваченої - ОСОБА_4 ,
захисника - ОСОБА_5
розглянувши в судовому засіданні в приміщенні суду в м. Харкові кримінальне провадження № 0003926 від 15.12.2020 року за обвинуваченням ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки м. Харкова, громадянки України, не заміжньої, офіційно не працюючої, яка зареєстрована та фактично мешкає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше неодноразово судимої, останній раз: вироком Київського районного суду м. Харкова від 13.05.2019 року за ч.2 ст.185, ч.4 ст.70, ст.71 КК України до 3 років 2 місяців позбавлення волі, 03.07.2020 звільнена по відбуттю строку покарання, у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.15 ч.2 ст.186 КК України, -

ВСТАНОВИВ:

Дзержинським районним судом м. Харкова здійснюється судовий розгляд кримінального провадження № 0003926 від 15.12.2020 року за обвинуваченням ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.15 ч.2 ст.186 КК України.
У судовому засіданні прокурор заявив клопотання про продовження строку запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, оскільки на теперішній час продовжують існувати ризики, які слугували підставою для обрання такого запобіжного заходу. Обвинувачена може переховуватись від суду у зв`язку із суворістю покарання, також може вчинити інше кримінальне правопорушення, оскільки не має постійного місця роботи, раніше неодноразово судима за скоєння корисливих злочинів. На теперішній час не допитані свідки, розгляд справи триває, зміна запобіжного заходу може мати наслідки ухилення обвинуваченою від суду та перешкоджання кримінальному провадженню іншим чином. Враховуючи викладене, вважає, що до обвинуваченої ОСОБА_4 не може бути застосований більш м`який запобіжний захід, ніж тримання під вартою.
Обвинувачена ОСОБА_4 заперечувала проти задоволення клопотання прокурора. До суду надала пиьмове клопотання про зміну запобіжного заходу відносно неї з тримання під вартою на цілодобовий домашній арешт. Зазначила, що застосований відносно неї запобіжний захід у вигляді тримання під вартою пролонгується без достатніх підстав та здійснюється невиправдано тривалий час. Такий захід є найбільш суворим для виняткових випадків та існують менш суворі заходи, питання щодо застосування яких повинно вирішуватися з урахуванням ризиків, передбачених статтею 177 КПК України. Щодо ризиків обвинувачена звернула увагу, що стороною обвинувачення не надано достатніх доказів існування таких ризиків. Лише тяжкість покарання не може покладатися в основу ризику переховування від суду. Відповідно практики Європейського суду з прав людини справа щодо притягнення до кримінальної відповідальності за вчинення злочину, де передбачена вища міра покарання, повинна розглядатися в розумні строки та не перевищувати 16 місяців. Оцінка прокурором ризиків з урахуванням скоєння раніше обвинуваченою злочинів, не працевлаштування та не проживання її за місцем реєстрації, на думку ОСОБА_4 , містить елементи дискримінації на підставі соціального статусу. Просила застосувати відносно неї запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту та вважає такий захід цілком достатнім.
Захисник в судовому засіданні заперечував проти задоволення клопотання прокурора про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. Зазначив, що обвинувачена ОСОБА_4 є матір`ю двоїх неповнолітніх дітей, що свідчить про наявність міцних соціальних зв`язків. Просить врахувати суд при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу відносно ОСОБА_4 відсутність обставин, що обтяжують покарання, та майнової шкоди в даному кримінальному провадженні. Вважає, що відносно ОСОБА_4 можливо обрати більш м`який запобіжний захід у вигляді домашнього арешту.
Суд, заслухавши думку учасників судового провадження, вивчивши матеріали кримінального провадження, встановив наступне.
Згідно з ч.3 ст.331 КПК України незалежно від наявності клопотань суд зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою до спливу двомісячного строку з дня застосування судом до обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, якщо судове провадження не було завершене до його спливу.
Вирішуючи питання щодо доцільності продовження тримання обвинуваченої під вартою, суд приймає до уваги, що ОСОБА_4 відповідно до ухвали суду від 04.02.2021 обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою до 04.04.2021 року. В подальшому, запобіжний захід у вигляді тримання під вартою був продовжений ухвалами суду від 29.03.2021, від 06.05.2021, від 22.06.2021, від 26.07.2021 та від 21.09.2021.
Відповідно до ч.2 ст. 1, ч.5 ст.9 КПК України кримінальне процесуальне законодавство України складається з відповідних положень Конституції України, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, цього Кодексу та інших законів України. Кримінальне процесуальне законодавство України застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини.

Згідно зі статтею 9 Конституції України Конвенція про захист прав людини і основоположних свобод та Протоколи до неї (надалі Конвенція) є частиною національного законодавства України, як чинний міжнародний договір, згода на обов`язковість якого надана Верховною Радою України. Стаття 17 Закону України N° 3477-IV «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» передбачає застосування судами Конвенції та практики ЄСПЛ як джерела права, а стаття 18 цього Закону визначає порядок посилання на Конвенцію та практику Суду.

Положеннями ст. ст. 5, 18 Конвенції передбачено, що нікого не може бути позбавлено свободи, крім таких випадків і відповідно до процедури, встановленої законом: законний арешт або затримання особи, здійснене з метою допровадження її до компетентного судового органу за наявності обґрунтованої підозри у вчиненні нею правопорушення або якщо обґрунтовано вважається необхідним запобігти вчиненню нею правопорушення чи її втечі після його вчинення. Обмеження, дозволені згідно з цією Конвенцією щодо зазначених прав і свобод, не застосовуються для інших цілей ніж ті, для яких вони встановлені.

Згідно Постанови N 14 Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 19.12.2014 р. «Про узагальнення судової практики застосування судами першої та апеляційної інстанції процесуального законодавства щодо обрання, продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою» відповідно до ч. 6 ст. 22 КПК України суд, зберігаючи об`єктивність та неупередженість, створює необхідні умови для реалізації сторонами їхніх процесуальних прав та виконання процесуальних обов`язків. У ході судового провадження сторона обвинувачення зобов`язана доводити реальність ризиків, що виправдовують обмеження свободи.

Відповідно до ч.2 ст.177 КПК України підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті. Слідчий, прокурор не мають права ініціювати застосування запобіжного заходу без наявності для цього підстав, передбачених цим Кодексом.

Пунктом 175 рішення Європейського суду з прав людини від 21 квітня 2011 року у справі "Нечипорук і Йонкало проти України" визначений термін "обґрунтована підозра", який означає, що існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення.

Європейський суд з прав людини роз`яснює, що наявність підстав для тримання особи під вартою та продовження строку тримання під вартою має оцінюватися в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин. Тримання під вартою та продовження строку тримання під вартою може бути виправдано за наявності того, що його вимагають справжні інтереси суспільства, які не зважаючи на презумпцію невинуватості, переважають над принципом поваги до особистої свободи.

В судовому засіданні прокурор заявив клопотання про застосування до обвинуваченої ОСОБА_4 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, посилаючись на існування ризиків, передбачених п.п. 1, 4, 5 ч.1 ст.177 КПК України, а саме можливість переховуватись від суду; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інші кримінальні правопорушення. Підставою застосування до обвинуваченої ОСОБА_4 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою вважає наявність обґрунтованої підозри у вчиненні тяжкого злочину, а також наявність вищезазначених ризиків, які дають достатні підстави вважати, що обвинувачена може здійснити зазначені вище дії.

Виходячи з принципу судового контролю за дотриманням прав, свобод та інтересів осіб у кримінальному провадженні, враховуючи дані про особу обвинуваченої ОСОБА_4 , яка раніше неодноразово притягувалася до кримінальної відповідальності за корисливі злочини; обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення через незначний проміжок часу після звільнення з місць позбавлення волі; тяжкість покарання в разі визнання останньої винуватою; відсутність постійного місця роботи та стабільного доходу, умисний корисливий характер попередніх вчинених нею злочинів, ставлення обвинуваченої до вчиненого, наяність не знятої та непогашеної судимості, а також те, що судовий розгляд даного кримінального провадження не завершений з об`єктивних причин, суд вважає за необхідне запобіжний захід обвинуваченій ОСОБА_4 у вигляді тримання під вартою продовжити.
Посилання обвинуваченої ОСОБА_4 та її захисника на можливість застосування більш м`якого запобіжного заходу у вигляді цілодобового домашнього арешту суд не приймає, зважаючи на відсутність доказів щодо міцних соціальних зв`язків. Матеріалами справи не підтверджено, що діти обвинуваченої на теперішній час проживають за місцем проживання матері та потребують саме її догляду. Також не підтверджено, що діти проживали разом з матір`ю та обвинувачена опікувалась ними до її затримання у даному кримінальному провадженні. Відсутність майнової шкоди суд також не може взяти до уваги, оскільки обвинувачену було затримано одразу після вчинення кримінального правопорушення та її дії кваліфіковано за ч.2 ст.15 ч.2 ст.186 КК України як закінчений замах на відкрите викрадення чужого майна (грабіж), вчинений повторно.
Посилання обвинуваченої на недоведеність прокурором ризику впливу на свідків та потерпілого суд не приймає до уваги, оскільки про вказаний ризик не зазначено в клопотанні, заявленому прокурором.
З огляду на викладене, враховуючи практику Європейського суду з прав людини, яка свідчить про те, що суд своїм рішенням повинен забезпечити не лише права обвинувачених, але й високі стандарти охорони загально суспільних прав та інтересів, що вимагає від суду більшої суворості в оцінці порушень цінностей суспільства, з метою запобігти ризикам, суд вважає необхідним продовжити застосування до обвинуваченої ОСОБА_4 обраного раніше запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. Суд вважає, що менш суворий запобіжний захід не здатний забезпечити належну процесуальну поведінку обвинуваченої.
За вказаних обставин, суд дійшов висновку про те, що запобіжний захід відносно обвинуваченої ОСОБА_4 у вигляді тримання під вартою необхідно продовжити до 16.01.2022 року включно.
Керуючись ст.ст.331, 369, 370 КПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

Клопотання прокурора щодо продовження дії запобіжного заходу у виді тримання під вартою - задовольнити.
Продовжити строк дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно обвинуваченої ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на 60 днів, тобто з 18.11.2021 року по 16.01.2022 року включно.
Строк дії ухвали про продовження ОСОБА_4 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою визначити до 16.01.2022 року включно.
Відкласти розгляд кримінального провадження по обвинуваченню ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.15 ч.2 ст.186 КК України на 17.12.2021 року на 13 год 00 хв.
Копію ухвали вручити обвинуваченій ОСОБА_4 та направити Державній установі "Харківський Слідчий Ізолятор" для відома і виконання.
Ухвала суду в частині продовження строку дії запобіжного заходу у виді тримання під вартою може бути оскаржена до Харківського апеляційного суду протягом семи днів з дня проголошення, а обвинувачена, яка перебуває під вартою, може оскаржити в той же строк з моменту вручення їй копії ухвали, в іншій частині ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий суддя ОСОБА_1