Справа № 134/1309/21
УХВАЛА
про арешт майна

27 жовтня 2021 року Крижопільський районний суд

Вінницької області

Слідчий суддя Крижопільського районного суду ОСОБА_1

з участю: секретаря ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

слідчого ОСОБА_4

представника Крижопільської селищної ради ОСОБА_5

розглянувши клопотання старшого слідчого СВ Відділення поліції № 1 Тульчинського РВП ГУНП у Вінницькій області ОСОБА_6 у кримінальному провадженні за № 0000158 від 30.07.2021 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 197-1 КК України про арешт майна,

В С Т А Н О В И В:
Старший слідчий СВ Відділення поліції № 1 Тульчинського РВП ГУНП у Вінницькій області ОСОБА_6 звернувся з клопотанням про арешт майна у кримінальному провадженні за № 0000158 від 30.07.2021 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 197-1 КК України.

Вказав, що слідчим відділенням ВП №1 Тульчинського РВП ГУНП у Вінницькій області проводиться досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0000158 від 30.07.2021 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 197 1 КК України.

У ході досудового розслідування установлено, що невідомими особами, здійснено часткове зайняття земельних ділянок на території колишнього аеродрому за межами смт. Крижопіль Тульчинського району вінницької області, шляхом здійснення посіву зернових культур орієнтовною площею понад 46 га.

29.07.2021 проведено огляд земельної ділянки, а саме територія колишнього аеродрому, що розташована за межами смт. Крижопіль у напрямку до с. Зеленянка, Крижопільської територіальної громади, Тульчинського району, Вінницької області.

Установлено, що загальна площа вказаної земельної ділянки становить 124 га. При її огляді частина земельних ділянок у різних місцях засіяна злаковою рослинністю, ззовні схожою на пшеницю та овес, а також соняшником та кукурудзою орієнтовною площею 46 га.

Відповідно до інформації наданої Крижопільською селищною радою від 05.08.2021 №02-24/1222 вищевказана земельна ділянка згідно генплану, затвердженого рішенням 26 сесії 7 скликання від 21.12.2017 р. №14-26/17 територія житлової та громадської забудови передбачена для надання ділянок учасникам АТО для будівництва та обслуговування індивідуальних житлових будинків, господарських будівель та споруд. Дана територія на підставі проекту землеустрою щодо встановлення меж населеного пункту смт. Крижопіль розробленого ПП ЦЕП «Сервіс-Центр» внесена в межі населеного пункту.

В 2016 році, враховуючи численні заяви учасників АТО про надання земельних ділянок для забудови, селищною радою були проведені роботи по розбивці даної території згідно генплану та проведено жеребкування, відповідно до якого учасникам АТО наділені земельні ділянки. Але станом на 05.08.2021 ще не врегульовані всі відповідні документи для надання земельних ділянок учасникам АТО згідно чинного законодавства.

У зв`язку із цим селищна рада не може надати кадастровий номер та підтверджуючі документи на самовільно зайняту земельну ділянку на території колишнього аеродрому у зв`язку з тим, що відомості щодо даної ділянки не внесені до Державного земельного кадастру.

Відповідно до ч. 1 ст. 98 КПК, речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

У зв`язку з чим виникла необхідність у накладенні арешту на вищевказані посіви зернових культур, що розташовані на території земельної ділянки колишнього аеродрому, що розташована за межами смт. Крижопіль у напрямку до с. Зеленянка, Крижопільської територіальної громади, Тульчинського району, Вінницької області загальною площею 124 га.

Слідчий в судовому засіданні клопотання підтримала, просила задовольнити.

Прокурор клопотання підтримала, вказала, крім обґрунтування викладеного в клопотанні, що накладення арешту на посіви необхідне для встановлення факту самовільного зайняття земельної ділянки, подальшого збирання та реалізації з метою відшкодування шкоди завданої незаконними діями.

Представник Крижопільської селищної ради підтримав клопотання.

Дослідивши та оцінивши в сукупності матеріали, додані до клопотання, суд дійшов до наступного висновку.

Відповідно до ч. 1ст. 170 КПК України, арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.

Згідно з ч.2 ст. 170 КПК України, арешт майна допускається з метою забезпечення: 1) збереження речових доказів; 2) спеціальної конфіскації; 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

Відповідно до ч.3ст.170 КПК України, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним уст. 98 КПК України.

При застосуванні заходів забезпечення кримінального провадження слідчий суддя повинен діяти відповідно до вимог КПК України та судовою процедурою гарантувати дотримання прав, свобод та законних інтересів осіб, а також умов, за яких жодна особа не була б піддана необґрунтованому процесуальному обмеженню.

Зокрема, при вирішенні питання про арешт майна для прийняття законного та справедливого рішення, слідчий суддя, згідно зі ст. ст.94,132 КПК України, повинен врахувати правову підставу для арешту майна, можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні або застосування щодо нього конфіскації, в тому числі і спеціальної, наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою, розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження, а також наслідки арешту майна для підозрюваного, третіх осіб.

Вказана норма узгоджується зі ст.1 Першого протоколу Конвенції про захист прав та основоположних свобод, відповідно до якої будь-яке обмеження власності повинно здійснюватися відповідно до закону, а отже суб`єкт, який ініціює таке обмеження повинен обґрунтувати свою ініціативу в контексті норм закону.

З протоколу огляду місця події від 29.07.2021 року вбачається, що об`єктом огляду являється земельна ділянка загальною площею 124 га, що на території колишнього аеродрому, що розташований за межами смт. Крижопіль у напрямку виїзду до с. Зеленянка та с. Красносілка. Оглядом встановлено, що із дороги, що веде до с. Зеленянка є проїзд на територію аеродрому, що являє собою бетоновану площадку. При в`їзді на дорогу праворуч від неї розташована земельна ділянка площею біля 1,45 га, що засіяна пшеницею. Ліворуч від дороги також є земельна ділянка, розміром 4.54 га на якій від дороги частково наявна засіяна пшениця в бур`яні. Далі площа на якій стерня пшениці. На час огляду по всій площі стерні наявні тюки соломи прямокутної форми. Також посередині стерні наявний трактор МТЗ 80, синього кольору, днз НОМЕР_1 , до якого приєднаний тюкопрес червоного кольору «SIPMA224/1». При подальшому огляді встановлено, що на трав`яному покритті за межами стерні в напрямку до городів є комбайн «Єнисей 1200-1», що стояв в неробочому стані. Далі при огляді загальної земельної ділянки з лівої сторони засіяна земельна ділянка пшеницею площею 4,5 га. Повернувши праворуч польовою дорогою з правою сторони засіяний соняшник, площею 3,76 га. З лівої сторони соняшник 3,76 га. Прямо розміщена ділянка, засіяна пшеницею 1,93 га; з лівої сторони площа землі засіяна пшеницею 1,54 га. Дані по правій стороні засіяна кукурудза, площею 1,12 га і знаходиться там же соняшник. 0,94 га. З лівої сторони засіяна пшениця площею 2,55 га. Далі по лівій стороні засіяна земельна ділянка пшеницею 4,25 га. Поряд знаходяться площа засіяна соняшником 7,47 га. В напрямку с. Зеленянка знаходяться земельні ділянки засіяні кукурудзою 2,16 га та соняшником 2,03 га. Інші площі знаходяться в користуванні під городи розмірами від 0,1 до 0,12 га.

При математичному підрахунку площ земельних ділянок, що знаходяться під посівами, визначених в протоколі протоколу огляду місця події від 29.07.2021 року, загальний розмір становить 46,15 га, крім тих, що зазначені інші площі, які знаходяться в користуванні під городи розмірами від 0,1 до 0,12 га.

Таким чином старший слідчий СВ Відділення поліції № 1 Тульчинського РВП ГУНП у Вінницькій області просить накласти арешт на всі посіви зернових культур, які знаходяться на території земельної ділянки загальною площею 124 га, а не на посіви зернових культур, що розміщенні на земельних ділянках, площі яких визначенні в протоколі огляду місця події від 29.07.2021 року, не наводячи жодного обґрунтування із вказаного приводу.

Так, ч. 2 ст. 197-1 КК України передбачає відповідальність за самовільне зайняття земельної ділянки, вчинене особою, раніше судимою за кримінальне правопорушення, передбачене цією статтею, або групою осіб, або щодо земельних ділянок особливо цінних земель, земель в охоронних зонах, зонах санітарної охорони, санітарно-захисних зонах чи зонах особливого режиму використання земель.

Із змісту клопотання, матеріалів кримінального провадження вбачається що посіви зернових культур (пшениця, овес, соняшник, кукурудза), які визначені в протоколі огляду місця події від 29.07.2021 року, не визнано речовими доказами у кримінальному провадженні.

На думку суду, доводи слідчого у клопотанні та прокурора, про необхідність накладення арешту з метою збереження речових доказів, не узгоджуються з положеннями ст. 98 КПК України, яка передбачає, що речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

В рамках даного кримінального провадження жодній особі, про підозру не повідомлено, конфіскація або спеціальна конфіскація санкцією ч.2 ст.197-1 КК України не передбачена.

Суд зауважує, що органом досудового розслідування належним чином не доведено, яке доказове значення мають посіви зернових культур, для доведення факту вчинення дій, зазначених у диспозиції ч.2 ст.197-1 КК України.

Судом встановлено що клопотання слідчого не містить відомостей щодо врожаю посівів зернових культур (пшениця, овес, соняшник, кукурудза), його вартості, не визначена сума збитків, завданих кримінальним правопорушенням, що унеможливлює визначити співмірним накладення арешту на майно із завданими збитками.

Разом з цим, в матеріалах клопотання відсутні доводи стосовно можливого настання наслідків, які можуть перешкодити кримінальному провадженню у разі незастосування такого заходу забезпечення кримінального провадження як арешт майна, оскільки органом досудового розслідування жодним чином не доведено, що вищезазначене майно зберегло на собі його сліди або містить інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження.

Крім того суд зазначає, що з 29.07.2021 року, а саме з дня виявлення факту зайняття вказаної земельної ділянки з посівами зернових культур (пшениця, овес, соняшник, кукурудза) на ній і до дня звернення з клопотанням про арешт майна минув значний проміжок часу 3 місяці. При цьому клопотання слідчого не містить відомостей, що протягом цього строку виникли обставини, які можуть призвести до приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення або відчуження вказаного майна.

Застосування заходу забезпечення кримінального провадження у вигляді накладення арешту майна допускається з метою забезпечення дієвості кримінального провадження. Однак, стороною обвинувачення не обґрунтовано необхідність накладення арешту на посіви зернових культу (пшениця, овес, соняшник, кукурудза)для реалізації завдань кримінального провадження, з огляду на можливість фіксування речових доказів та збереження відповідних зразків для проведення подальших експертних досліджень.

Такий арешт посівів зернових культур (пшениця, овес, соняшник, кукурудза) на земельній ділянці площею 124 га, а так само на конкретно визначених земельних ділянках на яких знаходяться посіви призведе лише до встановлення обтяження, яке по суті позбавить Крижопільську селищну раду, в особі її уповноважених органів, можливості за встановленою процедурою та у відповідності до закону володіти, розпоряджатися та користуватися вказаною земельною ділянкою за цільовим призначенням, а тому мета досягнення дієвості цього провадження реалізована не буде.

Згідно з п. 2, п. 3 ч. 3 ст. 132 КПК України застосування заходів забезпечення кримінального провадження не допускається, якщо слідчий, прокурор не доведе, що: 2) потреби досудового розслідування виправдовують такий ступінь втручання у права і свободи особи, про який ідеться в клопотанні слідчого/прокурора; 3) може бути виконане завдання, для виконання якого слідчий, прокурор звертається із клопотанням.

Згідно з ч. 1 ст. 173 КПК України слідчий суддя відмовляє у задоволенні клопотання про арешт майна, якщо особа, що його подала, не доведе необхідність такого арешту, а також наявність ризиків, передбачених ч. 1 ст. 170 КПК України.

Оскільки слідчий не довів правові підстави арешту, зокрема те, що потреби досудового розслідування виправдовують такий ступінь втручання, як арешт посівів, що накладення арешту є найбільш доцільною слідчою дією у даному випадку, то у задоволенні клопотання слід відмовити.

Керуючись ст. 372, 376 КПК України, суд

П О С Т А Н О В И В:

Відмовити у задоволенні клопотання слідчого Відділення поліції № 1 Тульчинського РВП ВП ГУНП у Вінницькій області ОСОБА_6 про арешт майна по кримінальному провадженню № 0000158 від 30.07.2021, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 197-1 КК України.

Ухвала слідчого судді може бути оскаржена протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Слідчий суддя