Провадження №: 1-кс/755/517/22
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"18" лютого 2022 р. слідчий суддя Дніпровського районного суду м. Києва ОСОБА_1 , при секретарі ОСОБА_2 , за участю прокурора ОСОБА_3 , слідчого ОСОБА_4 розглянувши клопотання прокурора Дніпровської окружної прокуратури м. Києва ОСОБА_3 про арешт майна в межах кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0001798 від 14.07.2021 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 190 КК України,

в с т а н о в и в:

прокурор Дніпровської окружної прокуратури м. Києва ОСОБА_3 звернувся до суду з клопотанням про арешт майна в межах кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0001798 від 17.06.2021 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 190 КК України.
Клопотання мотивовано тим, що всупереч положенням ст. 17 Закону України «Про іпотеку», за відсутності жодних законних підстав для припинення іпотечних обтяжень Предмета іпотеки, на підставі заяви ОСОБА_5 та листів (довідок) ПАТ «ВБР» від і 1.11.2015 за №№8733 та 8734 приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу ОСОБА_6 були прийняті рішення від 12.11.2015 за індексними номерами №26080134 (про припинення іпотеки) та №26080541 (про припинення обтяжень) Предмета іпотеки, після чого ОСОБА_5 , достовірно знаючи про існування заборгованості за кредитним договором, з метою унеможливлення звернення стягнення на відповідне нерухоме майно та заволодіння Предметом іпотеки шахрайським шляхом, всупереч положенням ст. 9 Закону України Про іпотеку» передав означене нерухоме майно до статутного капіталу ТОВ «ВОЇНПРОД», засновником та керівником якого він являється.
05.06.2021 нежитлове приміщення (в літ. А) першого поверху, за адресою АДРЕСА_1 визнано речовим доказом у вказаному кримінальному провадженні.
Таким чином, з метою виконання завдань кримінального провадження (стаття 2 КПК України), що полягає у захисті суспільства та держави від кримінальних правопорушень, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування, виникла необхідність у накладенні арешту на зазначене вище майно, право власності на яке на цей час зареєстровано у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно за ТОВ «МСІТІ 19».

У судовому засіданні прокурор та слідчий підтримали клопотання просили його задовольнити в повному обсязі.

Слідчий суддя, вивчивши клопотання та додані до нього матеріали, заслухавши прокурора, слідчого, прийшов до наступного.

Дніпровською окружною прокуратурою міста Києва здійснюється процесуальне керівництво у кримінальному провадженні №0001798 від 17.06.2021 року за ч. 3 ст. 190 КК України, за фактом незаконного заволодіння нежитловим приміщенням (в літ. А) першого поверху, за адресою: АДРЕСА_1 . 05.06.2021 року вказане приміщення визнано речовим доказом у вказаному кримінальному провадженні.
Відповідно до п. 7 ч. 2 ст. 131 КПК України, одним із заходів забезпечення кримінального провадження є арешт майна.
Відповідно до ч. 1 ст. 170 КПК України, арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна.
Згідно п. 1 ч. 2 ст. 170 КПК України, арешт на майно накладається з метою збереження речових доказів.
Відповідно до ч. 3 ст. 170 КПК України, у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.
При цьому, ч. 10 ст. 170 КПК України, зазначає, що арешт може бути накладений у встановленому цим Кодексом порядку на рухоме чи нерухоме майно, гроші у будь-якій валюті готівкою або у безготівковій формі, в тому числі кошти та цінності, що знаходяться на банківських рахунках чи на зберіганні у банках або інших фінансових установах, видаткові операції, цінні папери, майнові, корпоративні права, щодо яких ухвалою чи рішенням слідчого судді, суду визначено необхідність арешту майна.
Не може бути арештовано майно, якщо воно перебуває у власності добросовісного набувача, крім арешту майна з метою забезпечення збереження речових доказів.
Речовими доказами, згідно з ч. 1 ст. 98 КПК України, є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.
Крім того, на підставі вимог ч. 5 ст. 9 КПК України, слідчий суддя враховує, що виходячи з положень Першого протоколу та протоколів № 2, 4, 7 та 11 до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, дотримання принципу верховенства права є однією з підвалин демократичного суспільства.
Також, у ст. 1 Першого протоколу до Конвенції зазначено, що кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.
Як у справі «Бакланов проти Росії» (рішення від 9 червня 2005 р.), так і в справі «Фрізен проти Росії» (рішення від 24 березня 2005 р.) ЄСПЛ зазначив, що досягнення справедливого балансу між загальними інтересами суспільства та вимогами захисту основоположних прав особи лише тоді стає значимим, якщо встановлено, що під час відповідного втручання було дотримано принципу «законності» і воно не було свавільним, тобто для того, щоб втручання вважалося пропорційним, воно має відповідати тяжкості правопорушення і не становити «особистий і надмірний тягар для особи (справа «Ізмайлов проти Росії», п. 38 рішення від 16 жовтня 2008 р.).
На підставі викладеного, з урахуванням мотивів клопотання прокурора про арешт майна та доданих до клопотання документів, слідчий суддя приходить до висновку, що прокурором доведено наявність достатніх підстав про необхідність накладення арешту на майно на підставі ч. 2 ст. 170 КПК України, оскільки існує обґрунтоване пропорційне співвідношення між засобами, які застосовуються, та метою, яку прагнуть досягти органи досудового розслідування з дотриманням відповідних положень національного законодавства та принципів верховенства права.
На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 110, 131, 170-175, 309 КПК України, слідчий суддя,-

п о с т а н о в и в:

Клопотання задовольнити.
Накласти арешт на нежитлове приміщення (в АДРЕСА_2 , реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 0, із забороною відчужувати вказане приміщення (дарувати, продавати, заповідати).
Контроль за виконанням ухвали покласти на прокурора Дніпровської окружної прокуратури м. Києва - ОСОБА_3 .
Ухвала підлягає негайному виконанню.
Ухвала може бути оскаржена до Київського апеляційного суду протягом 5 днів з моменту її оголошення або отримання її копії, безпосередньо до Київського апеляційного суду.

Слідчий суддя: