Кагарлицький районний суд Київської області
Справа № 368/960/19
номер провадження 1-о/368/2/21
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

02.11.2021 рокум.Кагарлик Київської області

м. Кагарлик Київської області

Кагарлицький районний суд Київської області в складі:

Головуючий - суддя ОСОБА_1

При секретарі - ОСОБА_2

- розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі Кагарлицького районного суду Київської області в м. Кагарлик кримінальне провадження за заявою прокурора Кагарлицької місцевої прокуратури Київської області ОСОБА_3 про перегляд вироку Кагарлицького районного суду Київської області від 15.11.2019 року в частині призначення покарання ОСОБА_4 , -
- який відбуває покарання у виді позбавлення волі в Державній установі «Холодногірська виправна колонія (№18)», -

- за участі сторін кримінального провадження:
- сторона обвинувачення:
Прокурор - ОСОБА_5
ОСОБА_6
ОСОБА_3

В С Т А Н О В И В :
27.03.2020 року на адресу Кагарлицького районного суду Київської області надійшла заява прокурора Кагарлицької місцевої прокуратури Київської області ОСОБА_3 про перегляд вироку Кагарлицького районного суду Київської області від 15.11.2019 року в частині призначення покарання ОСОБА_4 , (а.с., 114 116), в прохальній частині якої прокурор просить суд:
1. Відкрити кримінальне провадження за нововиявленими обставинами.

2. Скасувати вирок Кагарлицького районного суду Київської області від 15.11.2019 року в частині призначення покарання ОСОБА_4 ;

3. Виключити з мотивувальної та резолютивної частин вироку посилання суду на застосування до ОСОБА_4 покарання у виді штрафу.

4. Ухвалити новий вирок за результатами судового розгляду.

Вимоги, викладені в прохальній частині заяви про перегляд вироку за нововиявленими обставинами прокурор в мотивувальній частині заяви обгрунтовує наступними обставинами справи та нормами права:
- Вироком Кагарлицького районного суду Київської області від 15.11.2019 ОСОБА_4 визнано винним за ч. 3 ст. 185 КК України та призначено покарання у виді 3 років позбавлення волі.

На підставі ст. 71 КК України до покарання, призначеного за даним вироком, частково приєднано невідбуту частину покарання за попереднім вироком Кагарлицького районного суду від 23.10.2017 визначено остаточне покарання за сукупністю вироків у виді 5 років 3 місяців позбавлення волі зі сплатою штрафу в розмірі 850 грн.

Згідно з ч. 3 ст. 72 КК України основне покарання у виді 850 грн. штрафу визначено виконувати самостійно.

Судом призначено покарання обвинуваченому ОСОБА_4 на підставі долученого до матеріалів кримінального провадження вироку Кагарлицького районного суду Київської області від 23.10.2017 (з відміткою про набрання його законної сили 23.11.2017 року).

02.01.2020 на адресу Кагарлицької місцевої прокуратури надійшов лист начальника Кагарлицького MPC Філії Державної установи «Центр пробації» у м. Києві та Київської області, із якого стало відомо, що вирок Кагарлицького районного суду Київської області від 23.10.2017 змінено ухвалою Апеляційного суду Київської області від 17.01.2018.

Так, відповідно до ухвали від 17 січня 2018 року судової палати з розгляду кримінальних справ апеляційного суду Київської області вирок Кагарлицького районного суду Київської області від 24.12.2013 року щодо ОСОБА_4 не був виконаний у передбачений КК України строк.

Оскільки несплата обвинуваченим суми штрафу в певний строк сама по собі не свідчить про його ухвалення від відбування цього покарання, то ОСОБА_4 вважається таким, що відбув покарання за вказаним вироком на підставі п. 1 ч. 1 ст. 80 КК України.

Тому ухвалою апеляційного суду ОСОБА_4 засуджено за ч. 1 ст. 309 КК України до 3 років позбавлення волі, за ч. 2 ст. 310 КК України до 4 років позбавлення волі, на підставі ч. 1 ст. 70 КК України, шляхом часткового складання призначених покарань остаточно призначити покарання у виді 5 років позбавлення волі без застосування до ОСОБА_4 штрафу.

Таким чином про вказане рішення апеляційного суду ні прокурору ні суду не було відомо, а тому це є нововиявленою обставиною яка впливає на призначення покарання ОСОБА_4 .

Відповідно до ч. 1 ст. 459 КПК України судові рішення, що набрали законної сили, можуть бути переглянуті за нововиявленими обставинами.

Відповідно п. 4 ч. 2 ст. 459 КПК України нововиявленими обставинами визнаються інші обставини, які не були відомі суду на час судового розгляду при ухваленні судового рішення і доводять неправильність ухвали, що належить переглянути.

На теперішній час встановлено наступне.

На підставі листа начальника Кагарлицького MPC Філії Державної установи «Центр пробації» у м. Києві та Київської області на виконанні у останніх знаходяться два рішення суду (першої та апеляційної інстанції) про застосування покарання у виді штрафу. При цьому, згідно з вироком першої інстанції (15.11.2019) засудженому на підставі ст. ст. 71, 72 КК України призначено покарання у виді штрафу, а згідно з ухвалою суду апеляційної інстанції ( 17.01.2018) з мотивувальної та резолютивної частин вироку від 23.10.2017 року виключено посилання на ст. ст. 71, 72 КК України в частині призначення штрафу.

За вищеперелічених обставин суд не мав право при призначенні ОСОБА_4 остаточного покарання за сукупністю вироків застосовувати до нього на підставі ст. 72 КК України покарання у виді штрафу.

Наведені нововиявлені обставини підтверджуються:

- Ухвалою Апеляційного суду Київської області від 17.01.2018, яким змінено вирок Кагарлицького районного суду Київської області від 23.10.2017.

На підставі викладеного, вважає, що вирок Кагарлицького районного суду Київської області від 15.11.2019 в частині визначення покарання ОСОБА_4 , підлягає перегляду за нововиявленими обставинами.

Враховуючи викладене, керуючись ст. ст. 459,460,461, 462 КПК України, - прокурор просить суд задовольнити вимоги, викладені в прохальній частині його заяви про перегляд вироку за нововиявленими обставинами.

27.03.2020 року автоматизованою системою документообігу Кагарлицького районного суду Київської області для розгляду даного кримінального провадження був визначений суддя Кагарлицького районного суду ОСОБА_1 , (а.с., 117).

В судовому засіданні, яке відбулося 01.11.2021 року, прокурор Кагарлицького відділу Обухівської окружної прокуратури Київської області ОСОБА_6 вимоги, викладені в заяві, - підтримав, обгрунтовував свою правову позицію обставинами та нормами права, які викладені в мотивувальній частині заяви, та які судом зазначені вище.

В судовому засіданні, яке відбулося 01.11.2021 року, засуджений ОСОБА_4 не заперечував проти задоволення вимог, які викладені в заяві прокурора про перегляд вироку за нововиявленими обставинами.

Суд, вислухавши прокурора, який вимоги, викладені в заяві, - підтримав, вислухавши засудженого ОСОБА_4 , який не заперечував проти задоволення вимог, викладених в заяві прокурора, дослідивши матеріали кримінального провадження в частині, що стосується перегляду вироку за нововиявленими обставинами, приходить до висновку щодо задоволення вимог, викладених в заяві прокурора, обгрунтовуючи своє рішення наступним.
Фактичні обставини справи, встановлені в судовому засіданні, та застосування до них норм матеріального та процесуального права:
23.10.2017 року Кагарлицьким районним судом Київської області в справі № 368/1242/17, провадження № 1 кп/368/102/17 винесено вирок, згідно з яким:
ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнати винним у вчиненні ним злочинів, які передбачено:
- ч. 2 ст. 309 КК України, як за умисні, протиправні дії, які виразилися у незаконному виготовленні та зберіганні наркотичного засобу без мети збуту, які вчинені повторно, і призначити покарання у виді 3 (трьох) років позбавлення волі;
- ч. 2 ст. 310 КК України, як за умисні, протиправні дії, які виразилися у незаконному посіві та вирощуванні рослин конопель у кількості від десяти до п`ятдесяти рослин, особою, яка раніше вчинила злочин, передбачений ст. 309 КК України, і призначити покарання у виді 4 (чотирьох) років позбавлення волі.
На підставі ч. 1 ст. 70 КК України шляхом часткового складання призначених покарань призначити остаточне покарання за вчинення злочинів, які передбачено ч. 2 ст. 309, ч. 2 ст. 310 КК України у виді позбавлення волі строком на 5 (п`ять) років.
На підставі ст. 71 КК України до покарання у виді 5 (п`яти) років позбавлення волі приєднати покарання за вироком Кагарлицького районного суду від 24.12.2013 року за вчинення злочину, який передбачено ч. 1 ст. 309 КК України, у виді штрафу в розмірі 850 грн., та призначити остаточне покарання засудженому ОСОБА_4 у виді 5 (п`яти) років позбавлення волі з сплатою штрафу в розмірі 850 грн. у дохід Держави.
На підставі ч. 3 ст. 72 КК України покарання у виді штрафу, - виконувати самостійно.
Відповідно до вимог ст. 75 КК України засудженого ОСОБА_4 звільнити від відбування призначеного покарання у виді позбавлення волі з іспитовим строком 3 роки, якщо він протягом визначеного судом іспитового строку не вчинить нового злочину і виконає покладені на нього обов`язки.

В порядку п.п. 1,2 ч. 1 ст. 76 КК України покласти на засудженого ОСОБА_4 обов`язки:

- періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації;

- повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.

Заходи забезпечення кримінального провадження.
Запобіжні заходи.
До вступу вироку в законну силу запобіжний захід у вигляді особистого зобов`язання у відношенні засудженого ОСОБА_4 , - залишити без змін.
Арешт майна.
Зняти арешт з майна у виді:
- тринадцяти ростучих кущів рослинного походження зеленого кольору, які вирвано з корінням, поміщено до білого мішка із полімерного матеріалу, горловина якого була обв`язана ниткою, кінці якої обклеєно биркою, на якій міститься роз`яснювальний надпис підпис слідчого та понятих;

- двох поліетиленових пакетів з вмістом сухої подрібненої рослинної маси зеленого кольору, які поміщено до спеціального пакету «Експертна служба» № 02436665, - з метою його знищення на підставі п. 3 ч. 9 ст. 100 КПК України.
Цивільний позов.
Цивільний позов по даному кримінальному провадженню не заявлявся.
Речові докази по справі.
- вилучені 05.07.2017 р. у ході огляду місця події домогосподарства за адресою: АДРЕСА_1 тринадцять ростучих кущів рослинного походження зеленого кольору, які вирвано з корінням, поміщено до білого мішка із полімерного матеріалу, горловина якого була обв`язана ниткою, кінці якої обклеєно биркою, на якій міститься роз`яснювальний надпис підпис слідчого та понятих;

- виявлене та тимчасово вилучене у підсобному приміщенні за адресою: АДРЕСА_1 майно, а саме, - два поліетиленових пакети з вмістом сухої подрібненої рослинної маси зеленого кольору, які поміщено до спеціального пакету «Експертна служба» № 02436665, - знищити на підставі п. 3 ч. 9 ст. 100 КПК України.
Процесуальні витрати.
Стягнути з ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Кагарлик Київської області, громадянина України, паспорт громадянина України серії НОМЕР_1 , виданого 24 листопада 2008 року Кагарлицьким РВ ГУ МВС України в Київській області, ідентифікаційний номер НОМЕР_2 , зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_2 , фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_3 , не одруженого, не працюючого, - на користь держави кошти в сумі 1484 (одна тисяча чотириста вісімдесят чотири) грн. 40 коп. витрат на залучення експерта.

Згідно мотивувальної частини вищевказаного вироку Кагарлицького районного суду Київської області від 23.10.2017 року, справа № 368/1242/17, провадження № 1 кп/368/102/17, а саме, - що стосується призначення покарання, - то судом було зазначено наступне:
Отже, враховуючи ті обставини, що: хоча обвинувачений ОСОБА_4 є таким, що раніше судимий, злочини відносяться до категорії середнього ступеню тяжкості, та тяжких злочинів, проте, фактично шкода злочином не завдана, згідно досудової доповіді органу пробації виправлення ОСОБА_4 без обмеження волі або позбавлення волі на певний строк можливе, то суд вважає, що подальше виправлення та перевиховання обвинуваченого ОСОБА_4 можливо здійснити в умовах без ізоляції від суспільства, призначивши йому покарання в межах санкцій ч. 2 ст. 309, ч. 2 ст. 310 КК України, з застосуванням ч. 1 ст. 70 КК України, - у виді позбавлення волі з застосуванням положень ст. 75 КК України, поклавши на нього обмеження, які передбачені ст. 76 КК України, (заходи обмежуючого характеру на період іспитового строку), так як, зважаючи на обставини справи, вище досліджені судом, інші покарання у виді штрафу, виправних робіт, арешту, обмеження волі, є, на думку суду, в даному випадку занадто м`якими, та такими, що не відповідають тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особи обвинуваченого, обставинам справи.
Що стосується розміру призначеного покарання, то слід призначити ОСОБА_4 покарання у виді позбавлення волі строком на 5 років, з огляду на наступне.

Суд вважає, що за вчинення злочину, який передбачено ч. 2 ст. 309 КК України слід призначити обвинуваченому ОСОБА_4 покарання у виді позбавлення волі строком на 3 (три) роки.

Суд вважає, що за вчинення злочину, який передбачено ч. 2 ст. 310 КК України слід призначити обвинуваченому ОСОБА_4 покарання у виді позбавлення волі строком на 4 (чотири) роки.

Відповідно, суд вважає за можливе застосувати в даному випадку положення ч. 1 ст. 70 КК України.
Згідно ч. 1 ст. 70 КК України при сукупності злочинів суд, призначивши покарання (основне і додаткове) за кожен злочин окремо, визначає остаточне покарання шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим або шляхом повного чи часткового складання призначених покарань.

Відповідно, враховуючи положення ч. 1 ст. 70 КК України, та ту обставину, що обвинувачений ОСОБА_4 раніше судимий, в його діях міститься рецидив злочинів, вчинені нові злочини аналогічного характеру, - злочини у сфері обігу наркотичних засобів, то слід призначити покарання шляхом часткового складання покарання, та, відповідно, визначити покарання у виді 5 (п`яти) років позбавлення волі.

Що ж стосується покарання, призначеного ОСОБА_4 у виді штрафу в розмірі 850 грн., яке йому було призначене на підставі вироку Кагарлицького районного суду від 24.12.2013 року за вчинення злочину, який передбачено ч. 1 ст. 309 КК України, то таке покарання слід приєднати до основного, призначеного за вчинення злочинів, які передбачені ч. 2 ст. 309, ч. 2 ст. 310 КК України, та слід виконувати самостійно, з огляду на наступні норми процесуального та матеріального права.
Згідно ч. 1 ст. 532 КПК України вирок або ухвала суду першої інстанції, ухвала слідчого судді, якщо інше не передбачено цим Кодексом, набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого цим Кодексом, якщо таку скаргу не було подано.

Згідно ст. 533 КПК України вирок або ухвала суду, які набрали законної сили, обов`язкові для осіб, які беруть участь у кримінальному провадженні, а також для усіх фізичних та юридичних осіб, органів державної влади та органів місцевого самоврядування, їх службових осіб, і підлягають виконанню на всій території України.

Згідно ч.. 2 ст. 534 КПК України судове рішення, яке набрало законної сили або яке належить виконати негайно, підлягає безумовному виконанню.

Згідно ч. 5 ст. 534 КПК України процесуальні питання, пов`язані з виконанням судових рішень у кримінальному провадженні, вирішує суддя суду першої інстанції одноособово, якщо інше не передбачено цим Кодексом.

Згідно ч. 5 ст. 71 КК України якщо засуджений після постановлення вироку, але до повного відбуття покарання вчинив два або більше злочинів, суд призначає покарання за ці нові злочини за правилами, передбаченими у статті 70 КК України, а потім до остаточного покарання, призначеного за сукупністю злочинів, повністю чи частково приєднує не відбуту частину покарання за попереднім вироком у межах, встановлених в ч. 2 ст. 71 КК України.

Згідно ч. 3 ст. 72 КК України основні покарання у виді штрафу та позбавлення права обіймати певні посади або займатися певною діяльністю при призначенні їх за сукупністю злочинів і за сукупністю вироків складанню з іншими видами покарань не підлягають і виконуються самостійно.

Окрім того, слід зазначити, що застосування положень ст. 69 та ст. 69 1 КК України в даному випадку не можливе з огляду на диспозицію ст. 69 1 КК України.
23.11.2017 року Кагарлицьким районним судом видано розпорядження про виконання вироку, що набрав законної сили, в якому вказано, що вирок Кагарлицького районного суду Київської області у відношенні ОСОБА_4 набрав законної сили 23 листопада 2017 року та підлягав до негайного виконання.
24.11.2017 року на адресу Кагарлицького районного суду Київської області надійшла апеляційна скарга прокурора першого заступника прокурора Київської області ОСОБА_7 , в якій він просив суд апеляційної інстанції винести судове рішення, на підставі якого:
1. Вирок Кагарлицького районного суду Київської області від 23.10.2017 стосовно ОСОБА_8 в частині призначеного покарання змінити з підстав неправильного застосування закону України про кримінальну відповідальність та істотного порушення вимог кримінального процесуального закону.

2. Ухвалити рішення, яким ОСОБА_4 визнати винним у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 309 КК України та засудити до 3 років позбавлення волі; за ч. 2 ст. 310 КК України до 4 років позбавлення. На підставі ч. 1 ст. 70 КК України шляхом часткового складання, остаточне покарання визначити у виді 5 років позбавлення волі.

Відповідно до вимог ст. 75 КК України ОСОБА_4 звільнити від відбування призначеного покарання у виді позбавлення волі з іспитовим' строком 3 роки, якщо він протягом іспитового строку не вчинить нового злочину і виконає покладені обов`язки.

В порядку п. п. 1, 2 ч. 1 ст. 76 КК України покласти на ОСОБА_4 обов`язки: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробапії про зміну місця проживання, роботи або навчання.

3. В решті вирок залишити без змін.

В мотивувальній частині апеляційної скарги прокурор обгрунтовував свою скаргу наступним обставинами та нормами права:
- Відповідно до ст. 413 КПК України, неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність, що тягне за собою скасування або зміну судового рішення, є, зокрема, незастосування судом закону, який підлягає застосуванню або застосування закону, який не підлягає застосуванню.

Згідно положень п. 5 ч. 1 ст. 89 КК України, такими, що не мають судимості, визнаються особи, засуджені до основного покарання у виді штрафу в розмірі не більше трьох тисяч неоподаткованих мінімумів доходів громадян, якщо вони протягом року з дня відбування покарання (основного та додаткового) не вчинять нового злочину.

Ухвалюючи вирок від 23.10.2017 Кагарлицький районний суд неодноразово акцентував увагу на змісті вищевказаної норми і таким чином обґрунтовував наявність у ОСОБА_4 судимості за вироком Кагарлицького районного суду від 24.12.2013 і на необхідності призначення ОСОБА_4 покарання із застосуванням ст. 71 та ч. 3 ст. 72 КК України.

Відповідно до ч. 1 ст. 71 КК України, якщо засуджений після постановления вироку, але до повного відбуття покарання вчинив новий злочин, суд до покарання, призначеного за новим вироком, повністю або частково приєднує невідбуту частину покарання за попереднім вироком.

Разом з тим, відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 80 КК України, особа звільняється від відбування покарання, якщо з дня набрання чинності обвинувальним вироком його не було виконано в такі строки - два роки - у разі засудження до покарання менш суворого, ніж обмеження волі.
Система покарань, визначена ст. 51 КК України, викладена за ступенями тяжкості від найменш суворого покарання (штраф) до найсуворішого (довічне позбавлення волі), з чого вбачається, що штраф є менш суворим покаранням відносно обмеження волі.

Частиною 2 ст. 90 КК України визначено, що до строку погашення судимості зараховується час, протягом якого вирок не було виконано, якщо при цьому давність виконання вироку не переривалася. Якщо вирок не було виконано, судимість погашається по закінченні строків давності виконання вироку.
Таким чином, строк давності виконання обвинувального вироку починає спливати з моменту набрання вироком законної сили і триває весь час, доки вирок не виконується з причин, не пов`язаних з ухиленням особи від його виконання. Зупинення ж перебігу строку давності відбувається у разі ухилення засудженого від відбування покарання, тобто у вчиненні дій, спрямованих на невиконання засудженим обов`язку щодо відбування призначеного вироком покарання.
Згідно вироку суду першої інстанції від 23.10.2017, ОСОБА_4 раніше засуджений 24.12.2013 Кагарлицьким районним судом Київської області за вчинення злочину, передбаченого ч. 1 ст. 309 КК України до покарання у виді штрафу 850 грн. Проте, станом на час вчинення даного злочину та на час ухвалення вироку штраф не сплатив, що в судовому засіданні підтвердилося довідкою інспектора Кагарлицького МРВ з питань пробації ЦМУ ГІВКПІІ Міністерства юстиції № 3/1927 від 20.10.2017. Факт вчинення ОСОБА_4 будь-яких перепон для державних органів з метою перешкоджання виконанню вироку не встановлено.

Тобто, судом зроблено хибний висновок про наявність у ОСОБА_4 непогашеної у встановленому законом порядку судимості, адже в ході судового розгляду факт зупинення перебігу строків давності не підтверджений.
Отже, не застосувавши норми закону, які підлягали застосуванню (п. 1 ч. 1 ст. 80 КК України та ч. 2 ст. 90 КК України) щодо закінчення строків давності виконання обвинувального вироку, що потягло за собою погашення судимості, Кагарлицький районний суд застосував ст. 71 КК України, яка не підлягала застосуванню, чим допустив порушення вимог ст. 413 КПК України.

Крім того, враховуючи те, що судимість ОСОБА_4 за вироком Кагарлицького районного суду Київської області від 24.12.2013 погашена, то висновок суду щодо вчинення обвинуваченим незаконного виготовлення та зберігання наркотичного засобу без мети збуту, вчиненого повторно, є помилковим, а тому злочин, вчинений ОСОБА_4 має кваліфікуватися за ч. 1 ст. 309 КК України.
Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 408 КПК України, суд апеляційної інстанції змінює вирок у разі зміни правової кваліфікації кримінального правопорушення і застосування статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність про менш тяжке кримінальне правопорушення.

За таких обставин суд апеляційної інстанції вправі змінити правову кваліфікацію вчиненого ОСОБА_4 діяння, адже це стосується менш тяжкого кримінального правопорушення.

Відповідно до ч. 3 ст. 349 КПК України суд має право, якщо проти цього не заперечують учасники судового провадження, визнати недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються. При цьому суд з`ясовує, чи правильно розуміють зазначені особи зміст цих обставин, чи немає сумнівів у добровільності їх позиції, а також роз`яснює їм, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку.

Зі змісту вироку Кагарлицького районного суду від 23.10.2017 вбачається, що при визначенні обсягу доказів, що підлягають дослідженню, судом за згодою учасників судового провадження, застосовано скорочений порядок судового розгляду, передбачений ч. 3 ст. 349 КК України, що згідно ст. 394 КПК України, обмежує право на апеляційне оскарження такого рішення.

Разом з тим, згідно ст. 2 КПК України завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необгрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

Всупереч визначених ст. 2 КПК України завдань кримінального процесуального законодавства, суд першої інстанції незважаючи на дослідження характеризуючи даних, а саме, вимоги про судимість № 6 - 21072017/32012, довідки № 2/13 - к/2306/2017, яка видана Кагарлицьким районним судом Київської області щодо засудження ОСОБА_4 вироком вищевказаного суду від 24.12.2013 за ч. 1 ст. 309 КК України до покарання у виді штрафу в розмірі 850 грн., довідки б/н, яка видана 30.08.2017 Кагарлицьким ВДВС ГТУ юстиції у Київській області, довідки інспектора Кагарлицького МРВ з питань пробації ЦМУ ПВКПП Міністерства юстиції № 3/1927 від 20.10.2017, зробив помилковий висновок про наявність непогашеної судимості та кваліфікуючої ознаки повторності у ОСОБА_4 , чим допустив неправильну кваліфікацію дій і призначення покарання неспівмірного з виною.

У чинному кримінальному процесуальному законодавстві відсутні необхідні юридичні механізми та процедури, що передбачають можливість учасникам процесу реагувати на такі істотні порушення закону, тобто законодавець не передбачив процесуальної змоги перегляду вироку у випадку проведення недбалого дослідження матеріалів кримінального провадження в рамках застосування процедури, передбаченої ч. 3 ст. 349 КПК України.

Таким чином у процесуальному законі міститься прогалина.

У відповідності до ч. 6 ст. 9 КПК України передбачено, що у випадках, коли положення цього Кодексу не регулюють або неоднозначно регулюють питання кримінального провадження, застосовуються загальні засади кримінального провадження, визначені частиною першою статті 7 цього Кодексу, у тому числі верховенство права та законність.

Згідно п. п. 1 та 2, 17, 21 ч. 1 ст. 7 КПК України зміст та форма кримінального провадження має відповідати загальним засадам кримінального провадження, таких як верховенство права, законність, забезпечення права на оскарження процесуальних рішень та доступ до правосуддя.

Згідно ч. 1 ст. 412 КПК України істотними порушеннями вимог кримінального процесуального закону є такі порушення вимог цього Кодексу, які перешкодили чи могли перешкодити суду ухвалити законне та обгрунтоване судове рішення.

Наведене дає підстави вважати, що визначаючи ОСОБА_4 винним за ч. 2 ст. 309, ч. 2 ст. 310 КК України і застосовуючи ст. 71 КК України, суд першої інстанції прийняв рішення формально, оцінив доводи прокурора поверхово, проігнорував загальні засади призначення покарання і належну правову процедуру, що перешкодило суду ухвалити законне та обгрунтоване рішення.

Вважав, що вирок Кагарлицького районного суду від 23.10.2017 істотно порушує загальні засади кримінального провадження, передбачені п. п. 1 та 2, 17 ч. 1 ст. 7, ч. 6 ст. 9 КПК України, та підлягає зміні.
Згідно п. 4 ч. 1, ч. 2 ст. 409 КПК України підставами для зміни судового рішення при розгляді справи в суді апеляційної інстанції є неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність, яке в даному випадку полягає у незастосуванні закону, який підлягає застуванню і застосуванні закону, який не підлягає застосуванню.

Відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 408 КПК України, суд апеляційної інстанції змінює вирок у випадках, якщо зміна вироку не погіршує становища обвинуваченого.

17.01.2018 року Апеляційним судом Київської області по результатах розгляду апеляційної скарги прокурора винесено ухвалу, згідно резолютивної частини якої:
Апеляційну скаргу прокурора - задовольнити.

Вирок Кагарлицького районного суду Київської області від 23 жовтня 2017 року щодо ОСОБА_4 - змінити.

Перекваліфікувати дії ОСОБА_4 з ч.2 ст.309 КК України на ч. 1 ст.309 КК України.

Вважати ОСОБА_4 засудженим: за ч. 1 ст. 309 КК України до 3 років позбавлення волі; за ч. 2 ст. 310 КК України до 4 років позбавлення волі.

На підставі ч. 1 ст. 70 КК України, шляхом часткового складання призначених покарань остаточне покарання призначити у виді 5 років позбавлення волі.

Відповідно до вимог ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_4 від відбування призначеного покарання у виді позбавлення волі з іспитовим строком 3 роки, якщо він протягом іспитового строку не вчинить нового злочину й виконуватиме покладені на нього обов`язки.

На підставі п. п. 1, 2 ст. 76 КК України покласти на ОСОБА_4 обов`язки: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.

Виключити з мотивувальної та резолютивної частини вироку посилання на застосування ст. 71 КК України та ч. 3 ст. 72 КК України.

В решті вирок залишити без змін.

Згідно мотивувальної частини вищевказаної ухвали суду апеляційної інстанції:
- колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга подана з дотриманням вимог, передбачених ч. 2 ст. 394 КПК України, з рахуванням тієї обставини, що розгляд в суді першої інстанції відбувався на підставі ч. 2 ст. 349 КПК України.

У ст. 80 КК України передбачено нормативне регулювання інституту звільнення особи від відбування покарання у зв`язку із закінченням строків давності виконання обвинувального вироку та встановлено імперативні строки, сплив яких є безумовною підставою для звільнення обвинуваченого від відбування призначеного йому покарання.

Правова природа вказаного виду звільнення від відбування призначеного покарання зумовлюється одностороннім обов`язком держави примусово реалізувати через спеціально уповноважені нею органи призначене особі покарання протягом певних строків.

Особа, засуджена до певного виду покарання, не несе правового обов`язку застосовувати правообмеження, які входять до його змісту, сама до себе, оскільки це виключна одностороння компетенція спеціальних державних органів, які від імені держави виконують покарання.

Водночас, засуджена до певного виду покарання особа не може перебувати в потенційному очікуванні виконання покарання невизначений проміжок часу, у звязку із чим законодавчо встановлюються імперативні строки, сплив яких припиняє наявні між державою і засудженою особою кримінальні правовідносини, а отже, унеможливлює виконання покарання.

Відповідно до ч. 3 ст. 80 КК України перебіг такого строку зупиняється у тому разі, якщо обвинувачений ухиляється від відбування покарання.

У цих випадках перебіг давності відновлюється з дня з`явлення засудженого для відбування покарання або з дня його затримання, а строки давності, передбачені п. п. 1-3 ч. 1 ст. 80 КК України, подвоюються.

У ч. 4 ст. 80 КК України також передбачено положення про те, що перебіг давності переривається, якщо до закінчення строків, зазначених у частинах першій та третій цієї статті, засуджений вчинить новий середньої тяжкості, тяжкий або особливо тяжкий злочин. Обчислення строку давності в цьому разі починається з дня вчинення нового злочину.

Вказані положення свідчать, про те, що держава втрачає право на виконання призначеного обвинуваченому покарання лише у тих випадках, коли він своєю поведінкою не перешкоджав процедурі його виконання.

За таких обставин застосування ст. 80 КК України передбачає дослідження та встановлення судом терміну, протягом якого обвинувальний вирок не виконувався, збігу строку давності його виконання та факту ухилення засудженим від його відбування, що є підставою для зупинення перебігу такого строку давності.

Оскільки ухилення від відбування покарання, як підстава для зупинення строків давності виконання обвинувального вироку, є особливим юридичним фактом, питання вирішення якого належить до компетенції суду, його слід встановлювати з дотриманням вимог процесуальної форми.

Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 80 КК України, особа звільняється від відбування покарання, якщо з дня набрання чинності обвинувальним вироком його не було виконано в два роки - у разі засудження до покарання менш суворого, ніж обмеження волі.
Відповідно до довідки № 6-21072017/32012, ОСОБА_4 був засуджений вироком Кагарлицького районного суду Київської області від 24 грудня 2013 року за ч. 1 ст. 309 КК України до покарання у виді штрафу в розмірі 850 грн. /а.п.57/.

Вказана інформація була підтверджена у відповіді Кагарлицького районного суду Київської області на запит №3841/109/1009/02-17, відповідно до якої ОСОБА_4 дійсно був засуджений вироком Кагарлицького районного суду Київської області від 24 грудня 2013 року за ч. 1 ст. 309 КК України до покарання у виді штрафу в розмірі 50 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян - 850 грн.; дані про фактичну сплату штрафу в матеріалах справи відсутні /а.п. 58/.

З інформації, наданої Кагарлицьким РВ ДВС ГТУ юстиції у Київській області, в період з 16 лютого 2015 року по 24 квітня 2015 року на виконанні перебував виконавчий лист №368/2452/13-к, виданий Кагарлицьким районним судом Київської області 04 березня 2014 року про стягнення з ОСОБА_4 штрафу в розмірі 50 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 850 грн.; 24 квітня 2015 року державним виконавцем винесено постанову про повернення виконавчого документа згідно п. 2 ч. 1 ст. 47 Закону України «Про виконавче провадження» /а.п.59/.

Для уточнення вказаних обставин, апеляційним судом Київської області до Кагарлицького РВ ДВС ГТУ юстиції у Київській області було направлено запит /а.п.112/, згідно відповіді на який станом на 11 січня 2018 року виконавчий лист №368/2452/13-к щодо ОСОБА_4 повторно не надходив /а.п.113/.

Враховуючи викладене, колегія суддів приходить до висновку, що вирок Кагарлицького районного суду Київської області від 24 грудня 2013 року щодо ОСОБА_4 не був виконаний у передбачений КК України строк.
Оскільки несплата обвинуваченим суми штрафу в певний строк сама по собі не свідчить про його ухилення від відбування цього покарання, то ОСОБА_4 вважається таким, що відбув покарання за вказаним вироком на підставі п. 1 ч. 1 ст. 80 КК України.
Відповідно до ч. 1 ст. 32 КК України, повторністю злочинів визнається вчинення двох або більше злочинів, передбачених тією самою статтею або частиною статті Особливої частини КК України.

Повторністю, в розумінні ч. 2 ст. 309 КК України, є неодноразове вчинення одного або декілька діянь, передбачених ч. 1 ст. 309 КК України, якщо не минули строки давності притягнення до кримінальної відповідальності або не знята чи не погашена судимість і відсутні ознаки продовжуваного або триваючого злочину.

Оскільки за вироком Кагарлицького районного суду Київської області від 23 жовтня 2017 року ОСОБА_4 було визнано винним у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 309 КК України, кваліфікуючою ознакою якого є повторність, колегія суддів приходить до висновку, що судом першої інстанції було застосовано закон про кримінальну відповідальність, який не підлягав до застосування, а дії обвинуваченого мають бути перекваліфіковані з ч.2 ст. 309 КК України на ч. 1 ст. 309 КК України.

Окрім того, оскільки ОСОБА_4 є таким, що в силу ст. 89 КК України не судимий, вказана обставина виключає можливість застосування щодо нього положень ст. 71 КК України, а отже з мотивувальної та резолютивної частини вироку підлягає виключенню посилання на застосування ст. 71 КК України та ч. З ст. 72 КК України.
У зв`язку з наведеним, апеляційна скарга прокурора підлягає задоволенню, а вирок зміні.

Проте, ще 27.11.2017 року на адресу Кагарлицького міськрайонного відділу з питань пробації Центрального міжрегіонального управління з питань виконання кримінальних покарань та пробації Міністерства юстиції Кагарлицьким районним судом було направлено розпорядження про виконання вироку, що набрав законної сили, в якому вказано, що вирок Кагарлицького районного суду Київської області у відношенні ОСОБА_4 набрав законної сили 23 листопада 2017 року та підлягав до негайного виконання.
Далі, 15.11.2019 року Кагарлицьким районним судом Київської області (під головуванням судді ОСОБА_9 ), в справі № 368/960/19, провадження 1 кп/368/167/19 винесено вирок, згідно з резолютивною частиною якого:
ОСОБА_4 визнати винним у пред`явленому обвинуваченні по ст. 185 ч. 3 КК України та призначити йому покарання у виді 3 років позбавлення волі.

На підставі ст.71 КК України, до покарання, призначеного за новим вироком, частково приєднати невідбуту частину покарання за попереднім вироком і остаточне покарання з сукупністю вироків визначити у виді 5 років і 3 місяців позбавлення волі з сплатою штрафу розмірі 850 грн. в дохід держави.

На підставі ст. 72 ч. 3 КК України основне покарання у виді 850 грн. штрафу виконувати самостійно.

Строк відбуття покарання у виді позбавлення волі ОСОБА_4 вираховувати з дня приведення вироку до виконання.

Речові докази: горний велосипед марки «ARDІS» моделі «Infinity» (МВТ)01, AMT 26/19 - залишити у користування потерпілій.

Стягнути з ОСОБА_4 на користь держави: 471,03 грн. - вартість проведення судової товарознавчої експертизи (висновок експерта від 23.07.2019 № 13-1/1292).

Що стосується мотивувальної частини вищевказаного вироку, то щодо підстав та мотивувів призначення покарання зазначено наступне:
- На підставі викладеного суд дійшов висновку про необхідність призначення покарання обвинуваченому за ст. 185 ч. 3 КК України у виді 3 років позбавлення волі.

На підставі ст.71 КК України, до покарання, призначеного за новим вироком, частково приєднати невідбуту частину покарання за попереднім вироком Кагарлицького районного суду від 23.10.2017 року і остаточне покарання за сукупністю вироків визначити у виді 5 років і 3 місяців позбавлення волі з сплатою штрафу в розмірі 850 грн. в дохід держави. Покарання у виді позбавлення волі ОСОБА_4 повинен відбувати реально так як він є засудженим який вчинив протягом іспитового строку новий злочин.

Відповідно, при винесенні вироку Кагарлицького районного суду від 15.11.2019 року (під головуванням судді ОСОБА_9 ) не було враховано той факт, що вирок Кагарлицького районного суду у відношенні ОСОБА_4 від 23.10.2017 року в справі № 368/1242/17, провадження № 1 кп/368/102/17 (під головуванням судді ОСОБА_1 ) було змінено ухвалою апеляційного суду Київської області від 17.01.2018 року, - а саме, - виключено з кваліфікації дії обвинуваченого ОСОБА_4 за ч. 2 ст. 309 КК України, виключено з мотивувальної та резолютивної частини вироку посилання на застосування ст. 71 КК України та ч. 3 ст. 72 КК України, та виключено застосування такого основного покарання, як штраф.
Проте, таке неврахування відбулося з об`єктивних (тобто, - таких, які не залежали від волі суду та прокурора) обставин, а саме:
- в матеріалах справи № 368/960/19, (а.с., 52) міститься довідка вимога про судимість ОСОБА_4 , в якій станом на 09.07.2019 року зазначено лише, що ОСОБА_4 був засуджений вироком Кагарлицького районного суду від 23.10.2017 року, проте, - в даній довідці не відображено факт винесення судом апеляційної інстанції ухвали від 17.01.2018 року, - згідно з якою вирок змінено, та, відповідно, - виключено таке покарання, як штраф.

- в матеріалах справи № 368/960/19, (а.с., 53 63) міститься вирок Кагарлицького районного суду Київської області від 23.10.2017 року, на якому міститься відмітка канцелярії Кагарлицького районного суду Київської області, - що аний вирок набрав законної сили23 листопада 2017 року.

Звісно, що в подальшому виникли прогалини під час виконання вироку, а саме:
02.01.2020 на адресу Кагарлицької місцевої прокуратури надійшов лист начальника Кагарлицького MPC Філії Державної установи «Центр пробації» у м. Києві та Київської області, із якого стало відомо, що вирок Кагарлицького районного суду Київської області від 23.10.2017 змінено ухвалою Апеляційного суду Київської області від 17.01.2018.
Так, як зазначалося судом вище, - відповідно до ухвали від 17 січня 2018 року судової палати з розгляду кримінальних справ апеляційного суду Київської області вирок Кагарлицького районного суду Київської області від 24.12.2013 року щодо ОСОБА_4 не був виконаний у передбачений КК України строк.

Оскільки несплата обвинуваченим суми штрафу в певний строк сама по собі не свідчить про його ухвалення від відбування цього покарання, то ОСОБА_4 вважається таким, що відбув покарання за вказаним вироком на підставі п. 1 ч. 1 ст. 80 КК України.
Тому ухвалою апеляційного суду ОСОБА_4 засуджено за ч. 1 ст. 309 КК України до 3 років позбавлення волі, за ч. 2 ст. 310 КК України до 4 років позбавлення волі, на підставі ч. 1 ст. 70 КК України, шляхом часткового складання призначених покарань остаточно призначити покарання у виді 5 років позбавлення волі без застосування до ОСОБА_4 штрафу.
Таким чином про вказане рішення апеляційного суду ні прокурору ні суду на момент постановлення вироку, а саме, -на 15.11.2019 року, - не було відомо, відповідно, - слід погодитися з позицією прокурора, що даний факт слід розцінювати, як нововиявлену обставину, яка істотно впливає на призначення полкаранння ОСОБА_8 .
Отже, - на підставі листа начальника Кагарлицького MPC Філії Державної установи «Центр пробації» у м. Києві та Київської області на виконанні у останніх знаходяться два рішення суду (першої та апеляційної інстанції) про застосування покарання у виді штрафу. При цьому, згідно з вироком першої інстанції (15.11.2019) засудженому на підставі ст. ст. 71, 72 КК України призначено покарання у виді штрафу, а згідно з ухвалою суду апеляційної інстанції ( 17.01.2018) з мотивувальної та резолютивної частин вироку від 23.10.2017 року виключено посилання на ст. ст. 71, 72 КК України в частині призначення штрафу.

За вищеперелічених обставин суд першої інстанції помилково при призначенні ОСОБА_4 остаточного покарання за сукупністю вироків, - застосовував до нього на підставі ст. 72 КК України покарання у виді штрафу, проте, - суд зазначає, що така помилка обумовлена об`єктивними обставинами справи (які не залежали ні як від волі прокурора, ні від волі суду), а тому така помилка повинна бути виправлена судом шляхом перегляду вироку за нововиявленими обставинами.

Також суд зазначає, що строк подачі заяви про перегляд судового рішення за нововиявленими обставинами в даному кримінальному провадженні не пропущено, так як такий строк подачі не обмежено в часовому проміжку, - з огляду на положення ч. 4 ст. 461 КПК України.
Так, згідно ч. 4 ст. 461 КПК України за наявності обставин, які підтверджують невинуватість засудженого або вчинення ним менш тяжкого кримінального правопорушення, перегляд судового рішення за нововиявленими обставинами строками не обмежено.
Далі, згідно ч. 4 ст. 466 КПК України суд має право не досліджувати докази щодо обставин, що встановлені в судовому рішенні, яке переглядається за нововиявленими обставинами або виключними обставинами, якщо вони не оспорюютьтся.
Враховуючи вищевказану норму процесуального права, та ту обставину, що стороною захисту не оспорюються обставини вчинення кримінального правопорушення , яке передбачене ст. 185 КК України, а оспорюється лише застосування до ОСОБА_4 застосування покарання у виді штрафу, суд при розгляді даного кримінального провадження обмежився лише дослідженням доказів, що стосуються порядку застосування покарання, призначеного вироком Кагарлицького районного суду Київської області від 23.10.2017 року (вирок суду першої інстанції, який скасовано, ухвала апеляційного суду Київської області, який зазначений вирок суду першої інстанції було змінено в частині виключення з покарання кваліфікації дій за ч. 2 ст. 309 КК України, та виключено покарання у виді штрафу), не досліджуючи інші докази по справі (протоколи огляду місця події, протоколи слідчих експериментів, протоколи впізнання та інш.)

Згідно ст. 467 КПК України:
1. Суд має право скасувати вирок чи ухвалу і ухвалити новий вирок чи постановити ухвалу або залишити заяву про перегляд судового рішення за нововиявленими або виключними обставинами без задоволення. При ухваленні нового судового рішення суд користується повноваженнями суду відповідної інстанції.

2. За результатами перегляду судового рішення за нововиявленими або виключними обставинами Верховний Суд може також скасувати судове рішення (судові рішення) повністю або частково і передати справу на новий розгляд до суду першої або апеляційної інстанції.

3.Судове рішення за наслідками кримінального провадження за нововиявленими або виключними обставинами може бути оскаржене в порядку, передбаченому цим Кодексом для оскарження судових рішень суду відповідної інстанції. З набранням законної сили новим судовим рішенням втрачають законну силу судові рішення інших судів у цьому кримінальному провадженні.

Враховуючи вищевказану норму процесуального права, суд приходить до висновку щодо необхідності скасування вироку Кагарлицького районного суду Київської області від 15.11.2019 року в справі № 368/960/19, провадження № 1 кп/368/167/19 у відношенні ОСОБА_4 , згідно з яким його визнано винуватим у вчиненні кримінального правопорушення (злочину), який передбачено ч. 3 ст. 185 КК України і призначено покарання у виді 3 (трьох) років позбавлення волі, на підставі ст. 71 КК України, до покарання, призначеного новим вироком, частково приєднано невідбуту частину покарання за попереднім вироком і остаточне покарання за сукупністю вироків визначено у виді 5 (п`яти) років і 3 місяців позбавлення волі з сплатою штрафу в розмірі 850 грн в дохід держави, та було зазначено, що на підставі ч. 3 ст. 72 КК України основне покарання у виді штрафу в розмірі 850 грн., - виконувати окремо, постановивши новий вирок, на підставі якого визнати винуватим ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення (злочину), який передбачено ч. 3 ст. 185 КК України, призначивши йому покарання у виді 3 (трьох) років позбавлення волі, на підставі положень ст. 71 КК України до покарання, призначеного за новим вироком, частково приєднати невідбуту частину покрання за попереднім вироком і призначити остаточне покарання зу сукупністю вироків у виді позбавлення волі строком 5 (п`ять) років 3 місяці, при цьому, - виключити з мотивувальної та резолютивної частин вироку посилання суду на застосування до ОСОБА_4 покарання у виді штрафу.

Враховуючи вищевикладене, керуючись ст..ст. 12, 25, 65, 75, 76, 89, 90, ч. 3 ст. 185 КК України, ч. 1 ст. 369, 370, 371, ч.ч. 2, 3 ст. 373, 374 376, 467 КПК України, суд, -

У Х В А Л И В :

Скасувати вирок Кагарлицького районного суду Київської області від 15.11.2019 року, справа № 368/960/19, провадження № 1 кп/368/167/19, згідно з яким ОСОБА_4 був визнаний винуватим у вчиненні злочину, який передбачено ч. 3 ст. 185 КК України, та було призначено покарання у виді позбавлення волі строком на 5 (п`ять) років 3 місяців з сплатою штрафу в розмірі 850 грн. в дохід держави, одночасно при цьому:
ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнати винуватим у вчиненні ним кримінального правопорушення (злочину), який передбачено ч. 3 ст. 185 КК України, - як за вчинення умисних, протиправних дій, які виразилися у вчиненні таємного викрадення чужого майна (крадіжка), поєднаного з проникненням в інше приміщення, та призначити покарання у виді 3 (трьох) років позбавлення волі.
На підставі положень ч. 1 ст. 71 КК України до призначеного покарання за даним вироком у виді позбавлення волі строком 3 (три) роки, - чатково приєднати невідбуту частину покарання за вироком Кагарлицького районного суду Київської області від 23.10.2017 року (змінений ухвалою апеляційного суду Київської області від 17 січня 2018 року), згідно з яким його було засуджено до 5 (п`яти) років позбавлення волі, та на підставі положень ст. 75 КК України звільнено від відбування покарання з іспитовим строком 3 (три) роки, - призначити остаточне покарання ОСОБА_4 у виді позбавлення волі строком на 5 (п`ять) років 3 місяців позбавлення волі.
Строк відбування покарання ОСОБА_4 відраховувати з часу відбування ОСОБА_4 основного покарання у виді позбавлення волі на підставі вироку Кагарлицького районного суду Київської області від 15 листопада 2019 року, справа № 368/960/19, зарахувавши відбуте покарання за вищевказаним вироком в строк покарання, призначеного за даним вироком суду.
Заходи забезпечення кримінального провадження.
Запобіжні заходи.
До вступу даного вироку в законну силу негайно обрати у відношенні ОСОБА_4 запобіжний захід, як вид забезпечення кримінального провадження, (п. 9 ч. 2 ст. 131, ст. 176 КПК України) у виді тримання під вартою.
Цивільний позов.
Цивільний позов по даній справі не заявлений.

Речові докази по справі:
Речовий доказ:

- горний велосипед марки «ARDІS» моделі «Infinity» (МВТ)01, AMT 26/19 - залишити у користування потерпілій.

Процесуальні витрати.
Стягнути з ОСОБА_4 на користь держави: 471,03 грн. - вартість проведення судової товарознавчої експертизи (висновок експерта від 23.07.2019 № 13-1/1292).

Вирок може бути оскаржений до Київського Апеляційного суду протягом 30 днів з дня його проголошення шляхом подачі апеляційної скарги через Кагарлицький районний суд Київської області.
Обвинуваченому та прокурору копію вироку на підставі ч. 6 ст. 376 КПК України вручити негайно після його проголошення.
Учасники судового провадження мають право на підставі ч. 6 ст. 366 КПК України отримати в суді копію вироку.
Копія судового рішення не пізніше наступного дня після ухвалення надсилається учаснику судового провадження, який не був присутній в судовому засіданні.

Суддя: ОСОБА_1