Номер провадження: 11-кп/813/1711/21
Номер справи місцевого суду: 500/7520/18
Головуючий у першій інстанції ОСОБА_1
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07.12.2021 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд в складі:

головуючий суддя ОСОБА_2 ,

судді: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

за участю: секретаря судового засідання ОСОБА_5 ,

прокурора ОСОБА_6 ,

захисника ОСОБА_7 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу захисника ОСОБА_7 , який діє в інтересах обвинуваченого ОСОБА_8 , на ухвалу Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області від 17 червня 2021 року про звернення застави в дохід держави та про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_8 в рамках кримінального провадження №0001645, внесеного до ЄРДР 26.06.2018 року,

встановив:
Зміст оскарженого судового рішення.
Оскаржуваною ухвалою суду 1-ої інстанції від 17 червня 2021 року в судовому засіданні в процесі розгляду обвинувального акту, в межах кримінального провадження №0001645, внесеного до ЄРДР 26.06.2018 року, за обвинуваченням ОСОБА_8 , у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 189 КК України, було задоволено клопотання прокурора про звернення у дохід держави застави, внесеної за обвинуваченого ОСОБА_8 , та змінено останньому запобіжний захід у виді застави на тримання під вартою.
Рішення суду першої інстанції вмотивовано тим, що у справі наявні ризики, передбачені п.п. 1,3 ч. 1 ст. 177 КПК України. Крім того, до обвинуваченого ОСОБА_8 раніше був застосований більш м`який запобіжний захід у виді застави, однак він не зміг забезпечити виконання обвинуваченим ОСОБА_8 покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігти спробам перехватися від суду та незаконно впливати на потерпілого.

Вимоги апеляційної скарги та узагальнені доводи особи, яка її подала.
Не погоджуючись із зазначеною ухвалою суду першої інстанції, захисник ОСОБА_7 , який діє в інтересах обвинуваченого ОСОБА_8 , подав апеляційну скаргу, в якій вказує на наступне:
- клопотання прокурора про обрання запобіжного заходу розглянуто без участі обвинуваченого. В свою чергу прокурором не було надано доказів, що обвинувачений перебуває у міжнародному розшуку;
- пред`явлене обвинувачення є необґрунтованим;
- прокурором не доведено існування ризиків, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України.
На підставі наведеного захисник ОСОБА_7 просить ухвалу Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області від 17 червня 2021 року - скасувати.

Позиції учасників судового провадження.
У судовому засідання його захисник доводи та вимоги апеляційної скарги підтримав, просив оскаржувану ухвалу скасувати.
Прокурор ОСОБА_6 заперечував проти задоволення апеляційної скарги та просив залишити оскаржувану ухвалу без змін.

Мотиви апеляційного суду.
Заслухавши учасників судового розгляду, дослідивши матеріали провадження та доводи апеляційної скарги, апеляційний суд приходить до таких висновків.
Як вбачається з матеріалів провадження, на розгляді вІзмаїльського міськрайонного суду Одеської області знаходяться матеріали кримінального провадження №0001645, внесеного до ЄРДР 26.06.2018 року, відносно ОСОБА_8 , обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 189 КК України.

Відповідно до ст. 177 КПК України підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити такі дії: переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення, чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.
Відповідно до вимог ч.1, п. 4 ч. 2 ст. 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу.
Відповідно до ч.1 ст.194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставин, які свідчать про:
1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення;
2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор;
3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.
Відповідно до ч.8-10 ст.182 КПК України у разі невиконання обов`язків заставодавцем, а також, якщо підозрюваний, обвинувачений, будучи належним чином повідомлений, не з`явився за викликом до слідчого, прокурора, слідчого судді, суду без поважних причин чи не повідомив про причини своєї неявки, або якщо порушив інші покладені на нього при застосуванні запобіжного заходу обов`язки, застава звертається в дохід держави та зараховується до спеціального фонду Державного бюджету України й використовується у порядку, встановленому законом для використання коштів судового збору.
Питання про звернення застави в дохід держави вирішується слідчим суддею, судом за клопотанням прокурора або за власною ініціативою суду в судовому засіданні за участю підозрюваного, обвинуваченого, заставодавця, в порядку, передбаченому для розгляду клопотань про обрання запобіжного заходу. Неприбуття в судове засідання зазначених осіб, які були належним чином повідомлені про місце та час розгляду питання, не перешкоджає проведенню судового засідання.
У разі звернення застави в дохід держави слідчий суддя, суд вирішує питання про застосування до підозрюваного, обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді застави у більшому розмірі або іншого запобіжного заходу з урахуванням положень частини сьомої статті 194 цього Кодексу.
Вказані вимоги кримінального процесуального закону суддею дотримані, його висновки про необхідність застосування відносно ОСОБА_8 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою є обґрунтованими, адже обвинувачений не з`явився за викликами в судові засідання, а також, усвідомлюючи, що відносно нього обраний запобіжний захід у вигляді застави, виїхав за межі України.

Щодо присилань апелянта на те, що клопотання прокурора про обрання запобіжного заходу розглянуто без участі обвинуваченого, апеляційні суд вважає за необхідне звернути увагу, що на момент постановлення оскаржуваної ухвали ОСОБА_8 переховувався від досудового слідства та суду, що стало підставою оголошення його у розшук ухвалою Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області від 14.11.2019 року. Окрім того, з журналу судового засідання та оскаржуваної ухвали вбачається, що під час розгляду судом клопотання прокурора був присутній захисник обвинуваченого ОСОБА_7 , який відповідно до ч.4 ст.46 КПК України користується процесуальними правами обвинуваченого, захист якого він здійснює, крім процесуальних прав, реалізація яких здійснюється безпосередньо обвинуваченим і не може бути доручена захиснику.
Зауваження ж захисника про відсутність доказів перебування обвинуваченого у міжнародному розшуку апеляційний суд відхиляє, огляду на наступне.

Розділом ІV Інструкції від 17.08.2020 р. визначений порядок запитування публікації оповіщень Генеральним секретаріатом Інтерполу. Згідно п. 1 вказаного розділу Інструкції від 17.08.2020 р., уповноважений підрозділ (структурний підрозділ центрального органу управління поліції, який забезпечує реалізацію повноважень Національної поліції України із здійснення представництва та виконання зобов`язань України в Інтерполі та повноважень Національної поліції України як Національного центрального бюро Інтерполу) запитує публікацію Генеральним секретаріатом Інтерполу Червоного оповіщення щодо осіб, які розшукуються з метою їх затримання, арешту, обмеження свободи пересування та подальшої видачі (екстрадиції) в Україну. Для запиту публікації Генеральним секретаріатом Інтерполу Червоного оповіщення правоохоронний орган України надсилає уповноваженому підрозділу формуляр для запиту публікації Червоного оповіщення (додаток 1), а також певну інформацію та документи, серед яких завірену копію ухвали суду про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою (у тому числі в перекладі на одну з робочих мов Інтерполу) на стадії судового розгляду.

Відповідно до п. 7 розділу ІІІ Інструкції від 17.08.2020 р. уповноважений підрозділ у разі одержання запитів/звернень здійснює їх попередню оцінку щодо обґрунтованості, повноти, правильності оформлення, відповідності правилам Інтерполу.

А згідно п. 9 розділу ІІІ Інструкції від 17.08.2020 р. уповноважений підрозділ та уповноважений територіальний підрозділ (структурні підрозділи територіальних органів поліції, які забезпечують взаємодію територіальних (регіональних) підрозділів (органів), управлінь правоохоронних органів України з компетентними органами іноземних держав щодо боротьби із злочинністю в межах діяльності Інтерполу) повністю або частково відмовляють у виконанні запиту/звернення, у тому числі у випадку, якщо запит/звернення підготовлені з порушенням вимог цієї Інструкції.

Крім того, з п. 1 ч. 2 ст. 575 КПК випливає, що до клопотання про видачу особи в Україну обов`язково додається засвідчена копія ухвали суду про тримання особи під вартою, якщо видача запитується для притягнення до кримінальної відповідальності.

Системний аналіз зазначених нормативно-правових актів дозволяє дійти висновку про те, що оголошення у міжнародний розшук осіб є відмінним від запиту публікації Генеральним секретаріатом Інтерполу Червоного оповіщення щодо осіб, які розшукуються з метою їх затримання, арешту, обмеження свободи пересування та подальшої видачі (екстрадиції) в Україну.

Статті ж 281, 335 КПК встановлюють підстави та порядок оголошення розшуку підозрюваного, обвинуваченого, за змістом яких розшук оголошується постановою слідчого або прокурора, у тому числі, якщо підозрюваний перебуває за межами України та не з`являється без поважних причин на виклик, а також ухвалою суду, якщо обвинувачений ухилився від суду. При цьому, згідно ст. 335 КПК, якщо розшук обвинуваченого, який ухилився від суду, оголошений ухвалою суду, то організація її виконання доручається слідчому та/або прокурору, які, у свою чергу, уповноважені здійснювати розшукові заходи, у тому числі відповідно до ст. 281 КПК.

Враховуючи вищевикладене безпідставним є посилання захисника на недоведеність перебування обвинуваченого у міжнародному розшуку, адже саме з метою отримання у подальшому правоохоронним органом можливість звернутися до уповноваженого підрозділу, а останньому в послідуючому - до Генерального секретаріату Інтерполу із запитом публікації Червоного оповіщення щодо ОСОБА_8 з метою його затримання, арешту, обмеження свободи пересування та подальшої видачі (екстрадиції) в Україну, прокурор ОСОБА_9 і звернувся до суду із клопотанням про зміну обвинуваченому запобіжного заходу на тримання під вартою.

Доводи захисника ОСОБА_8 щодо недоведеності обвинувачення інкримінованого ОСОБА_8 апеляційний суд відхиляє, з огляду на наступні обставини.

Відповідно до п. 13 ч. 1 ст. 3 КПК України обвинувачення це твердження про вчинення певною особою діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність, висунуте в порядку, встановленому цим Кодексом.

Обвинувачення, відповідно до приписів Розділу IV КПК України «Судове провадження у першій інстанції» є предметом судового розгляду, його обґрунтованість або безпідставність встановлюється шляхом дослідження доказів обвинувачення й захисту в судовому засіданні та при ухваленні обвинувального або виправдувального вироку відносно особи, тому на теперішній час твердження про безпідставність обвинувачення ОСОБА_8 у вчиненні інкримінованого йому злочину є передчасним, оскільки судовий розгляд кримінального провадження триває.

Приймаючи до уваги зазначене, апеляційний суд вважає, що обґрунтованість обвинувачення ОСОБА_8 у вчиненні інкримінованих йому кримінальних правопорушень на даній стадії, при розгляді апеляційного провадження на ухвалу суду про зміну запобіжного заходу та про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою, не перевіряється.

Посилання ж апелянта на недоведеність ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, апеляційний суд відхиляє, виходячи з наступного.

Відповідно до усталеної практики Європейського суду з прав людини, висновки про ступінь ризиків та неможливості запобігання їм більш м`якими запобіжними заходами, мають бути зроблені за результатами сукупного аналізу обставин злочину та особи підозрюваного (його характеру, моральних якостей, способу життя, сімейних зв`язків, постійного місця роботи, утриманців), поведінки підозрюваного під час розслідування кримінального правопорушення (наявність або відсутність спроб ухилятися від органів влади) поведінки підозрюваного під час попередніх розслідувань (способу життя взагалі, способу самозабезпечення, системності злочинної діяльності, наявності злочинних зв`язків).

Ризиком у контексті кримінального провадження є певна ступінь можливості, що особа вдасться до вчинків, які будуть перешкоджати досудовому розслідуванню та судовому розгляду або ж створять загрозу суспільству. Слідчий суддя, суд, оцінюючи вірогідність такої поведінки підозрюваного/обвинуваченого, має дійти обґрунтованого висновку про високу ступінь ймовірності позапроцесуальних дій зазначеної особи. При цьому КПК не вимагає доказів того, що підозрюваний/обвинувачений обов`язково (поза всяким сумнівом) здійснюватиме відповідні дії, однак вимагає доказів того, що він має реальну можливість їх здійснити у конкретному кримінальному провадженні в майбутньому.

Перевіряючи обґрунтування суду першої інстанції щодо наявності ризиків, передбачених ст. 177 КПК, апеляційний суд встановив належне обґрунтування судом наявності зазначених ризиків в оскаржуваній ухвалі.

Апеляційний суд вважає, що суд першої інстанції дійшов до обґрунтованого висновку про доведеність заявлених прокурором ризиків, передбачених ч.1 ст.177 КПК України, які виправдовують подальше тримання обвинуваченого під вартою, обумовлені суспільною необхідністю, є пропорційними та обґрунтованими щодо обмеження конституційних прав і свобод обвинуваченого, оскільки суд першої інстанції дотримався при розгляді клопотання прокурора приписів ст. 331 КПК України та розглянув питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою, з урахуванням положень глави 18 КПК України.

Щодо існування ризику того, що обвинувачений ОСОБА_8 може переховуватися від суду, а також того, що він переховується від суду, суддею першої інстанції при постановленні оскаржуваної ухвали обґрунтовано було взято до уваги , що обвинувачений не з`явився за викликами в судові засідання, а також те, що він, усвідомлюючи, що відносно нього обраний запобіжний захід у вигляді застави, виїхав за межі України, у зв`язку з чим був оголошений його у розшук, тобто в даному випадку доведений ризик, передбачений п. 1 ч. 1 ст. 177 КПК, а також те, що обвинувачений ОСОБА_8 переховується від суду.

На думку апеляційного суду, встановлена в ухвалі суду першої інстанції наявність зазначених ризиків, передбачених п.п.1, 3, ч.1 ст.177 КПК України, відповідає фактичним обставинам справи, при розгляді апеляційної скарги не спростована, будь-яких доказів про зменшення або зникнення цих ризиків стороною захисту не надано.

Матеріали справи не містять відомостей про обставини, які б унеможливлювали перебування обвинуваченого під вартою.

Обставин, передбачених ч. 2 ст. 183 КПК України, які є перешкодою для продовження строку тримання обвинуваченого під вартою, апеляційним судом не встановлено.

Отже, на думку апеляційного суду, зазначені ризики виправдовують продовження строку дії найсуворішого запобіжного заходу тримання під вартою відносно обвинуваченого ОСОБА_8 , та дають апеляційному суду можливість прийти до висновку про обґрунтованість рішення районного суду про наявність реальних ознак справжнього суспільного інтересу, який у цьому випадку, навіть з урахуванням презумпції невинуватості, переважає принцип поваги до особистої свободи обвинуваченого.

Керуючись ст. 177, 178, 183, 194, 199, 331, 370, 392, 404, 405, 407, 419, 422-1, 532 КПК України, апеляційний суд

ухвалив:

Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_7 , який діє в інтересах обвинуваченого ОСОБА_8 , на ухвалу Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області від 17 червня 2021 року про звернення застави в дохід держави та про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_8 в рамках кримінального провадження №0001645, внесеного до ЄРДР 26.06.2018 року, - залишити без задоволення.

Ухвалу Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області від 17 червня 2021 року про звернення застави в дохід держави та про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_8 в рамках кримінального провадження №0001645, внесеного до ЄРДР 26.06.2018 року, - залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення і оскарженню не підлягає.

Судді Одеського апеляційного суду

ОСОБА_2 ОСОБА_4 ОСОБА_3