Справа № 352/2056/21
Провадження № 1-кп/352/292/21
В И Р О К
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 листопада 2021 року м. Івано-Франківськ

Тисменицький районний суд Івано-Франківської області складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

секретарів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

з участю прокурора ОСОБА_4 , ОСОБА_5

обвинуваченого ОСОБА_6 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Івано-Франківську кримінальне провадження внесене в Єдиний реєстр досудових розслідувань за № 0000220 від 13.09.2021 р. про обвинувачення :

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та зареєстрованого в АДРЕСА_1 , жителя АДРЕСА_2 , не працюючого, офіційно не одруженого, перебуваючого у фактичних шлюбних стосунках, утриманця однієї малолітньої дитини ІНФОРМАЦІЯ_2 , з середньою освітою, українця, громадянки України, військовозобов`язаного, депутатам не обирався, раніше судимого : 12.05.2021 р. вироком Чернівецького апеляційного суду за ч. 1 ст. 190, ч. 2 ст. 190, ч. 1 ст. 289, ст. 70 КК України до двох років обмеження волі, покарання не відбув,

у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч. 2 ст. 185 КК України,-

в с т а н о в и в :

підсудний ОСОБА_6 , повторно вчинив таємне викрадення чужого майна.

Вказаний злочин підсудний вчинив при наступних обставинах:

Підсудний ОСОБА_6 , маючи не погашену та не зняту в установленому законом порядку судимість, в проміжок часу з 02.09.2021 р. по 14.09.2021 р. перебував на стаціонарному лікуванні в палаті № 4 терапевтичного відділення КНП «Тисменицька міська лікарня» Тисменицької міської ради по вул. Площа Ринок, 30, в м. Тисмениця, Тисменицької ТГ, Івано-Франківського району, Івано-Франківської області.

11 вересня 2021 року приблизно о 10 год. 30 хв. ОСОБА_6 знаходився в середині приміщення вищевказаної лікарняної палати. В цей час до середини приміщення згаданої палати увійшов потерпілий ОСОБА_7 , який також перебував на стаціонарному лікуванні у даному медичному закладі та повісивши на вішак біля ліжка ОСОБА_6 свою сорочку, вийшов з палати. Побачивши у кишені сорочки ОСОБА_7 пакет із грошовими коштами, у ОСОБА_6 виник неправомірний умисел, спрямований на їх таємне викрадення з метою подальшого використання викрадених грошей для власних потреб.

Реалізуючи свій неправомірний умисел, спрямований на таємне викрадення чужого майна, діючи умисно, з корисливих мотивів, з метою особистого збагачення, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи суспільно небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, ОСОБА_6 , перебуваючи в приміщенні палати № 4 КНП «Тисменицька міська лікарня» Тисменицької міської ради по вул. Площа Ринок, 30, в м. Тисмениця Тисменицької ТГ Івано-Франківського району Івано-Франківської області, скориставшись відсутністю нагляду власника та будучи переконаним в тому, що за його діями ніхто не спостерігає, шляхом вільного доступу, таємно, повторно, викрав із кишені сорочки ОСОБА_7 пакет з грошовими коштами в сумі 4 400 грн.
У подальшому, ОСОБА_6 , отримавши реальну можливість розпорядження викраденими коштами, покинув приміщення палати та розпорядився ним на власний розсуд.

Своїми умисними діями, які виразились у таємному викраденні чужого майна, вчиненому повторно, ОСОБА_6 спричинив потерпілому ОСОБА_7 майнову шкоду на загальну суму 4 400 гривень.

В судовому засіданні підсудний ОСОБА_6 свою вину у вчиненні пред`явленого йому в обвинувальному акті злочину визнав повністю, в скоєному щиро розкаявся і вибачившись перед потерпілим дав суду показання, в яких повністю підтвердив факт та обставини скоєного ним кримінального правопорушення вищенаведеного у вироку. Підсудний просить суд суворо його не карати та при призначенні покарання врахувати, що неправомірні діяння скоїв внаслідок надзвичайно скрутного матеріального становища, а заподіяні злочином потерпілому ОСОБА_7 збитки відшкодував в повному обсязі в добровільному порядку.

Потерпілий ОСОБА_7 подав до суду письмову заяву в якій ствердив, що йому повністю відшкодовано спричинену обвинуваченим шкоду, жодних претензій до останнього немає. Просить суд кримінальне провадження відносно обвинуваченого розглядати за його відсутності та суворо останнього не карати.

Оскільки обвинувачений ОСОБА_6 в судовому засіданні вину визнав повністю, а також те, що він не оспорює фактичні обставини вказані в обвинувальному акті, правильно розуміє зміст цих обставин, не наполягає на дослідженні інших доказів, розуміє неможливість в подальшому оскаржувати дані фактичні обставини в апеляційному порядку, а тому відповідно до ч. 3 ст. 349 КПК України, дослідження доказів відносно тих фактичних обставин справи, які ніким не оспорюються, судом визнано недоцільним та обмежено обсяг доказів, що підлягають дослідженню, допитом підсудного та дослідженням доказів, які характеризують його особу. Обвинувачений та учасники процесу не заперечували проти обмеженого порядку дослідження доказів, при цьому суд переконався, що останні правильно розуміють зміст ст. 349 КПК України.

Таким чином, оцінивши та проаналізувавши здобуті в судовому засіданні всі докази по даному кримінальному провадженню їх сукупності з точки зору їх достатності та взаємозв`язку, суд приходить до переконання, що дії ОСОБА_6 правильно кваліфіковано за ст. 185 ч. 2 КК України, так як він повторно вчинив таємне викрадення чужого майна.

У ст. 17 Закону України від 23 лютого 2006 р. «Про виконання рішеньта застосування практики Європейського суду з прав людини» (далі Суд) передбачено, що «при розгляді справ суди застосовують Конвенцію та практику Суду як джерело права».

При цьому суд обгрунтовано посилається на практику Європейського суду з прав людини, який у своєму рішенні у справі «Бакланов проти Росії» (рішення від 09 червня 2005 року), так і в справі «Фрізен проти Росії» (рішення від 24 березня 2005 року) Суд зазначив, що «досягнення справедливого балансу між загальними інтересами суспільства та вимогами захисту основоположних прав особи лише тоді стає значимим, якщо встановлено, що під час відповідного втручання було дотримано принципу «законності» і воно не було свавільним». У справі «Ізмайлов проти Росії» (п. 38 рішення від 16 жовтня 2008 року) Суд вказав, що «для того, щоб втручання вважалося пропорційним, воно має відповідати тяжкості правопорушення і не становити «особистий надмірний тягар для особи».

Приймаючи до уваги практику Європейського суду з прав людини, суд при призначенні покарання обвинуваченому, відповідно до вимог ст. 65 КК України враховує характер і ступінь суспільної небезпечності скоєного злочину, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання, а також те, що покарання має бути необхідне і достатнє для виправлення обвинуваченого та попередження вчинення ним нових злочинів, як і те, що згідно ч. 2 ст. 50 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених.

Обтяжуючі відповідальність підсудного обставини судом не встановлено.

До пом`якшуючих обставин суд відносить те, що підсудний в скоєному щиро розкаявся, активно сприяв розкриттю злочину, заподіяні потерпілому своїми неправомірними діяннями збитки відшкодував в повному обсязі в добровільному порядку.

Крім того, вирішуючи питання про призначення підсудному покарання, суд враховує думку потерпілого щодо несуворості міри покарання, яку слід призначити ОСОБА_6 , а також приймає до уваги і те, що обвинувачений на обліку в психоневрологічному та наркологічному диспансерах не перебуває; має незадовільний стан здоров`я; не працюючи веде паразитичний спосіб життя; має постійне місце проживання за яким характеризується посередньо; перебуває у фактичних шлюбних стосунках; являється утриманцем однієї малолітньої дитини ІНФОРМАЦІЯ_2 ; його поведінку до і після вчинення злочину, відношення до вчиненого злочину, а також вчинення ним нетяжкого корисливого злочину під час незнятої та непогашеної судимості, що свідчить про те, що останній належних висновків не зробив і повторно вчинив корисливий злочин, тобто є особою із низьким рівнем соціальної зрілості, яка немає легального заробітку та міцних соціальних зв`язків, що створює передумови для подальшої його протиправної поведінки.

Таким чином, беручи до уваги всі вищеперелічені обставини, дані про особу обвинуваченого, суд приходить до переконання, що для виправлення, перевиховання ОСОБА_6 та попередження скоєння ним нових злочинів, йому слід призначивши покарання у виді обмеження волі.

На переконання суду, призначене покарання обвинуваченому ОСОБА_6 відповідає також принципу співрозмірності конкретного злочинного діяння, вчиненого ним, з покаранням призначеним останньому.

Поряд з цим, оскільки обвинувачений ОСОБА_6 попереднє покарання призначене йому згідно вироку Чернівецького апеляційного суду від 12.05.2021 р. у виді двох років обмеження волі не відбув повністю, то на підставі ст. 71 КК України до призначеного судом ОСОБА_6 покарання за даним вироком слід частково приєднати невідбуте ним покарання за попереднім вироком суду.

Цивільний позов в даному кримінальному провадженню не заявлявся.

Запобіжний захід до вступу вироку в законну силу обвинуваченому ОСОБА_6 слід обрати у виді тримання під вартою,

Судові витрати по даному кримінальному провадженні відсутні.

Питання про речові докази по даному кримінальному провадженні суд вирішує відповідно до вимог ст. 100 КПК України.

На підставі наведеного та керуючись ст.ст. 342 -376 КПК України, суд,-

У Х В А Л И В :

ОСОБА_6 визнати винним у вчиненні злочину передбаченого ч. 2 ст. 185 КК України та призначити йому покарання у виді одного року обмеження волі.

На підставі ст. 71 КК України, до призначеного судом обвинуваченому ОСОБА_6 покарання за даним вироком суду, частково приєднати невідбуте ним покарання за попереднім вироком Чернівецького апеляційного суду від 12.05.2021 р. та остаточно визначити йому за сукупністю вироків покарання у виді двох років двох місяців обмеження волі.

До вступу вироку в законну силу обрати щодо обвинуваченого ОСОБА_6 запобіжний захід у виді тримання під вартою, а строк відбуття покарання обвинуваченим обчислювати з моменту постановлення даного вироку.

Речові докази по даному кримінальному провадженню, а саме: розписку потерпілого ОСОБА_7 зберігати при матеріалах даного кримінального провадження

Судові витрати по даному кримінальному провадженні відсутні.

Цивільний позов в даному кримінальному провадженню не заявлявся.

На вирок протягом 30 днів з моменту його проголошення може бути подана апеляційна скарга до судової палати з розгляду кримінальних справ Івано-Франківського апеляційного суду через Тисменицький районний суд.

Вирок суду набирає законної сили після закінчення строку подачі апеляційної скарги, якщо така скарга не буде подана учасниками провадження у вказаний строк. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення апеляційним судом.

Копію вироку суду вручити прокурору та обвинуваченому негайно, після його проголошення.

Головуючий : Руслан СТРУТИНСЬКИЙ