Справа № 314/5848/21
Провадження № 1-кп/314/177/2022
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11.02.2022 року м.Вільнянськ
Вільнянський районний суд Запорізької області у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

секретар судового засідання ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому дистанційному підготовчому судовому засіданні в залі суду в м. Вільнянськ кримінальне провадження №0000721 від 10 грудня 2021 року відносно

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця смт. Кушугум, Запорізького району, Запорізької області, громадянина України, який має середньо-спеціальну освіту, офіційно не працюючого, не одруженого, на утриманні неповнолітніх дітей не має, який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , фактично мешкав за адресою: АДРЕСА_2 , раніше судимого:

19.09.2013 Запорізьким районним судом Запорізької області за ч. 1 ст. 185 КК України до 1 року позбавлення волі з іспитовим терміном на 1 рік;

09.04.2014 Запорізьким районним судом Запорізької області за ч. 3 ст. 185, ч. 2 ст. 15 ч.3 ст. 185, ст.ст. 69, 70 КК України до 1 року 6 місяців позбавлення волі. Звільнений 03.07.2015 з ДУ «Кременчуцька виховна колонія» умовно-достроково з невідбутим строком 3 місяці 6 днів;

11.12.2017 Комунарським районним судом м. Запоріжжя за ч. 2 ст. 15 ч. 2 ст. 186, ч.2 ст. 186 КК України до 4 років 1 місяця позбавлення волі. Звільнений 30.04.2020 з ДУ «Камянська виправна колонія (№101)» по відбуттю строку покарання:

25.11.2020 Жовтневим районним судом м. Запоріжжя за ч. 2 ст. 186, ч. 2 ст. 190 КК України до 5 років позбавлення волі. Початок строку: 19.06.2020. Кінець строку: 19.06.2025,

який обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення (злочину) передбаченого ст.391 КК України та угоду про визнання винуватості укладену між прокурором Запорізької окружної прокуратури ОСОБА_4 та ОСОБА_5 від 22.12.2021року,

за участю прокурора ОСОБА_4 ,

захисника адвоката ОСОБА_6 ,

обвинуваченого ОСОБА_3 ,

ВСТАНОВИВ:
До Вільнянського районного суду Запорізької області надійшов обвинувальний акт та угода про визнання винуватості укладена між прокурором Запорізької окружної прокуратури ОСОБА_4 та підозрюваним ОСОБА_3 від 22.12.2021 року

У підготовчому судовому засіданні обвинувачений свою вину у вчиненні кримінального правопорушення визнав повністю та просив суд затвердити укладену угоду про визнання винуватості та призначити узгоджену в ній міру покарання, а також зазначив, що розуміє надані йому законом права, наслідки укладення та затвердження угоди про визнання винуватості, характер пред`явленого обвинувачення та вид покарання, який до нього буде застосований в результаті затвердження угоди про визнання винуватості, та наполягав на затвердженні угоди.

Захисник в судовому засіданні підтримав позицію обвинуваченого.

Прокурор у підготовчому судовому засіданні зазначив, що при укладенні угоди були дотримані всі вимоги і правила КПК та КК України, а тому просив затвердити зазначену угоду і призначити обвинуваченому узгоджену в ній міру покарання.

Заслухавши думку прокурора, захисника та обвинуваченого, дослідивши матеріали кримінального провадження розглядаючи питання про затвердження угоди про визнання винуватості, суд виходить з такого:

Згідно з п. 1 ч. 3 ст. 314 КПК України, при прийнятті рішення у підготовчому судовому засіданні суд має право, зокрема, затвердити угоду.

Відповідно до ст. 468 КПК України у кримінальному провадженні може бути укладена угода між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим про визнання винуватості.

Згідно ч. 4 ст. 469 КПК України угода про визнання винуватості між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим може бути укладена у провадженні щодо кримінальних проступків, нетяжких злочинів, тяжких злочинів.

Відповідно до ч.7 ст.474 КПК України суд перевіряє угоду на відповідність вимогам цього Кодексу та/або закону.

За обвинувальним актом засуджений Жовтневим районним судом м. Запоріжжя до позбавлення волі ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , відбуваючи покарання в ДУ «Софіївська виправна колонія (№55)», неодноразово порушував режим відбування покарання, а саме:

25.10.2021, приблизно о 11:00 годин, під час обходу житлової зони, а саме відділення СПС №10, черговою зміною відділу нагляду і безпеки ДУ «Софіївська виправна колонія (№55)» було проведено раптовий особистий обшук засудженого ОСОБА_3 та його спального місця, в результаті якого у останнього було виявлено та вилучено 1 (одну) грошову купюру номіналом 100 (сто) гривень за №ЗЄ 1692315, та під його спальним місцем -20 (двадцять) літрів рідини з характерним запахом бродіння, у зв`язку з чим 28.10.2021 засуджений ОСОБА_3 на підставі ухвали судді Вільнянського районного суду Запорізької області ОСОБА_7 від 28.10.2021, був переведений до приміщення камерного типу строком на 1 місяць, оскільки інші заходи впливу, які застосовувалися до засудженого ОСОБА_3 , за вчинені ним дисциплінарні проступки, не вплинули на його поведінку.

Після цього, засуджений ОСОБА_3 , відбуваючи покарання в камері №3 дисциплінарного ізолятору, належних висновків для себе не зробив, на шлях виправлення та перевиховання не став і продовжив злісно порушувати вимоги режиму відбування покарання, а саме 10.12.2021, о 05:40 годин, засуджений ОСОБА_3 , відкрито в категоричній формі, в присутності працівників адміністрації ДУ «Софіївська виправна колонія (№55)», а саме: начальника відділення соціально-психологічної служби відділу соціально- виховної та психологічної роботи лейтенанта внутрішньої служби ОСОБА_8 , оперуповноваженого оперативного відділу капітана внутрішньої служби ОСОБА_9 , оперуповноваженого оперативного відділу капітана внутрішньої служби ОСОБА_10 , виконуючого обов`язки начальника оперативного відділу ОСОБА_11 , молодшого інспектора відділу нагляду і безпеки сержанта внутрішньої служби ОСОБА_12 , чергового помічника начальника установи відділу нагляду і безпеки майора внутрішньої служби ОСОБА_13 , чергового лікаря спеціалізованої туберкульозної лікарні при ДУ «СВК-55» ОСОБА_14 та медичної сестри спеціалізованої туберкульозної лікарні при ДУ «СВК-55» ОСОБА_15 , відмовився виконувати законні вимоги виконуючого обов`язки начальника державної установи «Софіївська виправна колонія (№55)» підполковника внутрішньої служби ОСОБА_16 приступити до прибирання в камері №3 дисциплінарного ізолятору, в якій він утримувався та згідно графіку чергувань від 08.12.2021 був черговим, чим порушив вимоги ст.ст.9, 107 КВК України та п.2 розділу II, п.1 розділу IV Правил внутрішнього розпорядку установ виконання покарань, затверджених наказом Міністерства юстиції України №2823/5 від 28.08.2018, згідно яких засуджений зобов`язаний виконувати встановлені законодавством вимоги персоналу колонії та заборонено перешкоджати виконанню своїх посадових обов`язків персоналу колонії.

При цьому, засуджений ОСОБА_3 був одягнутий та взутий за сезоном, а також був забезпечений всім необхідним робочим інвентарем, та за станом здоров`я засуджений ОСОБА_3 міг залучатися до праці.

Дії ОСОБА_3 кваліфіковано за ст. 391 Кримінального кодексу України, як «злісна непокора законним вимогам адміністрації установи виконання покарань особою, яка відбуває покарання у виді позбавлення волі, яка за порушення вимог режиму відбування покарання була піддана протягом року стягненню у виді переведення до приміщення камерного типу».

Суд дослідивши матеріали обвинувального акту, угоди про визнання винуватості приходить до висновкупровідсутність фактичних підстав для визнання винуватості на підставі наступного:

Диспозиція ст.391 КК України визначена як злісна непокора законним вимогам адміністрації установи виконання покарань або інша протидія адміністрації у законному здійсненні її функцій особою, яка відбуває покарання у виді обмеження волі або у виді позбавлення волі, якщо ця особа за порушення вимог режиму відбування покарання була піддана протягом року стягненню у виді переведення до приміщення камерного типу (одиночної камери) або переводилась на більш суворий режим відбування покарання.

Диспозиція ст. 391КК України є бланкетною, яка для розкриття її змісту відсилає до інших нормативно-правових актів, інструкцій, правил, положень тощо, які регламентують як обсяг повноважень відповідної службової особи, яка висуває вимогу, так і обов`язки засудженого, недотримання яких призведе до кримінальної відповідальності, передбаченої ст. 391КК України.

Обвинувальний акт містить посилання на ст.ст.9, 107 КВК України та п.2 розділу II, п.1 розділу IV Правил внутрішнього розпорядку установ виконання покарань, затверджених наказом Міністерства юстиції України №2823/5 від 28.08.2018р.

За ст.9 КВК України засуджені зобов`язані:

виконувати встановлені законодавством обов`язки громадян України, неухильно додержуватися правил поведінки, які передбачені для засуджених, не посягати на права і свободи, честь і гідність інших осіб;

виконувати встановлені законодавством вимоги адміністрації органів і установ виконання покарань, уповноваженого органу з питань пробації;

ввічливо ставитися до персоналу, інших осіб, які відвідують установи виконання покарань, а також до інших засуджених;

з`являтися за викликом адміністрації органів і установ виконання покарань, уповноваженого органу з питань пробації.

Ч. 2. Невиконання засудженими своїх обов`язків і встановлених законодавством вимог адміністрації органів і установ виконання покарань тягне за собою встановлену законом відповідальність.

Ч. 3. Обов`язки засуджених, до яких судом застосовано пробацію, визначаються цим Кодексом та Законом України "Про пробацію".

Відповідно до ст.107 КВК України,

Ч.1. Засуджені, які відбувають покарання у виді позбавлення волі, мають право в порядку, встановленому цим Кодексом і нормативно-правовими актами Міністерства юстиції України:

одержувати інформацію і роз`яснення про умови відбування і порядок виконання покарання у виді позбавлення волі;

користуватися послугами, які надаються в місцях позбавлення волі, в тому числі додатковими, оплачуваними;

брати участь у трудовій діяльності;

отримувати медичну допомогу і лікування, у тому числі платні медичні послуги за рахунок особистих грошових коштів чи коштів рідних та близьких в закладах охорони здоров`я, які мають ліцензію Міністерства охорони здоров`я України та не віднесені до відання центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері виконання кримінальних покарань;

розпоряджатися грошовими коштами, придбавати, володіти і розпоряджатися предметами, речами, виробами;

здійснювати листування з особами, які знаходяться за межами колоній, вести з ними телефонні розмови, у тому числі у мережах рухомого (мобільного) зв`язку, користуватися глобальною мережею Інтернет;

одержувати і відправляти посилки, бандеролі, грошові перекази, одержувати передачі;

зустрічатися з родичами та іншими особами;

подавати пропозиції, заяви і скарги в усній чи письмовій формі від свого імені;

брати участь у роботі самодіяльних організацій та гуртків соціально корисної спрямованості, займатися фізичною культурою і спортом;

придбавати, користуватися і зберігати предмети першої потреби, періодичні видання, літературу, продукти харчування;

розпоряджатися вільним часом, який відведений розпорядком дня, не порушуючи при цьому правил поведінки;

одержувати освіту відповідно до законодавства про освіту;

одержувати правову допомогу від адвокатів або інших фахівців у галузі права, які за законом мають право на надання правової допомоги особисто чи за дорученням юридичної особи;

звертатися до адміністрації з проханням внести подання щодо умовно-дострокового звільнення від відбування покарання чи щодо заміни невідбутої частини покарання більш м`яким покаранням.

2. Засудженим можуть надаватися й інші права, реалізація яких не суперечить меті покарання, порядку і умовам виконання та відбування покарання.

3. Засуджені зобов`язані:

дотримуватися норм, які визначають порядок і умови відбування покарання, розпорядок дня колонії, правомірних взаємовідносин з іншими засудженими, персоналом колонії та іншими особами;

утримувати в чистоті і порядку приміщення, дбайливо ставитися до майна колонії і предметів, якими вони користуються при виконанні дорученої роботи, здійснювати за ними належний догляд і використовувати їх тільки за призначенням;

виконувати встановлені законодавством вимоги персоналу колонії;

виконувати необхідні роботи по самообслуговуванню, благоустрою колонії;

дотримуватися санітарно-гігієнічних норм;

дотримуватися вимог пожежної безпеки і безпеки праці.

4. Засудженим забороняється:

самовільно залишати колонію, порушувати лінію охорони;

спілкуватися із засудженими та іншими особами з порушенням встановлених правил ізоляції, звертатися до них з проханням про виконання незаконних дій;

придбавати, виготовляти, зберігати і використовувати гроші, цінності, предмети, речі, речовини і вироби, заборонені до використання в колонії;

продавати, дарувати або відчужувати в інший спосіб на користь інших осіб предмети, вироби і речі, що перебувають в особистому користуванні;

умисно заподіювати собі тілесні ушкодження, у тому числі з допомогою іншої особи, завдавати шкоду своєму здоров`ю з метою ухилення від відбування покарання або виконання встановлених обов`язків;

умисно завдавати шкоду державному, комунальному майну, майну інших юридичних чи фізичних осіб, у тому числі майну інших засуджених, створювати загрозу заподіяння шкоди такому майну;

вживати спиртні напої, наркотичні засоби, психотропні речовини або їх аналоги чи інші одурманюючі засоби;

чинити опір законним діям персоналу колонії, перешкоджати виконанню ним своїх службових обов`язків, підбурювати до цього інших засуджених;

грати в настільні та інші ігри з метою здобуття матеріальної чи іншої вигоди;

вживати нецензурні та жаргонні слова, давати і присвоювати прізвиська;

самовільно залишати призначену для перебування ізольовану територію, приміщення або визначене місце роботи, а також перебувати без дозволу адміністрації колонії у гуртожитках та відділеннях, у яких вони не проживають, або на виробничих об`єктах, на яких вони не працюють;

завішувати чи міняти без дозволу адміністрації колонії спальні місця, а також обладнувати їх у комунально-побутових та інших службових або виробничих приміщеннях;

готувати та вживати їжу в непередбачених для цього місцях, виносити продукти харчування з їдальні без дозволу адміністрації колонії;

мати при собі предмети і речі в асортименті і кількості, що виходять за межі, встановлені центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізацію державної політики у сфері виконання кримінальних покарань;

курити у не відведених для цього місцях та неповнолітнім у виховних колоніях;

надсилати та отримувати кореспонденцію всупереч порядку, встановленому центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізацію державної політики у сфері виконання кримінальних покарань;

наносити собі або іншим особам татуювання;

тримати тварин без дозволу адміністрації установи виконання покарань;

виготовляти, зберігати саморобні електроприлади та користуватися ними;

самовільно переплановувати, змінювати конструктивні елементи будівель та споруд колонії, споруджувати на виробничих об`єктах різні об`єкти (лазні, пральні, душові, сейфи, будиночки, будки, приміщення та засоби для відпочинку, опалення).

засуджені зобов`язані:

дотримуватися норм, які визначають порядок і умови відбування покарання, розпорядок дня колонії, правомірних взаємовідносин з іншими засудженими, персоналом колонії та іншими особами;

утримувати в чистоті і порядку приміщення, дбайливо ставитися до майна колонії і предметів, якими вони користуються при виконанні дорученої роботи, здійснювати за ними належний догляд і використовувати їх тільки за призначенням;

виконувати встановлені законодавством вимоги персоналу колонії;

виконувати необхідні роботи по самообслуговуванню, благоустрою колонії;

дотримуватися санітарно-гігієнічних норм;

дотримуватися вимог пожежної безпеки і безпеки праці.

Згідно з п.2 розділу II Правил внутрішнього розпорядку установ виконання покарань

2. Засуджені мають право:

одержувати інформацію про свої права і обов`язки, порядок та умови виконання та відбування призначеного судом покарання;

на гуманне ставлення до них та на повагу до їх людської гідності; засуджені не повинні підлягати жорстокому, нелюдському або такому, що принижує їх гідність, поводженню;

на особисту безпеку;

на соціальне забезпечення, у тому числі на оформлення пенсій, соціальної допомоги, відповідно до законодавства;

користуватися послугами, які надаються в установах виконання покарань, у тому числі додатковими оплачуваними (перукарня, ремонт одягу, взуття та побутових текстильних виробів, електропобутової техніки та інших побутових приладів тощо);

брати участь у трудовій діяльності;

на оплачувану працю, організовану відповідно до вимог законодавства про працю;

отримувати медичну допомогу і лікування, у тому числі платні медичні послуги за рахунок особистих грошових коштів чи коштів рідних та близьких, у закладах охорони здоров`я;

розпоряджатися грошовими коштами, придбавати, володіти і розпоряджатися предметами, речами, виробами, за винятком тих, використання яких заборонено;

здійснювати листування у порядку, встановленому пунктом 1 розділу ХІІІ цих Правил;

вести телефонні розмови у порядку, встановленому розділом ХІV цих Правил;

користуватися глобальною мережею Інтернет відповідно до Порядку організації надання засудженим доступу до глобальної мережі Інтернет, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 19 жовтня 2017 року № 3233/5, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 20 жовтня 2017 року за № 1280/31148;

одержувати і відправляти посилки, бандеролі, грошові перекази, одержувати передачі у порядку, встановленому пунктами 1-3 розділу ХІІ, пунктом 2 розділу ХІІІ цих Правил;

зустрічатися з родичами та іншими особами з урахуванням обмежень, передбачених для різних категорій засуджених;

рідною мовою давати пояснення, вести листування, подавати пропозиції, заяви і скарги в усній чи письмовій формі від свого імені, а також отримувати відповіді мовою звернення;

брати участь у роботі самодіяльних організацій та гуртків соціально корисної спрямованості (крім осіб, засуджених до арешту), займатися фізичною культурою і спортом, користуватися бібліотекою, настільними іграми;

носити спортивний одяг та взуття під час проведення спортивних заходів та у вільний час відповідно до розпорядку дня (до засуджених, які тримаються у виправних центрах, виправних колоніях мінімального рівня безпеки з полегшеними умовами тримання та дільницях соціальної реабілітації, це обмеження не застосовується);

придбавати, користуватися і зберігати предмети першої потреби, періодичні видання, літературу, продукти харчування;

розпоряджатися вільним часом, який відведений розпорядком дня, не порушуючи при цьому правил поведінки;

одержувати освіту відповідно до законодавства про освіту;

звертатися до адміністрації установи виконання покарань з проханням внести подання щодо умовно-дострокового звільнення від відбування покарання чи щодо заміни невідбутої частини покарання більш м`яким;

відповідно до статті 539 Кримінального процесуального кодексу України подавати клопотання до суду для вирішення питань, визначених статтею 537 цього Кодексу;

на щоденну прогулянку під час відбування покарання в камерах;

на здійснення свободи сповідувати будь-яку релігію або виражати переконання, пов`язані із ставленням до релігії, у тому числі на вільний вибір і допуск священнослужителя для відправлення релігійних таїнств і обрядів, за винятком обмежень, передбачених Кримінально-виконавчим кодексом України;

на отримання копій документів з їхніх особових справ та інших документів, що є у розпорядженні адміністрації установи виконання покарань, у порядку, встановленому цими Правилами;

на належне матеріально-побутове забезпечення;

користуватися у приміщеннях для вживання їжі та зберігання продуктів харчування електричними чайниками потужністю не більше 2 КВт, мультиварками та мікрохвильовими пічками з розрахунку: три чайники - на відділення соціально-психологічної служби (один на камеру - у ПКТ виправних колоній (секторів) максимального рівня безпеки), по дві мультиварки та мікрохвильові печі - на відділення соціально-психологічної служби (по одній на камеру - у ПКТ виправних колоній (секторів) максимального рівня безпеки);

придбавати для загального користування за власний рахунок або рахунок родичів телевізори (без можливості виходу в мережу Інтернет), цифрові ефірні тюнери T2, DVD-програвачі, холодильники, побутові електровентилятори з розрахунку: телевізор, цифровий ефірний тюнер T2 та DVD-програвач - по одному на відділення соціально-психологічної служби або жилу секцію (камеру у ПКТ виправних колоній (секторів) максимального рівня безпеки); холодильник - не менше двох на відділення соціально-психологічної служби (у ПКТ виправних колоній (секторів) максимального рівня безпеки холодильник встановлюється у приміщеннях для зберігання продуктів харчування), побутовий електровентилятор - по одному на камеру у ПКТ виправних колоній (секторів) максимального рівня безпеки.

У ПКТ виправних колоній (секторів) максимального рівня безпеки, дільницях слідчих ізоляторів необхідна кількість холодильників визначається адміністрацією установи виконання покарань з урахуванням фактичної кількості осіб, які тримаються у ПКТ виправних колоній (секторів) максимального рівня безпеки чи дільницях слідчих ізоляторів.

Засуджені, які відбувають покарання у виправних центрах, виправних колоніях мінімального рівня безпеки з полегшеними умовами тримання та дільницях соціальної реабілітації виправних колоній, мають право мати при собі портативні персональні комп`ютери та аксесуари до них.

Засуджені іноземці мають право підтримувати зв`язок з дипломатичними представництвами і консульськими установами своїх держав, особи без громадянства, а також громадяни держав, що не мають дипломатичних представництв або консульських установ в Україні, - з дипломатичними представництвами держави, яка взяла на себе охорону їхніх інтересів, або міжнародними органами чи організаціями, які здійснюють їх захист.

Засудженим можуть надаватися й інші права, реалізація яких не суперечить меті покарання, порядку і умовам виконання та відбування покарання.

При забезпеченні прав засуджених не повинні порушуватися встановлений порядок та умови відбування покарання, а також права і законні інтереси інших осіб.

Пункт 1 розділу IV Правил внутрішнього розпорядку установ виконання покарань передбачає, що взаємовідносини персоналу установ виконання покарань із засудженими ґрунтуються на суворому дотриманні законності.

У своїй роботі персонал має дотримуватися високих професійних та особистих стандартів.

Персонал своєю поведінкою і виконанням своїх обов`язків має позитивно впливати на засуджених та викликати у них повагу.

Засуджені повинні бути ввічливими з персоналом установи виконання покарань та іншими особами, які відвідують установу.

При зустрічі з персоналом установ виконання покарань та іншими особами, які відвідують установи, засуджені повинні вставати і вітатися.

Засуджені звертаються до персоналу установ виконання покарань на «ви», називають їх по імені та по батькові або «громадянин», «громадянка», далі - за званням чи займаною посадою.

Персонал установ виконання покарань звертається до засуджених на «ви» та називає по імені та по батькові або «засуджений», «засуджена», «громадянин», «громадянка» із додаванням прізвища. У виховних колоніях персонал звертається до засуджених на «ви» або «вихованець», «вихованка» та називає їх по імені.

У разі встановлення позитивних відносин між представником адміністрації установи виконання покарань та засудженим допускається звертання засудженого до представника адміністрації установи виконання покарань, а також представника адміністрації установи виконання покарань до засудженого на «ви» та по імені, якщо вони проти цього не заперечують.

Суд дослідивши обвинувальний акт приходить до висновку, що обвинувальний акт не містить посилання на п.3 розділу II Правил внутрішнього розпорядку установ виконання покарань, депередбачені обов`язки засудженого.

Оскільки законність вимог адміністрації установи виконання покарань за ст.391 КК України, кореспондується з обов`язками засудженого визначеними нормативно-правовими актами, посилання на такі акти, з урахуванням бланкетної норми ст.391 КК України, є обов`язковим.

Посилання на ст.9 КВК України «Основні обов`язки засуджених» та ст.107 КВК України«Права і обов`язки засуджених до позбавлення волі», за відсутності посилань на обов`язки за Правилами внутрішнього розпорядку, на переконання суду є загальними та є недостатніми аби забезпечити вимоги ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод відносно деталізації висунутого обвинувачення.

Так, за п.3 ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожний обвинувачений у вчиненні кримінального правопорушення має щонайменше такі права:

a)бути негайно і детально поінформованим зрозумілою для нього мовою про характер і причини обвинувачення, висунутого проти нього.

Повноваження суду, з урахуванням меж судового розгляду (ст.337 КПК України), не передбачають усунення недоліків обвинувального акту відносно деталізації на стадії затвердження угоди, з урахуванням щодо суд приходить до висновку провідсутність фактичних підстав для визнання винуватості.

Одночасно, суд звертає увагу, що обвинувальний акт містить посилання на те, що: « ОСОБА_3 … відмовився виконувати законні вимоги виконуючого обов`язки начальника державної установи «Софіївська виправна колонія (№55)» підполковника внутрішньої служби ОСОБА_16 приступити до прибирання в камері №3 дисциплінарного ізолятору, в якій він утримувався та згідно графіку чергувань від 08.12.2021 був черговим, чим порушив вимоги ст.ст.9, 107 КВК України та п.2 розділу II, п.1 розділу IV Правил внутрішнього розпорядку установ виконання покарань, затверджених наказом Міністерства юстиції України №2823/5 від 28.08.2018, згідно яких засуджений зобов`язаний виконувати встановлені законодавством вимоги персоналу колонії та заборонено перешкоджати виконанню своїх посадових обов`язків персоналу колонії».
Обвинувальний акт загалом не містить логічного зв`язку між тим, яким чином відмова ОСОБА_3 виконати вимоги начальника установиприступити до прибирання в камері мала наслідком створення перешкоди виконанню своїх посадових обов`язків персоналом колонії.

Також, посилання обвинувачення на факт «...відмовився виконувати законні вимоги … приступити до прибирання в камері» не містить зв`язку з пунктом 1 розділу IV Правил внутрішнього розпорядку установ виконання покарань, який регулює взаємовідносини персоналу установ виконання покарань із засудженими. Зміст обвинувального акту не містить посилань на те, що засудженим не дотримано форми спілкування з персоналом установи виконання покарань, визначеної Законом, при цьому міститься на порушення пункту 1 розділу IV Правил внутрішнього розпорядку установ виконання покарання, що регулює ці взаємовідносини.

Зазначені недоліки не забезпечують реалізацію принципу правової визначеності та права на захист, що є складовою принципу верховенства права в кримінальному процесуальному аспекті ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Відповідно до ч.7 ст.474 КПК України суд перевіряє угоду на відповідність вимогам цього Кодексу та/або закону. Суд відмовляє в затвердженні угоди, якщо, зокрема:

- умови угоди суперечать вимогам цього Кодексу та/або закону, в тому числі допущена неправильна правова кваліфікація кримінального правопорушення, яке є більш тяжким ніж те, щодо якого передбачена можливість укладення угоди;

- умови угоди не відповідають інтересам суспільства;

- умови угоди порушують права, свободи чи інтереси сторін або інших осіб;

- відсутні фактичні підстави для визнання винуватості.

У такому разі досудове розслідування або судове провадження продовжуються у загальному порядку.

В світлі наведеного суд приходить до висновку про відмову в затвердженні угоди про визнання винуватості.

Відповідно до ч.3 ст.314 КПК України у підготовчому судовому засіданні суд має право затвердити угоду або відмовити в затвердженні угоди та повернути кримінальне провадження прокурору для продовження досудового розслідування.

Керуючись ст.ст. 314, 372, 474 КПК України, суд -

ПОСТАНОВИВ:

В затвердженні угоди про визнання винуватості укладеної між прокурором Запорізької окружної прокуратури ОСОБА_4 та підозрюваним ОСОБА_3 від 22.12.2021 року відмовити та повернути кримінальне провадження прокурору для продовження досудового розслідування.

Ухвалапро відмову в затвердженні угоди та поверненні кримінального провадження прокурору для продовження досудового розслідування оскарженню не підлягає.

Суддя ОСОБА_1
11.02.2022