У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
22.02.2022 Справа №607/3265/22

провадження № 1-кс/607/1080/2022

Слідчий суддя Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області ОСОБА_1 , при секретарі ОСОБА_2 , за участі прокурора ОСОБА_3 , розглянувши у закритому судовому засіданні в залі суду у м. Тернополі клопотання слідчого СВ Тернопільського РУП ГУНП в Тернопільській області ОСОБА_4 , погоджене з прокурором Тернопільського окружної прокуратури ОСОБА_3 , в рамках кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0004322 від 21 листопада 2013 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 190 КК України, про надання дозволу на затримання ОСОБА_5 з метою його приводу для участі в розгляді клопотання про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою,

встановила:

слідчий, за погодженням із прокурором, звернувся до слідчого судді з вказаним клопотанням, яке було подано із іншим про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою щодо ОСОБА_5 .

Воно мотивовано тим, що слідчим відділом Тернопільського РУП ГУНП в Тернопільській області здійснюється досудове розслідування у зазначеному кримінальному провадженні, в межах якого здобуто докази, котрі дають підстави обґрунтовано підозрювати ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 190 КК України. 27 лютого 2015 року ОСОБА_5 вручено клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді особистого зобов`язання, однак у судове засідання він не з`явився. 16 березня 2015 року, у зв`язку із переховуванням, його оголошення в розшук. На даний час місце знаходження підозрюваного не встановлено, тому виникла необхідність у наданні дозволу на його затримання з метою приводу для участі у розгляді клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. Той факт, що ОСОБА_5 , обґрунтовано підозрюється у скоєнні нетяжкого кримінального правопорушення, за яке законом передбачено покарання у вигляді позбавленні волі на строк до трьох років, на думку слідчого, свідчить про те, що перебуваючи на волі, він може продовжувати свою злочинну діяльність, вказує на його підвищену суспільну небезпеку, а також те, що, зважаючи на санкцію статті, з метою уникнення від кримінальної відповідальності, він може переховуватись від органів досудового розслідування та, перебуваючи на волі, перешкоджатиме встановленню істини. З урахуванням відомих йому обставин справи, незаконно впливатиме на потерпілих, свідків та інших учасників кримінального провадження, маніпулювати іншими доказами по справі, що в подальшому вплине на швидке та об`єктивне проведення досудового розслідування. Менш суворий запобіжний захід, а саме застава, не може бути застосована до ОСОБА_5 , у зв`язку із його майновим станом, а також тому, що це буде не достатнім для запобігання вищевказаним ризикам, вказано у клопотанні.

Прокурор у судовому засідання підтримав зазначене клопотання та просив задовольнити з підстав, викладених у ньому.
Заслухавши пояснення, розглянувши клопотання та додані до нього копії документів, слідчий суддя вважає за необхідне зазначити таке:
Тернопільським РУП ГУНП в Тернопільській області здійснюється досудове розслідування у кримінальному проваджені № 0004322 від 21 листопада 2013 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 190 КК України.
В рамках цього провадження, 27 лютого 2015 року ОСОБА_5 вручено повідомлення про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 190 КК України, тобто заволодінні чужим майном, шляхом обману /шахрайстві/, вчиненому повторно.
Вказане підтверджується підписом ОСОБА_5 на копії такого повідомлення.
Відповідно до ч. 7 ст. 42 КПК України, підозрюваний зобов`язаний: прибути за викликом до слідчого, прокурора, слідчого судді, суду, а в разі неможливості прибути за викликом у призначений строк - заздалегідь повідомити про це зазначених осіб; виконувати обов`язки, покладені на нього рішенням про застосування заходів забезпечення кримінального провадження; підкорятися законним вимогам та розпорядженням слідчого, прокурора, слідчого судді, суду; надавати достовірну інформацію представнику персоналу органу пробації, необхідну для підготовки досудової доповіді.

Згідно із ч. 1, а також п. 1 ч. 2 ст. 188 КПК України, прокурор, слідчий за погодженням з прокурором має право звернутися із клопотанням про дозвіл на затримання підозрюваного, обвинуваченого з метою його приводу для участі в розгляді клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. Це клопотання може бути подане одночасно з поданням клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою або зміни іншого запобіжного заходу на тримання під вартою.

Слідчий суддя, суд відмовляє у наданні дозволу на затримання підозрюваного, обвинуваченого з метою його приводу, якщо прокурор не доведе, що зазначені у клопотанні про застосування запобіжного заходу обставини вказують на наявність підстав для тримання під вартою підозрюваного, обвинуваченого, а також є достатні підстави вважати, що: підозрюваний, обвинувачений переховується від органів досудового розслідування чи суду; одержавши відомості про звернення слідчого, прокурора до суду із клопотанням про застосування запобіжного заходу, підозрюваний, обвинувачений до початку розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу вчинить дії, які є підставою для застосування запобіжного заходу і зазначені у статті 177 цього Кодексу. /п.п. 1, 2 ч. 4 ст. 189 КПК України/.

Встановлюючи, чи є підстави для тримання під вартою ОСОБА_5 , слідчий суддя звертає увагу на наступне.
ОСОБА_5 , який згідно поданої органом досудового розслідування інформації, є раніше судимим, підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, за яке передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк до трьох років.
Частиною 2 ст. 183 КПК України визначено вичерпний перелік осіб, що яких може бути застосовано запобіжний захід у виді тримання під вартою.
Серед них раніше судимі особи, які підозрюють у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк до трьох років, виключно у разі, якщо прокурором, крім наявності підстав, передбачених статтею 177 цього Кодексу, буде доведено, що, перебуваючи на волі, ця особа переховувалася від органу досудового розслідування чи суду, перешкоджала кримінальному провадженню або їй повідомлено про підозру у вчиненні іншого злочину /п. 2 ч. 2 ст. 183 КПК України/.
З огляду на цю норму права, а також п. 1 ч. 4 ст. 189 КПК України, посилаючись на можливість та необхідність затримати особу з метою її приводу у судове засідання для обрання щодо неї запобіжного заходу у виді тримання під вартою, прокурор зобов`язаний довести, що вона раніше переховувалась від органу досудового розслідування чи суду, робить це на даний момент, або ж вона перешкоджала кримінальному провадженню чи їй повідомлено про підозру у вчиненні іншого злочину.
Такого свого обов`язку у даній справі прокурор не виконав.
В клопотанні стверджується про те, що 27 лютого 2015 року ОСОБА_5 вручено клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді особистого зобов`язання, однак у судове засідання він не з`явився, що і свідчить про переховування від суду.

Однак на підтвердження цих обстави прокурор не надав належних доказів.
Наявна у матеріалах справи копія клопотання про застосування запобіжного заходу у виді особистого зобов`язання щодо ОСОБА_5 від 27 лютого 2015 року, цього факту не доводить, адже хоча нею і підтверджується те, що підозрюваному було відомо про існування такого документа /він отримав його копію 27 лютого 2015 року/, однак відсутні докази подання його до суду /відтиск штампеля, проставленого канцеляцією суду, докази вручення суду поштою, і.т.ін./.
При цьому, варто пам`ятати, що під переховуванням від слідства або суду слід розуміти будь-які умисні дії, вчинені певною особою з метою уникнути відповідальності за вчинене кримінальне правопорушення, що змушує правоохоронні органи вживати заходи, спрямовані на розшук і затримання правопорушника /нез`явлення без поважних причин за викликом до слідчого або суду, недотримання умов запобіжного заходу, зміна документів, які посвідчують особу, зміна зовнішності, перехід на нелегальне становище, перебування в тайнику, імітація своєї смерті тощо/. Це завжди активні та свідомі дії.
До клопотання не додано доказів, які доводили б те, що ОСОБА_5 вчиняє будь-які активні дії з метою уникнути відповідальності за вчинене кримінальне правопорушення.

Немає жодних відомостей про те, що ним отримувались повістки про виклик до органу до судового розслідування чи суду.

Долучені до клопотання рапорти оперуповноваженого ВКП Тернопільського РУП ГУНП в Тернопільській області доводять лише те, що правоохоронцям не відоме місце проживання ОСОБА_5 , а не те, що він від них переховується.

Адже відсутність за місцем проживання може бути викликана, як суб`єктивними факторами /бажання переховуватись/ так і об`єктивними /тривале перебування на лікуванні, вступ на військову службу, трагічні випадки, і.т.ін./.
Також, до клопотання не додано жодного доказу, а тому не встановлено слідчим суддею того, що ОСОБА_5 перешкоджав кримінальному провадженню або його повідомлено про підозру у вчиненні іншого злочину.

З наведеного, клопотання задоволенню не підлягає.
Керуючись ст.ст. 42, 188, 189, ч. 5 ст. 190 КПК України, слідчий суддя,

постановила:
у задоволенні клопотання слідчого СВ Тернопільського РУП ГУНП в Тернопільській області ОСОБА_4 , погодженого з прокурором Тернопільського окружної прокуратури ОСОБА_3 , в рамках кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0004322 від 21 листопада 2013 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 190 КК України, про надання дозволу на затримання ОСОБА_5 з метою його приводу для участі в розгляді клопотання про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою, - відмовити.
Ухвала про відмову в наданні дозволу на затримання з метою приводу може бути оскаржена протягом п`яти днів з дня її оголошення безпосередньо до Тернопільського апеляційного суду.
Слідчий суддя ОСОБА_1