Справа № 278/228/21
Провадження №1-кп/278/57/22
В И Р О К
іменем України

20 січня 2022 року м.Житомир

Житомирський районний суд Житомирської області у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,
за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,
прокурора ОСОБА_3 ,
обвинуваченого ОСОБА_4 ,
потерпілої ОСОБА_5 ,
представника потерпілої ОСОБА_6 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Житомирі кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000008 від 10 січня 2021 року по обвинуваченню:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м.Житомира, громадянина України, з середньою спеціальною освітою, не працюючого, розлученого, на вихованні неповнолітніх дітей не маючого, офіційно не зареєстрованого, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,
у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст.390-1 Кримінального кодексу України (далі КК України),-

В С Т А Н О В И В:

28 грудня 2020 року Житомирським районним судом Житомирської області винесено рішення у справі №278/3328/20, за яким видано обмежувальний припис стосовно ОСОБА_4 , яким визначено заборону останньому перебувати у місці проживання та наближатися на відстань 100 метрів до місця проживання ОСОБА_5 за адресою: АДРЕСА_1 на строк шість місяців.

08 січня 2021 року о 13 годині перебуваючи за адресою:

АДРЕСА_1 , ОСОБА_4 , був ознайомлений з вищевказаним рішенням суду. 09 січня 2021 року ОСОБА_4 , близько 16 години, маючи умисел на невиконання обмежувального припису, усвідомлюючи, що згідно вищевказаного рішення суду йому заборонено перебувати та наближатися на відстань менше 100 метрів до місця проживання ОСОБА_5 за адресою: АДРЕСА_1 , зайшов всередину вищевказаного домоволодіння, де залишився проживати до 14 години 15 січня 2021 року, тим самим умисно не виконав обмежувальний припис, передбачений рішенням Житомирського районного суду Житомирської області від 28 грудня 2020 року.

Таким чином, обвинувачений ОСОБА_4 умисно не виконав обмежувальний припис суду, тобто скоїв кримінальне правопорушення, передбачене ст. 390-1 КК України.

З метою перевірки вказаних обставин судом досліджено всі надані сторонами кримінального провадження докази, кожен з яких оцінено з точки зору належності, допустимості й достовірності.

Зокрема допитаний під час судового розгляду обвинувачений ОСОБА_4 свою вину у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення, передбаченого ст.390-1 КК України, не визнав. Вказав, що йому було відомо про наявність обмежувального припису з ним ознайомлений, проте перебував у квартирі за адресою: АДРЕСА_1 у період часу з 09 січня 2021 року по 15 січня 2021 року де на даний час і проживає, оскільки вказаний будинок являється його єдиним місцем проживання та вважає абсурдним рішення Житомирського районного суду від 28.12.2020 року про встановлення обмежувального припису відносно нього.

Потерпіла ОСОБА_5 будучи допитаною в судовому засіданні показала, що зареєстрована та проживає за адресою АДРЕСА_1 , що її син - обвинувачений ОСОБА_4 , в даному будинку не зареєстрований, проте проживає разом із нею, коли приходить до дому обзиває її нецензурними словами, погрожує фізичною розправою. Також пояснила, що для власної безпеки звернулася до суду та рішенням Житомирського районного суду від 28.12.2020 року, відносно ОСОБА_4 , було встановлено обмежувальний припис про заборону перебувати та наближатись до її будинку, проте останній, знаючи про вказане рішення суду та встановлені щодо нього обмеження, їх не виконує та продовжує проживати разом із нею за вказаною адресою та постійно ображає її словами нецензурної лайки у зв`язку з чим потерпіла декілька разів викликала поліцію. Дана поведінка обвинуваченого не змінилась і після того, як обвинувальний акт було направлено до суду.

Письмовими доказами вини обвинуваченого є витяг з ЄРДР зі змісту якого слідує, що відомості про вчинення кримінального правопорушення було внесено 10.01.2021 року з правовою кваліфікацією дій за ст.390-1 КК України; протокол прийняття заяви потерпілої, щодо порушення ОСОБА_4 встановлених заборон наближатися до її місця проживання; рапорт уповноваженої особи Житомирського РВП ГУНП в Житомирській області де зафіксовано надходження від потерпілої повідомлень про порушення обвинуваченим заборон встановлених обмежувальним приписом; рапорти уповноважених осіб Житомирського РВП ГУНП в Житомирській області де зафіксовано надходження від потерпілої повідомлень про вчинення ОСОБА_4 відносно неї домашнього насильства; протокол огляду місця події від 09.01.2021 року, яким зафіксовано місце події з фото таблицею до нього; копія рішення Житомирського районного суду від 28.12.2020 року, яким видано обмежувальний припис стосовно ОСОБА_4 .
На допиті свідків учасники провадження не наполягали.
Таким чином, вину обвинуваченого ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ст. 390-1 КК України суд вважає повністю доведеною.

Зазначені докази є узгодженими між собою та іншими доказами у справі та сумніву у своїй належності та допустимості, не викликають.

Оцінюючи докази, безпосередньо досліджені в судовому засіданні, суд вважає за необхідне вказати, що всі вони підтверджують факт умисного невиконання обмежувального припису суду (ст.390-1 КК України).

Призначаючи обвинуваченому покарання, суд виходить із загальних засад призначення покарання - ст. 65 КК України, суд враховує, що вчинене ОСОБА_4 кримінальне правопорушення за ст. 390-1 КК України, згідно із ст. 12 КК України є кримінальним проступком, а також сукупність пом`якшуючих та обтяжуючих покарання обставин.

Обставин, які пом`якшують покарання обвинуваченому, у відповідності до ст.66 КК України судом не встановлено.

Обставин, які обтяжують покарання обвинуваченого у відповідності до ст.67 КК України судом не встановлено.

На підставі викладеного, суд враховує: характер та тяжкість вчиненого кримінального правопорушення, фактичні обставини справи, наявність тривалого конфлікту та систематичне невиконання обмежувального припису суду, психологічні страждання потерпілої, особу обвинуваченого який раніше не судимий, за місцем проживання характеризується посередньо, на наркологічному обліку та на обліку у лікаря-психіатра не перебуває, відсутність пом`якшуючих та обтяжуючих обставин, а також думку потерпілої, правову позицію прокурора та вимоги ст.50 КК України, у відповідності до якої мета покарання полягає не лише у карі, а й у виправленні засудженого, суд дійшов висновку, що обвинуваченому слід призначити покарання, необхідне й достатнє для його виправлення та попередження нових кримінальних правопорушень у виді обмеження волі.

Запобіжний захід обвинуваченому ОСОБА_4 не обирався.

Речові докази у справі відсутні.

Процесуальні витрати у справі відсутні.

Керуючись ст. ст. 368-371, 373-374 КПК України, суд, -

У Х В А Л И В :

ОСОБА_4 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 390-1 КК України і призначити йому покарання у виді - 1 (одного) року обмеження волі.
Запобіжний захід відносно ОСОБА_4 до набрання вироком законної сили не обирати.
Початок строку відбування покарання у виді обмеження волі ОСОБА_4 відраховувати з дня його фактичного затримання після набрання вироком суду законної сили.
Вирок може бути оскаржений до Житомирського апеляційного суду через Житомирський районний суд Житомирської області протягом 30 днів з дня його проголошення.
Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.
Вирок, який набрав законної сили, обов`язковий для осіб, які беруть участь у кримінальному провадженні, а також для усіх фізичних та юридичних осіб, органів державної влади та органів місцевого самоврядування, їх службових осіб, і підлягає виконанню на всій території України.
Учасники судового провадження мають право отримати копію вироку.
Копію вироку негайно вручити обвинуваченому та прокурору.

Суддя: ОСОБА_7