Справа № 703/1300/20
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 лютого 2022 року Смілянський міськрайсуд Черкаської області в складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

з участю секретаря ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Сміла заяву засудженої ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки с. Приютівка Олександрівського району Кіровоградської області, а жительки АДРЕСА_1 , про заміну невідбутої частини покарання більш м`яким покаранням,

у с т а н о в и в :

Вироком Смілянського міськрайсуду Черкаської області від 21 липня 2020 року ОСОБА_4 засуджена за ч.2 ст. 185 КК України на 3 роки позбавлення волі.

На підставі ч.1 ст. 71 КК України, за сукупністю вироків, до призначеного покарання ОСОБА_4 частково приєднано покарання у виді 6 міс. Позбавлення волі за вироком Смілянського міськрайонного суду Черкаської області від 27 листопада 2018 року і остаточно визначено їй до відбування 3 роки 6 міс. позбавлення волі.

Вказаний вирок, ухвалою Черкаського апеляційного суду від 12 січня 2021 року залишений без змін.

Ухвалою Смілянського міськрайонного суду Черкаської області від 26 лютого 2021 року задоволено клопотання засудженої про відстрочку виконання вироку суду від 21 липня 2020 року до досягнення її дитиною 3-х річного віку, тобто до ІНФОРМАЦІЯ_2 .

В направленій до суду заяві засуджена ОСОБА_4 посилається на те, що її соціальна поведінка після ухвалення вироку щодо неї, має істотний прогрес і що вона працевлаштувалася, утримує малолітню дитину та майже досягла мети - відновлення батьківських прав, тому просить про заміну невідбутої частини покарання більш м`яким покаранням.

Будучи належним чином повідомленою про час та місце розгляду заяви засуджена ОСОБА_4 двічі в судове засідання не прибула, про причини неявки суд не повідомила.

Неприбуття в судове засідання осіб, які були належним чином повідомлені про місце та час розгляду клопотання, не перешкоджає проведенню судового розгляду.

Оскільки участь ОСОБА_4 судом не була визнана обов`язковою, суд, на підставі ч. 5 ст. 539 КПК України, розглядає клопотання без її участі.

В судовому засіданні прокурор ОСОБА_3 зазначив, що засуджена ОСОБА_5 ще взагалі не приступила до відбуття покарання. Посилання засудженої на те, що вона працевлаштувалась та утримання малолітню дитини, нічим не підтверджені, тому її клопотання є необґрунтованим та таким, що не підлягає задоволенню.

Дослідивши матеріали кримінального провадження суд приходить до висновку, що заява ОСОБА_4 про заміну невідбутої частини покарання більш м`яким покаранням не може бути задоволена з наступних підстав.

Згідно ч. 1 ст. 63 КК України, покарання у виді позбавлення волі полягає в ізоляції засудженого та поміщення його на певний строк до кримінально-виконавчої установи закритого типу.

Відповідно до ст. 82 КК України особам, що відбувають покарання у виді позбавлення волі, невідбута частина покарання може бути змінена судом більш м`яким покаранням. Заміна невідбутої частини покарання більш м`яким може бути застосована, якщо засуджений став на шлях виправлення.

Частина 4 цієї ст. КК України зазначає, що заміна невідбутої частини покарання більш м`яким можлива після фактичного відбуття засудженим не менше третини строку покарання, призначеного судом за кримінальний проступок або нетяжкий злочин, крім корупційних кримінальних

правопорушень або кримінальних правопорушень, пов`язаних з корупцією, порушення правил безпеки дорожнього руху або експлуатації транспорту особами, які керували транспортними засобами у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебували під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, а також за необережний тяжкий злочин.

Питання про заміну невідбутої частини покарання більш м`яким, відповідно до ст. 537 КПК України може вирішуватися судом під час виконання вироків.

Вирок щодо ОСОБА_4 , який відстрочений до 25 грудня 2021 року, ще не звернений до виконання.

Відповідно до ст. 50 КК України покарання є заходом примусу, що застосовується від імені держави за вироком суду до особи, визнаної винною у вчиненні кримінального правопорушення, і полягає в передбаченому законом обмеженні прав і свобод засудженого, має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженими, так і іншими особами.

Крім того, у суду відсутні докази того, що відносно ОСОБА_4 , яка була раніше судимою, на теперішній час досягнута мета покарання, передбачена ст. 50 КК України, а саме запобігання вчинення нею нових злочинів, як і відсутні підстави вважати, що вона стала на шлях виправлення, а тому ОСОБА_4 не заслуговує на заміну невідбутої частини покарання у виді позбавлення волі на більш м`яке покарання.

Враховуючи викладене, на підставі ст.ст. 50,82 КК України, керуючись ст.ст. 371,537,539 КПК України, суд,

у х в а л и в :

У задоволені клопотання засудженої ОСОБА_4 про заміну невідбутої частини покарання більш м`яким, відмовити.

Ухвала може бути оскаржена до Черкаського апеляційного суду через Смілянський міськрайсуд протягом 7 днів.

Суддя : ОСОБА_6