Справа № 136/946/21
провадження №1-кп/136/58/21
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 вересня 2021 року м. Липовець

Липовецький районний суд Вінницької області в складі:

головуючого судді ОСОБА_1

за участі секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду міста Липовець обвинувальний акт у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000151 від 18.05.2021, про обвинувачення

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та жителя АДРЕСА_1 , українця, громадянина України, освіта повна загальна середня, одруженого, на утриманні має двоє малолітніх дітей, непрацюючого, раніше не судимого в силу ст.89 КК України, у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 382 КК України, -
за участю сторін кримінального провадження

з боку обвинувачення

прокурора ОСОБА_4

з боку захисту

обвинуваченого ОСОБА_3 ,

захисника адвоката ОСОБА_5 ,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_3 будучи, відповідно до постанови Вінницького районного суду від 30.01.2018 у справі №127/614/18, яка набрала законної сили 10.02.2018, визнаним винним у вчиненні адміністративного правопорушення передбаченого ч. 3 ст. 130 КУпАП та на якого накладено адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі 40 800 грн. з позбавленням права керування усіма видами транспортних засобами на 10 років, умисно та систематично, достовірно знаючи про наявність даного рішення суду та будучи ознайомлений з ним, з метою невиконання в частині позбавлення права керування транспортним засобом, маючи реальну можливість виконати, підриваючи авторитет органів правосуддя України, в порушення ч. 1 ст. 129-1 Конституції України, ч. 2 ст. 13 Закону України «Про судоустрій та статус суддів», відповідно до яких судові рішення, що набрали законної сили, є обов`язковими до виконання всіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими та службовими особами, фізичними і юридичними особами та їх об`єднаннями на всій території України, починаючи з 10.02.2018 три рази був зупинений працівниками поліції за підозрою у керуванні транспортним засобом у стані наркотичного та алкогольного сп`яніння, а саме: 13.01.2020, 01.04.2020 та 17.10.2020, за що у встановленому законом порядку 02.03.2020 був притягнутий згідно постанови Вінницького міського суду у справі № 127/1974/20 та 05.05.2020 згідно постанови Липовецького районного суду № 136/527/20 до адміністративної відповідальності, передбаченої ст.130 КУпАП, у зв`язку із чим на нього було накладено стягнення у виді штрафу з позбавленням прав керуванням транспортними засобами.
Окрім цього, згідно постанови Липовецького районного суду №136/1549/20 від 04.11.2020 провадження у справі про адміністративне правопорушення за ч. 3 ст. 130 КУпАП закрите і матеріали справи передано до Липовецького відділу Немирівської місцевої прокуратури для внесення відомостей до Єдиного реєстру досудове розслідувань.
Крім того, в період часу з 10.02.2018 по 16.11.2020 ОСОБА_3 вчинив 4 (чотири) адміністративних правопорушення у сфері забезпечення правил дорожнього руху, за що був притягнутий працівниками поліції у встановленому законом порядку до адміністративної відповідальності, зокрема 13.01.2020 за ч. 4 ст. 126 КУпАП до штрафу у розмірі 510 грн.; 03.04.2020 за ч. 4 ст. 126 КУпАП до штрафу у розмірі 510 грн.; 27.10.2020 за ч. 4 ст. 126 КУпАП до штрафу у розмірі 510 грн.; 16.11.2020 за ч. 4 ст. 126 КУпАП з штрафу у розмірі 510 грн.
Крім того, ОСОБА_3 , будучи позбавленим права керування будь - якими транспортними засобами, належних висновків для себе не зробив та 31.10.2020 біля 20:40 год., керуючи автомобілем марки ВАЗ «2105» д.н. НОМЕР_1 по вул. Миру в с. Нова Прилука, Липовецької ТГ, Вінницького району Вінницької області, порушивши вимоги п.п. 2.1 (а,г), 2.9(a), 12.2 та 12.3 Правил дорожнього руху України, здійснив наїзд на пішохода ОСОБА_6 , який внаслідок отриманих травм під час ДТП помер в лікарні. За вказаним фактом обвинувальний акт за обвинуваченням ОСОБА_3 у вчиненні ним кримінального правопорушення передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України скеровано 31.03.2021 до Липовецького районного суд.
Таким чином ОСОБА_3 , достовірно знаючи про наявність рішення суду, яким його позбавлено права керування транспортними засобами строком на 10 років, діючи умисно, починаючи з 10.02.2018, умисно вчинив вищевказані правопорушення у сфері забезпечення правил дорожнього руху, за що був притягнутий у встановленому законом порядку до відповідальності, тим самим умисно ухилився від виконання постанови Вінницького районного суду від 30.01.2018 у справі №127/614/18.
Такі дії ОСОБА_3 кваліфікуються за ч. 1 ст. 382 КК України, як умисне невиконання постанови суду, що набрала законної сили.
Допитаний у судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_3 свою винуватість у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення визнав за обставин вказаних в обвинувальному акті, які підтвердив суду, погодившись з кваліфікацією вчиненого ним діяння. Розкаявся у вчиненому, запевнив, що зробив для себе відповідні висновки та просив не призначати йому занадто суворе покарання. Також суду пояснив, що офіційно не працевлаштований, утім підробляє тимчасовими заробітками, має лише такий дохід, у зв`язку із чим змушений використовувати транспортний засіб з метою перевезення інструменту для виконання відповідних робіт. Є єдиним годувальником у сім`ї, зобов`язаний утримувати двох малолітніх дітей та дружину, яка здійснює догляд за дітьми. Щиро жалкує про вчинене.

Суд переконався, що показання обвинуваченого ОСОБА_3 є послідовними, логічними, а тому не викликають сумніву щодо правильності розуміння обвинуваченим змісту обставин кримінального правопорушення, добровільності та істинності його позиції.

Ураховуючи те, що обвинувачений визнав свою винуватість та, беручи до уваги, що інші учасники судового провадження не оспорюють фактичних обставин кримінального провадження, і судом також встановлено, що учасники судового розгляду розуміють правильно зміст цих обставин, не має сумніву у добровільності їх позиції, роз`яснивши, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку, суд визнав недоцільним дослідження доказів стосовно тих фактичних обставин кримінального провадження, які ніким не оспорюються, що узгоджується з положеннями ч.3 ст.349 КПК України.

Суд вважає доведеною винуватість обвинуваченого ОСОБА_3 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.382 КК України, тобто умисне невиконання постанови суду, що набрала законної сили.

Призначаючи вид та міру покарання обвинуваченому ОСОБА_3 , суд враховує ступінь тяжкості вчиненого ним кримінального правопорушення, яке відповідно до положень ст.12 КК України, є нетяжким злочином, особу винного, а саме: обвинувачений ОСОБА_3 вину визнав повністю, розкаявся в скоєному, раніше, в силу ст.89 КК України не судимий, одружений, на утриманні має двоє малолітніх дітей 2013 та 2019 року народження; за місцем проживання характеризується задовільно; на обліку у лікаря нарколога та психіатра не перебуває.

На підтвердження стану здоров`я обвинуваченим надано виписки епікрізу, які датовані липнем 2016 року та травнем 2020 року, утім вони не є належними та допустимими доказами на підтвердження стану здоров`я обвинуваченого в силу давності їх видачі медичним закладом.

Відповідно до ст. 66 КК України, обставинами, які пом`якшують покарання обвинуваченого ОСОБА_3 , суд визнає щире каяття та активне сприяння розкриттю злочину.

При цьому, суд враховує, що щирим каяття вважається тоді, коли воно ґрунтується на визнанні особою своєї провини, виявленні жалю з приводу вчиненого та бажанні виправити ситуацію, що склалась.

Ураховуючи, що обвинувачений визнав свою провину у вчиненому, в ході досудового слідства та в судовому засіданні, виявив жаль з приводу вчиненого, тому суд вважає що в даній справі наявне щире каяття обвинуваченого.

Обставин, що обтяжують покарання обвинуваченого ОСОБА_3 , відповідно до ст. 67 КК України, судом не встановлено.

Обираючи ОСОБА_3 вид та міру покарання, суд виходить із встановленої ст.50 КК України, його мети кари, виправлення та запобігання вчиненню нових злочинів, заснованої на вимогах виваженості та справедливості, при цьому враховує визначені ст. 65 КК України загальні засади призначення покарання стосовно обставин цієї справи, ступеня тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особи винного, обставин, що пом`якшують покарання та відсутності обставин, що обтяжують покарання, майнового стану обвинуваченого, який офіційно не працевлаштований, підробляє тимчасовими заробітками, отож вони не є регулярними, на утриманні обвинувачений має сім`ю із двох малолітніх дітей та дружини, отож є єдиним годувальником в сім`ї, оскільки доказів протилежного суду не надано, не підтверджено наявності у обвинуваченого у власності рухомого та нерухомого майна, тому суд вважає, що необхідним і достатнім для виправлення і попередження вчинення обвинуваченим нових кримінальних правопорушень буде покарання передбачене санкцією частини статті, за якою інкриміновано його діяння у виді позбавлення волі на певний строк.

При цьому, з урахуванням тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особи винного та інших обставин справи, суд дійшов висновку про можливість виправлення засудженого без відбування покарання та ізоляції його від суспільства, а тому приймає рішення про звільнення його від відбування покарання з випробуванням відповідно до ст.75 КК України із покладенням обов`язків, що передбачені ст.76 КК України.
Вказаний висновок суду ґрунтується на тому, що з моменту вчинення злочину обвинувачений ОСОБА_3 змінив свою поведінку, не притягувався до адміністративної відповідальності, оскільки такі відомості відсутні, що свідчить про його позитивну соціальну спрямованість, наявність бажання щодо виправлення та перевиховання без ізоляції від суспільства.
На переконання суду, іспитовий строк буде дисциплінувати засудженого, привчати до додержання законів, оскільки він не виправданий, а проходить випробування від результатів якого залежить подальша його доля - звільнення від відбування призначеної основної міри покарання або реальне відбуття покарання, що сприятиме формуванню у нього звички законослухняної поведінки і не бажання в майбутньому повторювати дії, які мають наслідком встановлення зазначених обмежень.

Цивільний позов у кримінальному провадженні не заявлявся.

Речові докази та процесуальні витрати відсутні.

Заходи забезпечення даного кримінального провадження не застосовувались.

Керуючись ст.ст. 65 КК України, ст. 368, 370, 374, 376 КПК України, суд, -

УХВАЛИВ:
ОСОБА_3 визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.382 КК України та призначити йому покарання у виді позбавлення волі строком на 1 (один) рік 6 (шість) місяців.

На підставі ст.75 КК України, звільнити ОСОБА_3 від відбування призначеного покарання, якщо він протягом іспитового строку, тривалістю в 1 (один) рік не вчинить нового злочину та виконає покладені на нього обов`язки.

Згідно ст.76 ч.1 п.1, 2 КК України покласти на ОСОБА_3 наступні обов`язки: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.

Судове рішення суду першої інстанції не може бути оскаржене в апеляційному порядку з підстав заперечення обставин, які ніким не оспорювалися під час судового розгляду і дослідження яких було визнано судом недоцільним відповідно до положень частини третьої статті 349 КПК України.

Апеляційна скарга може бути подана на вирок протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Вінницького апеляційного суду через Липовецький районний суд Вінницької області.

Вирок, якщо інше не передбачено цим Кодексом, набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після прийняття рішення судом апеляційної інстанції.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку. Обвинуваченому та прокурору копія вироку вручається негайно після його проголошення. Учаснику судового провадження, який не був присутнім в судовому засіданні, копія судового рішення надсилається не пізніше наступного дня після ухвалення.

Суддя ОСОБА_1