У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

08 листопада 2021 року м. Ужгород

Слідчий суддя Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області - ОСОБА_1 , при секретарі судового засідання ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні, в залі суду, в м. Ужгород клопотання начальника відділу розслідування злочинів у сфері транспорту СУ ГУНП в Закарпатській області підполковника поліції ОСОБА_3 про накладення арешту на тимчасово вилучене майно, у кримінальному провадженні №0000283 від 01.11.2021 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.286 КК України, -

В С Т А Н О В И В :

З внесеного слідчим клопотання та доданих матеріалів вбачається, що 01.11.2021 року, близько 19 год. 00 хв., водій ОСОБА_4 , 2001 року народження, мешканець АДРЕСА_1 , керуючи автомобілем марки «Volkswagen» моделі «Passat» реєстраційний номер НОМЕР_1 , рухаючись в населеному пункті смт. Солотвино, по вулиці Спортивна, зі сторони с. Біла Церква, Рахівського району, в бік с. Нижня Апша, Тячівського району, Закарпатської області, здійснюючи обгін транспортних засобів, виїхав на зустрічну смугу руху, де допустив зіткнення з мотоциклом марки «Хонда» під керуванням ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , мешканець АДРЕСА_2 .

Внаслідок вище вказаної дорожньо-транспортної пригоди водій мотоцикла гр. ОСОБА_5 , отримав тяжкі тілесні ушкодження, від яких помер на місці події.

01.11.2021 року після проведення огляду місця пригоди, у відповідності до вимог ст.237 КПК України, транспортні засоби: автомобіль марки «Volkswagen» моделі «Passat» реєстраційний номер НОМЕР_1 , який згідно свідоцтва про реєстрацію серії НОМЕР_2 , належить ОСОБА_6 , мешканцю АДРЕСА_3 , але перебуває у фактичному користуванні водій ОСОБА_4 , 2001 року народження, мешканець АДРЕСА_1 та мотоцикл марки "Honda" без державної реєстрації, який перебував у фактичному володінні гр. ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , мешканця АДРЕСА_2 , були вилучені та віддані на відповідальне зберігання на майданчик тимчасового утримання транспортних засобів Тячівського ВП ГУ НП в Закарпатській області.

Враховуючи вищенаведене та те, що вилучені в ході проведення огляду місця ДТП транспортні засоби є знаряддям кримінального правопорушення, на яких збереглися сліди злочину, для їх подальшого детального огляду та фіксації на них слідової інформації (деформацій) внаслідок зіткнення, характеру їх утворення, проведення експертних досліджень та судових експертиз (технічного стану транспортних засобів, транспортно-трасологічної експертизи, авто-технічної експертиз, та інших), що неможливо без вказаних об`єктів, а тому з метою унеможливити розпоряджатися власників вказаними речами, їх ремонту, знищення до проведення необхідних експертиз, а потерпілою стороною може бути заявлений цивільний позов, про відшкодування моральних та матеріальних витрат, з метою забезпечення кримінального провадження, слідчий просить накласти арешт на вказані вище транспортні засоби та передати такі на відповідальне зберігання на майданчик тимчасового утримання транспортних засобів Тячівського ВП ГУ НП в Закарпатській області.

У судове засідання слідчий не з`явився, однак подав до суду заяву про розгляд клопотання за його відсутності.

Власник майна, на яке слідчий просить накласти арешт, у судове засідання не з`явився, хоча про час та місце розгляду клопотання був повідомлений своєчасно і належним чином, про що свідчить надане слідчим повідомлення.

Відповідно до вимог ч.1 ст. 172 КПК України неявка слідчого та володільця майна в судове засідання не перешкоджає розгляду внесеного клопотання про арешт майна, а тому суд, виходячи з вимог вказаної статті, вирішує внесене клопотання за наявними в матеріалах справи доказами.

Зважаючи на неявку в судове засідання осіб, які беруть участь у розгляді клопотання, фіксування за допомогою технічних засобів, відповідно до ч.4 ст.107 КПК України, не здійснювалося.

Дослідивши матеріали внесеного слідчим клопотання з додатками, слідчий суддя приходить до наступного висновку.

Згідно п.7 ч.2 ст.131 КПК України арешт майна є одним із заходів забезпечення кримінального провадження.

В частині 1 статті 170 КПК України визначено, що арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку. Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження. Слідчий, прокурор повинні вжити необхідних заходів з метою виявлення та розшуку майна, на яке може бути накладено арешт у кримінальному провадженні, зокрема шляхом витребування необхідної інформації у Національного агентства України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів, інших державних органів та органів місцевого самоврядування, фізичних і юридичних осіб.

Відповідно до ч.2 цієї ж статті арешт майна допускається з метою забезпечення: 1) збереження речових доказів; 2) спеціальної конфіскації; 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

За змістом ч.3 ст. 170 КПК України, у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу. Згідно ч.1 ст.98 КПК України речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

У випадку, передбаченому пунктом 4 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, фізичної чи юридичної особи, яка в силу закону несе цивільну відповідальність за шкоду, завдану діями (бездіяльністю) підозрюваного, обвинуваченого, засудженого або неосудної особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння, а також юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, за наявності обґрунтованого розміру цивільного позову у кримінальному провадженні, а так само обґрунтованого розміру неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою, щодо якої здійснюється провадження (ч.6 ст.170 КПК України).

Згідно ч.10 ст.170 КПК України арешт може бути накладений у встановленому цим Кодексом порядку на рухоме чи нерухоме майно, гроші у будь-якій валюті готівкою або у безготівковій формі, в тому числі кошти та цінності, що знаходяться на банківських рахунках чи на зберіганні у банках або інших фінансових установах, видаткові операції, цінні папери, майнові, корпоративні права, щодо яких ухвалою чи рішенням слідчого судді, суду визначено необхідність арешту майна. Не може бути арештовано майно, якщо воно перебуває у власності добросовісного набувача, крім арешту майна з метою забезпечення збереження речових доказів.

Частиною 11 статті 170 КПК України визначено, що заборона або обмеження користування, розпорядження майном можуть бути застосовані лише у разі, коли існують обставини, які підтверджують, що їх незастосування призведе до приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі майна.

Слідчий суддя, суд відмовляють у задоволенні клопотання про арешт майна, якщо особа, що його подала, не доведе необхідність такого арешту, а також наявність ризиків, передбачених абзацом другим частини першої статті 170 цього Кодексу (ч. 1 ст. 173 КПК України).

Як вбачається з клопотання та доданих до нього матеріалів, слідчим відділом СУ ГУНП в Закарпатській області проводиться досудове розслідування кримінального провадження, відомості про яке 01.11.2021 року внесені до ЄРДР за №0000283, з правовою кваліфікацією правопорушення за ч.2 ст.286 КК України, в ході проведення якого встановлюються обставини дорожньо-транспортної пригоди, внаслідок якої загинув ОСОБА_5 .

Встановлено, що 01.11.2021 року після проведення огляду місця пригоди, у відповідності до вимог ст.237 КПК України, транспортні засоби: автомобіль марки «Volkswagen» моделі «Passat» реєстраційний номер НОМЕР_1 , який згідно свідоцтва про реєстрацію серії НОМЕР_2 , належить ОСОБА_6 , але перебував у фактичному користуванні водія ОСОБА_4 та мотоцикл марки "Honda" без державної реєстрації, який перебував у фактичному володінні ОСОБА_5 , були вилучені та віддані на відповідальне зберігання на майданчик тимчасового утримання транспортних засобів Тячівського ВП ГУ НП в Закарпатській області.

На виконання вимог ч.1ст.173 КПК України слідчий довів слідчому судді необхідність такого арешту майна з метою збереження речового доказу, а також наявність ризиків, передбачених ч.1ст.170 КПК України.

Крім того, слідчим доведено, що в рамках даного кримінального провадження є необхідність у проведенні низки експертних досліджень, які є вкрай необхідними для забезпечення всебічного та повного досудового розслідування.

Слідчим доведено, що вилучене в ході огляду місця події майно має значення речового доказу у кримінальному проваджені №0000283 та відповідає критеріям, зазначеним у ст. 98 КПК України, оскільки зберегло на собі сліди злочину, містить інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження.

З урахуванням викладеного, слідчий суддя враховує можливість використання вилученого майна, як доказу у даному кримінальному провадженні, наслідки арешту, розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження та приходить до висновку про наявність правових підстав до арешту майна, а тому клопотання в цій частині слід задоволити.

Що стосується вимог слідчого про визначення місця зберігання вилученого майна, то такі вимоги є безпідставними та не підлягають до задоволенню, оскільки в повноваження слідчого судді, під час розгляду клопотання про арешт майна, не входить вирішення питання про визначення місця зберігання речових доказів по справі, а вказане питання є виключною прерогативою слідчого, який розслідує кримінальне провадження.

Враховуючи зазначене, слідчий суддя вважає, що клопотання слідчого підлягає до часткового задоволення.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.170-173, 309, 395 КПК України, слідчий суддя,-

П О С Т А Н О В И В :

Клопотання слідчого задоволити частково.

Накласти, в рамках кримінального провадження №0000283 від 01.11.2021 року, за ч.2 ст.286 КК України, арешт на транспортні засоби, які виявлено та вилучено в ході проведення огляду місця ДТП від 01.11.2021 року, а саме на:

1.автомобіль марки «Volkswagen» моделі «Passat» реєстраційний номер НОМЕР_3 , який згідно свідоцтва про реєстрацію серії НОМЕР_2 , належить ОСОБА_6 , мешканцю АДРЕСА_3 , але перебуває у фактичному користуванні водія ОСОБА_4 , 2001 року народження, мешканеця АДРЕСА_1 ;

2.мотоцикл марки "Honda" без державної реєстрації, який перебував у фактичному володінні гр. ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , мешканця АДРЕСА_2 .

В решті вимог клопотання відмовити.

Ухвала може бути оскаржена протягом п`яти днів з дня її проголошення.

Слідчий суддя Ужгородського
міськрайонного суду ОСОБА_1