КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 вересня 2021 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

суддів ОСОБА_2 ,
ОСОБА_3 ,
при секретарі ОСОБА_4 ,
з участю прокурора ОСОБА_5 ,
обвинуваченої ОСОБА_6 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в м. Києві матеріали з кримінального провадження №0001867 за апеляційною скаргою обвинуваченої ОСОБА_6 на ухвалу Броварського міськрайонного суду Київської області від 14 вересня 2021 року,

в с т а н о в и л а:

Ухвалою Броварського міськрайонного суду Київської області від 14 вересня 2021 року, зокрема, обвинуваченій ОСОБА_6 продовжено строк тримання під вартою до 12 листопада 2021 року включно.

Таке рішення суд, взявши до уваги ступінь тяжкості інкримінованого обвинуваченій злочину, мотивував існуванням на даний час ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, а саме тим, що обвинувачена, перебуваючи на волі, зможе переховуватись від суду, оскільки підозрюється також у вчиненні злочину за ч. 2 ст. 121 КК України, який, відповідно до ст. 12 КК України, відноситься до категорії тяжкого кримінального правопорушення, та має високий ступінь суспільної небезпеки, за який вона може бути засудженою до 10 років позбавлення волі, а також може впливати на недопитаних свідків у цьому кримінальному провадженні та вчинити інше кримінальне правопорушення, зважаючи на що визнав необхідним продовжити обвинуваченій ОСОБА_6 строк тримання під вартою, оскільки інший, більш м`який, запобіжний захід не забезпечить її належної процесуальної поведінки.

В апеляційній скарзі обвинувачена ОСОБА_6 просить змінити їй запобіжний захід з тримання під вартою на цілодобовий домашній арешт за адресою її реєстрації: Черкаська область, Драбівський район, с. Білоусівка, ______________________________________________________________
Справа №11-кп/824/4089/2021 Головуючий у першій інстанції ОСОБА_7
Категорія: ч. 2 ст. 121 КК України Доповідач ОСОБА_1
АДРЕСА_1 .
В обґрунтування своїх вимог посилається на те, що досудове розслідування триває вже 2 роки і 2 місяці, під час якого, з моменту взяття її під варту 02.08.2019 року, один рік їй лише продовжували запобіжний захід у виді тримання під вартою. При цьому прокурори зачитують лише одне й теж саме клопотання про продовження запобіжного заходу у виді тримання під вартою, але ними не доведено, що вона може впливати на свідків, а посилання прокурора на те, що вона вела аморальний спосіб життя, не відповідають дійсності, оскільки вона працювала і вела морально здоровий спосіб життя, тому суд і прокурор принижують її честь і гідність, тим самим порушуючи її права.
Також вказує й на численні порушення під час проведення досудового слідства, а саме те, що під час допиту ОСОБА_8 застосовували фізичне та моральне насилля, а під час знімання відеопоказань були порушені її права, оскільки не були зачитані ні слідчим, ні адвокатом.
В той же час, вказує на те, що по справі на неї не має ніяких доказів, а кожен раз при наданні нею свідчень, вона під моральним тиском зі сторони слідчого та прокурора сама себе оговорила. При цьому під час досудових розслідувань ОСОБА_8 повністю визнав свою вину, не раз говорив у залі суду, що це зробив він, але суд і прокурор не прислухаються до їх слів, чим порушують їх права.

Також зазначає, що потерпілий у своїх показаннях просив суворо їх не карати та зазначив, що з його сторони претензій не має. В той же час вона співчуває, що не змогла зарадити, якось припинити та допомогти, щоб цього всього не трапилось.
Крім того, вказує на те, що у зв`язку з погіршенням її здоров`я, вона не може перебувати у місцях позбавлення волі, так як там не надається їй потрібна медична допомога, а до того ж вона має батьків пенсіонерів, які потребують її допомоги та опіки.

Заслухавши доповідь судді, пояснення обвинуваченої ОСОБА_6 на підтримку доводів апеляційної скарги, а також заперечення прокурора щодо апеляційного прохання, перевіривши матеріали провадження та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до наступних висновків.
Як убачається з наданих суду матеріалів, в провадженні Броварського міськрайонного суду Київської області перебуває обвинувальний акт у кримінальному провадженні № 0001867 по обвинуваченню ОСОБА_6 та ОСОБА_8 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 121, ч. 3 ст. 357 КК України.
Суд першої інстанції, дійшовши висновку, що лише запобіжний захід у виді тримання під вартою може завадити спробам, зокрема, обвинуваченої ОСОБА_6 вчиняти дії щодо перешкоджання здійсненню правосуддя, 14 вересня 2021 року постановив ухвалу про продовження ОСОБА_6 строку дії запобіжного заходу у виді тримання під вартою до 12 листопада 2021 року включно.
З таким рішенням суду першої інстанції погоджується і колегія суддів, зважаючи на наступне.
Згідно з вимогами ст. 177 КПК України, підставою для застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті, тобто: переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.
Ризиком у контексті кримінального провадження є певна ступінь ймовірності того, що особа вдасться до вчинків, які будуть перешкоджати досудовому розслідуванню та судовому розгляду або ж створять загрозу суспільству.
Крім того, при вирішенні питання про обрання, продовження запобіжного заходу у виді тримання під вартою, суд повинен врахувати обставини, передбачені ст. 178 КПК України, зокрема, тяжкість кримінального правопорушення, у вчиненні якого обвинувачується особа, та дані, які її характеризують і можуть свідчити на користь збільшення (зменшення) ризику переховування від правосуддя чи інших способів неналежної процесуальної поведінки.

Згідно з ч. 1 ст. 183 КПК України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених частиною п`ятою статті 176 цього Кодексу.

Таким чином, розглядаючи питання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, так само як і про його продовження, суд, для прийняття законного й обґрунтованого рішення, відповідно до ст.ст. 178, 199 КПК України та практики ЄСПЛ, повинен врахувати тяжкість кримінального правопорушення, у вчиненні якого обвинувачується особа, та особисті обставини життя особи, які можуть свідчити на користь збільшення (зменшення) ризику переховування від правосуддя чи інших способів неналежної процесуальної поведінки. При цьому наявність підстав для тримання особи під вартою має оцінюватись в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин. Тримання особи під вартою завжди може бути виправдано за наявності ознак того, що цього вимагають справжні інтереси суспільства, які, незважаючи на існування презумпції невинуватості, переважають інтереси забезпечення поваги до особистої свободи.

Як вважає колегія суддів, судом першої інстанції були дотримані зазначені вимоги кримінального процесуального закону при вирішенні питання про продовження строку тримання під вартою обвинуваченій ОСОБА_6 , повно та об`єктивно досліджені всі обставини, з якими закон пов`язує можливість продовження такого запобіжного заходу, при цьому в ухвалі докладно наведені мотиви, з яких було прийнято відповідне рішення.
Враховуючи, що ОСОБА_6 обвинувачується у вчиненні декількох кримінальних правопорушень, в тому числі і у вчиненні такого тяжкого злочину, який призвів до загибелі людини, та за який передбачено покарання до 10 років позбавлення волі, та, з огляду на ці обставини, існування обґрунтованих ризиків, що обвинувачена під тягарем покарання, що їй загрожує, може переховуватись від суду, впливати на недопитаних свідків у цьому кримінальному провадженніта вчинити інше кримінальне правопорушення, колегія суддів дійшла висновку про відсутність підстав для скасування оскаржуваної ухвали за тими доводами, на які посилається в своїй апеляційній скарзі обвинувачена, а істотних порушень вимог кримінального процесуального закону при вирішенні судом першої інстанції питання доцільності продовження тримання обвинуваченої під вартою, як і підстав для зміни запобіжного заходу на більш м`який, колегія суддів не встановила.
Таке судове рішення не суперечить вимогам ст. 5 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, оскільки в справі існують реальні ознаки справжнього суспільного інтересу, який, незважаючи на презумпцію невинуватості, переважає принцип поваги до особистої свободи, а також цілком відповідає практиці Європейського Суду з прав людини, яка свідчить про те, що рішення суду повинно забезпечити не тільки права підозрюваного, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів, що вимагає від суду більшої суворості в оцінці порушень цінностей суспільства.

Доводи обвинуваченої ОСОБА_6 фактично про те, що стороною обвинувачення не доведено наявність ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, і неможливість застосування до неї жодного з більш м`яких запобіжних заходів, є безпідставними, оскільки суд прийняв рішення на основі всебічно з`ясованих обставин, з якими закон пов`язує можливість продовження виключного запобіжного заходу у виді тримання під вартою, при цьому врахував ступінь тяжкості інкримінованих кримінальних правопорушень, дослідив всі матеріали провадження та навів в ухвалі мотиви, з яких прийняв відповідне рішення. Зокрема, наявні в матеріалах провадження докази та обставини, на які посилається прокурор у клопотанні, дають достатні підстави вважати, що ОСОБА_6 спробує незаконно впливати на свідків, які ще не допитані, може вчинити інше кримінальне провадження та переховуватися від суду, тобто заявлені у клопотанні прокурора та встановлені суддею ризики є реальними, у зв`язку з цим суддя обґрунтовано вказав, що більш м`які запобіжні заходи не здатні запобігти зазначеним ризикам.
Крім того, характер висунутого ОСОБА_6 обвинувачення, тяжкість покарання, що загрожує у разі визнання її винуватою у вчиненні кримінальних правопорушень в сукупності з конкретними обставинами кримінального провадження, на час винесення оскаржуваної ухвали, переконливо доводить, що суспільний інтерес, незважаючи на існування презумпції невинуватості, як переважував, так і досі переважує вимоги забезпечення поваги до особистої свободи обвинуваченої.

Наведені в апеляційній скарзі обвинуваченої ОСОБА_6 дані про її особу, а саме те, що вона до затримання працювала та вела морально здоровий спосіб життя, має батьків пенсіонерів, які потребують її допомоги та опіки, самі по собі не дозволяють зробити висновок про те, що можливість уникнення ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, може бути досягнута шляхом застосування до неї іншого, більш мякого запобіжного заходу.

З вищевказаних підстав, колегія суддів не приймає до уваги твердження обвинуваченої ОСОБА_6 про погіршення стану її здоров`я, яке в умовах СІЗО не має можливості повноцінно лікувати, а тим більше, зважаючи на те, що матеріали судового провадження таких даних не містять.

Також слід зазначити, що на даній стадії кримінального провадження суд апеляційної інстанції не уповноважений досліджувати обставини вчинення кримінального правопорушення, перевіряти належність і допустимість доказів, зібраних під час досудового розслідування, а тому доводи обвинуваченої ОСОБА_6 щодо того, що по справі на неї немає ніяких доказів, а судом та прокурором беруться до уваги лише первинні показання її та ОСОБА_8 , які були надані ними під тиском - не можуть бути предметом даного апеляційного розгляду.

Враховуючи наведене, підстав для застосування до обвинуваченої ОСОБА_6 більш м`якого запобіжного заходу, зокрема, у виді домашнього арешту, що є змістом апеляційної вимоги обвинуваченої, принаймні на цій стадії судового розгляду, колегія суддів не вбачає.

За вказаних вище обставин, колегія суддів дійшла висновку, що ухвала Броварського міськрайонного суду Київської області від 14 вересня 2021 року є законною та обґрунтованою, а отже, апеляційна скарга обвинуваченої ОСОБА_6 задоволенню не підлягає.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 404, 407 КПК України, колегія суддів

у х в а л и л а:

Апеляційну скаргу обвинуваченої ОСОБА_6 залишити без задоволення, а ухвалу Броварського міськрайонного суду Київської області від 14 вересня 2021 року, якою, зокрема, обвинуваченій ОСОБА_6 продовжено строк тримання під вартою до 12 листопада 2021 року включно, - без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді:

_____________________ ___________________ ___________________
ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3