Провадження № 1-кп/522/446/22
УХВАЛА
03 березня 2022 року Приморський районний суд м. Одеси у складі:
головуючого судді ОСОБА_1 ,
за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,
прокурора ОСОБА_3 ,
захисника ОСОБА_4 ,
обвинуваченого ОСОБА_5 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції кримінальне провадження №0002722 від 03.11.2019 року відносно:

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Довге-Гірське, Дрогобицького району, Львівської області, зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , без постійного місця проживання в м. Одеса, раніше не судимого,

обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 121 КК України,

ВСТАНОВИВ:
У провадженні Приморського районного суду м. Одеси знаходиться кримінальне провадження №0002722 від 03.11.2019 року відносно ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , обвинуваченого у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 121 КК України.
Ухвалою Приморського районного суду м. Одеси від 20.02.2020 року було задоволено клопотання прокурора ОСОБА_6 про обрання запобіжного заходу обвинуваченому ОСОБА_5 у вигляді тримання під вартою, розмір застави не визначався. В подальшому запобіжний захід продовжувався судом.
Ухвалою суду від 20.02.2020 року кримінальне провадження призначене до судового розгляду.
На момент винесення даної ухвали судове провадження не завершено, по ньому триває судовий розгляд. Однак, термін дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою обвинуваченого ОСОБА_5 спливає.
У відповідності до ч. 3 ст. 331 КПК України, незалежно від наявності клопотань суд зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою до спливу двомісячного строку з дня надходження до суду обвинувального акта, клопотання про застосування примусових заходів медичного і виховного характеру чи з дня застосування судом до обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. За наслідками розгляду питання суд своєю вмотивованою ухвалою скасовує, змінює запобіжний захід у вигляді тримання під вартою або продовжує його дію на строк, що не може перевищувати двох місяців. Копія ухвали вручається обвинуваченому, прокурору та направляється уповноваженій особі місця ув`язнення.
До спливу продовженого строку суд зобов`язаний повторно розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою, якщо судове провадження не буде завершене до його спливу.
У судовому засіданні при розгляді питання доцільності продовження міри запобіжного заходу обвинуваченому у вигляді тримання під вартою прокурор, що підтримував обвинувачення по даному провадженню, надав клопотання про продовження обвинуваченому ОСОБА_5 терміну тримання під вартою, мотивуючи тим, що раніше встановлені при обранні йому міри запобіжного заходу ризики, передбачені п.п. 1, 3, 4, 5 ст. 177 КПК України, не зменшились.
Захисник та обвинувачений заперечували проти продовження міри запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, посилаючись на відсутність для цього підстав.
Заслухавши сторони, суд з урахування вищенаведеного, а також тієї обставини, що термін дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою обвинуваченого спливає, наявності обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_5 інкримінованого йому кримінального правопорушення, наявних ризиків, зазначених при обранні йому міри запобіжного заходу, які не відпали та дають суду достатньо підстав вважати, що обвинувачений може здійснити дії передбачені ст. 177 КПК України, вважає доцільним продовжити термін дії запобіжного заходу у вигляді тримання ОСОБА_5 під вартою до двох місяців.
Суд приймає до уваги положення ст. 29 Конституції України, згідно з якими ніхто не може бути заарештований або триматися під вартою інакше, як за мотивованим рішенням суду і тільки на підставах та в порядку, встановлених законом.
Згідно з ст. 199 КПК України, суд зобов`язаний з`ясувати обставини, які свідчать про те, що: заявлений ризик не зменшився або з явилися нові ризики, які виправдовують тримання особи під вартою: наявність обставин, які перешкоджають завершенню досудового розслідування до закінчення дії попередньої ухвали про тримання під вартою.
За змістом ст.ст. 176-178 КПК України, запобіжні заходи застосовуються до підозрюваного, обвинуваченого з метою запобігання забезпечення виконання цією особою покладених на нього процесуальних обов`язків та запобіганню ризиків, передбачених цими нормами.
Вирішуючи питання доцільності продовження строку дії обраного запобіжного заходу у виді тримання під вартою обвинуваченого ОСОБА_5 є те, що він обвинувачується у вчиненні тяжкого злочину, за який законом передбачено покарання у вигляді позбавлення волі на строк до 10 років, стан його здоров`я не перешкоджає його перебуванню у місці попереднього ув`язнення, застосований запобіжний захід не надає можливості перешкоджання інтересам правосуддя шляхом ухилення обвинуваченого від суду.
Крім того, ризики, які дають підстави вважати, що обвинувачений може не виконувати покладені на нього процесуальні обов`язки, є реальними, вони виключають можливість зміни міри запобіжного заходу щодо обвинуваченого на більш м`який, а альтернативні запобіжні заходи не забезпечать достатній рівень гарантії належної процесуальної поведінки обвинуваченого.
За таких обставин, суд приходить до висновку, що не відпав і не зменшився ризик переховування обвинуваченого від суду, зважаючи на покарання, яке загрожує обвинуваченому у разі визнання його винуватим.
Ризик впливу на свідків підтверджується тим, що обвинувачений перед загрозою суворого покарання може вчинити дії, спрямовані на їх залякування з метою спотворення їх показань в суді.
За таких підстав ризик впливу на свідків в даному кримінальному провадженні наразі є актуальним.
Ризик вчинити інше кримінальне правопорушення зумовлений наявністю попередніх ризиків та може мати місце у разі зміни запобіжного заходу на більш м`який, оскільки обвинувачений ніде не працевлаштований, тобто не має постійного джерела доходу, та на переконання суду останній може вдатися до спроб вчинення інших злочинів, в тому числі у зв`язку з відсутністю засобів для існування.
Зважаючи на суспільний інтерес, який, з урахуванням презумпції невинуватості, виправдовує відступ від принципу поваги до особистої свободи, визначеного Конвенцією про захист прав людини та основоположних свобод, що відповідає правовим позиціям, викладеним в п. 35 рішення ЄСПЛ «Летельє проти Франції», суд вважає необхідним продовжити строк тримання під вартою, оскільки застосування менш суворих запобіжних заходів може виявитися недостатнім для запобігання існуючим ризикам, що узгоджується з вимогами вказаних вище норм закону і правовими позиціями ЄСПЛ.
Разом з тим, на підставі п. 1 ч. 4 ст. 183 КПК України, суд не вбачає можливості застосування застави відносно обвинуваченого ОСОБА_5 , оскільки злочин, у вчиненні якого він обвинувачується був вчинений із застосуванням насильства.
Матеріали справи не містять відомостей або обставин, які б унеможливлювали перебування обвинуваченого під вартою.
На підставі викладеного, суд вважає за необхідне продовжити відносно ОСОБА_5 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, без визначення розміру застави.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 7, 8, 9, 12, 176-178, 183, 331, 395 КПК України,
УХВАЛИВ:
Продовжити строк запобіжного заходу обвинуваченому ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у вигляді тримання під вартою в ДУ «Одеській слідчий ізолятор» строком 60 (шістдесят) днів, а саме до 01.05.2022 року включно.
Строк дії ухвали обчислюється з моменту оголошення ухвали суду, тобто з 03.03.2022 року.
Апеляційна скарга на ухвалу суду може бути подана протягом п`яти днів з дня її оголошення. Для особи, яка перебуває під вартою, строк подачі апеляційної скарги обчислюється з моменту вручення їй копії судового рішення.
Повний текст ухвали проголошено 03.03.2022 року.
Суддя ОСОБА_1