Провадження №1-кс/389/563/21
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 жовтня 2021 року Слідчий суддя Знам`янського міськрайонного суду Кіровоградської області ОСОБА_1 , за участі секретаря судового засідання ОСОБА_2 , розглянувши скаргу адвоката ОСОБА_3 , подану в інтересах ОСОБА_4 , на бездіяльність заступника начальника відділу поліції №1 (м.Знам`янка) Кропивницького РУП ГУНП в Кіровоградській області - начальника СВ ОСОБА_5 , що полягає у невнесенні відомостей про вчинене кримінальне правопорушення до ЄРДР,-

ВСТАНОВИВ:

Адвокат ОСОБА_3 , 29 вересня 2021 року звернувся до суду в інтересах ОСОБА_4 з даною скаргою.

Вказав, що 18 серпня 2021 року слідчий ТУ ДБР ОСОБА_6 провів обшук у приватному помешканні оперативного уповноваженого 1 відділу поліції Кропивницького РУ поліції ГУНП в Кіровоградській області. Підчас обшуку було вилучено комп`ютер (ноутбук) АССЕР та мобільний телефон РЕДМІ-8. В порушення вимог ч.3 ст.168 КПК України, протоколу про вилучення зазначеного майна або копії протоколу обшуку ОСОБА_4 не було надано станом на 28 вересня 2021 року. Своїми діями слідчий ОСОБА_6 свідомо не виконав вимоги ч.3 ст.168, ст.169 та ч.5 ст.171 КПК України. На даний час вилучене майно перебуває у володінні слідчого ТУ ДБР ОСОБА_6 . Відсутність процесуальних документів позбавляє ОСОБА_4 можливості звернутися до суду з приводу повернення свого майна. За вказаного, заявник 08 вересня 2021 року подав до 1 відділу м.Знам`янка Кропивницького РУ поліції ГУНП в Кіровоградській області заяву про вчинення злочину ЄО №7687, в якій просив внести до ЄРДР відомості про вчинення кримінального правопорушення згідно зі ст.214 КПК України та розпочати досудове розслідування. Однак, начальник слідчого відділу Знам`янського відділу поліції ОСОБА_5 свідомо до ЄРДР відомості про вчинення кримінального правопорушення за його заявою від 08 вересня 2021 року не вніс, що стало підставою для звернення з даною скаргою до суду.

Відтак, скаржник просить суд: визнати бездіяльність начальника слідчого відділу Знам`янського відділу поліції ГУНП в Кіровоградській області ОСОБА_5 з приводу невнесення заяви до ЄРДР від 08 вересня 2021 року щодо вчинення кримінального правоопр3ушення слідчим ОСОБА_6 ; зобов`язати начальника слідчого відділу Знам`янського відділу поліції ГУНП в Кіровоградській області ОСОБА_5 відповідно до ст.214 КПК України внести до ЄРДР відповідно до заяви від 08 вересня 2021 року відомості про вчинення кримінального правоопрушення скоєного слідчим ДБР ОСОБА_6 .

Адвокат ОСОБА_3 у судовому засіданні скаргу підтримав.
Заступник начальника відділу поліції №1 (м.Знам`янка) Кропивницького РУП ГУНП в Кіровоградській області - начальник СВ ОСОБА_5 у судове засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, причини неявки суду не повідомив. Відсутність слідчого, дізнавача чи прокурора не є перешкодою для розгляду скарги в силу положень ч.3 ст. 306 КПК.
Положеннями ст.24 КПК України, які узгоджуються з приписами ст.55 Конституції України, кожному гарантується право на оскарження процесуальних рішень, дій чи бездіяльності суду, слідчого судді, прокурора, слідчого в порядку, передбаченому цим Кодексом.

Статтею 26 КПК України визначено, що слідчий суддя, суд у кримінальному провадженні вирішують лише ті питання, що винесені на їх розгляд сторонами та віднесені до їх повноважень.

Відповідно до п.1 ч.1 ст.303 КПК України на досудовому провадженні може бути оскаржена бездіяльність слідчого, дізнавача, прокурора, яка полягає у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань після отримання заяви чи повідомлення про кримінальне правопорушення.

Згідно зі ст.2 КПК України завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

Так, відповідно до частини 1 ст.2 КК України, підставою кримінальної відповідальності є вчинення особою суспільно небезпечного діяння, яке містить склад злочину, передбаченого цим Кодексом.

Відповідно до ст.7 КПК України в якості загальної засади кримінального провадження проголошено змагальність сторін та свобода в поданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Зазначені положення кримінального процесуального закону та закону про кримінальну відповідальність свідчать про те, що реєстрації в Єдиному реєстрі досудових розслідувань підлягають не будь-які заяви чи повідомлення, а лише ті з них, які містять достатні відомості про кримінальне правопорушення (злочин).

Отже, критерієм, що дає змогу вважати заяву про злочин такою, що підлягає внесенню до ЄРДР, є наявність в ній об`єктивних даних, які дійсно свідчать про вчинення кримінального правопорушення. Такими даними є фактичне існування доказів, що підтверджують реальність конкретної події злочину (час, місце, спосіб та інші обставини вчинення злочину).

За відсутності у заявах чи повідомленнях конкретних даних про ознаки кримінального караного діяння вони не можуть вважатися такими, які мають бути обов`язково внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань, що не позбавляє заявника права, у разі встановлення вищевказаних ознак, повторно звернутися із належним чином оформленою заявою до відповідного правоохоронного органу, до компетенції якого відноситься розслідування виявленого злочину.

Не зважаючи на те, що ст.214 КПК України прямо не передбачено проведення перевірки щодо змісту заяви, але виходячи з положень ч.5 ст.214 КПК України, змісту таких відомостей має бути надана належна оцінка.

Повноваженнями щодо оцінки відомостей, наведених у заяві або повідомленні, чи виявлених з іншого джерела, як таких, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення, наділені слідчий, прокурор.

В даному контексті також варто враховувати, що основним складовим елементом об`єктивної сторони будь-якого злочину є його суспільна небезпечність. Злочин серед інших правопорушень характеризується найвищим ступенем суспільної небезпечності і саме це дозволяє відмежовувати його від близьких за об`єктивними і суб`єктивними ознаками інших правопорушень (адміністративних, дисциплінарних та інших).

Аналіз положень ст.214 КПК України, дозволяє дійти висновку, що реєстрація інформації із заяв і повідомлень, які хоча і містять назву «про вчинення кримінального правопорушення» не безальтернативною і автоматичною, оскільки в такому випадку здійснення судового контролю слідчим суддею без оцінки ним доводів, викладених в заяві про вчинення кримінального правопорушення не буде вважатись ефективним.

Оскільки, в чинному законодавстві не передбачено порядок проведення попередньої дослідчої перевірки повідомленої інформації на предмет наявності складу злочину, цю функцію фактично виконує слідчий суддя, розглядаючи скарги, подані в порядку п.1 ч.1 ст.303 КПК України. Необхідність аналізу слідчим суддею змісту заяви про вчинене кримінальне правопорушення обумовлена тим, що як правило, частина повідомлень про кримінальні правопорушення взагалі не містить відомостей про ознаки злочину, а лише вказує на інші правопорушення (адміністративні, дисциплінарні, тощо). При цьому, слідчий суддя не повинен підміняти собою одну зі сторін кримінального провадження щодо ініціювання питання про збирання, отримання доказів або їх забезпечення, оскільки це не відповідатиме критеріям ефективності здійснення судового контролю у кримінальному провадженні. Слідчий суддя у кримінальному провадженні вирішує лише ті питання, що винесені на його розгляд сторонами та віднесені до їх повноважень цим Кодексом.

Відповідно до п.2 ч.5 ст.171 КПК України, у разі тимчасового вилучення майна під час обшуку, огляду, здійснюваних на підставі ухвали слідчого судді, передбаченої статтею 235 цього Кодексу, клопотання про арешт такого майна повинно бути подано слідчим, прокурором протягом 48 годин після вилучення майна, інакше майно має бути негайно повернуто особі, в якої його було вилучено.

Положеннями ст.167 КПК України встановлено, що тимчасовим вилученням майна є фактичне позбавлення підозрюваного або осіб, у володінні яких перебуває відповідне майно, можливості володіти, користуватися та розпоряджатися ним до вирішення питання про арешт майна або його повернення. Тимчасово вилученим може бути майно у вигляді речей, документів, грошей тощо, щодо яких є достатні підстави вважати, що вони, зокрема, підшукані, виготовлені, пристосовані чи використані як засоби чи знаряддя вчинення кримінального правопорушення та (або) зберегли на собі його сліди.

Пунктом 3 ч.2 ст.168 КПК України передбачено заборону тимчасового вилучення електронних інформаційних систем або їх частин, мобільних терміналів систем зв`язку, крім випадків, коли їх надання разом з інформацією, що на них міститься, є необхідною умовою проведення експертного дослідження, або якщо такі об`єкти отримані в результаті вчинення кримінального правопорушення чи є засобом або знаряддям його вчинення, а також якщо доступ до них обмежується їх власником, володільцем або утримувачем чи пов`язаний з подоланням системи логічного захисту.

Частиною 2 ст.170 КПУ передбачено, що арешт майна допускається з метою забезпечення: 1) збереження речових доказів; 2) спеціальної конфіскації; 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

Бездіяльність слідчого, дізнавача, прокурора, яка полягає у неповерненні тимчасово вилученого майна згідно з вимогами статті 169 цього Кодексу, може бути оскаржена на досудовому провадженні (ч.1 ст.303 КПК України).

Повноважень сторони захисту, власника вилученого майна чи іншої особи, права та інтереси якої було обмежено під час досудового розслідування, на оскарження очевидних порушень під час обшуку й визнання такого обшуку та його наслідків недійсними у ст.303 КПК, якою визначено перелік рішень, дій та бездіяльності, які можна оскаржити на стадії досудового розслідування, не передбачено.

Згідно з ч.1 ст.174 КПК України підозрюваний, обвинувачений, їх захисник, законний представник, інший власник або володілець майна, представник юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, які не були присутні при розгляді питання про арешт майна, мають право заявити клопотання про скасування арешту майна повністю або частково. Таке клопотання під час досудового розслідування розглядається слідчим суддею, а під час судового провадження - судом.

Зі змісту скарги і доданих до неї документів вбачається, що в межах певного кримінального провадження, слідчим суддею надано дозвіл слідчим третього слідчого відділу (з дислокацією у м.Кропивницький) Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Миколаєві, у тому числі ОСОБА_6 на проведення обшуку, квартири за місцем фактичного проживання оперуповноваженого сектору кримінальної поліції відділу поліції №1 (м.Знам`янка) Кропивницького РУП Головного управління Національної поліції в Кіровоградській області ОСОБА_4 , в інтересах якого наразі адвокатом ОСОБА_3 подано скаргу, з метою виявлення предмету кримінального правопорушення зброї, бойових припасів, вибухових речовин або вибухових пристроїв, іншого майна отриманих злочинним шляхом; копій та оригіналів процесуальних документів з матеріалів кримінального провадження, а також інших речей, відомостей та документів, які мають значсення для досудового розслідування; майна та документів, які зберігають на собі сліди вказаного кримінального правопорушення; фотокарток (в письмовому, друкованому чи електронному вигляді) та відеозаписів, на яких зображений ОСОБА_4 ; флеш накопичувачів, жорстких дисків, карток пам`яті, мобільних телефонів, сім-карток планшетів, ноутбуків, комп`ютерної техніки, які можуть містити відомості про проведення обшуку домоволодіння, розташованого з адресою: АДРЕСА_1 .

Адвокат ОСОБА_3 зазначає, що у ОСОБА_4 було вилучено комп`ютер (ноутбук) АСЕР та мобільний телефон РЕДМІ-8 (речі, які вказані в ухвалі про проведення обшуку). Вказує, що ці речі безпідставно ОСОБА_4 не повернуті. Крім того, останньому станом на 28 вересня 2021 року не надано протоколу про вилученням майна або копії протоколу обшуку. Тобто, скражник фактично оскаржує процедуру проведення обшуку та оскаржує бездіяльність, що полягає у неповерненні тимчасово вилученого майна.

Крім того, скарга хоча й складена таким чином, що має назву, як скарга щодо невнесення відомостей до ЄРДР, сама по собі містить лише невдоволення з діями слідчого про проведення обшуку на даному етапі.

Таким чином, ні подана скарга, ні додані до неї документи не містять фактичних даних, які вказують на ознаки складу конкретного злочину, а тому таке повідомлення, в даному випадку не є підставою для внесення відповідних відомостей до Єдиного реєстру досудових розслідувань.

На думку суду, скаржнику доцільно звернутися до суду зі скаргою щодо неповернення тимчасово вилученого майна в порядку ч.1 ст.303 КПК України, під час розгляду якої слідчим суддею будуть оглянуті матеріали кримінального провадження. Та якщо буде встановлено, шо майно вилучено безпідставно і не вирішено питання про його арешт, майно має бути повернуто. Також можливо заявити клопотання про скасування арешту майна.

Приймаючи до уваги наведене, вважаю, що правові підстави для задоволення скарги відсутні.

Крім того, суд відзначає, що адвокатом ОСОБА_3 , вже тричі до суду подавались заяви аналогічного змісту і з аналогічними вимогами, у задоволенні яких ухвалою слідчого судді відмовлено, з наведених вище підстав.

Керуючись ст.ст.303,306-307,369-372 КПК України, слідчий суддя,-

П О С Т А Н О В И В:

У задоволенні скарги відмовити.
Ухвала оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя ОСОБА_1