Справа № 756/9426/21
Номер провадження № 1-кп/756/1187/21
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 листопада 2021 року місто Київ

Оболонський районний суд міста Києва в складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань № 5 Оболонського районного суду міста Києва кримінальне провадження, внесене 30.01.2021 до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000352, у відношенні:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця міста Жмеринка Вінницької області, громадянина України, який має повну загальну середню освіту, зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , мешкає за адресою: АДРЕСА_2 , раніше засудженого:

- 19.01.2021 вироком Деснянського районного суду м. Києва за ч. 2 ст. 15 ч. 1 ст. 185 КК України до покарання у виді громадських робіт строком на 80 годин;

- 02.06.2021 Дніпровським районним судом міста Києва за ч. 2 ст. 185 КК України до покарання в виді позбавлення волі строком на 2 роки, зі звільненням від його відбуття на підставі статей 75, 76 КК України з іспитовим строком на 2 роки;

- 24.09.2021 вироком Дарницького районного суду м. Києва за ч. 2 ст. 15 ч. 3 ст. 185 КК України до 3 років позбавлення волі та на підставі ст. 71 КК України приєднано невідбуте покарання за вироком Дніпровського районного суду м. Києва 02.06.2021 та Деснянського районного суду міста Києва від 19.01.2021, остаточно призначено покарання у виді позбавлення волі строком на 3 роки 1 місяць,

за обвинуваченням у вчинені злочину, передбаченого ч. 2 ст. 185 КК України,

УСТАНОВИВ:

1. Формулювання обвинувачення у кримінальному провадженні, визнане судом доведеним.

29.01.2021, близько о 19:00 год., ОСОБА_4 прийшов до ТРЦ «Блокбастер Мол», розташованого за адресою: м. Київ, проспект Степана Бандери, буд. 36, де в цей час у нього виник злочинний умисел, направлений на таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинене повторно, що належить ТОВ «Інвестбуд Гарант»

Реалізуючи який ОСОБА_4 того ж дня, у той же час, проходячи по третьому поверсі вказаного торгового центру та впевнившись, що за його діями ніхто із сторонніх осіб не спостерігає, шляхом вільного доступу, взяв із шафи протипожежного обладнання ствол перекривальний 2 дюйма 16 мм (внутрішня різьба) у кількості 1 шт, загальною вартістю 409 грн 37 коп. та рукав пожежний Д-51 мм, тип. «К» в комплекті з головками ГРН-50 (п) у кількості 1 шт, загальною вартістю 396 грн, які заховав у свій пакет, що був при ньому та направився до виходу з ТРЦ «Блокбастер Мол», однак спустившись по сходах на перший поверх останній був зупинений працівником охорони торгового центру «Блокбастер Мол».

Унаслідок вчинення злочину, ОСОБА_4 спричинив ТОВ «Інвестбуд Гарант», майнову шкоду на загальну суму 805 грн 37 коп. (без урахування ПДВ).

Крім того, 07.02.2021, близько 13:30 год., ОСОБА_4 прийшов до ТРЦ «Блокбастер Мол», розташованого за адресою: м. Київ, проспект С. Бандери, буд. 36, де в цей час у нього виник злочинний умисел, направлений на таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинена повторно, що належить ТОВ «Інвестбуд Гарант».

Реалізуючи який ОСОБА_4 того ж дня, у той же час, проходячи по третьому поверсі вказаного торгового центру та впевнившись, що за його діями ніхто із сторонніх осіб не спостерігає, шляхом вільного доступу, взяв із шафи протипожежного обладнання ствол перекривальний 2 дюйма 16 мм (внутрішня різьба) у кількості 2 шт., загальною вартістю 818 грн 74 коп., рукав пожежний Д-51 мм, тип. «К» в комплекті з головками ГРН-50 (п) у кількості 2 шт, загальною вартістю 792 грн 00 коп., що є власністю ТОВ «Інвестбуд Гарант», які заховав у свою сумку, яка була при ньому та направився до виходу з ТРЦ «Блокбастер Мол», однак спустившись по сходах на перший поверх останній був зупинений працівником охорони торгового центру «Блокбастер Мол».

Унаслідок вчинення злочину, ОСОБА_4 спричинив ТОВ «Інвестбуд Гарант», майнову шкоду на загальну суму 1610 грн 74 коп. (без урахування ПДВ).

Отже, ОСОБА_4 учинив злочин, передбачений ч. 2 ст. 185 КК України, а саме повторне таємне викрадення чужого майна (крадіжку).

2. Підстави доведеності винуватості поза розумним сумнівом.

2.1. Позиція сторони захисту та сторони обвинувачення.

У судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 свою винуватість у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 185 КК України, визнав повністю, у вчиненому щиро покаявся, підтвердивши обставини, а саме: час, місце та спосіб вчинення ним інкримінованого йому органом досудового розслідування злочині, викладені в обвинувальному акті, які відповідають дійсності, він їх у повному обсязі підтверджує та пояснив, що 29.01.2021 та 07.02.2021 перебував у торговому центрі «Блокбастер Мол», що розташований за адресою: м. Київ, проспект Степана Бандери, буд. 36. Проходячи на третьому поверсі вказаного торгового центру помітив шафу протипожежного обладнання, звідки взяв ствол перекривальний 2 дюйма 16 мм (внутрішня різьба) та рукав пожежний Д-51 мм, тип. «К» в комплекті з головками ГРН-50 (п), які заховав до сумки, яка була при ньому. Однак на сходах першого поверху був зупинений працівниками охорони. Свою поведінку засуджує, просить надати шанс виправитися. Крадіжку учинив лише через свій тяжкий матеріальний стан під час карантину.

Представник потерпілого в судові засідання не з`являвся, причини не явки не повідомляв. У зв`язку з чим судом було ухвалено рішення проводити розгляд справи, за погодженням з учасниками провадження, у відсутність представника потерпілого. Проти вказаного рішення учасники провадження не заперечували.

Прокурор у судовому засіданні зазначила, що у судовому засіданні достеменно було встановлено, що інкриміновані протиправні діяння вчинено обвинуваченим, тому просить суд визнати ОСОБА_4 винуватим та призначити покарання за ч. 2 ст. 185 КК України у виді позбавлення волі строком на 2 роки та з урахуванням положень ч. 4 ст. 70 КК України остаточно призначити покарання строком на 3 роки 3 місяці.

2.2. Підстави, за яких суд не досліджує докази сторони обвинувачення та захисту, а також уважає доведеною винуватість поза розумним сумнівом.

У судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 у повному обсязі визнав свою винуватість у вчиненні інкримінованого йому органом досудового розслідування кримінального правопорушення при обставинах, викладених у обвинувальному акті. Тож, беручи до уваги, що прокурор не оспорював фактичні обставини провадження, і судом встановлено, що учасники судового провадження, у тому числі обвинувачений ОСОБА_4 правильно розуміє зміст цих обставин, відсутні сумніви і у суду щодо добровільності позиції обвинуваченого. При цьому суд роз`яснив обвинуваченому положення ч. 3 ст. 349 КПК України про те, що у такому випадку останній буде позбавлений права оспорювати фактичні обставини провадження у апеляційному порядку.

Вислухавши думку учасників судового провадження, які не заперечували проти розгляду кримінального провадження в порядку, передбаченому ч. 3 ст. 349 КПК України, суд визнає недоцільним дослідження доказів стосовно тих фактичних обставин провадження, які ніким не оспорюються.

Суд також пересвідчився в добровільності позиції обвинуваченого та не знайшов підстави вважати, що останній себе оговорює або в інший спосіб викривлює визнані ним у судовому засіданні обставини, чи визнає їх під примусом.

Ураховуючи викладене, суд, допитавши обвинуваченого, дослідивши матеріали кримінального провадження, що характеризують особу обвинуваченого, дійшов висновку, щодо доведеності винуватості ОСОБА_4 поза розумним сумнівом у вчиненні інкримінованого злочину, передбаченого ч. 2 ст. 185 КК України, а саме повторному таємному викраденні чужого майна (крадіжці).

3. Обставини, які пом`якшують та обтяжують покарання.

У судовому засіданні було встановлено, що ОСОБА_4 беззаперечно визнавав свою винуватість, співпрацював з органом досудового розслідування, повністю повідомив про обставин вчинення кримінального правопорушення, а також надав дозвіл на скорочений (без дослідження доказів) розгляд кримінального провадження. Наведені відомості є достатніми, аби вважати дії ОСОБА_4 як каяття (щирий жаль з приводу вчинення кримінального правопорушення та осуд своєї поведінки), а отже підставою для врахування їх як обставину, що пом`якшує покарання. Також суд бере до уваги, що і державне обвинувачення в особі прокурора, уважає наявність такої обставини, що пом`якшує покарання, - щире каяття, та вказана в обвинувальному акті. У зв`язку з чим, на думку суду, обставиною, що пом`якшує покарання обвинуваченого, згідно зі ст. 66 КК України є щире каяття. При цьому судом не було встановлено обставин, які б обтяжували покарання ОСОБА_4 відповідно до ст. 67 КК України.

4. Мотиви призначення покарання.

Суд, призначаючи обвинуваченому ОСОБА_4 покарання, ураховує, що покарання, як захід державного реагування на осіб, котрі вчинили кримінальне правопорушення, є головною і найбільш поширеною формою реалізації кримінальної відповідальності, роль і значення якого багато в чому залежать від обґрунтованості його призначення і реалізації. Застосування покарання є одним із завершальних етапів кримінальної відповідальності, на якому суд вирішує питання, визначені ч. 1 ст. 368 КПК України, та яке виступає правовим критерієм, показником негативної оцінки як самого правопорушення, так і особи, котра його вчинила. Покарання завжди має особистий, індивідуалізований характер, а його призначення і виконання можливе тільки щодо особи, визнаної винною у вчиненні кримінального правопорушення. При цьому призначення необхідного і достатнього покарання певною мірою забезпечує відчуття справедливості як у потерпілого, так і суспільства.

Згідно з приписами ст. 8 КПК України кримінальне провадження здійснюється з дотриманням принципу верховенства права, відповідно до якого людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави.

За змістом статей 50, 65 КК України, особі, яка скоїла злочин, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для виправлення та попередження скоєння нових злочинів. Це покарання має відповідати принципам законності, обґрунтованості, справедливості, співмірності та індивідуалізації, що є системою найбільш істотних правил і критеріїв, які визначають порядок та межі діяльності суду під час обрання покарання. Суд повинен ураховувати ступінь тяжкості злочину, конкретні обставини його скоєння, форму вини, наслідки цього діяння, дані про особу, обставини, що впливають на покарання, ставлення особи до своїх дій, інші особливості справи, які мають значення для забезпечення відповідності покарання характеру та тяжкості злочину.

Покарання завжди призначається як відповідний захід примусу держави за вчинений злочин, виконує виправну функцію і водночас запобігає вчиненню нових злочинів як самим засудженим, так і іншими особами.

Зокрема, індивідуалізація покарання ґрунтується на прогностичній діяльності суду. Оптимальним орієнтиром такої діяльності є визначення покарання в тому обсязі, який був би достатнім для досягнення найближчої мети покарання - виправлення засудженого.

Отже, обираючи вид та строк покарання обвинуваченому ОСОБА_4 , суд відповідно до ст. 65 КК України враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, який відноситься до категорій нетяжких відповідно до ст. 12 КК України, його вид та суспільна небезпечність, а завдана шкода відшкодована шляхом повернення викраденого майна. Також суд бере до уваги вже наведені відомості про особу обвинуваченого, який раніше був засудженим. Суд також ураховує, що ОСОБА_4 посередньо характеризується за місцем мешкання, на обліку лікаря- психіатра не перебуває.

При дослідженні особистості обвинуваченого відповідно до положень ст. 50 КК України, підстав для призначення покарання в порядку передбаченому статей 69, 69-1 КК України, не встановлено, як підстав для призначення покарання в порядку ст. 75 КК України, тобто зі звільненням від відбуття покарання з випробуванням. Приймаючи рішення про відсутність підстав для звільнення від відбуття покарання з випробуванням, суд виходив з того, що ОСОБА_4 вироком Дарницького районного суду м. Києва від 24.09.2021 засуджено за ч. 2 ст. 15 ч. 3 ст. 185 КК України до 3 років позбавлення волі та на підставі ст. 71 КК України приєднано невідбуте покарання за вироком Дніпровського районного суду м. Києва 02.06.2021 та Деснянського районного суду міста Києві від 19.01.2021, остаточно призначено покарання у виді позбавлення волі строком на 3 роки 1 місяць. При цьому, наведений за вказаним вироком злочин був учинений в період відбуття покарання з іспитовим строком, що виключає повторне застосування положень ст. 75 КК України.

Вивченням особистості обвинуваченого, обставини, що пом`якшує покарання та відсутності обставин, що обтяжують покарання, з урахуванням загальних засад призначення покарання - законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації, враховуючи вимоги ст. 65 КК України про те, що особі, яка вчинила злочин, має бути призначено покарання, необхідне і достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів і що більш суворий вид покарання з числа передбачених за скоєний злочин призначається лише у випадку, якщо менш суворий вид покарання буде недостатнім для виправлення особи і попередження вчинення нею нових злочинів, а також враховуючи ступень тяжкості вчиненого злочину, його наслідків, особистість обвинуваченого, суд вважає, що виправлення та перевиховання обвинуваченого можливо лише в умовах ізоляції від суспільства, тобто при призначенні покарання, у виді позбавлення строком на 2 роки.

Відповідно до вимог ч. 4 ст.70 КК України за правилами, передбаченими в частинах 1, 2, 3 цієї статті, призначається покарання, якщо після постановлення вироку в справі буде встановлено, що засуджений винен ще в іншому злочині, вчиненому ним до постановлення попереднього вироку. У цьому випадку в строк покарання, остаточно призначеного за сукупністю злочинів, зараховується покарання, відбуте повністю або частково за попереднім вироком, за правилами, передбаченими в статті 72 КК України.

Також слід урахувати, що ОСОБА_4 раніше був засуджений вироком Дарницького районного суду м. Києва від 24.09.2021 за ч. 2 ст. 15 ч. 3 ст. 185 КК України до 3 років позбавлення волі та на підставі ст. 71 КК України приєднано невідбуте покарання за вироком Дніпровського районного суду м. Києва від 02.06.2021, остаточно - позбавлення волі строком на 3 роки 1 місяць. У зв`язку з чим відповідно до положень ч. 4 ст. 70 КК України, а саме шляхом часткового складання покарань, слід призначити ОСОБА_4 покарання у виді позбавлення волі строком на 3 роки 3 місяці.

Призначення ОСОБА_4 саме такого покарання буде відповідати принципу необхідності і достатності для виправлення обвинуваченого, випливає з дотримання судом принципів «рівних можливостей» та «справедливого судового розгляду», встановлених ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основних свобод 1950 року, не суперечить практиці Європейського Суду з прав людини та нормам кримінального законодавства України, адже ефективність покарання залежить не лише і не в першу чергу від суворості санкції кримінально-правової норми, а і від спроможності не допустити безкарності злочинних діянь.

Суд наголошує, що призначення покарання є дискрецією лише суду, та здійснюється лише на підставі внутрішнього переконання судді, і оцінки особистості обвинуваченого, з метою досягнення саме мети визначеної ст. 50 КК України, тобто не лише покарати за вчинення правопорушення, а й здійснити виправлення особистості, запобігання вчиненню нових злочинів як засудженими, так і іншими особами. При цьому, покарання у виді позбавлення волі хоча і є винятковим, але застосовується щодо осіб, виправлення яких є неможливим в іншій, передбачений законом спосіб.

5. Мотиви ухвалення інших рішень щодо питань, які вирішуються судом при ухваленні вироку, та положення закону, якими керувався суд.

Вирішуючи питання щодо заходу забезпечення кримінального провадження до набуття вироком законної сили слід узяти до уваги, що в рамках даного кримінального провадження запобіжний захід щодо ОСОБА_4 не застосовувався. Між тим, судом постановлювалась ухвала про тимчасове залишення ОСОБА_4 у слідчому ізоляторі з метою розгляду кримінального провадження. У зв`язку з чим, на думку суду, наведений захід забезпечення кримінального провадження слід залишити без змін до набуття вироком законної сили.

Слід також узяти до уваги, що як свідчить вирок Дарницького районного суду м. Києв від 24.09.2021, ОСОБА_4 був затриманий 11.08.2021, засуджений 24.09.2021, а вирок набув сили 25.10.2021. Отже, відповідно до ч. 4 ст. 70 КК України, наведений строк попереднього ув`язнення та відбуте покарання повинні бути зараховані в якості відбутого за цим вироком покарання.

Цивільний позов у рамках даного кримінального провадження не заявлено. Процесуальні витрати в провадженні відсутні. Питання речових доказів суд вирішує на підставі ст. 100 КПК України, зокрема диск з відеозаписом, який зберігається в матеріалах провадження, слід залишити в матеріалах провадження протягом всього строку його зберігання, а передане на відповідальне зберігання ТОВ «Інвестбуд Гарант» майно (ствол перекривальний 2 дюйма 16 мм (внутрішня різьба) у кількості 3 шт, рукав пожежний Д-51 мм, тип. «К» в комплекті з головками ГРН-50 (п), у кількості 3 шт.) необхідно залишити у володінні останнього.

Керуючись статтями 7, 100, 124, 128, 349, 368-370, 373, 374, 376, 392-395 КПК України, суд

УХВАЛИВ:

ОСОБА_4 визнати винуватим у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 185 КК України та призначити йому покарання у виді позбавлення волі строком на 2 (два) роки.

Відповідно до ч. 4 ст. 70 КК України за сукупністю злочинів, шляхом часткового складання покарань, призначених за цим вироком та вироком Дарницького районного суду міста Києва від 24.09.2021, остаточно призначити ОСОБА_4 покарання у виді позбавлення волі строком на 3 (три) роки 3 (три) місяці.

Строк відбуття покарання ОСОБА_4 рахувати з дня набуття вироком законної сили.

Зарахувати в якості відбутого покарання за цим вироком, строк попереднього ув`язнення та відбуте покарання за вироком Дарницького районного суду міста Києва від 24.09.2021, а саме строк попереднього ув`язнення з 11.08.2021 до 24.10.2021 виходячи з того, що одному дню попереднього ув`язнення відповідає один день тримання під вартою, та строк відбутого покарання у виді позбавлення волі з 25.10.2021 і до дня набуття цим вироком законної сили.

Застосоване судом тимчасове залишення ОСОБА_4 в Київському слідчому ізоляторі - залишити без змін до набуття вироком законної сили.

Речові докази:

- ствол перекривальний 2 дюйма 16 мм (внутрішня різьба) у кількості 3 шт, рукав пожежний Д-51 мм, тип. «К» в комплекті з головками ГРН-50 (п), у кількості 3 шт, яке передано на відповідальне зберігання ТОВ «Інвестбуд Гарант» - залишити у володінні останнього;

- диск з відеозаписом, який зберігається в матеріалах провадження, залишити в матеріалах провадження протягом усього строку його зберігання.

Вирок може бути оскаржений до Київського апеляційного суду через Оболонський районний суд міста Києва протягом 30 (тридцяти) днів з дня отримання копії вироку.

Відповідно до ч. 2 ст. 394 КПК України цей вирок не може бути оскаржений в апеляційному порядку з підстав заперечення обставин, які ніким не оспорювалися під час судового розгляду і дослідження яких було визнано судом недоцільним відповідно до положень частини третьої статті 349 КПК України.

Вирок набирає законної сили після спливу закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого ч. 2 ст. 395 КПК України, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок суду, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Копію вироку суду негайно після його проголошення вручити обвинуваченому, прокурору в порядку, визначеному ст. 376 КПК України.

Суддя ОСОБА_1