Справа № 496/5820/21
Провадження № 1-кп/496/640/21
У Х В А Л А

23 грудня 2021 року м. Біляївка

Біляївський районний суд Одеської області в складі колегії:
головуючого судді ОСОБА_1 ,
суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
за участю секретаря ОСОБА_4 ,
прокурора ОСОБА_5 ,
представника потерпілих ОСОБА_6 ,
законних представників потерпілих ОСОБА_7 , ОСОБА_8 ,
захисника обвинувачених ОСОБА_9 ,
обвинувачених ОСОБА_10 , ОСОБА_11 ,
розглянувши у підготовчому судовому засіданні в залі суду м. Біляївка клопотання прокурора про обрання обвинуваченому ОСОБА_11 запобіжного заходу у вигляді цілодобового домашнього арешту у кримінальному провадженні за обвинуваченням ОСОБА_10 та ОСОБА_11 у вчинені кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 153, ч. 6 ст.153 КК України,

В С Т А Н О В И В:

У провадженні Біляївського районного суду Одеської області перебуває зазначене вище кримінальне провадження.
В судовому засіданні від прокурора Біляївської окружної прокуратури надійшло клопотання про обрання запобіжного заходу у вигляді цілодобового домашнього арешту відносно обвинуваченого ОСОБА_11 , при цьому прокурор у підготовчому судовому засіданні зазначила, що на даний час існують ризики, передбачені п.п. 1, 3 ч. 1 ст. 177 КПК України, також посилалася на обставини викладені у письмовому клопотанні про обрання запобіжного заходу.
Представник потерпілих у судовому засіданні щодо обвинуваченого ОСОБА_11 просив обрати запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, оскільки в матеріалах справи не міститься підтверджень щодо його стану здоров`я, на даний час інформація щодо обставин вказаної кримінальної справи надійшла до представників ЗМІ та набула розголосу, тобто обвинувачений ОСОБА_11 розповсюджує інформацію та приймає участь в телевізійних програмах розповсюджуючи інформацію, таким чином впливаючи на суспільство та інших учасників, намагаючись виправдати себе та ОСОБА_10 , в той час коли справа ще не розглянута, не досліджено жодного доказу та не допитано всіх учасників кримінального провадження, що є недопустимим, тому просив обрати відносно обвинуваченого ОСОБА_11 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.
Законні представники потерпілих у судовому засіданні підтримали свого представника.
У судовому засіданні обвинувачені та їх захисник заперечували проти клопотання прокурора та усного клопотання представника потерпілих, оскільки ризики, передбачені ст. 177 ч. 1 КПК України, не доведені з боку сторони обвинувачення та представника потерпілих.
Заслухавши думку прокурора, законних представників потерпілих та їх представника, обвинувачених та їх захисника, дослідивши наявні матеріали кримінального провадження, суд дійшов до наступного.
Відповідно до ч. 3 ст. 315 КПК України, під час підготовчого судового засідання суд, за клопотанням учасників судового провадження, має право обрати, змінити чи скасувати заходи забезпечення кримінального провадження, в тому числі запобіжний захід, обраний щодо обвинуваченого. При розгляді таких клопотань суд додержується правил, передбачених розділом ІІ цього Кодексу. За відсутності зазначених клопотань сторін кримінального провадження застосування заходів забезпечення кримінального провадження, обраних під час досудового розслідування, вважається продовженим.
Відповідно до ст. 9 Конституції України, чинні міжнародні договори, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, є частиною національного законодавства України.
За Конвенцією про захист прав людини і основоположних свобод на державу покладається обов`язок вжити заходи до забезпечення прав людини, яка тримається під вартою.
Відповідно до ст. 17 Закону України № 3477-IV від 23.02.2006 року «Про виконання рішень і застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини, а також українські суди мають застосовувати при розгляді справ практику Європейського Суду з прав людини як джерело права.
Окрім цього, згідно ч. 5 ст. 9 КПК України, кримінальне процесуальне законодавство України застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини.
Крім того, суд враховує положення ст. 5 Конвенції про захист прав та основоположних свобод людини, а також практику Європейського суду з прав людини, згідно з якими обмеження права особи на свободу і особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою. В кожному випадку, як підкреслює Європейський суд з прав людини, суд своїм рішенням повинен забезпечити не тільки права підозрюваного, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів.
Обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою може бути виправдано в тому випадку, якщо існують конкретні ознаки того, що це дійсно вимагається виходячи з інтересів суспільства, які, незважаючи на презумпцію невинуватості, переважують правило поваги особистої свободи /дело W. против Switzerland, судебное решение от 26 января 1993 года § 30/.
Перевіряючи обґрунтованість обвинувачення, суд виходить з практики Європейського суду з прав людини, а саме: рішення «Нечипорук і Йонкало проти України», п. 175; «Cebotari v. Moldova», п. 48; «Fox, Campbell and Hartley v. the UK», n. 32, яка вказує на те, що слова «обґрунтована підозра» означають наявність фактів чи інформації, котрі могли би переконати стороннього об`єктивного спостерігача, що особа, можливо, вчинила злочин, та в даному випадку вважає, що дані, які вказують на обґрунтоване обвинувачення, та навіть в сторонньої людини не можуть викликати розумних сумнівів, містяться в долучених в обґрунтування клопотання матеріалах.
Згідно зі ст. 178 КПК України при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у ст. 177 КПК України, суд на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний оцінити в сукупності обставини, у тому числі вагомість наявних доказів про вчинення обвинуваченим злочину, тяжкість покарання, що загрожує відповідній особі у разі визнання її винною у злочині, вік та стан здоров`я, міцність соціальних зв`язків обвинуваченого в місці його постійного проживання, у тому числі наявність в нього родин й утриманців, наявність постійного місця роботи та репутацію обвинуваченого, його майновий стан та наявність судимостей, дотримання умов попередньо застосованих запобіжних заходів, розмір майнової шкоди та інше.
Статтею 177 КПК України передбачено, що метою і підставою застосування запобіжних заходів є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: 1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; 2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; 3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; 4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; 5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.
Домашній арешт полягає в забороні обвинуваченому залишати житло цілодобово або у певний період доби. Домашній арешт може бути застосовано до особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за вчинення якого законом передбачено покарання у виді позбавлення волі (ч. 1, 2 ст.181 КПК України).
Метою застосування запобіжного заходу, відповідно до ч. 1 ст. 177 КПК України є забезпечення виконання обвинуваченим покладених на нього обов`язків, а також запобігання визначеним законодавством ризикам.
Колегія суддів, погоджується з думкою прокурора, що на даний час існують ризики, передбачені п. п.1, 3 ч. 1 ст. 177 КПК України, що свідчить про необхідність у підготовчому судовому засідання обрати запобіжний захід відносно обвинуваченого ОСОБА_11 у вигляді цілодобового домашнього арешту.
Так, ОСОБА_11 обвинувачується у вчиненні кримінальних правопорушень, які, згідно ст. 12 КК України, відносяться до особливо тяжких злочинів.
Тяжкість злочину свідчить про ступінь суспільної небезпеки вчиненого діяння цією особою, дозволяє спрогнозувати з достатньо високим ступенем ймовірності її поведінку, більш того, за вчинення вищевказаних злочинів передбачене покарання у вигляді позбавлення волі від десяти до п`ятнадцяти років, або довічного позбавлення волі, що у сукупності свідчить про наявність реального ризику, передбаченого п. 1 ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме, що обвинувачений може переховуватись від суду з метою уникнення кримінальної відповідальності.
Зокрема, у п. 2 ч. 1 ст. 178 КПК України прямо вказано, що при оцінці відповідних ризиків (перелічених у ч. 1 ст. 177 КПК) слід враховувати й, зокрема, тяжкість покарання, що загрожує відповідній особі у разі визнання її винною в інкримінованому правопорушенні. Подібна орієнтація законодавців та правозастосувачів зустрічається й у міжнародному праві. Так, у ст. 5 Рекомендації Комітету Міністрів Ради Європи R(80) 11 від 27.06.1980 року «Про взяття під варту до суду» зауважується, що при розгляді питання про необхідність тримання під вартою, судовий орган повинен брати до уваги обставини конкретної справи, у тому числі характер та тяжкість інкримінованого злочину. Отож, важливим критерієм, орієнтуючись на який слід застосовувати вид запобіжного заходу, повинна бути санкція за злочин, вчинений обвинуваченим. Тобто, чим більш сувора санкція передбачена за злочин, поставлений обвинуваченому в вину, тим більш суворий запобіжний захід повинен бути обраний щодо нього.
Також, наявний ризик передбачений п. 3 ч. 1 ст. 177 КК України, оскільки ОСОБА_11 , має можливість незаконно впливати на потерпілих, які є малолітніми, їх законних представників та свідків у цьому ж провадженні з метою зміни ними показань у ході судового розгляду кримінального провадження, які мешкають в одному з ним населеному пункті (селі).
Запобіжні заходи застосовуються тільки з метою та за наявності підстав, визначених ст. 177 КПК України. Рішення про застосування одного із видів запобіжних заходів, який обмежує права і свободи підозрюваного, обвинуваченого, має відповідати характеру певного суспільного інтересу (визначеним у КПК конкретним підставам і меті), що, незважаючи на презумпцію невинуватості, превалює над принципом поваги до свободи особистості.
У даному випадку, об`єктом кримінального правопорушення виступають суспільні відносини, які забезпечують та гарантують здоров`я та життя людини, її власність.
При обранні ОСОБА_11 запобіжного заходу у вигляді цілодобового домашнього арешту судом враховані обставини, в тому числі особу обвинуваченого, наявність постійного місця проживання, відсутність судимостей, стан його здоров`я (відповідні докази були надані з боку захисника), також суд звертає увагу на положення Конвенції про захист прав людини та практику Європейського суду з прав людини, згідно з якими обмеження права особи на свободу і особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою. При цьому, ризик переховування обвинуваченого від правосуддя не може оцінюватися виключно на підставі суворості можливого судового рішення, а це слід робити з урахуванням низки відповідних фактів, які можуть підтверджувати існування такого ризику, або свідчити про такий його незначний ступінь, який не може служити підставою для запобіжного заходу, зокрема, - у виді цілодобового домашнього арешту.
З врахуванням сукупності викладених обставин, даних про особу обвинуваченого, в силу характеру інкримінованих кримінальних правопорушень для забезпечення належного виконання обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, єдиним запобіжним заходом, який надасть можливість запобігти усім вищевказаним ризикам, на теперішній час, є запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту строком на 60 днів.
Підстав, за якими суд міг прийти до висновку про обрання обвинуваченому запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, як про це просив представник потерпілих, на теперішній час, судом не встановлено.
На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 177, 178, 181, 314, 315, 371, 372, 376, 392, 394, 395 КПК України, суд

У Х В А Л И В:

Клопотання прокурора про обрання запобіжного заходу у вигляді цілодобового домашнього арешту задовольнити.
Обрати ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту, заборонивши йому залишати житло за місцем мешкання за адресою: АДРЕСА_1 .
Встановити строк цілодобового домашнього арешту ОСОБА_11 на 60 днів, тобто з 23.12.2021 року до 20.02.2022 року включно.
Покласти на обвинуваченого ОСОБА_11 , наступні обов`язки:
- прибувати по першому виклику до суду на визначений час;
- не залишати місце свого проживання за адресою: АДРЕСА_1 без дозволу суду.
Роз`яснити ОСОБА_11 , що відповідно до ч. 5 ст. 181 КПК України, працівники органу Національної поліції з метою контролю за його поведінкою, мають право з`являтися в житло, під арештом в якому він перебуває, вимагати надання усних чи письмових пояснень з питань, пов`язаних із виконанням покладених на нього зобов`язань.
Ухвалу в частині застосування до обвинуваченого ОСОБА_11 запобіжного заходу у вигляді цілодобового домашнього арешту передати для виконання до Одеського РУП №2 ГУНП в Одеській області.
Контроль за виконанням ухвали покласти на прокурора у кримінальному провадженні.

Ухвала підлягає негайному виконанню після її проголошення.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий суддя: ОСОБА_1

Судді: ОСОБА_2

ОСОБА_3 .

Повний текст ухвали складено 24.12.2021 року.