Провадження № 11-кп/4820/727/21
Категорія : ухвала суду Доповідач ОСОБА_2
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
22 листопада 2021 року Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Хмельницького апеляційного суду у складі:
судді-доповідача ОСОБА_2 ,

суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

за участю секретаря

судового засідання ОСОБА_5 ,

прокурора ОСОБА_6 ,

засудженого ОСОБА_7 ,

захисника ОСОБА_8 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Хмельницькому та в режимі відеоконференції апеляційну скаргу засудженого ОСОБА_7 на ухвалу Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 01 вересня 2021 року,

в с т а н о в и л а :
Засуджений ОСОБА_7 звернувся до суду з клопотанням про заміну йому на підставі ст.82 КК України невідбутої частини покарання більш м`яким у виді громадських робіт. На обґрунтування клопотання вказував, що за період відбування покарання не має стягнень, має одне заохочення, бере участь в самодіяльності установи.
Ухвалою Хмельницького міськрайонного суду від 01 вересня 2021 року відмовлено в задоволенні клопотання засудженого ОСОБА_7 про заміну невідбутої частини покарання, призначеного вироком Полонського районного суду Хмельницької області від 30 вересня 2021 року, більш м`яким покаранням.

В апеляційній скарзі та доповненнях до неї засуджений ОСОБА_7 просив ухвалу Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 01 вересня 2021 року скасувати та постановити нову, якою застосувати до нього ст.82 КК України та замінити йому невідбуту частину покарання більш м`яким, а саме громадськими роботами.

Уважав, що висновки суду першої інстанції є необґрунтованими, незаконними та такими, що не відповідають фактичним обставинам його справи.

Зазначав, що під час винесення ухвали суд не взяв до уваги його пояснення.

Стверджував, що за весь період відбування покарання він не порушував режиму та має заохочення від начальника установи.

Заслухавши доповідь судді апеляційного суду з викладом змісту оскаржуваного судового рішення та доводів апеляційної скарги; в режимі відеоконференції засудженого ОСОБА_7 та його захисника ОСОБА_8 на підтримання доводів, викладених у апеляційній скарзі; прокурора ОСОБА_6 який заперечив проти задоволення апеляційної скарги засудженого; перевіривши матеріали провадження та доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку про таке.

Згідно зі ст.82 КК України особам, що відбувають покарання у виді позбавлення волі, невідбута частина покарання може бути замінена судом більш м`яким покаранням. Заміна невідбутої частини покарання більш м`яким може бути застосована, якщо засуджений став на шлях виправлення, а також після фактичного відбуття засудженим певної частини призначеного судом строку покарання.

За змістом закону, становлення особи на шлях виправлення це прагнення засудженого до такого виправлення, позитивні зрушення в його поведінці і ставленні до праці, які свідчать про успішне здійснення процесу виправлення, що може ефективно продовжуватися й в умовах відбування менш суворого покарання. Становлення особи на шлях виправлення для зазначеного виду заміни покарання характеризується зразковою поведінкою і сумлінним ставленням до праці. Цей висновок повинен ґрунтуватись не на характеристиці особи за період, що безпосередньо передує настанню строку, після відбування якого можливе умовно-дострокове звільнення, а на даних за весь час відбування покарання або принаймні протягом значної частини цього строку.

Отже, законодавцем визначено, що застосування умовно-дострокового звільнення від відбування покарання є не обов`язком, а правом і таке звільнення може бути застосоване за певних умов.

Згідно з матеріалів справи, ОСОБА_7 засуджено вироком Полонського районного суду Хмельницької області від 30 вересня 2019 року за ч.2 ст.185, ч.3 ст.185, ч.1 ст.70 КК України на 3 роки позбавлення волі. Початок строку відбуття покарання 19.08.2019 р., кінець строку 19.08.2022 р.
Як видно з матеріалів особової справи досліджених в судді першої та апеляційної інстанції, засуджений ОСОБА_7 хоч і відбув встановлену законом частину (більше половини) строку призначеного покарання, має одне заохочення та не має стягнень, однак на виробництві установи не працевлаштований, посередньо характеризується, не завжди дотримується правомірних та ввічливих взаємовідносин з персоналом установи, не завжди має охайний зовнішній вигляд, не приділяє уваги необхідності дбайливого ставлення до майна установи і предметів, якими користується при виконанні дорученої роботи, здійснення за ними належного догляду, використання їх тільки за призначенням, до виконання передбачених законом вимог персоналу установи ставиться не завжди сумлінно через особисту неорганізованість, до робіт з благоустрою установи ставиться безініціативно, не вбачає суспільної необхідності у їх виконанні, участі в організації виховних заходів, які проводять в установі, не бере.
Установлено, що ОСОБА_7 у місцях позбавлення волі перебуває з 19.08.2019 року. Перебуваючи в ДУ «Хмельницький слідчий ізолятор» характеризувався посередньо, стягнень та заохочень не мав. Під час відбування покарання в ДУ «Райківецька виправна колонія №78» характеризувався посередньо. Згідно з рішенням комісії ДУ «Райківецька виправна колонія №78» протокол №4 від 23.02.2021 р., засуджений ОСОБА_7 на шлях виправлення не став.

Місцевий суд обґрунтовано послався на те, що досліджені характеризуючі відомості недостатні для переконання в тому, що засуджений стала на шлях виправлення, а тому заміна невідбутої частини покарання засудженому за таких обставин буде передчасною, з огляду на таке.
Так, відповідно до усталеної судової практики, при вирішенні питання про можливість застосування відносно особи заміни невідбутої частини покарання більш м`яким, вирішальним фактором є не факт відбування ним встановленої частини покарання, а факт того, що засуджений став на шлях виправлення, що підтверджується його сумлінною поведінкою і ставленням до праці.
Сумлінна поведінка характеризується дотриманням режиму відбування покарання: виконання покладених на засудженого законних обов`язків; виконанням законних вимог представників адміністрації органу, що виконує покарання; підвищення загальноосвітнього і професійно-технічного навчання; придбання спеціальності; поведінкою у побуті; стримуванням від порушень режиму відбування покарання, від порушень правил внутрішнього розпорядку, від вживання алкогольних напоїв, наркотичних засобів, азартних ігор; неухильним додержанням загальноприйнятих норм і правил поведінки; активною участю у суспільному житті і сумлінним виконанням громадських доручень у процесі відбування покарання; прагненням своєю діяльністю спокутувати вину за вчинений злочин тощо.
Тоді як ставлення до праці характеризується постійною свідомою участю у суспільно корисній праці; систематичним виконанням трудових обов`язків, виробничих завдань і дорученої роботи; внесенням раціоналізаторських пропозицій і винахідницьких відкриттів; відсутність відмов від роботи, невиходів на роботу без поважних причин і порушень трудової дисципліни; виконанням норм виробітку; ставленням до майна, знарядь виробництва; прагненням придбати спеціальність або підвищити кваліфікацію; відсутність трудових порушень; суворим додержанням правил охорони праці і правил техніки безпеки та ін.
Сукупність встановлених обставин була прийнята до уваги судом першої інстанції. Їм дана належна оцінка, тому суд першої інстанції обґрунтовано дійшов висновку, що засуджений не повною мірою довів своє виправлення та його поведінка не є достатньо сумлінною, а отже його повне виправлення на теперішній час ще не доведено.
Доводи апеляційної скарги засудженого про неврахування судом першої інстанції всіх обставин справи, являються безпідставними, оскільки судом досліджені всі обставини, які мали значення для прийняття по справі законного і обґрунтованого рішення.

За таких обставин, поведінки засудженого за весь період відбування ним покарання, беручи також кінець строку відбування покарання 19 серпня 2022 року, колегія суддів вважає, що є передчасним для ствердження, що засуджений ОСОБА_7 став на шлях виправлення, що є обов`язковим елементом підстави для заміни невідбутої частини покарання більш м`яким, згідно зазначених вище вимог ч.3 ст.82 КК України.

Таким чином, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції прийшов до вмотивованого висновку про те, що вказані відомості не можуть характеризувати засудженого як такого, що став на шлях виправлення і має право на застосування до нього заміну невідбутої частини покарання більш м`яким та обґрунтовано відмовив у задоволенні клопотання про заміну невідбутої частини покарання більш м`яким.

З огляду на викладене, колегія суддів приходить до висновку про законність оскаржуваного рішення та не вбачає підстав для його скасування з викладених в апеляційній скарзі мотивів.

Керуючись ст.ст. 404, 405, 407, 418, 419, 424 КПК України, колегія суддів

п о с т а н о в и л а :
Ухвалу Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 01 вересня 2021 року щодо відмови у задоволенні клопотання засудженого ОСОБА_7 , про заміну невідбутої частини покарання більш м`яким залишити без змін, а його апеляційну скаргу без задоволення.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді:
ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4