Справа № 133/141/20
Провадження №11-кп/801/1139/2021
Головуючий у суді 1-ї інстанції: ОСОБА_1
ВІННИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
06 жовтня 2021 року м. Вінниця

Вінницький апеляційний суд в складі:
головуючого-судді: ОСОБА_2 ,
суддів: ОСОБА_3 ,
ОСОБА_4 ,
з секретарем судового засідання ОСОБА_5 ,
з участю:
прокурора ОСОБА_6 ,
обвинуваченого ОСОБА_7 ,
захисника ОСОБА_8 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду матеріали кримінального провадження, внесеного до ЄРДР за № 0000788 від 28.09.2019, за апеляційною скаргою обвинуваченого ОСОБА_7 на вирок Калинівського районного суду Вінницької області від 30.06.2021, яким
ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця міста Козятин Вінницької області, українця, громадянина України, із середньо-спеціальною освітою, неодруженого, інваліда 1-ої групи, офіційно непрацевлаштованого, раніше судимий, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , на момент затримання фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 ,
визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 115 КК України та призначено йому покарання у виді 9 (дев`яти) років позбавлення волі.
Запобіжний захід засудженому ОСОБА_7 залишено утримання під вартою у слідчому ізоляторі Державної установи «Вінницька УВП (№ 1)», до вступу вироку в законну силу.
Строк відбуття покарання засудженому ОСОБА_7 постановлено обчислювати з 28.09.2019, тобто з моменту затримання згідно протоколу про його затримання.
Вирішено питання з речовими доказами та процесуальними витратами.

Судом першої інстанції встановлено, що ОСОБА_7 28.09.2019 у вечірню пору доби, перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння за адресою: АДРЕСА_2 , вступив у сварку із ОСОБА_9 , який також перебував у стані алкогольного сп`яніння, яка в подальшому переросла у бійку, під час якої ОСОБА_7 наносив ОСОБА_9 удари руками і ногами по різних частинах тіла, від чого ОСОБА_9 впав на підлогу. В той час, як ОСОБА_9 лежав на підлозі, ОСОБА_7 продовжив наносити йому удари руками і ногами, в тому числі наносив удари ногами по голові, від чого ОСОБА_9 вдарявся головою об одвірок міжкімнатних дверей між коридором та кімнатою. Внаслідок ударів, які ОСОБА_7 наніс ОСОБА_9 , останньому заподіяно сполучну травму тіла, а саме відкриту проникаючу черепно-мозкову травму множинні забійні рани на обличчі та на волосяній частині голови з крововиливами в м`які тканини, вдавлені чотири переломи правої та лівої тім`яних кісток, забій головного мозку, поширений субарахноїдальний крововилив обох півкуль головного мозку, крововиливи в шлуночки мозку, синці в очних ділянках, закритий перелом кісток носа, закриту тупу травму грудної клітки множинні синці передньої грудної стінки, множинні переломи ребер з обох сторін, крововиливи в міжреберні м`язи та під пристінкову плевру, забій легень, перелом під`язикової кістки, множинні синці тулуба та обох верхніх кінцівок. Відповідно до висновку експерта, вказана травма виникла від ударної дії тупого (тупих) твердого (твердих) предмету (предметів) з обмеженою контактуючою поверхнею, має ознаки тяжкого тілесного ушкодження, небезпечного для життя в момент спричинення та стоїть в причинному зв`язку із смертю, яка настала від сполучної травми тіла, яка ускладнилась травматичним шоком.
Обвинувачений ОСОБА_7 подав апеляційну скаргу на вирок суду, в якій просить вирок щодо нього скасувати, змінити правову кваліфікацію його дій, врахувати стан його здоров`я на час вчинення кримінального правопорушення та інвалідність як обставини, що пом`якшують покарання.
Апелянт вважає, що суд мав змінити правову кваліфікацію його дій зі ст. 115 та ч. 2 ст. 121 КК України. Вказує на відсутність доказів, які б доводили його намір спричинити смерть потерпілого. Посилається на фізичну перевагу потерпілого та свою інвалідність. Зазначає, що через вади зору та алкогольне сп`яніння не розраховував куди саме завдавав удари та які можуть бути їх наслідки.
Заслухавши суддю-доповідача, виступи обвинуваченого та його захисника на підтримку апеляційної скарги, прокурора, який заперечив проти задоволення апеляційної скарги, вивчивши матеріали кримінального провадження та дослідивши доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку про залишення без задоволення апеляційної скарги з наступних підстав.
Відповідно до ч. 1 ст. 404 КПК України, суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.
Висновки суду про доведеність вини ОСОБА_7 у вчиненні злочину, за який його засуджено, підтверджується зібраними під час досудового розслідування та дослідженими під час судового розгляду доказами.
Дії ОСОБА_7 за ст. 115 ч. 1 КК України кваліфіковані правильно.
Доводи обвинуваченого про те, що його дії слід кваліфікувати за ч. 1 ст. 121 КК України, безпідставні. Нанесення ударів в життєвоважливі органи потерпілого, свідчить про наявність умислу в обвинуваченого ОСОБА_7 на позбавлення його життя.
Висновки суду ґрунтуються на показах обвинуваченого, який частково визнав вину та підтвердив нанесення тілесних ушкоджень потерпілому, свідка ОСОБА_10 та письмовими доказами, зокрема:
- протоколом огляду місця події від 28.09.2019, згідно якого було оглянуте місце вчинення кримінального правопорушення, а саме житловий будинок, який розташований за адресою: АДРЕСА_2 , в ході проведення якого були виявлені сліди злочину, а саме труп ОСОБА_9 , зафіксовано його загальний вигляд, положення, та наявність тілесних ушкоджень, а також виявлені та вилучені сліди РБК на вхідних дверях будинку, дверях до кімнати, одвірку та інших предметах побуту;
- протоколом огляду місця події від 29.09.2019, згідно якого в приміщенні Козятинського ВП ГУНП у Вінницькій області при візуальному огляді ОСОБА_7 (якого було доставлено до приміщення цього органу поліції, безпосередньо після отримання повідомлення про смерть ОСОБА_9 ), на обличчі, а також на одежі та взутті було виявлено численні сліди РБК, які було вилучено в якості речових доказів;
- протоколом проведення слідчого експерименту за участі підозрюваного ОСОБА_7 від 30.09.2019, згідно якого ОСОБА_7 показав місце вчинення кримінального правопорушення, а саме місце завдання ним тілесних ушкоджень ОСОБА_9 , та детально розказав, за яких обставин відбулась сварка, та яким чином він наносив удари останньому;
- протоколом отримання зразків для проведення експертизи від 29.09.2019 та висновком експерта № 2747 від 11.10.2019, згідно яких, в отриманих зразках крові ОСОБА_7 при судово-медичній експертизі виявлено етиловий спирт у концентрації 1,1 проміле;
- висновком експерта № 86 від 04.11.2019, згідно якої, при судово-медичній експертизі трупа ОСОБА_9 виявлена сполучна травма тіла: відкрита проникаюча черепно-мозкова травма множинні забійні рани на обличчі та на волосяній частині голови з крововиливами в м`які тканини, вдавлені переломи 4 (чотири) правої (1 перелом) та лівої (3 переломи) тім`яних кісток, забій головного мозку, поширений субарахноїдальний крововилив обох півкуль головного мозку, крововилив в шлуночки мозку, синці в очних ділянках, закритий перелом кісток носа; закрита тупа травма грудної клітки множинні синці передньої грудної стінки, множинні переломи ребер з обох сторін, крововиливи в міжреберні м`язи та під пристінкову плевру, забій легень; перелом під`язикової кістки (неповний розрив лівого синдесмозу по передньо-верхній поверхні); множинні синці тулуба, обох верхніх кінцівок. Вказана травма виникла від ударної дії тупого (тупих) твердого (твердих) предмету (предметів) з обмеженою контактуючою поверхнею, має ознаки тяжкого тілесного ушкодження, небезпечного для життя в момент спричинення та стоїть в причинному зв`язку зі смертю. Причиною смерті ОСОБА_9 стала сполучна травма тіла, яка ускладнилась травматичним шоком;
- висновком експерта № 183 від 15.11.2019, згідно якої, на вилучених у ОСОБА_7 під час огляду на джинсових штанах, куртці, туфлях, в яких під час вчинення злочину перебував ОСОБА_7 , знайдено кров ОСОБА_9 ;
- протоколом отримання зразків для проведення експертизи від 29.09.2019 та висновком експерта № 193 від 02.12.2019, згідно яких, в слідах на марлевих тампонах зі змивом з обличчя ОСОБА_7 , встановлення наявність крові ОСОБА_9 ;
- висновком експерта № 194 від 06.12.2019, згідно якої, в слідах на марлевих тампонах зі змивами РБК з поверхні внутрішньої сторони вхідних дверей, зі стіни в кімнаті, вирізці з підодіяльника, з поверхні умивальника, з поверхні міжкімнатних дверей, а також з ременя чорного кольору, вилучених під час огляду місця події та представлених на дослідження, встановлено наявність крові ОСОБА_9 ;
- протоколом про результати аудіо-, відео контролю місця від 28.11.2019, за результатами негласної слідчої (розшукової) дії, згідно якого, ОСОБА_7 розповів про обставини вчиненого ним злочину відносно ОСОБА_9 .
Суд належним чином дослідив докази по справі, детально виклав їх зміст у вироку і дав їм правильну оцінку. Зазначені докази у справі узгоджуються між собою, не містять суперечностей і не викликають сумнівів щодо їх достовірності, а також не спростовані в апеляційній скарзі, а тому суд правильно обґрунтував ними обвинувачення.
При цьому суд, з наведенням у вироку відповідних мотивів, виключив із числа доказів пояснення свідків ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 та ОСОБА_14 , адже сторона обвинувачення відмовилась від їх допиту.
Заперечення обвинуваченого ОСОБА_7 щодо вчинення ним інкримінованого йому злочину за ст. 115 КК України спростовуються матеріалами кримінального провадження.
Апеляційний суд погоджується з висновком суду першої інстанції, що встановлені обставини в сукупності з наведеними у вироку доказами та даними про спосіб, характер та механізм заподіяння тілесних ушкоджень, їх кількість, локалізацію поранень, свідчать про те, що ОСОБА_7 , умисно завдаючи без будь-якого попередження зі значною силою численні удари, кулаками рук та ногами в життєво-важливі органи, зокрема голову, діяв з прямим умислом на позбавлення життя ОСОБА_9 , так як усвідомлював суспільну небезпечність своїх дій та передбачав можливість або неминучість настання його смерті і бажав її настання.
З системного аналізу закону випливає, що при відмежуванні вбивства від умисного заподіяння тяжкого тілесного ушкодження визначальним є суб`єктивне ставлення винного до наслідків своїх дій: якщо особа, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер свого діяння і передбачаючи його суспільно небезпечні наслідки, бажає їх настання, умисел є прямим, а якщо не бажає, хоча й свідомо припускає їх настання, умисел є непрямим. Для з`ясування змісту та спрямованості умислу особи при дослідженні доказів їм необхідно виходити з сукупності всіх обставин вчиненого діяння, зокрема враховувати спосіб, знаряддя злочину, кількість, характер і локалізацію поранень та інших тілесних ушкоджень, причини припинення злочинних дій, поведінку винного і потерпілого, що передувала події, їх стосунки. Визначальним при цьому є суб`єктивне ставлення винного до наслідків своїх дій.
Визначити, які конкретні злочинні наслідки своїх дій передбачав винуватий і бажав їх настання, можна лише за ретельного аналізу складу вчиненого злочину і виявлення його елементів та всіх обставин справи.
Характерною ознакою прямого умислу є також бажання настання злочинного наслідку, що був задуманий, щодо матеріальних злочинів, і бажання вчинення злочинного діяння - щодо формальних злочинів. У такого роду бажанні знаходить своє вираження вольова ознака умислу як його найважливіша і відмінна риса. Наявністю бажання настання злочинного наслідку при вчиненні злочину з матеріальним складом прямий умисел відрізняється від інших форм і видів вини. Бажання, як вольове начало, перебуває в нерозривній єдності із свідомістю особи, яка діяла з прямим умислом, і її здатністю передбачити наслідки свого діяння.
Твердження обвинуваченого в апеляційній скарзі про те, що він не усвідомлював в повній мірі своїх дій та посилання на фізичну перевагу потерпілого і свій незадовільний стан здоров`я, апеляційний суд вважає неспроможними.
Під час описуваної події загрози фізичного чи психологічного характеру самому ОСОБА_7 зі сторони потерпілого не було, адже тілесних ушкоджень у останнього не виявлено, обвинувачений не вказував про погрози зі сторони ОСОБА_9 чи інше насильства, яке б спричинило у нього страх за своє здоров`я чи життя і стало наслідком вчинення злочину.
Так, перевіркою матеріалів провадження встановлено, що ОСОБА_7 після падіння потерпілого внаслідок нанесення йому ударів, не утримався від подальших протиправних дій, не припинив наносити останньому удари в життєво-важливі органи, довів злочин до кінця, вбивши потерпілого. Обвинувачений не намагався викликати швидку допомогу, супроводити потерпілого до лікувальної установи, не вжив жодних заходів щодо надання йому медичної допомоги, тобто не усвідомив свою вину та не намагався запобігти тяжким наслідкам, що свідчить про наявність умислу на вбивство.
Також колегія суддів вважає, що покарання обвинуваченому ОСОБА_7 призначено з додержанням вимог ст. 65 КК України, з урахуванням ступеня тяжкості вчиненого ним злочину, особи винного та обставин по справі.
Зокрема, судом першої інстанції враховано особу ОСОБА_7 , який раніше судимий, за місцем проживання характеризується посередньо, неодружений, непрацюючий, інвалід 1-ої групи, на обліку у лікаря психіатра не перебуває, однак перебуває на обліку у лікаря нарколога. Судом взято до уваги, відсутність обставин, що пом`якшують покарання обвинуваченого, та наявність обставин, які обтяжують його покарання: рецидив злочинів; вчинення злочину з особливою жорстокістю; вчинення злочину особою, що перебуває в стані алкогольного сп`яніння.
Призначене судом покарання обвинуваченому ОСОБА_7 максимально наближене до мінімального, передбаченого санкцією ч. 1 ст. 115 КК України, та є необхідним і достатнім для його виправлення з огляду на обставини справи та дані, які характеризують останнього.
Враховуючи наведене, колегія суддів вважає вирок суду першої інстанції законним та обґрунтованим і підстав для скасування вироку та перекваліфікації дій ОСОБА_7 не вбачає.
Керуючись ст.ст. 404, 405, 407, 408 КПК України, суд

У Х В А Л И В:

Апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_7 залишити без задоволення.
Вирок Калинівського районного суду Вінницької області від 30.06.2021, щодо ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 115 КК України, залишити без змін.
Ухвала може бути оскаржена до суду касаційної інстанції протягом трьох місяців із дня її проголошення, а засудженим, який перебуває під вартою, з моменту отримання її копії.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4