Справа № 297/1232/18
Закарпатський апеляційний суд
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

23.12.2021 м. Ужгород

Закарпатський апеляційний суд у складі суддів: ОСОБА_1 (головуючого), ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , за участю секретаря судових засідань ОСОБА_4 , прокурора ОСОБА_5 , засудженого ОСОБА_6 та його захисника - адвоката ОСОБА_7 , розглянув у відкритому судовому засіданні в м.Ужгороді судове провадження № 11-кп/4806/497/20, за апеляційними скаргами засудженого ОСОБА_6 та його захисника - адвоката ОСОБА_7 на ухвалу Мукачівського міськрайонного суду Закарпатської області від 12.09.2018.

Цією ухвалою задоволено клопотання Міністерства юстиції України про приведення у відповідність із законодавством України вироку суду Російської Федерації відносно:

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с.Свободи Берегівського району Закарпатської області, громадянина України, останнє відоме місце проживання АДРЕСА_1 , з середньою спеціальною освітою, неодруженого, та приведено у відповідність із законодавством України вирок Грязінського міського суду Липецької області Російської Федерації від 03.08.2016 відносно ОСОБА_6 , засудженого за вчинення злочинів, передбачених п «в» ч.4 ст.162, ч.4 ст.111 КК Російської Федерації до покарання за п. «в» ч. 4 ст. 162 КК РФ у виді позбавлення волі на строк 08(вісім) років; за ч.4 ст.111 КК РФ у виді позбавлення волі на строк 08 (вісім) років.

На підставі ч.3 ст.69 КК РФ за сукупністю злочинів остаточне покарання ОСОБА_6 призначено шляхом часткового складання призначених покарань у виді позбавлення волі на строк 11 (одинадцять) років.

Строк відбування покарання розраховано з 03.08.2016.

Цією ж ухвалою прийнято рішення вважати ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , засудженим за ч.2 ст.121, ч.4 ст.187 КК України і визначено йому покарання за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.121 КК України у виді позбавлення волі на строк 08 (вісім) років; за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.187 КК України покарання у виді позбавлення волі на строк 08 (вісім) років без конфіскації майна.

На підставі ч.1 ст.70 КК України за сукупністю злочинів остаточне покарання ОСОБА_9 призначено шляхом часткового складання призначених покарань у виді позбавлення волі на строк 11 (одинадцять) років без конфіскації майна.

Строк відбування покарання ОСОБА_6 ухвалено рахувати з 03.08.2016.

Зараховано ОСОБА_6 в строк відбування покарання час перебування його під вартою з 08.02.2016 по 02.08.2016 включно.

-2-

На вказану ухвалу суду засудженим ОСОБА_6 та його захисником - адвокатом ОСОБА_7 подані ідентичні за змістом апеляційні скарги, у яких ставиться питання про скасування рішення суду першої інстанції щодо приведення у відповідність із законодавством України вироку суду Російської Федерації щодо ОСОБА_6 та призначення нового розгляду в суді першої інстанції. В обґрунтування апеляційних вимог зазначають про допущені судом першої інстанції при розгляді клопотання Міністерства юстиції України істотні порушення вимог кримінального процесуального закону, оскільки вважають, що судом не враховано те, що згідно з положеннями ст.12 КК України, вчинені ОСОБА_6 злочини є особливо тяжкими злочинами, відтак згідно ч.1 ст.52 КПК України у даному кримінальному провадженні участь захисника є обов`язковою. На думку засудженого, при розгляді клопотання про приведення вироку іноземної країни у відповідність із законодавством України, суд першої інстанції повинен був забезпечити йому захисника, що відповідало б вимогам ст.ст.42, 43 КПК України. У зв`язку з наведеним, вказують на наявність передбачених п.4 ч.2 ст.412 КПК України підстав для скасування судового рішення та призначення згідно ч.1 ст.415 КПК України нового розгляду провадження в суді першої інстанції. Також вказують і на те, що всупереч положенням Закону України «Про внесення зміни до Кримінального кодексу України щодо удосконалення порядку зарахування судом строку попереднього ув`язнення у строк покарання» від 26.11.2015 № 838-VIII, суд першої інстанції не зарахував ОСОБА_6 у період відбування покарання строку попереднього його ув`язнення в період з 08.02.2016 по 02.08.2016 з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі, що, на їх думку, відповідало б приписам Конституції України та правовому висновку ВСУ від 05.08.2018 про застосування норм права, передбаченої ч.5 ст.72 КК України. Засуджений ОСОБА_6 та його захисник - адвокат ОСОБА_7 також вважають, що під час розгляду клопотання, суд першої інстанції проігнорував наявність підстав для застосування щодо ОСОБА_6 . Закону України « Про амністію у 2016 році» та звільнення ОСОБА_6 від призначеного судом покарання.

Заслухавши доповідь судді, пояснення засудженого ОСОБА_6 та його захисника адвоката ОСОБА_7 , які підтримали подані апеляційні скарги, думку прокурора про часткове підтримання апеляційних скарг, перевіривши матеріали провадження, колегія суддів вважає, що апеляційні скарги засудженого ОСОБА_6 та захисника - адвоката ОСОБА_7 підлягають задоволенню частково з таких підстав.

Частина 1 статті 404 КПК України передбачає, що суд апеляційної інстанції переглядає рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Відповідно до ст.370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до ст. 94 цього Кодексу. Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.

Кримінальним процесуальним законодавством визначено, що суди під час розгляду питань, пов`язаних з визнанням та виконанням вироків судів іноземних держав та передачею засуджених осіб зобов`язані керуватися главою 46 КПК України.

Згідно ст.603 КПК України клопотання Міністерства юстиції України про виконання вироку суду іноземної держави розглядається протягом одного місяця з дня його отримання судом першої інстанції, в межах територіальної юрисдикції якого знаходиться місце проживання чи останнє відоме місце проживання засудженої особи, або місце перебування майна такої особи, а в разі їх відсутності - місце знаходження Міністерства юстиції України.

-3-

Про дату судового засідання повідомляють особі, щодо якої ухвалено вирок, якщо вона перебуває на території України. Така особа має право користуватися правовою допомогою захисника. Судовий розгляд здійснюється за участю прокурора.

Суд першої інстанції вказаних вимог Закону не дотримався в повному обсязі та допустив порушення кримінального процесуального закону, які відповідно до ч.1 ст.412 КПК України є істотними і такими, що перешкодили ухвалити законне та обґрунтоване судове рішення.

Невід`ємною складовою закріпленого у ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод права на справедливий суд є забезпечення права підозрюваного, обвинуваченого на захист.

Згідно ст.63 Конституції України підозрюваний, обвинувачений чи підсудний має право на захист.

Також положення ч.1 ст.59 Конституції України та ч.2 ст.8 Кримінально-виконавчого кодексу України гарантують засудженому право на правову допомогу. Реалізація права засудженого на правову допомогу за призначенням гарантована в межах Закону України «Про безоплатну правову допомогу».

Згідно ч.3 ст.43 КПК України, виправданий, засуджений має права обвинуваченого, передбачені статтею 42 цього Кодексу, в обсязі, необхідному для його захисту на відповідній стадії судового провадження.

Забезпечення права на захист є однією з основних засад кримінального провадження, як зазначено в пункті 13 частині 1статті 7 КПК України.

Відповідно до п.1 ч.1 ст.49 КПК України слідчий, прокурор, слідчий суддя чи суд зобов`язані забезпечити участь захисника у кримінальному провадженні у випадках, якщо відповідно до вимог статті 52 цього Кодексу участь захисника є обов`язковою.

Як вбачається з матеріалів кримінального провадження, ОСОБА_6 засуджено за кримінальні правопорушення, які відповідно до ст.12 КК України, є тяжкими та особливо тяжкими злочинами, а тому участь захисника у кримінальному провадженні, за положеннями ч.1ст.52 КК України, є обов`язковою.

При цьому, цими ж положеннями закону забезпечується участь захисника з моменту набуття особою статусу підозрюваного, але законодавцем не встановлено моменту припинення участі захисника з огляду на будь-яку стадію кримінального провадження.

Проте, з матеріалів провадження вбачається, що всупереч вимогам статті 49 КПК України при розгляді провадження за клопотанням Міністерства юстиції України про приведення вироку суду Російської Федерації щодо ОСОБА_6 у відповідність із законодавством України, судом першої інстанції право засудженого ОСОБА_6 на ефективний захист забезпечене не було, заходів для прибуття захисника в судове засідання не вжито та розглянуто справу за відсутності такого, участь якого, відповідно до вимог закону є обов`язковою.

Реалізація положень кримінального процесуального закону про обов`язкову участь у кримінальному провадженні захисника є необхідною для здійснення захисту особи на усіх передбачених законом стадіях кримінального провадження, у тому числі після набрання вироком законної сили.

В даному випадку обвинуваченому, засудженому має бути реально забезпечено його право на захист, у тому числі шляхом забезпечення обов`язкової участі захисника у судовому провадженні під час розгляду кримінального провадження щодо нього, а також перегляду судових рішень за результатами судового розгляду в судах усіх інстанцій незалежно від стадії судового провадження та суб`єкта оскарження.

-4-

Як визначив Європейський суд з прав людини у справі «Нечипорук і Йонкало проти України» від 21.04.2011 право кожного обвинуваченого у вчиненні злочину на ефективний захист, наданий захисником, є однією з основних ознак справедливого розгляду. У справах «Мефта та інші проти Франції» (п.40 рішення від 26.07.2002), «Фам Хоанг проти Франції» (п.39 рішення від 25.09.1992) та «Максименко проти України» (п.32 рішення від 20.12.2011) зазначено, що гарантії забезпечення права на захист не припиняють своєї дії після закінчення провадження у суді першої інстанції.

Колегія суддів вважає, що в ході судового розгляду в суді першої інстанції було допущено порушення права засудженого ОСОБА_6 на захист, оскільки останній був обмежений у доступі до реалізації гарантованого державою та встановленого статтями 59,63 Конституції України, статтями 48, 49,52,54 КПК України та ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод права мати захисника.

Згідно п.6 ч.1 ст.407 КПК України, за наслідками апеляційного розгляду на вирок або ухвалу суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право скасувати вирок або ухвалу і призначити новий розгляд у суді першої інстанції.

Відповідно до п.4 ч.2 ст.412 КПК України судове рішення у будь-якому разі підлягає скасуванню, якщо судове провадження здійснено за відсутності захисника, якщо його участь є обов`язковою.

Відповідно до ч.1 ст.415 КПК України суд апеляційної інстанції скасовує вирок чи ухвалу суду і призначає новий розгляд у суді першої інстанції, якщо встановлено порушення, передбачені пунктами 2,3,4,5,6,7 частини другої статті 412 цього Кодексу.

Підставами для скасування чи зміни судового рішення судом апеляційної інстанції є такі порушення норм кримінального процесуального закону, які шляхом позбавлення, чи обмеження гарантованих КПК України прав учасників кримінального провадження, недотримання процедури судочинства, чи іншим шляхом вплинули, чи могли вплинути на винесення законного, обґрунтованого та вмотивованого судового рішення.

Колегія суддів вважає, що встановлені та наведені в ухвалі апеляційного суду порушення процесуального закону є істотними, оскільки торкаються прав та законних інтересів засудженого, перешкодили суду повно і всебічно розглянути провадження і вплинули на постановлення законного й обґрунтованого судового рішення. При цьому суд апеляційної інстанції позбавлений можливості усунути виявленні порушення кримінального процесуального закону.

За таких обставин колегія суддів приходить до висновку, що ухвала суду першої інстанції підлягає скасуванню, як така, що винесена з істотними порушеннями вимог кримінального процесуального закону.

Оскільки підставами для скасування ухвали суду є істотні порушення вимог кримінального процесуального закону, колегія суддів позбавлена можливості перевірити решту доводів апеляційних скарг засудженого ОСОБА_6 та його захисника - адвоката ОСОБА_7 , в тому числі доводи, викладені в апеляційних скаргах щодо правильності дотримання правил зарахування строку попереднього ув`язнення та наявність підстав для звільнення від призначеного покарання.

При новому розгляді провадження суду першої інстанції необхідно з чітким дотриманням вимог кримінального процесуального закону, всебічно, повно й об`єктивно дослідити всі обставини провадження та ухвалити судове рішення, яке б відповідало вимогам ст.370 КПК України.

З врахуванням наведеного, апеляційні скарги засудженого ОСОБА_6 та його захисника - адвоката ОСОБА_10 підлягають задоволенню, ухвала Мукачівського міськрайонного суду від 12.09.2018 скасуванню, а матеріали провадження щодо ОСОБА_6 направленню до суду першої інстанції на новий розгляд.

-5-

Керуючись ст.ст.404,405,407,409,412,415,419,610 КПК України, апеляційний суд

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційні скарги засудженого ОСОБА_6 та його захисника - адвоката ОСОБА_10 задовольнити частково.

Ухвалу Мукачівського міськрайонного суду Закарпатської області від 12.09.2018, якою приведено у відповідності із законодавством України вирок Грязінського міського суду Липецької області Російської Федерації від 03.08.2016 щодо ОСОБА_8 скасувати, а матеріали провадження направити на новий розгляд до суду першої інстанції в іншому складі.

Засудженого ОСОБА_6 залишити під вартою.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення й оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді: