ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
Справа №: 635/209/19 Головуючий 1 інстанції: ОСОБА_1
Провадження №:11-кп/818/3086/21 Головуючий апеляційної інстанції: ОСОБА_2
Категорія: ст.121 КК України
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
28 жовтня 2021 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Харківського апеляційного суду у складі: головуючого судді ОСОБА_2 , суддів ОСОБА_3 та ОСОБА_4 , при секретареві ОСОБА_5 , з участю прокурора ОСОБА_6 , з участю обвинуваченого ОСОБА_7 , який взяв захист своїх інтересів на себе, без участі потерпілої ОСОБА_8 , належним чином повідомленої про розгляд справи, розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Харкові дану справу за апеляційною скаргою прокурора та обвинуваченого на вирок Харківського районного суду Харківської області від 04 08 2021 року, -

В С Т А Н О В И Л А:

Короткий зміст рішення суду першої інстанції.

Вказаним вироком ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця міста Ізюм Харківської області, громадянина України, який має середню освіту, не працевлаштованого, одруженого, не засудженого, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , -

визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.121 КК України, і йому призначено покарання у виді позбавлення волі на строк 7 (сім) років 3 (три) місяці.

Обрано запобіжний захід у виді тримання під вартою до набрання вироку законної сили, взято під варту в залі суду.

Строк відбування покарання рахується з моменту його фактичного затримання з 04 серпня 2021 року. В строк відбуття покарання зараховано попереднє ув`язнення з 19 жовтня 2018 року по 17 липня 2019 року.

Цивільний позов ОСОБА_8 задоволено частково.

Стягнуто з ОСОБА_7 на користь ОСОБА_8 суму матеріальної шкоди у розмірі 37342 (тридцять сім тисяч триста сорок дві) гривні 00 коп.

В задоволені іншої частини позовних вимог за цивільним позовом ОСОБА_8 відмовлено.

Стягнуто з ОСОБА_7 на користь держави процесуальні витрати, пов`язані з проведенням судових експертиз у сумі 19 877 (дев`ятнадцять тисяч вісімсот сімдесят сім) гривень 00 коп.

Питання щодо речових доказів вирішено відповідно до вимог ст.100 КПК України.

Вказаним вироком встановлено, що 17 жовтня 2018 року приблизно о 21.00 ОСОБА_7 , знаходився за місцем проживання своїх знайомих ОСОБА_9 та ОСОБА_10 за адресою: АДРЕСА_2 , де в цей час крім господарів також перебував ОСОБА_11 , та під час спільного вживання спритних напоїв між ОСОБА_7 та ОСОБА_11 виник конфлікт, в ході якого ОСОБА_7 , діючи з умислом направленим на спричинення тілесних ушкоджень, усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер своїх дій, та передбачаючи їх протиправні наслідки, керуючись мотивом, що раптово виник на ґрунті неприязних стосунків, повалив ОСОБА_11 на підлогу та знаходячись зверху, наніс останньому три удари кулаком правої руки по обличчю. Після чого ОСОБА_7 відштовхнувшись від ОСОБА_11 , підвівся та наніс не менш як 10 ударів ногами по тулубу останнього. В результаті умисних, протиправних дій ОСОБА_7 потерпілому ОСОБА_11 були спричинені тілесні ушкодження: садно на лобі, крововилив на слизовій оболонці, в проекції 1 правого та 1 лівого зубів нижньої щелепи, садно на тильній поверхні лівої кисті, у основі 2 пальця, садно на спині з права в проекції 4-7 міжреберній по лопатковій лінії, садно на зовнішній поверхні правого стегна в середині третині, повні косо-поперечні переломи 6 правого ребра по середньо-ключичній лінії, 4 та 5 лівих ребер по середньо-ключичній лінії з крововиливами в м`які тканини та плевру, без її ушкоджень. Повні косо-поперечні переломи ребер мають ознаки тілесних ушкоджень середньої тяжкості; синці, садна, крововиливи мають ознаки легких тілесних ушкоджень. Травма носа, у вигляді повного поперечного переламу правої та лівої носових кісток з крововиливами в навколишні м`які тканини з наявністю синця на переніссі, з переходом на праву та ліву навколоочні ділянки. Вказана травма носа супроводжувалась носовою кровотечою та потраплянням крові в дихальні шляхи (повне їх заповнення рідиною темно-червоною кров`ю заповнення гортані, трахеї, великих та дрібних бронхів) розвитку аспірації кров`ю, що стало безпосередньою причиною смерті. Вказана травма носа має ознаки тяжких тілесних ушкоджень та перебуває у прямому причинно-наслідковому зв`язку з настанням смерті.

Вказані дії ОСОБА_7 судом першої інстанції кваліфіковані за ч.2 ст.121 КК України, тобто як умисне тяжке тілесне ушкодження, що спричинило смерть потерпілого.

Вимоги апеляційних скарг та узагальнені доводи осіб, які їх подали.

Не погодившись з вказаним рішенням суду першої інстанції, обвинувачений ОСОБА_7 подав апеляційну скаргу, в якій просить про скасування вироку та ухвалення нового вироку на підставі п.2 ч.1 ст.408 КПК України, стосовно зміни правової кваліфікації кримінального правопорушення і застосування статті Закону України про кримінальну відповідальність про менш тяжке кримінальне правопорушення.

В обґрунтування апеляційної скарги вказує, що обвинувачення відносно нього ґрунтується на припущеннях та недосліджених в повному обсязі показань свідків та експертів. Судом першої інстанції та слідством не були прийняті до уваги зазначені обставини, що сприяло неповноті судового розгляду і невідповідності висновків суду викладених у судовому рішенні, стосовно фактичних обставин справи, що сприяло неправильному застосуванню Закону України про кримінальну відповідальність, стосовно тяжкості злочину.

Крім того, ОСОБА_7 вказує, що проведені експертизи у кримінальному провадженні ґрунтуються на ймовірності досліджень, не містять чіткого визначення його причетності до вчиненого кримінального правопорушення.

На вищевказаний вирок була також подана апеляційна скарга прокурора, від якої останній в подальшому відмовився, надавши до апеляційного суду відповідну заяву.

Позиції учасників апеляційного провадження.

Обвинувачений ОСОБА_7 підтримав доводи апеляційної скарги, просив задовольнити його вимоги у повному обсязі.

Прокурор не вбачала підстав для задоволення апеляційної скарги, просила залишити апеляційну скаргу без задоволення, вважаючи вирок суду законним і обґрунтованим.

Потерпіла ОСОБА_8 про дату та час розгляду апеляційних скарг була повідомлена належним чином, проте у судове засідання не з`явилася. Будь-яких заяв, які б перешкоджали розгляду апеляційних скарг до суду не надавала.

Мотиви прийняття рішення судом апеляційної інстанції.

Заслухавши доповідь судді, доводи обвинуваченого, думку прокурора, перевіривши представлені матеріали кримінального провадження, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає, виходячи з наступного.

Відповідно до ч.1ст. 404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.
Згідно вимог ст. 370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим
Відповідно до ст. 94 КПК України слідчий, прокурор, слідчий суддя, суд за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінюють кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення.
Суд першої інстанції, безпосередньо дослідивши докази, дійшов правильного висновку про наявність у діях обвинуваченого складу інкримінованого йому кримінального правопорушення та призначаючи покарання, дотримався вимог ст.65 КК України і призначив покарання, необхідне та достатнє для його виправлення та попередження нових злочинів.

Як вбачається з матеріалів справи, в судовому засіданні, під час ухвалення вироку, обвинувачений ОСОБА_7 свою вину в межах пред`явленого обвинувачення визнав частково, цивільний позов також визнав частково та пояснив, що ввечері 17 жовтня 2018 року йому зателефонував ОСОБА_12 і запропонував спільно випити пива у ОСОБА_13 . Коли прийшли, у будинку були ОСОБА_10 , ОСОБА_9 , ОСОБА_11 , усі були у стані стильного алкогольного сп`яніння, при цьому ОСОБА_9 сидів і ні на що не реагував, ОСОБА_11 ще міг розмовляти. ОСОБА_12 і ОСОБА_14 пішли кудись. Спиртне закінчилось і він дав ОСОБА_10 100 гривень на горілку. Коли вона повернулась з пляшкою, він сів за стіл та почав розливати алкоголь і з ОСОБА_11 виникла суперечка, щодо участі у розпиванні, оскільки той вже був дуже п`яний і ОСОБА_11 почав скандалити з приводу того, що ОСОБА_7 не має права тут розпоряджатись. Потім, ОСОБА_11 несподівано збив його зі стільця і обвинувачений впав на спину, потерпілий сів зверху і почав наносити удари, виникла боротьба, в ході якої вони перевернулись і ОСОБА_11 опинився на підлозі, а ОСОБА_7 зверху обличчям один до одного. ОСОБА_11 схопив його за комір і тримав, а обвинувачений в цей час наніс потерпілому два чи три удари в область голови, потім залишив потерпілого та відійшов. ОСОБА_11 підвівся, сидів на підлозі та лаявся, потім сів на стілець і почав чіплятись до ОСОБА_10 і вона як була в халаті вибігла з будинку. Обвинувачений вийшов за нею. ОСОБА_10 відмовилась повертатись додому і він відвів її до себе додому. Потім подзвонив приятель і обвинувачений пішов до нього на зустріч, коли повернувся, батьки сказали, що відвели ОСОБА_10 до неї додому. Вранці його затримали співробітники поліції і він дізнався, що ОСОБА_11 помер. Зазначив, що ударів по тілу ОСОБА_11 він не наносив, а коли прийшов, побачив, що у останнього розсічений лоб і на правій руці були пошкодження.

Доводи обвинуваченого про неповноту та однобічність дослідження судом першої інстанції показів свідка ОСОБА_15 та експерта ОСОБА_16 , є безпідставними.

Судом першої інстанції в судовому засіданні під час ухвалення вироку були досліджені покази свідка ОСОБА_15 , який пояснив, що є батьком обвинуваченого. 17 жовтня 2018 року о 19:00 син прийшов з роботи, повечеряв та трохи пізніше кудись поїхав з приятелем. Десь о 21:00 повернувся з сусідкою ОСОБА_10 , яка живе на сусідній вулиці. Вона була у стані сильного алкогольного сп`яніння, щось розповідала про ОСОБА_11 , який вчинив скандал. Син десь пішов, а він провів сусідку до неї додому, де її зустрів ОСОБА_11 . Коли повернувся син вже був дома. Зазначив, що син ОСОБА_11 та його син ОСОБА_7 навчались в одній школі та в одному класі.

Експерт ОСОБА_16 в судовому засіданні суду першої інстанції підтвердила, що враховуючи характер та локалізацію отриманих тілесних ушкоджень виявлених при судово-медичній експертизі трупа ОСОБА_11 не виключена можливість, що після спричинення тілесних ушкоджень, він міг вчиняти якісь самостійні дії.

Будь-які підстави вважати, що свідчення свідка та експерта є недостовірними відсутні.

Вказані докази є належними та допустимими, логічними та послідовними, будь-яких процесуальних порушень при збиранні, дослідженні та оцінці доказів, які б ставили під сумнів правильність висновків суду щодо доведеності винуватості ОСОБА_7 саме у вчиненні інкримінованого йому кримінальному правопорушенні, колегія суддів не вбачає.

Як встановлено судом першої інстанції та вбачається з матеріалів кримінального провадження, вину обвинуваченого ОСОБА_7 доведено і слід кваліфікувати його дії за ч.2 ст.121 КК України, як умисне тяжке тілесне ушкодження, що спричинило смерть потерпілого.

Судом першої інстанції не встановлено об`єктивних обставин, які є підставою, вважати, що умисне заподіяння тяжких тілесних ушкоджень потерпілому вчинене обвинуваченим при перевищенні меж необхідної оборони і посилання обвинуваченого ґрунтуються виключно на його поясненнях, що з боку потерпілого мали місце протиправні дії, тоді як згідно з частинами 1-3 статті 36 КК України необхідною обороною визнаються дії, вчинені з метою захисту охоронюваних законом прав та інтересів особи, яка захищається, або іншої особи, а також суспільних інтересів та інтересів держави від суспільно небезпечного посягання шляхом заподіяння тому, хто посягає, шкоди, необхідної і достатньої в даній обстановці для негайного відвернення чи припинення посягання, якщо при цьому не було допущено перевищення меж необхідної оборони, а обвинувачений у судовому засіданні підтвердив, що конфлікт розпочався після того, як він особисто зауважив потерпілому на його стан алкогольного сп`яніння коли розливав спиртний напій.

В контексті конкретних обставин, підстави сумніватися у правильності кваліфікації дій обвинуваченого за ч.2 ст.121 КК України відсутні.

Крім того, згідно практики Європейського суду з прав людини, суд своїм рішенням повинен забезпечити не тільки права обвинуваченого, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів. Забезпечення таких стандартів, як підкреслює Європейський суд з прав людини, вимагає від суду більшої суворості в оцінці порушень цінностей суспільства.

На думку колегії суддів, посилання обвинуваченого на відсутність причинно-наслідкового зв`язку між нанесеними обвинуваченим ударами в обличчя потерпілого та його смертю, спростовуються висновком експертизи, де вказано, що травма носа ОСОБА_11 має ознаки тяжких тілесних ушкоджень та перебуває у прямому причинно-наслідковому зв`язку з настанням смерті, незважаючи на те, що смерть настала через 30 хвилин після отриманих від обвинуваченого ударів в обличчя і потерпілий в цей час міг вчиняти активні дії, в тому числі зустрічати свідка ОСОБА_10 , переміщуватись по будинку, знімати одяг, що також підтвердив допитаний під час ухвалення вирокуу судовому засіданні експерт.

Таким чином, суд першої інстанції обґрунтовано дійшов висновку про вчинення обвинуваченим кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.121 КК України, а доводи апеляційної скарги цього висновку не спростовують.

Твердження обвинуваченого про те, що висновки проведених у кримінальному провадженні експертиз ґрунтуються на ймовірності досліджень, що жодного чіткого визначення доведеності його причетності та фактичного формулювання столонного нього не має, є необґрунтованими.

В судовому засіданні, під час ухвалення вироку, судом першої інстанції були досліджені висновки експерта № 10-12/2156-с/18, експертизи проведеної з 20.10.2018 по 12.12.2018; висновки експерта 15/№ 1062-С/2018 експертизи проведеної з 20.11.2018 по 30.11.2018; висновки експерта 15/№ 1063-С/2018 експертизи проведеної з 20.11.2018 по 30.11.2018; висновки експерта 15/№ 1066- С/2018 експертизи проведеної з 03.12.2018 по 11.12.2018; висновок експерта № 14/969-с/18 експертизи проведеної з 19.11.2018 по 22.11.2018 року.

З огляду на викладене, дані проведених експертиз у повному обсязі підтверджують механізми спричинення тілесних ушкоджень ОСОБА_11 обвинуваченим ОСОБА_7 .

На думку колегії суддів судовий розгляд даного кримінального провадження проведено повно, всебічно, об`єктивно, із додержанням вимог закону України про кримінальну відповідальність та кримінального процесуального закону, за результатами судового розгляду постановлено законне й обґрунтоване рішення.

Під час апеляційного розгляду колегією суддів не встановлено будь-яких порушень норм матеріального чи процесуального права, наслідком яких є зміна чи скасування судового рішення, у зв`язку із чим, вирок суду слід залишити без змін, як законний, обґрунтований та вмотивований, а апеляційні скарги обвинуваченого та його захисника - без задоволення.

Керуючись ч.6 ст.9, ст.7, 392, 393, 404, 405, ч.1 ст.407, 418, 419, 423, 424-426 КПК України, колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А :

Вирок Харківського районного суду Харківської області від 04 08 2021 року по справі щодо обвинуваченого ОСОБА_7 , - залишити без змін.

Апеляційну скаргу обвинуваченого, - залишити без задоволення.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення.

Касаційна скарга на судове рішення, в порядку ч.1 ст. 424 КПК України, може бути подана безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом трьох місяців з дня проголошення судового рішення судом апеляційної інстанції, а засудженим який тримається під вартою, - в той самий строк з дня вручення йому копії судового рішення.

Судді

___________ ____________ ___________

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4