Справа № 142/642/16-к
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

17 листопада 2021 року Крижопільський районний суд Вінницької області

в складі: головуючого-судді: ОСОБА_1
з участю секретаря ОСОБА_2 , ОСОБА_3
прокурів ОСОБА_4 , ОСОБА_5
обвинуваченого ОСОБА_6
захисників ОСОБА_7 , ОСОБА_8
потерпілих ОСОБА_9 , ОСОБА_10

представників потерпілого ОСОБА_11 , ОСОБА_12

розглянувши у відкритому судовому засіданні в смт. Крижопіль Вінницької області кримінальне провадження за ч. 1 ст. 135, ч. 2 ст. 286 КК України внесене в Єдиний реєстр досудових розслідувань за № 0000479 від 29.12.2015 по обвинуваченню ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Студена, Піщанського району, Вінницької області та жителя АДРЕСА_1 , українця, громадянина України, з середньою освітою, військовозобов`язаного, одруженого, на утриманні має одну малолітню дитину, приватного підприємця, не судимого,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 135, ч. 2 ст. 286 КК України,

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_6 , 28.12.2015 о 22 годині, перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, керуючи автомобілем «ВАЗ-2101», державний номерний знак НОМЕР_1 , рухаючись вулицею Гагаріна в смт. Піщанка, Вінницької області, в районі будинку № 7, при зміні напрямку руху праворуч не переконався, що це буде безпечним і не створить перешкод або небезпеки для руху іншим учасникам руху, виїхав автомобілем на праве узбіччя, де здійснив наїзд на пішохода ОСОБА_13 , яка рухалась вказаним узбіччям, у зустрічному напрямку автомобілю «ВАЗ-2101».

Внаслідок даної дорожньо-транспортної пригоди пішохід ОСОБА_13 від отриманих травм загинула на місці пригоди.

Згідно висновку судово-медичної експертизи № 139 від 20.01.2016 ОСОБА_13 отримала тілесні ушкодження у вигляді важкої сполучної травми тіла, несумісної з життям закритої черепно-мозкової травми (рани лобної ділянки, субарахноїдального кров оливу, забиття речовини головного мозку та мозочка), закритої тупої травми грудної клітки (множинних переломів ребер з обох сторін, розривів тканин легень, забиття тканини легень, двобічного гемотораксу), закритої тупої травми органів черевної порожнини, множинних розривів печінки, селезінки, крововиливу в брижі кишковика, забиття правої нирки, подвійного перелому хребта (в шийному відділі між C6-C7 та в грудному відділі Th3-Th4 хребцями з повним розривом спинного мозку, множинних багато-скалкових переломів кісток тазу, розриву сечового міхура, закритого багато скалкового (бампер) перелому правого стегна в середній третині, відкритого багато скалкового перелому правої великогомілкової кістки, садна обличчя, тулуба та кінцівок, які мають ознаки тяжких тілесних ушкоджень, як небезпечних в момент заподіяння. На момент отримання травми ОСОБА_13 , розташовувалась лицем до травмуючого предмету, тобто передньою частиною тіла, з якою і виник первинний контакт з транспортним засобом, що рухався. Смерть ОСОБА_13 настала відразу, на місці отримання вищевказаної сполучної травми тіла, несумісної з життям. Між смертю та сполучною травмою тілі є прямий причинний зв`язок. При судово - токсилогічній експертизі крові трупа ОСОБА_13 етиловий спирт не виявлено, що свідчить про тверезий стан її на час настання смерті.

Згідно висновку авто-технічної транспортно-трасологічної експертизи № 59 а від 29.01.2016, наїзд на пішохода стався на узбіччі, що примикає до проїзної частини вулиці Гагаріна в смт. Піщанка. Дії водія автомобіля «ВАЗ-2101», ОСОБА_6 , регламентувалися вимогами п. 10.1 ПДР України. Можливість попередження наїзду на пішохода з боку водія ОСОБА_6 забезпечувалась виконанням ним вимог п. 10.1 ПДР України. В даній ситуації, в діях ОСОБА_6 вбачається невідповідність вимогам п. 10.1 ПДР України, які з технічної точки зору знаходяться в причинному зв`язку з виникненням події даної дорожньо-транспортної пригоди.

Таким чином, ОСОБА_6 за вищевикладених обставин порушив вимоги п.п1.10, 2.9 (а), 10.1 Правил дорожнього руху України, відповідно яких:

- п.1.10 - «Терміни, що наведені у цих Правилах. Мають таке значення: узбіччя виділений конструктивно або суцільною лінією дорожньої розмітки елемент автомобільної дороги, який прилягає безпосередньо до зовнішнього краю проїзної частини, розташований з нею на одному рівні та не призначений для руху транспортних засобів…»;

- п.2.9 (а) - «Водієві забороняється керувати транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння або перебуваючи під впливом наркотичних чи токсичних речовин»;

- п. 10.1 «Перед початком руху, перестроюванням та будь-якої зміною напрямку руху водій повинен переконатися, що це буде безпечним і не створить перешкод або небезпеки іншим учасникам руху».

Порушення водієм ОСОБА_6 вимог п. 10.1 ПДР України знаходяться у безпосередньому причинному зв`язку з наслідками дорожньо-транспортної пригоди.

Крім того, ОСОБА_6 , 28.12.2015 о 22 годині, перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, керуючи автомобілем «ВАЗ-2101», державний номерний знак НОМЕР_1 , рухаючись вулицею Гагаріна в смт. Піщанка, Вінницької області, в районі будинку № 7, при зміні напрямку руху праворуч не переконався, що це буде безпечним і не створить перешкод або небезпеки для руху іншим учасникам руху, виїхав автомобілем на праве узбіччя, де здійснив наїзд на пішохода ОСОБА_13 , яка рухалась вказаним узбіччям, у зустрічному напрямку автомобілю`ВАЗ-2101», тим самим своїми діями поставив потерпілу в небезпечний для життя стан, якій внаслідок ДТП заподіяно тяжкі тілесні ушкодження, що були небезпечними для життя в момент заподіяння.

Після вчинення наїзду водій ОСОБА_6 , достовірно знаючи, що пішохід ОСОБА_13 , отримала тілесні ушкодження та залишилась на місці пригоди, позбавлена реальної можливості до самозбереження, усвідомлюючи, що в результаті його дій можуть настати тяжкі наслідки, не вжив заходів для надання першої медичної допомоги потерпілій, не звернувся за допомогою до сторонніх осіб, не відправив потерпілу до лікувального закладу, хоча мав об`єктивну можливість це зробити, діючи умисно, продовжуючи керувати автомобілем «ВАЗ-2101» Державний номерний знак НОМЕР_1 , самовільно залишив місце події.

Допитаний в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_6 свою вину у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України визнав частково, у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 135 КК України визнав повністю. Позовні вимоги про відшкодування матеріальної шкоди визнав повністю на суму 23870 грн., позовні вимоги про відшкодування моральної шкоди визнав частково, зазначивши, що за відсутності необхідних коштів, позбавлений можливості повністю відшкодувати моральні втрати потерпілого, витрати на правову допомогу - повністю.
Дав показання, що автомобіль ВАЗ 2101, синього кольору, придбав раніше для своїх потреб. 28.12.2015 року вранці поїхав на територію АТП в смт Піщанка Вінницької області, де орендує два гаражі та обслуговує (ремонтує) автомобілі. Близько 14-15 години поїхав в с. Студену за кумом - ОСОБА_14 . Приїхали до додому на АДРЕСА_2 , де ОСОБА_14 поставив антену, близько 18-19 години вечеряли, при цьому ОСОБА_15 вживав горілку, а він не вживав. Потім з кумом заїхав на заправку, де взяв дві пляшки пива. Приїхали в с. Студену, а потім на пункт пропуску. На пункті пропуску їх зупинили, перевірили документи. Потім поїхали в с. Студену, кум вийшов біля свого будинку, а він поїхав у Піщанку. Рухаючись до «башні» по вул. Гагаріна в смт Піщанка побачив зустрічну машину, коли розминувся з машиною, на середині дороги побачив силует людини, яка переходила дорогу зліва-направо на відстані близько 15 м. Їхав на ближньому світлі фар, при освітленні ліхтарів на стовпах, зі швидкістю 50-60 км на год. Загальмував і прийняв вправо, відчув удар, зрозумів, що збив людину. Перешкод, щоб об`їхати пішохода з боку спини в нього не було. Пішохід пересікав дорогу навскоси в темпі швидкої ходи. В момент зіткнення пішохід знаходився обличчям до машини. Удар стався за 50-40 см від правого узбіччя (правого краю проїзної частини). Призупинився, але з машини не виходив, а потім поїхав в гараж. Побачив, що розбита фара, крило та скло. В гаражі випив горілки. Через хвилин 10-15 приїхала поліція. Під час досудового слідства говорив, що не бачив пішохода, оскільки це була його позиція захисту.
Крім визнання обвинуваченим частково вини, його винність також доводиться наступними доказами.
Потерпілий ОСОБА_9 в судовому засіданні дав показання, що 28.12.2015 року близько 20 години 30 хвилин прийшов до жінки в школу. Вона сказала, щоб він йшов додому, тому пішов. Близько 23 години прийшов дільничний інспектор та повідомив, що жінка загинула. Близько 100 м від будинку (була швидка та міліція). Був біля тілі жінки до 4 години ранку до приїзду експерта. Тіло дружини освітлювалось вуличними ліхтарями. Обвинувачений допомагав в похованні грошима, дав 20 000 гривень. Просив стягнути з обвинуваченого 23870 грн. у відшкодування матеріальної шкоди, а також 500 тис. грн у відшкодування моральної шкоди, покарання призначити у вигляді позбавлення волі.
Потерпілий ОСОБА_10 в судовому засіданні дав показання, що 28.12.2015 року близько 19 години зайшов до матері в школу і потім пішов до дому. Близько 23 години розбудив батько і сказав, що вбили матір. На місці пригоди не був. Дорога, якою рухалась матір була з вуличним освітленням.
Свідок ОСОБА_16 в судовому засіданні заявила, що оскільки проживає спільно з ОСОБА_6 , мають спільну дитину, покази не бажає давати.
Свідок ОСОБА_17 в судовому засіданні дав показання, що 28.12.2015 року перебував в гаражі НОМЕР_2 , там був ОСОБА_6 та ОСОБА_18 , спиртні напої не вживали. На другий день викликали в поліцію, щоб запитати чи вживав з ОСОБА_6 спиртні напої, відповів, що не вживав.
Свідок ОСОБА_19 в судовому засіданні дала показання, що працює педагогом - організатором в Піщанському НВК- ліцеї. 28.12.2015 році близько 23 години з ОСОБА_13 пішки повертались зі школи. Кум забрав її машиною не доходячи до башні, а ОСОБА_13 пішла далі пішки. З кумом поїхала на заправку. А коли поверталась, то на узбіччі побачила людину. Зателефонувала до ОСОБА_13 , однак вона не відповідала. Вийшли з кумом з машини та побачили ОСОБА_13 , намагались їй надати допомогу, підклали під голову пеленку, викликали швидку. По дорозі був розкиданий одяг-куртка, сумка, платок. Тіло лежало на узбіччі.
Свідок ОСОБА_20 в судовому засіданні дав показання, що 28.12.2015 року до нього подзвонила кума ОСОБА_19 та попросила щоб забрав її. Поїхав в смт. Піщанку. Забрав її та поїхали на заправку. Повертались додому на вулиці, яка веде в с. Студена, побачили тіло. Проїхали далі, а потім повернулись та виявили тіло ОСОБА_13 , намагались надати їй допомогу, підклав під її голову спальний мішок, який взяв з машини. ОСОБА_13 лежала на узбіччі ногами до паркану, а головою до дороги. Вуличне освітлення було, сніг не йшов, дорожні умови були добрі. Після чого приїхала швидка та міліція.
Свідок ОСОБА_21 в судовому засіданні дав показання, що в 2015 році був на прикордонній заставі с. Студена як мобілізований, щодо обставин ДТП йому нічого не відомо.
Свідок ОСОБА_22 в судовому засіданні дав показання, що ОСОБА_6 знає близько 4 років, з ним товаришує. В день коли сталось ДТП на території Піщанського АТП бачився з ним близько 15 години, пізніше його не бачив. Чи вживав він спиртні напої йому не відомо.
Свідок ОСОБА_23 в судовому засіданні дала показання, що 28 грудня 2015 року близько 23 години в смт. Піщанка по вул. Гагаріна разом з друзями ОСОБА_24 , ОСОБА_25 , ОСОБА_26 , ОСОБА_27 їхали автомобілем під керуванням ОСОБА_28 і бачила, що стояла машина і лежало тіло людини. Потім пішла додому і стало відомо, що збили вчительку. З тієї сторони, де лежало тіло вулиця освітлена ліхтарями.
Свідок ОСОБА_29 в судовому засіданні дав показання, що 28.12.2015 року близько 23 години з ОСОБА_24 підвозили дівчат. На вулиці Гагаріна в смт Піщанка побачили автомобіль ВАЗ 2101 синього кольору. Розвернулись і їхали в сторону башні. Дорога була освітлена.
Свідок ОСОБА_30 в судовому засіданні дав показання, що працює охоронником сирзаводу. Вночі взимку близько 1 години його викликали в АТП, як понятого оглядати машину ВАЗ 2101, там було вибите лобове скло.
Свідок ОСОБА_31 в судовому засіданні дав показання, що коли трапилось ДТП працював охоронником в АТП. Вночі зайшов працівник міліції і запросив бути понятим. Оглядали машину Жигуль, було розбите скло лобове та крило. Зі слів працівників міліції керував нею ОСОБА_6 . Чи перебував Марківський у стані сп`яніння не відомо.
Свідок ОСОБА_32 в судовому засіданні дав показання, що у вечірню пору доби виїхав на АЗС. Заїхав в бокс Марківського, пили з ним каву. Згодом приїхали працівники поліції, щоб оглянути автомобіль. Побачив, що автомобіль пошкоджений, пішов згодом. Чи вживав спиртне ОСОБА_6 не відомо.
Свідок ОСОБА_14 в судовому засіданні дав показання, що проживає в с. Студена. ОСОБА_6 його кум. Перед Новим роком подзвонив ОСОБА_6 і попросив полагодити антену. Після обіду поїхали до нього додому в смт. Піщанка і зробили антену. ОСОБА_6 повіз його в с. Студену близько 19 години, бо було вже темно. Заїхали до прикордонників на заставу. ОСОБА_6 підвіз додому близько 22 години, а сам поїхав в смт. Піщанка. На другий день дізнався, що він збив жінку. Після ремонту антени сідали стіл, де вживав спиртні напої, ОСОБА_6 спиртні напої не вживав. На АЗС ОСОБА_6 купив пиво, але його не пили.
Свідок ОСОБА_33 в судовому засіданні дав показання, що працює на прикордонній заставі с. Студена. 28 грудня 2015 року був старшим пункту пропуску с. Студена - Ротарі. Близько 21-22 години приїхав автомобіль « Жигулі», там були ОСОБА_6 та ОСОБА_14 , спитав їх для чого вони приїхали, вони сказали, що їдуть у Піщанку, вказав їм, що Піщанка в другу сторону, перевірив їх документи, вони розвернулись і поїхали в напрямку с. Студена. Чи був водій в стані сп`яніння по зовнішніх ознаках не бачив.
Свідок ОСОБА_34 в судовому засіданні дав показання, що в грудні 2015 року служив на кордоні в с. Студена. На пропускний пункт в с. Студена близько 23 години приїхала «Жигулі» під керуванням ОСОБА_6 з пасажиром. До нього підійшов старший наряду ОСОБА_35 . Чи були вони в стані алкогольного сп`яніння не відомо.
Вина у скоєнні інкримінованому йому кримінальному правопорушенні, передбаченого ч. 1 ст. 135, ч. 2 ст. 286 КК України підтверджується також:
- протоколом огляду місця дорожньо-транспортної події від 29.12.2015, під час якого виявлено труп ОСОБА_13 , а також уламки частин автомобіля синього кольору (т.1 а. с. 176-179);

- схемою до протоколу огляду місця дорожньо-транспортної пригоди від 29.12.2015 (т.1 а. с. 180);

- таблицею ілюстрацій до протоколу огляду місця дорожньо-транспортної пригоди (т.1 а. с. 181-188);

- протоколом огляду місця події від 29.12.2015, під час якого в гаражі виявлено пошкоджений автомобіль ОСОБА_6 та дві пляшки з-під пива, які виявлені в салоні автомобіля (т.1 а.с. 189-190);

- таблицею ілюстрацій до протоколу огляду місця пригоди (т.1 а.с. 191-200);

- висновком щодо результатів медичного огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції таблицею ілюстрацій до протоколу огляду місця дорожньо-транспортної пригоди від 29.12.2015, відповідно до якого ОСОБА_6 станом на 2 год. 5хв. 29.12.2015 перебуває в стані алкогольного сп`яніння(т.1 а.с. 201);

-протоколом отримання зразків для експертизи від 29.12.2015 (т.1 а.с. 202);

-висновком експерта № 3189 від 08.01.2016, який підтверджує стан алкогольного сп`яніння ОСОБА_6 при вчиненні ДТП (т.1 а.с. 203);

-лікарським свідоцтвом про смерть № 139 від 29.12.2015 (т.1 а.с. 204-205);

-протоколом огляду транспортного засобу від 29.12.2015 (т.1 а.с. 217-218);

-таблицею ілюстрацій до протоколу огляду транспортного засобу автомобіля «ВАЗ-2101» державний номер НОМЕР_1 від 29.12.2015 (т.1 а. с. 219-225);

-протоколом проведення слідчого експерименту від 21.01.2016 (т.1 а. с. 226-230);

-схемою до протоколу слідчого експерименту за участі ОСОБА_6 від 21.01.2016 (т.1 а. с. 231);

-висновком експерта № 139 від 29.12.2015, в якому зазначені тілесні ушкодження отримані ОСОБА_13 та зазначено причину смерті останньої (т.2 а. с. 1-3);

-висновком судового експерта № 32-Т від 16.01.2016, відповідно якого уламки скла, вилучені під час огляду місця події, раніше складали одне ціле з уламками правого покажчика повороту автомобіля обвинуваченого (т.2 а. с. 6-14);

-висновком експерта № 59 а від 29.01.2016 року, відповідно до якого наїзд на пішохода стався на узбіччі, що примикає до проїзної частини вул.Гагаріна на відстані біля 5,5 м. перед початком осипу скла; покази ОСОБА_6 в частині розташування місця наїзду на пішохода, які він вказував при проведенні слідчого експерименту та в своїх показах, технічно необгрунтовані; можливість попередження наїзду на пішохода з боку водія забезпечувалась виконанням ним вимог п.10.1 ПДР за умови постійного контролю за рухом автомобіля, а в діях водія вбачається невідповідність вимогам п.10.1 ПДР, які з технічної точки зору знаходяться в причинному зв`язку з виникненням події ДТП(т.2 а. с. 17-21);

-висновком експерта за результатами проведення експертизи технічного стану ОСОБА_36 від 24.02.2016 (т.2 а. с. 23-27);

-висновком експертів № 2053/14872/14873/08-41/2020 за результатами проведення повторної коплексної транспортно-трасологічної, автотехнічної та судово-медичної експертизи від 27.10.2020 т.2 (а. с. 222), згідно якої : В момент первинного контакту автомобіля ВАЗ -2101 з пішоходом ОСОБА_37 остання знаходилась в положенні близькому до вертикального та була повернута до автомобіля правою боковою поверхнею тіла. Місце наїзду автомобіля ВАЗ -2101 на пішохода ОСОБА_37 знаходилось на правому узбіччі по напрямку руху автомобіля, до початку, або на початку утворення зони осипу уламків скла та частинок лакофарбового покриття. Показання водія ОСОБА_6 в процесі проведення слідчого експерименту від 21.01.2016 року про розташування місця наїзду на пішохода суперечать слідовій інформації схеми ДТП і являються технічно неспроможними. Встановлена видимість пішохода та елементів проїзної частини в процесі виконання слідчого експерименту визиває сумніви, оскільки встановлення видимості пішохода та елементів проїзної частини було виконано всупереч прийнятим в експертній практиці методичним рекомендаціям. В даній дорожній ситуації водій ОСОБА_6 повинен був діяти згідно п. 10.1 Правил дорожнього руху України. Технічна можливість уникнути наїзду автомобіля ВАЗ -2101 на пішохода ОСОБА_37 для водія ОСОБА_6 визначалася виконанням ним вимог п. 10.1 Правил дорожнього руху України, для чого у нього не було будь-яких перешкод технічного характеру.
Дії водія ОСОБА_6 , який на правому узбіччі скоїв наїзд на пішохода ОСОБА_13 , яка рухалася по узбіччю назустріч автомобілю, не відповідали вимогам п. 10.1 Правил дорожнього руху України і, з технічної точки зору, знаходилися у причинному зв`язку з ДТП.
Разом з тим, суд не приймає як докази невинуватості ОСОБА_6 у вчиненні ДТП висновки експертів, оскільки дані висновки побудовані на показах ОСОБА_6 , які відповідно до висновків експертизи№ 59 а від 29.01.2016 року та № 2053/14872/14873/08-41/2020 є технічно неспроможними, а тому, на думку суду, не є об`єктивними, а саме :
-комплексної судової транспортно-трасологічної та автотехнічної експертизи з дослідження обставин та механізму дорожньо- транспортної пригоди № ED-1-3-313/16 від 30.03.2016 року, оскільки даний висновок грунтується виключно на показах обвинуваченого та не узгоджується з іншими доказами в справі.
-комісійної комплексної судово-медичної та автотехнічної та транспортно-трасологічної експертизи за №8167/17-52;199/17 було виявлено ряд суперечностей, які суттєво вплинули на підсумкові висновки експертів.
Так судово-медичний експерт ОСОБА_38 під час свого дослідження дійшов до наступних висновків:
«5) На передній поверхні правого стегна, в нижній третині на границі з середньою третиною, розташовується синець , у формі круга, з чіткими контурами, нижній край якого знаходиться на 6 см вище колінного суглобу, фіолетово-багряного кольору в діаметрі до 20 см, при розрізах виявлено крововилив на передній поверхні , в м`язах, а також на межі середньої та нижньої третини та скалковий бампер-перелом правої стегнової кістки, центр якого знаходиться на висоті 52-55 см від підошви стопи. 6) На передній поверхні правої гомілки в середній рвана рана, невизначеної форми, яка зяє на площі 3,0х2,0 см, …» (ст.5)
«Судово-медичний діагноз: Політравма. Закрита черепно-мозкова травма (рана лобної ділянки, субарахноїдальний кровополив, забиття речовини головного мозку та мозочка); - закрита тупа травма грудної клітки (множинні переломи ребер з обох сторін, розриви легень, забиття тканини легень, двобічний гемоторакс; - закрита тупа травма органів черевної порожнини, множинні розриви печінки, розриви селезінки, крововиливи в брижжі кишковника; забиття правої нирки: подвійний перелом хребта в шийному відділі між С6-С7 та у грудному відділі між Th-3-4 з повним розривом спинного мозку; - множинні багато скалкові перелому кісток тазу, розрив сечового міхура; - закритий багатоскалковий (бпмпер) переломправого стегна в середній третині; - відкритий багатоскалковий перелом великогомілкоової кістки; садна обличчя, тулуба та кінцівок.» (ст.8)
« 2. Всі, вказані, в п.1., тілесні ушкодження мають ознаки прижиттєвого походження і утворились в наслідок дії на тіло тупих-твердих предметів, які діяли, спереду назад, з достатньою силою, за умов шляхово-транспортної пригоди, при прямому первинному контакті, правою половиною тіла (праве стегно, права гомілка пішохода), з виступаючими частинами легкового автомобіля, що рухався в зустрічному напрямку, наданням тілу прискоренням і подальшим падінням, та контакті з тупими-твердими предметами, ймовірніше з переважаючою контактуючою поверхнею (з дорогою), з послідуючим волочінням тіла, враховуючи характер і тяжкість ушкоджень, можна припустити переїзду через тіло.(ст.9)
Згідно описової частини висновку експерта, всі ушкодження, на тілі гр. ОСОБА_13 , утворились за малий проміжок часу, майже одночасно, мають ознаки прижиттєвого походження і відповідають строку настання, який вказаний у постанові слідчого про призначення, судово-медичної, експертизи, тобто 28. 12.2015 року.
На момент отримання травми, громадянка ОСОБА_13 розташовувалась лицем до травмуючого предмету, тобто передньою частиною тіла, з якою і виник первинний контакт з транспортним засобом, що рухався (праве стегно, права гомілка пішохода), встановити чи рухалась на момент травми ОСОБА_13 , не представляється можливим.»
Остаточний висновок викладений наступним чином:
«1,6. Виходячи з механізму утворення та локалізації тілесних ушкоджень, у гр-ки ОСОБА_13 , а також пошкоджень на автомобілі ВАЗ- 2101, можна вважати, що при первинному контакті з передньою частиною вказаного автомобіля ОСОБА_13 знаходилась у положенні близькому до вертикального та була повернута до автомобіля, переважно, правою боковою поверхнею тіла.
2. Переконливих комплексних експертних даних, щодо переїзду автомобіля ВАЗ-2101 через ОСОБА_13 при її знаходженні на опорній поверхні у положенні близькому до горизонтального, у наданих матеріалах не міститься.» (ст.14)
За таких обставин даний висновок є сумнівним, оскільки судовий медик в судово-медичній частині дослідження стверджує про інше, а саме про те що, потерпіла знаходилась лицем до автомобіля, який рухався на зустріч.
Версія, що потерпіла розташовувалась у положенні близькому до вертикального та була повернути до автомобіля переважно, правою боковою поверхнею тіла, з`явилась в синтезуючій частині висновку. При цьому експертом при описанні тілесних ушкоджень правої ноги потерпілої не зазначено зовнішніх тілесних ушкоджень, які розташовувались на правій передній частині правого стегна та на передній поверхні правої гомілки. З правої бокової сторони правого стегна та правої гомілки тілесні ушкодження відсутні (див. судово-медичну частину висновку), що виключає контакт потерпілої з автомобілем саме в праву бокову частину правої ноги.
Тобто, судовий медик вказує на те, що права передня частина автомобіля ВАЗ, переважно контактувала з правою передньою частиною тіла потерпілою, а автотехніки вказують на праву бічну частину контактування, тобто, що потерпіла була повернута до автомобіля правою бічної частиною, тобто перетинала проїзну частину зліва праворуч.
Під місцем зіткнення (наїзду) в практиці проведення транспортно-трасологічних та автотехнічних досліджень розуміють розташування точки (ділянки) на опорній поверхні (проїзній частині, узбіччі, розділювальній смузі, тощо), яка є проекцією зони первинного контактування деталей транспортних засобів на неї. Суттєвими трасологічними ознаками, які об`єктивно можуть свідчити про фактичне розташування транспортних засобів в процесі зіткнення відносно елементів дороги (проїзної частини), в загальному випадку є [4]:
- сліди, залишені транспортним засобом (сліди руху (пересування) коліс, подряпин, які залишають пошкоджені деталі, сліди рідини);
- сліди, що утворились після зіткнення об`єктами (деталями), які відокремились від транспортного засобу;
- розташування зон осипу дрібних деталей чи часток (ґрунту, льоду, уламків скла, пластмас), що відокремились від транспортного засобу в процесі зіткнення;
- розташування зупинених після ДТП транспортних засобів.
Враховуючи Методику транспортно-трасологічної експертизи по слідовій інформації, що зафіксовано у протоколі огляду ОМП не можливо встановити у категоричній формі місце наїзду на пішохода у поперечному напрямку відносно елементів проїзної частини, тільки у повздовжньому напрямку можливо провести відповідні розрахунки по осипу битого скла, що місце наїзду на пішохода імовірно находиться на відстані 4,5 …5,6м, що залежить тільки від швидкості руху автомобіля і це місце розташовується за межами проїзної частини, а саме на правому узбіччі.
Що стосується висновку експертів КНДІСЕ за №13269/13270/19-52 від 31.05.2019 року, то експерти прийшли до висновку, що протирічить Методиці.
Мовою оригіналу: - «1-4. Місце наїзду мало знаходиться біля краю проїзної частини. Однозначно визначити з якої сторони краю на проїзній частині чи на узбіччі не виявляється можливим,»
Якщо вважати, що експерти мали на увазі, що «місце наїзду могло знаходиться біля краю проїзної частини.» - це одна відповідь, яка протирічить висновку експертам, так як згідно Методики можна стверджувати, що у повздовжньому напрямку місце наїзду на пішохода розташовується перед осипом битого скла та пластмаси, що стосується місця наїзду на пішохода у поперечному напрямку відносно елементів проїзної частини, то стверджувати про місце наїзду на пішохода на проїзній частині можна лише за умови коли автомобіль «стрибав» по дорозі, то ліворуч то праворуч.
Крім того, необхідно констатувати, що за умови версії водія щодо перебігу подій під час ДТП, де він вказує, що потерпіла перетинала проїзну частину зліва праворуч, то в такому випадку у нього виникає небезпека для руху і він не має право маневрувати, тобто змінювати траєкторію руху, а тільки термінового гальмувати, оскільки вимога п. 12.3 ПДР України вимагає:
Згідно п. 12.3 ПДР „... У разі виникнення небезпеки для руху або перешкоди, яку водій об`єктивно спроможний виявити, він повинен негайно вжити заходів для зменшення швидкості аж до зупинки транспортного засобу або безпечного для інших учасників руху об`їзду перешкоди.
Технічний зміст наведеної норми ПДР України полягає в тому, що під час руху постійно змінюється дорожньо-транспортна ситуація, тобто перед транспортним засобом можуть виникати небезпеки або перешкоди для руху, на які водій повинен реагувати зменшенням швидкості руху аж до повної зупинки транспортного засобу або безпечним маневруванням.
Джерелом небезпеки може бути матеріальний (фізичний) об`єкт, що загрозливо наближається до смуги руху транспортного засобу, а також інші обставини, що вимагають негайних дій у відношення до керування транспортним засобом ( технічна несправність транспортного засобу, сигнал світлофора, що забороняє рух, дії інших учасників дорожнього руху, що не виконують установлені Правила тощо).
Обов`язковою умовою адекватних дій водія при появі перешкоди або небезпеки є об`єктивна можливість їхнього своєчасного виявлення. Тому під час розгляду матеріалів ДТП обов`язково встановлюють , коли саме водій у конкретних умовах об`єктивно мав можливість виявити перешкоду або небезпеку, і уже виходячи з цього розраховується технічна можливість попередження ДТП при даному ресурсі часу.
Зниження швидкості руху і повна зупинка транспортного засобу це повна гарантія попередження ДТП у випадку виникнення небезпеки для руху, але якщо дорожня обстановка, ширина проїзної частини, відсутність транспортних засобів на сусідніх смугах руху дозволяють об`їхати перешкоду, не застосовуючи гальмування, то водій може поступити, хоча це небажано робити лише при наявності резервного часу, якщо перешкода нерухома або коли гальмування вже не може запобігти ДТП. В умовах раптової появи небезпеки і неможливості передбачити розвиток ситуації рекомендується застосовувати гальмування транспортного засобу. Не допускається збільшення швидкості автомобіля з метою проскочити повз або перед рухомим об`єктом який створив перешкоду або небезпеку для руху.
А вимоги п. 1.10 вказують на те, що:
- небезпека для руху це зміна дорожньої обстановки (утому числі поява рухомого об`єкта, який наближається до смуги руху транспортного засобу чи перетинає її) або технічного стану транспортного засобу, яка загрожує безпеці дорожнього руху і змушує водія негайно зменшити швидкість або зупинитися. Окремим випадком небезпеки для руху є рух у межах смуги руху транспортного засобу назустріч загальному потоку;
- перешкода для руху - нерухомий об`єкт у межах смуги руху транспортного засобу або об*єкт, що рухається попутно в межах цієї смуги (за винятком транспортного засобу, що рухається назустріч загальному потоку транспортних засобів) і змушує водія маневрувати або зменшувати швидкість аж до зупинки транспортного засобу;
Таким чином, вимоги п. 12.3 ПДР України чітко вказують, що під час виникнення небезпеки водію автомобіля, він повинен терміново зупинити автомобіль, а коли є перешкода для руху, то в такому випадку законодавець дозволяє водію маневрувати.
Вихідні дані про видимість пішохода (18,6 м) та видимість елементів дороги (75 м), які були отримані зі слів ОСОБА_6 під час слідчого експерименту 21 січня 2016 року також суперчливими та нелогічними, оскільки не відомо чому елементи дороги (покриття проїжджої частини, узбіччя, та ін.) видно на 75 м, а пішохода на проїжджій частині дороги видно тільки на 18,6 м.
Схема ДТП, складена під час даного слідчого експерименту очевидно не відповідає схемі огляду місця події. Так, вказане ОСОБА_6 під час слідчого експерименту місце наїзду на пішохода знаходиться дорозі на відстані біля 7 м від поперечної уявної лінії стіни будинку АДРЕСА_3 , та на відстані 1 м від краю проїжджої частини. Згідно протоколу огляду місця події від 23 грудня 2015 року початок осипу скла з фари автомобіля розміщений на узбіччі на відстані 17,1 м від поперечної уявної лінії стіни будинку АДРЕСА_3 та на відстані 1 м від краю проїжджої частини.
За таких обставин експертом автотехніком ОСОБА_39 у висновку експерта №59а від 29 січня 2016 року цілком обгрунтовано було зазначено про технічну неспроможність показів ОСОБА_6 та про неможливість використання їх при автотехнічних та трасологічних дослідженнях, оскільки використання цих показів призведе до хибних висновків.
Аналогічного висновку про технічну неспроможність показів ОСОБА_6 в процесі проведення слідчого експерименту від 21.01.2016 про розташування місця наїзду на пішохода дійшли експерти в висновку № 2053/14872/14873/08-41/2020 за результатами проведення повторної коплексної транспортно-трасологічної, автотехнічної та судово-медичної експертизи від 27.10.2020 т.2 (а. с. 222).

Суд критично оцінює показання обвинуваченого про те, що спиртні напої він вживав після скоєння ДТП, як намагання уникнути обтяжуючу вину обставину, оскільки такі показання не узгоджуються з іншими доказами в справі, а саме: виявлення порожніх пляшок від пива в салоні автомобіля свідчить про те, що ОСОБА_6 вживав пиво в автомобілі до вчинення ДТП, а не в гаражі, як він вказав під час допиту, оскільки він вказував, що в гаражі пив горілку, та показаннями свідка ОСОБА_40 про те, що коли ОСОБА_6 завіз його, то пляшки з пивом були повні.

Суд кваліфікує дії ОСОБА_6 за ч. 2 ст. 286 КК України, тобто порушення правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, що спричинили смерть потерпілого, за ч. 1 ст. 135 КК України, тобто завідоме залишення без допомоги особи, яка перебуває в небезпечному для життя стані і позбавлена можливості вжити заходів до самозбереження, коли він сам поставив потерпілого в небезпечний для життя стан.

При призначенні покарання суд керується вимогами ст. 65 КК України, та враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.
Обставин, що пом`якшують покарання ОСОБА_6 не встановлено, оскільки суд не може врахувати щире каяття, яке зазначено в обвинувальному акті як обставину, яка пом`якшує покарання, так як воно припускає критичну оцінку особою своєї злочинної поведінки шляхом визнання вини й готовності нести кримінальну відповідальність, проте під час тривалого судового розгляду ОСОБА_6 не довів висловлене ним каяття жодними діями як-то висловлення співчуття родині загиблої, вибачення перед потерпілими, відшкодування заподіяної матеріально шкоди в повному розмірі, відшкодуванням моральної шкоди, хоча за час тривалого розгляду справи мав таку можливість, але обмежився тільки частковим відшкодування витрат на поховання загиблої.
Обставини, що обтяжують покарання ОСОБА_6 є вчинення кримінальних правопорушень у стані алкогольного сп`яніння.
Враховуючи наведене, характер та тяжкість вчиненого злочину, особу обвинуваченого, задовільну характеристику, його ставлення до вчиненого злочину, суд призначає покарання ОСОБА_6 у виді позбавлення волі з позбавленням права керування транспортними засобами.
Таке покарання, на думку суду, є необхідним та достатнім для його виправлення та попередження вчинення нових злочинів.
Потерпілий ОСОБА_9 подав цивільний позов до обвинуваченого ОСОБА_6 про відшкодування моральної шкоди в сумі 600000 грн. та витрат по похованню 23870 грн.
Свої позовні вимоги потерпілий ОСОБА_9 обґрунтовує тим, що внаслідок ДТП загинула його дружина, з якою прожив більше 32 років, що призвело до душевних страждань, погіршився душевний спокій, які спричинили зміни у його повсякденному житті, а також те, що ОСОБА_6 з моменту настання події не попросив пробачення за скоєне, не відшкодував в повному обсязі кошти, які були потрачені на поховання дружини.
В судовому засіданні потерпілий цивільний позивач підтримав поданий цивільний позов до обвинуваченого ОСОБА_6 .
В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_6 позовні вимоги про відшкодування матеріальної шкоди визнав повністю на суму 23870 грн., позовні вимоги про відшкодування моральної шкоди визнав частково, зазначивши, що за відсутності необхідних коштів, позбавлений можливості повністю відшкодувати моральні втрати потерпілого, витрати на правову допомогу - повністю.
Заслухавши думки учасників судового розгляду, оглянувши та дослідивши подані докази в їх сукупності, суд приходить до висновку про необхідність задоволення даного цивільного позову.
У відповідності до вимог ст.128 КПК України особа, якій правопорушенням завдано шкоди, має право під час кримінального провадження пред`явити цивільний позов.
Відповідно до вимог п. 3 ч. 2 ст.11 ЦК України передбачено, що підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є завдання майнової (матеріальної) та моральної шкоди іншій особі.
Згідно роз`яснень, що містяться в п. 3 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 4 від 31 березня 1995 року "Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди" під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб.
Статтею 23ЦК України визначено, що моральна шкода полягає у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я, протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів. Особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав.
Підстави відповідальності за завдану моральну шкоду, передбачені ст.1167 ЦК України і полягають у її відшкодуванні особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім завдання шкоди ушкодженням здоров`я внаслідок дії джерела підвищеної небезпеки, яка відшкодовується незалежно від вини особи, яка її завдала.
Частиною 1 ст. 1168 ЦК України визначено, що моральна шкода, завдана каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я, може бути відшкодована одноразово або шляхом здійснення щомісячних платежів.
Відповідно до вимог ч. 4 ст. 1193 ЦК України, суд може зменшити розмір відшкодування шкоди, завданої фізичною особою, залежно від її матеріального становища, крім випадків, коли шкоди завдано вчиненням злочину.
Беручи до уваги вищевказані вимоги Закону, визначаючи розмір грошового відшкодування в рахунок моральної шкоди потерпілому ОСОБА_9 , на підставі вимог ст. 1167 ЦК України, суд враховує матеріальний стан відповідача, його молодий вік, вимоги розумності та справедливості, тяжкість вчиненого злочину, тяжкість наслідків вчиненого кримінального правопорушення, обставини завдання такої шкоди, що призвели до смерті ОСОБА_13 , а також причинно-наслідковий зв`язок між таким злочинним діянням обвинуваченого та спричиненими наслідками у виді моральної шкоди, заподіяної її чоловіку ОСОБА_9 , глибину фізичних і душевних страждань потерпілого, зміни в його повсякденному житті, порушення нормальних життєвих зв`язків, за вказаних обставин, судом, оцінюються моральні страждання, завдані потерпілому внаслідок смерті члена сім`ї, і які не є одномоментними, адже загибель близької людини - спричиняє довгострокову і непоправну душевну біль і тугу від такої втрати, характер та тривалості заподіяних йому моральних, душевних, психічних страждань, тяжкості вимушених змін у його житті та ступеня вини обвинуваченого, сума грошового відшкодування моральної шкоди на користь ОСОБА_9 підлягає повному стягненню у розмірі 600 000 грн., що відповідає засадам розумності, виваженості та справедливості.
Вирішуючи питання стосовно цивільного позову потерпілого - ОСОБА_9 в частині стягнення матеріальної шкоди, а саме: витрат на поховання у розмірі 23870 грн суд вважає, що він підлягає повному задоволенню виходячи з наступного.
Судом встановлено, що потерпілому спричинено матеріальну шкоду, пов`язану з похованням дружини, матеріальна шкода документально підтверджена, а оскільки вказана матеріальна шкода знаходиться у прямому причинному зв`язку з протиправними діями обвинуваченого, то суд вважає, що з обвинуваченого ОСОБА_6 на користь потерпілого ОСОБА_9 слід стягнути у відшкодування матеріальної шкоди 23870 грн., задовольнивши його позовні вимоги в цій частині.
Вирішуючи питання стосовно заявлених вимог потерпілого ОСОБА_9 в частині відшкодування витрат за надання йому правової допомоги адвокатом ОСОБА_11 , суд вважає, що він підлягає повному задоволенню.
На підтвердження понесених судових витрат на правничу допомогу, представником потерпілого - адвокатом ОСОБА_11 було надано ордер серії ВН № 003698 від 28.03.2016, Квитанцію від 08 квітня 2016 року (т. 1 а. с. 21, 30), які суд приймає до уваги, як належні докази по справі.
На підставі викладеного, суд приходить до висновку, що вимоги потерпілого в частині відшкодуванні послуг за надання ОСОБА_9 правової допомоги адвокатом ОСОБА_11 , підлягають задоволенню повністю і стягненню у розмірі 3000 грн.
Суд стягує з обвинуваченого витрати, які поніс потерпілий за проведення експертизи.
У відповідності до вимог ст.ст. 100, 122 КПК України суд вирішує долю речових доказів та приймає рішення по питанню процесуальних витрат за проведення експертиз, які слід стягнути з обвинуваченого з ОСОБА_6 в повному обсязі.
На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 371, 374 КПК України, суд

З А С У Д И В:
Визнати винним ОСОБА_6 у скоєнні злочинів, передбачених ч. 2 ст. 286, ч. 1 ст. 135 КК України і призначити йому покарання:
- за ч. 2 ст. 286 КК України у виді 4 (чотирьох) років позбавлення волі з позбавленням права керувати транспортними засобами на строк 3 роки;
- за ч. 1 ст. 135 КК України у виді 1 (одного) року позбавлення волі.
На підставі ст. 70 КК України, за сукупністю злочинів, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим призначити остаточне покарання ОСОБА_6 у виді 4 (чотирьох) років позбавлення волі з позбавленням права керувати транспортними засобами на строк 3 роки.
Строк відбуття покарання рахувати з часу звернення вироку до виконання.
Цивільний позов задовольнити повністю.
Стягнути з ОСОБА_6 , жителя АДРЕСА_2 на користь ОСОБА_41 моральну шкоду в розмірі 600000 (шістсот тисяч ) гривень та витрати по похованню 23870 грн (сорок три тисячі вісімсот сімдесят гривень).
Стягнути з ОСОБА_6 на користь ОСОБА_41 витрати на залучення експертів за проведення повторної комплексної транспортно-трасологічної, автотехнічної та судово-медичної експертизи вартістю 5598,02 (п`ять тисяч п`ятсот дев`яносто вісім) гривень 02 коп.
Стягнути з ОСОБА_6 на користь ОСОБА_41 витрати на правову допомогу в розмірі 3000 гривень.
Стягнути з ОСОБА_6 на користь держави витрати на залучення експертів під час здійснення досудового розслідування в розмірі 2151 (дві тисячі сто п`ятдесят одну ) гривню 28 коп. з них:
- у зв`язку з проведенням криміналістичної експертизи № 32 Т від 17.07.2016 року вартістю 491 грн. 04 коп.;
-у зв`язку з проведенням авто-технічної транспортно-трасологічної експертизи № 59 а від 29.01.2016 вартістю 738 грн. 64 коп.;
-у зв`язку проведенням експертизи технічного стану № 17/16-21 від 24.02.2016 вартістю 921. грн. 60 коп.
Речові докази направити за належністю.
Вирок може бути оскаржений до Вінницького апеляційного суду через Крижопільський районний суд Вінницької області на протязі 30 днів з дня його проголошення.
Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення Вінницьким апеляційним судом.
Копію вироку після його проголошення негайно вручити обвинуваченому та прокурору, інші учасники судового провадження копію вироку мають право отримати в суді.
Суддя