Справа № 645/6097/21
Провадження № 1-кп/645/683/21
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
21 вересня 2021 року м. Харків
Фрунзенський районний суд м. Харкова в складі: головуючого - судді ОСОБА_1 секретаря судових засідань ОСОБА_2 , за участю прокурора Немишлянської окружної прокуратури м.Харкова Харківської області ОСОБА_3 , захисника обвинуваченого ОСОБА_4
ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, уродженця м. Харкова, з середньою освітою, не одруженого, офіційно не працевлаштованого, раніше судимого 24.02.2021 вироком Фрунзенського районного суду м. Харкова за ст. 190 ч. 1 КК України до 200 годин громадських робіт, фактично проживаючого без реєстрації за адресою: АДРЕСА_1 ,
у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 115 КК України
20.06.2021 року, близько 01:00 години, більш точного часу в ході досудового розслідування не встановлено, ОСОБА_5 знаходився в гостях у свого знайомого ОСОБА_6 з його дозволу, за місцем мешкання останнього за адресою: АДРЕСА_2 , де в одній з кімнат квартири вони спільно розпивали спиртні напої. В ході вживання спиртних напоїв між ОСОБА_5 та ОСОБА_6 на підґрунті раптово виниклих особистих неприязних відносин відбувся словесний конфлікт, який переріс у боротьбу, при цьому ОСОБА_6 сидів на дивані, а ОСОБА_5 на табуреті ліворуч від нього. Під час боротьби ОСОБА_5 побачив на підлозі біля дивану кабель білого кольору, який взяв до рук, і в цей час у нього виник злочинний умисел на протиправне заподіяння смерті ОСОБА_6 , реалізуючи який, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер свого діяння та передбачаючи настання суспільно небезпечних наслідків своїх дій у вигляді смерті ОСОБА_6 та бажаючи їх настання, повернувся обличчям до ОСОБА_6 , обкрутив його шию кабелем та за допомогою сили рук почав стискати вказаний кабель, в результаті чого почав душити ОСОБА_6 , при цьому фіксуючи його грудну клітину коліном, що призвело до механічної асфіксії (задушення) останнього та настання смерті. Своїми умисними протиправними діями ОСОБА_5 спричинив ОСОБА_6 : тяжку асфіксію, яка утворилася внаслідок здавлення шиї петлею та яка призвела до смерті потерпілого, яка відповідно до п. 2.1.3 «Правил судово- медичного визначення ступеня тяжкості тілесних ушкоджень» відноситься до ТЯЖКИХ тілесних ушкоджень, небезпечних для життя; переломи двох лівих ребер (3,5-го), без ушкоджень плеври, які відповідно до п.2.2.1 «Правил судово-медичного визначення ступеня тяжкості тілесних ушкоджень» відносяться до ушкоджень СЕРЕДНЬОГО ступеня тяжкості; синець на тілі травматичного набряку з боку правого ока, дрібні садна на правій щоці та кінчику носу, які відносяться до категорії ушкоджень ЛЕГКОГО ступеня тяжкості. Причиною смерті ОСОБА_6 стала механічна асфексія від здавлення шиї петлею, внаслідок удавлення та задушення, з метою вбивства чи нанесення ушкоджень.
Допитаний в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_5 беззаперечно визнав себе винним у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 115 КК України, пояснив суду про обставини викладені вище, зазначив, що всі обставини, викладені в обвинувальному акті відповідають фактичним обставинам справи, події вчинення ним кримінального правопорушення вірно відображені. Дійсно в ніч з 19 на 20 червня 2021 року він знаходився в гостях у свого знайомого ОСОБА_6 , у них відбувся словесний конфлікт, який переріс у бійку, в ході якої він побачив на підлозі кабель, який взяв до рук, і в цей час він вирішив задушити ОСОБА_6 , повернувся обличчям до ОСОБА_6 , обкрутив його шию кабелем та за допомогою сили рук почав стискати вказаний кабель, при цьому тримав грудну клітину ОСОБА_6 коліном.
Враховуючи те, що обвинувачений повністю визнав свою вину в інкримінованому йому кримінальному правопорушенні, погоджується з кваліфікацією вчиненого ним кримінального діяння, розуміючи яка міра покарання загрожує, показання обвинуваченого повністю відповідають фактичним обставинам справи, які він не заперечує, а саме про обставини, характер та механізм нанесення тілесних ушкоджень ОСОБА_6 , прокурор не висловив жодних заперечень щодо встановлених обставин, суд відповідно до частини третьої статті 349 Кримінального процесуального кодексу України, визнав недоцільним дослідження доказів, поданих на підтвердження подій кримінальних правопорушень та винуватості обвинуваченого у їх вчиненні, обмежившись допитом обвинуваченого, дослідженням матеріалів кримінального провадження щодо речових доказів, процесуальних витрат та матеріалів, які характеризують особу обвинуваченого. При цьому судом з`ясовано правильність розуміння учасниками судового провадження змісту цих обставин, добровільність їхньої позиції та роз`яснено, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку.
З урахуванням повного визнання вини у вчинені вищенаведеного кримінального правопорушення, а також враховуючи думку учасників судового провадження, за відсутності заперечень та сумнівів у добровільності їх позиції, суд на підставі ст. 349 ч.3 КПК України визнає недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються, вважає за доцільне обмежитись дослідженням доказів, які стосуються особи обвинуваченого. При цьому судом з`ясовано, чи правильно розуміють зазначені особи зміст обставин, чи немає сумнівів у добровільності їх позиції. Учасникам процесу роз`яснено, що у такому випадку сторони будуть позбавлені права оскаржувати дані обставини в апеляційному порядку.
Відповідно до п.2 ч.1 ст. 324, ст. 368 КПК України, суд, вирішуючи питання про наявність в діях обвинуваченого ознак злочину і за якою статтею кримінального закону це діяння має кваліфікуватися, для визначення умислу, а також для відмежування конкретного діяння проти життя чи здоров"я особи від суміжного, при дослідженні доказів виходить із сукупності всіх обставин вчиненого діяння.
Конституція України визначила, що людина, її життя і здоров`я, честь і гідність, недоторканість і безпека визнаються в Україні найвищою соціальною цінністю (ст.3). Крім того, у ст. 27 Основного Закону держави гарантується невід`ємне право людини на життя і захист цього права є обов`язком держави. Такі положення Конституції України зумовлені нормами міжнародного права, зокрема в ч. 1 ст. 2 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (1950 р.) зазначено: «Право кожного на життя охороняється законом». Аналогічна норма міститься і в ч. 1 ст. б Міжнародного пакту про громадянські і політичні права (1966 р.) «Право на життя є невід`ємне право кожної людини. Це право охороняється законом».
Відповідно до п.2 Постанови ПВСУ від 07.02.2003 №2 «Про судову практику в справах про злочини проти життя і здоровя особи» умисне вбивство без кваліфікуючих ознак, передбачених ч.2 ст. 115 КК України, а також без ознак, передбачених статтями 116-118 КК, зокрема в обопільній сварці чи бійці або з помсти, ревнощів, інших мотивів, викликаних особистими стосунками винного з потерпілим, підлягає кваліфікації за ч. 1 ст. 115 КК. Об`єктивна сторона злочину характеризується; 1) діянням - посяганням на життя іншої особи; 2) наслідками у вигляді фізіологічної смерті потерпілого; 3) причинним зв`язком між вказаними діянням та наслідками. Суб`єктивна сторона умисного вбивства характеризується виною у формі умислу.
За таких обставин, враховуючи вищезазначене, суд за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінюючи кожний доказ, що наявний у провадженні, з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку, приходить до висновку про повну доведеність вини обвинуваченого у вчиненні інкримінованих йому кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 115 КК України.
Дії ОСОБА_5 суд кваліфікує в межах пред`явленого прокурором обвинувачення за ч. 1 ст. 115 КК України, як умисне протиправне заподіяння смерті іншій людині (вбивство).
Вину обвинуваченого ОСОБА_5 в скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 115 КК України суд вважає доведеною.
Згідно ст.66 КК України, обставиною, що пом`якшує покарання ОСОБА_5 суд вважає щире каяття, активне сприяння розкриттю кримінального правопорушення.
Оскільки кримінальне провадження розглядається в межах пред`явленого прокурором обвинувачення, обставин, які обтяжують покарання ОСОБА_5 передбачених ст. 67 КК України, судом не встановлено.
Вивченням в ході судового розгляду даних особи обвинуваченого встановлено, що він раніше засуджений вироком Фрунзенського районного суду м.Харкова від 24.02.2021 року за ч.1 ст. 190 КК України до 200 годин громадських робіт (справа №645/583/21, провадження №1-кп/645/457/21), решта судимостей погашені відповідно до ст. 89 КК України (вимога УІАЗ ГУНП в Харківській області від 22.06.2021 року), на обліку в психоневрологічному диспансері не перебуває (повідомлення КНП «Харківський міський психоневрологічний диспансер №3» №6501 від 13.07.2021 року), як вбачається з повідомлення КНП ХОР «Обласний наркологічний диспансер» від 01.07.2021 року №8669, ОСОБА_5 на диспансерному (профілактичному обліку) не перебуває.
Як вбачається з висновку судово-психіатричної №381 від 19.07.2021 року, ОСОБА_5 на теперішній час страждає на хронічні психічні захворювання у формі дисоціального розладу особистості та синдрому залежності внаслідок поєднаного вживання кількох психоактивних речовин (опіоїди, стимулятори) та алкоголю. Відповідно до свого психічного стану може усвідомлювати свої дії та керуватися ними. В період часу, якому відповідає правопорушення, ОСОБА_5 виявляв ознаки вищевказаних хронічних психічних захворювань та перебував у стані гострої неускладненої алкогольної інтоксикації, поза тимчасового розладу психічної діяльності. Міг усвідомлювати свої дії та керувати ними. ОСОБА_5 на теперішній час відповідно до свого психічного стану, застосування примусових заходів медичного характеру не потребує. .
Призначаючи ОСОБА_5 покарання, суд виходить з положень ст. 65 КК України, а саме - принципів законності, справедливості, індивідуалізації, а також достатності покарання для подальшого виправлення та попередження вчинення нових кримінальних правопорушень як самим обвинуваченим, так і іншими особами, враховує характер та ступінь тяжкості скоєного кримінального правопорушення, яке, за змістом ст. 12 КК України, є умисним особливо тяжким кримінальними правопорушеннями, наслідки вчинення кримінального правопорушення, обставину, що пом`якшує покарання, особу обвинуваченого, відношення обвинуваченого до скоєного злочину, а також вимоги ст. 50 КК України, що метою покарання є не тільки кара, а також виправлення засудженого, а також попередження вчинення нових кримінальних правопорушень, суд вважає необхідним та достатнім для виправлення ОСОБА_5 та запобігання вчиненню ним нових кримінальних правопорушень призначити покарання у виді позбавлення волі в межах санкції статті, яка передбачає відповідальність за вчинене, оскільки, дані про особу обвинуваченого, унеможливлює, на думку суду, призначити інше покарання, окрім позбавлення волі, оскільки його виправлення та попередження скоєння нових кримінальних правопорушень неможливо без ізоляції від суспільства.
Як вбачається начальника Немишлянського районного відділу філії Державної установи «Центр пробації» в Харківській області від 16.09.2021 року №24/24/3383-21, станом на 16.09.2021 року ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , засуджений 24.02.2021 року Фрунзенським районним судом м.Харкова за ч.1 ст. 190 КК України до покарання у виді 200 годин громадських робіт, не ознайомився з порядком та умовами відбування покарання, установлений строк громадських робіт не відбув.
Враховуючи те, що обвинувачений ОСОБА_5 раніше судимий:24.02.2021 року вироком Фрунзенського районного суду м.Харкова за ч.1 ст. 190 КК України до покарання у виді 200 годин громадських робіт, та маючи не погашену у встановленому порядку судимість, знову скоїв кримінальне правопорушення, то згідно ч.1 ст.71 КК України до призначеного покарання необхідно повністю приєднати не відбуте покарання за попереднім вироком, призначивши покарання з дотриманням положень ч.1ст.72 КК України.
Згідно п.1 п.п. «г» ч.1ст.72 КК України , при складанні покарань за сукупністю кримінальних правопорушень та сукупністю вироків менш суворий вид покарання переводиться в більш суворий вид виходячи з такого їх співвідношення: одному дню позбавлення волі відповідають вісім годин громадських робіт.
Також суд враховує положення ст. 73 КК України, відповідно до якої строки покарання обчислюються відповідно в роках, місяцях та годинах. При заміні або складанні покарань, а також у разі зарахування попереднього ув`язнення допускається обчислення строків покарання у днях.
Призначення такого покарання відповідає принципу необхідності і достатності для виправлення обвинуваченого, випливає з дотримання судом принципів «рівних можливостей» та «справедливого судового розгляду», встановлених ст.6 Конвенції про захист прав людини і основних свобод 1950 року.
У справі наявні процесуальні витрати, які у відповідності до ч. 2 ст. 124 КПК України підлягають стягненню з обвинуваченого на користь держави в особі експертних установ, які виконували експертні дослідження.
Питання про речові докази суд вирішує згідно ч. 9 ст. 100 КПК України.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 349, 373, 374, 395 КПК України суд, -
Визнати ОСОБА_5 винним у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 115 Кримінального кодексу Українита призначити покарання у виді 7 (семи) років позбавлення волі.
На підставі ч. 1 ст. 71 КК України, за сукупністю вироків, до покарання призначеного за даним вироком у виді 7 років позбавлення волі повністю приєднати невідбуте покарання за вироком Фрунзенського районного суду м. Харкова від 24.02.2021 року, у виді 200 годин громадських робіт, які згідно п.п. «г» п. 1 ст. 72 КК України (із розрахунку одному дню позбавлення волі відповідають 8 годин громадських робіт) перевести у 25 днів позбавлення волі та остаточно призначити ОСОБА_5 покарання у виді 7 (семи) років 25 (двадцять п`яти) днів.
Запобіжний захід ОСОБА_5 до набранням вироком законної сили та направлення його для подальшого відбуття покарання, суд вважає необхідним залишити раніше обраний у виді тримання під вартою у Державній установі «Харківський слідчий ізолятор».
Початок строку відбування покарання ОСОБА_5 відраховувати з моменту його фактичного затримання 20 червня 2021 року.
Речові докази одяг з трупа ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , в картонній коробці, опечатаний біркою СУ ГУНП в Харківській області, 5 (п`ять) недопалків цигарок ТМ «Rothmans» з приміщення ванної кімнати, 6 скляних чарок в картонній коробці, скляний бокал з битою ніжкою в картонній коробці, 2 (два) недопалки цигарок ТМ «Rothmans» та один без назви з кімнати №1, 3 (три) недопалки цигарок ТМ «Rothmans», «Neo», одна без назви, вилучені з кімнати №1, недопалок цигарки ТМ «Neo», вилучений з кімнати №3, кабель білого кольору у вигляді мотка, одноразовий медичний шприц, змиви з правої та лівої долонь, шиї трупа ОСОБА_6 , 4 (чотири) запальнички, металеву банку з написом «Revo», змив на ватну паличку з внутрішньої сторони дверей, змив на ватну паличку з електровимикача кімнати №1, пара кросівок «Unele Sam» в кортонній коробці, сліди папілярних візерунків на 5 ВЛС з: флакону від парфюма з кімнати №3, з шафи у коридор, з поверхні освіжувача повітря га столі в кімнаті №1, з флакону від парфюма у кімнаті №3, з кафелю у ванній кімнаті, які знаходяться на відповідальному зберіганні в камері зберігання речових доказів ВП №2 ХРУП №2 ГУНП в Харківській області, після набрання вироком законної сили знищити.
Речові докази хрест з металу жовтого кольору, виявлений на ліжку біля голови трупа ОСОБА_6 , ланцюжок із слідами розриву, виявлений в області шиї трупа ОСОБА_6 , паспорт громадянина України серія НОМЕР_1 та ксерокопію довідки про присвоєння ідентифікаційного номера № НОМЕР_2 на імя ОСОБА_6 , ікону в паперовому конверті, СУ ГУНП в Харківській області, які знаходяться на відповідальному зберіганні в камері зберігання речових доказів ВП №2 ХРУП №2 ГУНП в Харківській області, після набрання вироком законної сили, повернути потерпілій ОСОБА_7 .
Речові докази футболку сіру, штани чорні, вилучені під час особистого обшуку у ОСОБА_5 після набрання вироком законної сили, повернутиОСОБА_5 .
Вирок може бути оскаржений до Харківського апеляційного суду через Фрунзенський районний суд м. Харкова протягом 30 днів з дня його проголошення, засудженим, який перебуває під вартою, протягом 30 днів з дня вручення копію вироку.
Вирок набирає законної сили після закінчення строку апеляційного оскарження якщо таку скаргу не було подано. В разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.
Вирок який набрав законної сили є обов`язковим для осіб, які беруть участь у кримінальному провадженні, а також для всіх фізичних та юридичних осіб, органів державної влади та органів місцевого самоврядування, їх службових осіб і підлягає виконанню на всій території України.
Відповідно до приписів ч.6 ст. 376 КПК України копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому, прокурору.
Роз`яснити сторонам кримінального провадження право подати клопотання про помилування, право ознайомитися з журналом судового засідання і подати на нього письмові зауваження.
Роз`яснити, що учасники судового провадження мають право отримати копію вироку в суді.

Головуючий суддя: