ЧЕРНІВЕЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

27 вересня 2021 року м. Чернівці
Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ та справ про адміністративні правопорушення Чернівецького апеляційного суду в складі
Головуючого ОСОБА_1 ,
суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3
з участю секретаря ОСОБА_4
з участю учасників судового провадження: прокурора ОСОБА_5 , захисника ОСОБА_6 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційні скарги захисника ОСОБА_6 та обвинуваченого ОСОБА_7 на вирок Шевченківського районного суду м. Чернівці від 29 липня 2021року в кримінальному провадженні №0001786 щодо ОСОБА_7 , -
В С Т А Н О В И Л А :
Вироком Шевченківського районного суду м. Чернівців від 29 липня 2021 року ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця і жителя АДРЕСА_1 , українця, гр. України, з середньою освітою, не працюючого, одруженого, маючого на утриманні одну малолітню дитину, раніше судимого: вироком Глибоцького районного суду Чернівецької області від 23.05.2013 року за ст.ст. 307 ч.2, 185 ч.2 КК України на 6 років позбавлення волі з конфіскацією майна; вироком Шевченківського районного суду м. Чернівці від 25.10.2019 року за ст.185 ч.2 КК України на 3 місяці арешту; вироком Шевченківського районного суду м.Чернівці від 10.06.2020 року за ст.185 ч.2 КК України до покарання у виді 1 рік обмеження волі, звільненого від відбування покарання з випробуванням на підставі ст.75 КК України з іспитовим строком на 1 рік, визнано винуватим в учиненні злочину, передбаченого ст.185 ч.3 КК України і йому призначено покарання у виді 3 роки 2 місяці позбавлення волі.

На підставі ст.71 КК України за сукупністю вироків до призначеного покарання за цим вироком частково приєднано невідбуту частину покарання за вироком Шевченківського районного суду м. Чернівці від 10 червня 2020 року і остаточно призначено ОСОБА_7 покарання у виді 3 роки 4 місяці

ЄУНСС 727/2/21 провадження №11кп/822/352/21
головуючий у 1 інстанції ОСОБА_8
позбавлення волі.

Запобіжний захід ОСОБА_7 до набрання вироку законної сили залишено у виді тримання під вартою, початок строку відбування покарання йому визначено обчислювати з 17 грудня 2020року.

Вирішено долю речових доказів.

Згідно вироку суду, 06.11.2020 року, приблизно о 04:10 год. ОСОБА_7 перебував біля будинку №13 по вул. Гагаріна в м. Чернівці, скориставшись відсутністю сторонніх осіб, шляхом пошкодження навісного замка він проник до вказаного будинку, звідки таємно викрав майно потерпілого ОСОБА_9 , а саме: перфоратор марки «Вosh» вартістю 3000 грн., перфоратор марки «Макіта» вартістю 2500 грн., перфоратор марки «Workzone» вартістю 2800 грн., шліфувальну машину вартістю 200 грн., шуруповерт марки «Макіта» та дві батареї до нього та зарядний пристрій «Макіьа» загальною вартістю 800 грн., великий болторіз вартістю 450 грн., малий болторіз вартістю 120 грн.

Після вчинення кримінального правопорушення ОСОБА_7 з місця вчинення злочину пішов, а викраденим майном розпорядився на власний розсуд, чим спричинив потерпілому ОСОБА_9 майнову шкоду на загальну суму 13870 грн.

На цей вирок обвинувачений ОСОБА_7 та захисник ОСОБА_6 подали апеляційні скарги. В який просили скасувати оскаржуване рішення суду та закрити провадження у справі у зв`язку з не встановленням достатніх доказів для доведення винуватості ОСОБА_7 в суді і вичерпанням можливостей їх отримати.

На обґрунтування своїх вимог ОСОБА_7 вказував, що обвинувачення грунтується на недопустимих доказах. В справі відсутні прямі чи опосередковані докази, які вказували на те, що злочин вчинив він. Зазначав, що відеозапис, який досліджувався судом не є підтвердженням його вини, оскільки на ньому неможливо опізнати людину, яка зображена. В справі відсутні висновки експертиз, немає доказів, що потерпілий залишав в будинку викрадені речі і що він там робив ремонт. Власник будинку, в якому проводився ремонт, не був допитаний і дозвіл на проведення огляду його приміщення, не давав. При його затриманні працівники поліції не бачили в нього валізи з інструментами. Самі працівники поліції погрузили валізу з інструментами в автомобіль при його затриманні, хоча він їм говорив, що валіза не його.

Адвокат ОСОБА_6 вказувала, що відеозапис з відеокамери на будинку АДРЕСА_2 , який наданий потерпілим, не дає можливості ідентифікувати особу, яка вчинила крадіжку, свідків вчинення крадіжки не було, відбитків слідів рук та взуття ОСОБА_7 під час огляду місця події вилучено не було. Вважає, що не було жодного доказу, який би вказував на вчинення крадіжки обвинуваченим. Зазначала, що не здобуто доказів того, що викрадене майно належить потерпілому і що воно знаходилось на вказаним ним адресом, оскільки потерпілий не є власником приміщення, з якого було викрадено речі. Також не встановлено, чи дійсно потерпілий робив ремонт в тому приміщенні і заносив туди свої речі. Ще апелянт зазначав, що суд безпідставно відхилив клопотання сторони захисту про визнання окремих слідчих дій, а саме протоколу огляду предметів від 18.11.2020 р. та постанови про визнання оглянутих предметів речовими доказами і приєднання їх до матеріалів провадження, оскільки ці докази є похідними від проведеного слідчим огляду місця події від 06.11.2020 р., під час якого були вилучено будівельні інструменти і валіза, який суд визнав недопустимим доказом. При цьому адвокат посилався на окремі рішення Касаційного кримінального суду. Ще адвокат вказував, що суд неналежно оцінив відеозапис з бодікамер поліцейських, з якого вбачається, що обвинувачений заперечував належність йому виявленої неподалік від нього патрульними валізи. Ще апелянт посилався на окремі рішення ЄСПЛ, норми КПК України та ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Заслухавши доповідь судді, захисника ОСОБА_6 , яка просила задовольнити подані апеляційні скарги, посилаючись на обставини, що наведені в них, прокурора, який просив відмовити в задоволенні апеляційних скарг, перевіривши матеріали провадження та обговоривши доводи апелянтів, колегія суддів вважає, що апеляційні вимоги обвинуваченого та захисника є безпідставні і в задоволенні їхніх скарг необхідно відмовити.

Винуватість ОСОБА_7 у вчиненні злочину, передбаченого ст.185 ч.3 КК України при обставинах, що наведені у вироку, повністю доведена дослідженими в суді доказами, яким дана правильна юридична оцінка.

Так, потерпілий ОСОБА_9 в судовому засіданні дав показання, що 06.11.2020 р. в нього були викрадені речі, які зазначені в обвинувальному акті. Він допомагав своєму товаришу робити ремонт в приміщенні по АДРЕСА_3 і там залишив свої інструменти. Приміщення він закривав на навісний замок. У зв`язку з крадіжкою він звернувся в поліцію.

Свідок ОСОБА_10 дав показання, що під час патрулювання він з напарником побачили обвинуваченого, який щось ніс. Коли вони під`їхали ближче, обвинувачений викинув з рук трубу. Вони провели поверхневий огляд обвинуваченого в неподалік від нього виявили валізу. Обвинувачений говорив, що валіза не його, після цього останнього було доставлено у відділ поліції, де було оглянуто валізу, в якій знаходились будівельні інструменти.

Свідок ОСОБА_11 в суді дав показання, що під час патрулювання в нічний час по вул. Гагаріна в м. Чернівці він з напарником побачили підозрілу особу, біля якого була велика валіза. Тією особою був обвинувачений, який заперечував те, що валіза належить йому. Після цього під`їхав автомобіль таксі і водій повідомив, що його викликав чоловік з великою валізою. Таксист дав номер мобільного телефона особи, яка його викликала і після перевірки було встановлено, що той номер належить ОСОБА_7 .

З переглянутого в судовому засіданні відеозапису з камери спостереження вбачається, що невідома особа чоловічої статі, відкривши двері, зайшла в приміщення по АДРЕСА_3 , і через пів години вийшла з приміщення, розмовляла по телефону, а через деякий час предметом продовгуватої форми намагалась збити закріплену на будівлі відеокамеру. З цього ж відеозапису вбачається, що до особи з валізою під`їхав патрульний автомобіль та автомобіль таксі і після спільного спілкування, працівники поліції погрузили валізу в службовий автомобіль, забрали з собою особу чоловічої статі і поїхали з місця зупинки.

Той факт, що особа, яка виходила з приміщення, з якого було вчинено крадіжку, в послідуючому намагалась предметом продовгуватої форми збити закріплену на будівлі відеокамеру, а під час зупинки автомобіля поліцейських ОСОБА_7 викинув з рук трубу, свідчить про те, що саме він вчинив крадіжку майна ОСОБА_9 та він намагався збити закріплену відеокамеру.

З протоколу огляду предметів від 18.11.2020р. та фототаблиці до нього вбачається, що предметом огляду були викрадені будівельні інструменти, перелік яких в своїй заяві про вчинене кримінальне правопорушення від 06.11.2020р. вказав потерпілий ОСОБА_9 .

Посилання апелянтів на те, що не здобуло доказів того, що ОСОБА_9 здійснював ремонт в приміщенні АДРЕСА_3 , заносив туди інструмент та залишав його там, є безпідставним та суперечить здобутим в судовому засіданні доказам, оскільки потерпілий сам про це вказував в своїй заяві та в судовому засіданні.

Необґрунтованим є також твердження захисника про недопустимість доказів у справі, а саме: протоколу огляду предметів від 18.11.2020 р. та фототаблиці до нього, оскільки працівники поліції в нічний час, як пізніше виявилось, біля приміщення, з якого було викрадено речі потерпілого, виявили обвинуваченого та валізу з речами, а сам ОСОБА_7 , біля якого була ця валіза, стверджував, що то не його речі.

Отже, на думку колегії суддів, суд прийшов до правильного висновку про винуватість ОСОБА_7 у вчиненні злочину, передбаченого ст.185 ч.3 КК України.

Оскільки ОСОБА_7 інкриміновано вчинення таємного викрадення чужого майна повторно та з проникненням в приміщення, посилання апелянтів на те, що відсутні свідки, які б вказували на вчинення ОСОБА_7 даного злочину, є безпідставним. Відсутність слідів пальців рук та взуття обвинуваченого на місці вчинення злочину ніяким чином не спростовує те, що саме ОСОБА_7 вчинив інкриміноване йому діяння.

Покарання обвинуваченому ОСОБА_7 призначено у відповідності до вимог ст.ст.65, 71 КК України.

Оскаржуваний вирок є законний та обґрунтований і підстав для його зміни чи скасування немає.

На підставі наведеного та керуючись ст.ст. 404, 405, 407, 418, 419 КПК України, колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ та справ про адміністративні правопорушення Чернівецького апеляційного суду,-

У Х В А Л И Л А :

В задоволенні апеляційних скарг обвинуваченого ОСОБА_7 та захисника ОСОБА_6 відмовити, а вирок Шевченківського районного суду м.Чернівці від 29 липня 2021 року по обвинуваченню ОСОБА_7 у вчиненні злочину, передбаченого ст.185 ч.3 КК України, залишити без змін.

Ухвала може бути оскаржена до Касаційного кримінального суду в складі Верховного Суду протягом трьох місяців з дня її проголошення, а засудженим ОСОБА_7 в той же строк з моменту вручення йому копії ухвали.

Головуючий ОСОБА_1

Судді ОСОБА_2

ОСОБА_3

Копія. Згідно з оригіналом: суддя