Справа № 348/2108/17
Провадження № 11-кп/4808/377/21
Категорія ст. 307 ч. 2 КК України
Головуючий у 1 інстанції ОСОБА_1
Суддя-доповідач ОСОБА_2
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
21 вересня 2021 року м. Івано-Франківськ
Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Івано-Франківського апеляційного суду в складі:

суддів ОСОБА_2 ,

ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

розглянувши у кримінальному провадженні № 0037721 апеляційну скаргу засудженого ОСОБА_5 на ухвалу Надвірнянського районного суду від 8.11.2017 року,

в с т а н о в и л а :

Цією ухвалою задоволено клопотання Міністерства юстиції України і приведено у відповідність із законодавством України вирок Кіровського районного суду м. Астрахані РФ від 27.04.2016 р. щодо засудженого ОСОБА_5 і визнано його засудженим за ст. 15 ч. 2, ст. 307 ч. 2 КК України до 6 років 6 місяців 6 днів позбавлення волі без конфіскації майна.
Строк відбування покарання йому обчислюється з 27.04.2016 р. та зараховано в покарання період тримання під вартою з 29.05.2015 р. по 26.04.2016 р.
На підставі ст. 72 ч. 5 КК України в редакції Закону № 838-VIII від 26.11.2015 строк перебування його під вартою з 29.05.2015 р по 26.04.2016 р. зараховано у строк відбутого покарання з розрахунку 1 день попереднього увязнення за 2 дні позбавлення волі.
Засуджений ОСОБА_5 подав апеляційну скаргу, в якій вважає ухвалу суду незаконною й необґрунтованою, оскільки суд не в повній мірі дотримався вимог закону. Через пом`якшення покарання на Україні йому російські суди відмовили у екстрадиції. На його думку суд першої інстанції мав призначити йому покарання у вигляді позбавлення волі на 9 років 6 місяців, як у вироку Кіровського районного суду м. Астрахань РФ, тому просить ухвалу суду в цій частині змінити.
Апеляційний розгляд проведено без участі сторін через їх неявку, їх участь не є обов`язковою.
З`ясувавши обставини даного провадження, заслухавши доповідь судді, доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга засудженого задоволенню не підлягає.

Відповідно до ст. ст. 50, 370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим, покарання законним й справедливим. Оскаржена ухвала суду в частині покарання цим нормам закону відповідає в повній мірі, підстав для її зміни чи скасування немає.

Фактично суд першої інстанції, привівши вирок суду РФ до законодавства України, пом`якшив покарання засудженого ОСОБА_5 , але він необґрунтовано просить залишити йому покарання, яке присудив суд РФ, тобто просить погіршити його правове становище, що є недопустимим за його апеляційною скаргою. Всі апеляційні доводи апелянта не узгоджуються з чинним законодавством України, тому не можуть бути задоволені.

Відповідно до ст. 10 ч.4 КК України громадяни України можуть відбувати покарання іноземних судів у визначеному порядку, якщо їх діяння є злочином за законодавством України.
Відповідно до ст. 10 «Конвенції про передачу засуджених осіб» від 21.03.1983 року у разі продовження виконання вироку держава виконання вироку дотримується характеру і тривалості покарання, призначеного державою винесення вироку.

Апеляційний суд визнає правомірним визначення судом засудженому ОСОБА_5 за ст. 15 ч. 2, ст. 307 ч. 2 КК України покарання з врахуванням положень ст. 68 ч. 3 КК України, згідно з якими за вчинення замаху на злочин строк покарання не може перевищувати двох третин максимального строку найбільш суворого виду покарання, передбаченого санкцією частини статті Особливої частини цього Кодексу.

Враховуючи, що санкція ст. 307 ч. 2 КК України передбачає найбільш суворий строк основного покарання у вигляді позбавлення волі до 10 років з конфіскацією майна, ОСОБА_5 за ст. 15 ч. 2, ст. 307 ч. 2 КК України не може бути визначено основне покарання більше 6 років 6 місяців 6 днів позбавлення волі, що й ухвалено судом першої інстанції.

Таким чином суд першої інстанції привів вирок суду РФ у повній відповідності до чинного законодавства України. Підстав для зміни чи скасування ухвали немає.

Крім того, апелянтом документально не доведено, що ним не пропущено апеляційний строк на оскарження ухвали суду першої інстанції від 8.11.2017 року, оскільки за матеріалами справи вказана ухвала була предметом дослідження судів першої та апеляційної інстанцій Російської Федерації з його участю, що ставить під сумнів дотримання ним терміну її апеляційного оскарження.

Порушень правових позицій Європейського суду з прав людини чи істотних процесуальних порушень у цьому провадженні не виявлено.

Керуючись ст.ст. 405, 407, 408, 418, 419, 610 КПК України, колегія суддів,

п о с т а н о в и л а :

Апеляційну скаргу засудженого ОСОБА_5 залишити без задоволення, ухвалу Надвірнянського районного суду від 8.11.2017 року щодо нього без змін.

Ухвала касаційному оскарженню не підлягає.

Судді: ОСОБА_2

ОСОБА_3

ОСОБА_4