Справа №753/8863/21 Головуючий в суді 1-ї інстанції - ОСОБА_1
Провадження №11-кп/824/1632/2022 Доповідач у суді 2-ї інстанції ОСОБА_2
27 січня 2022 року м. Київ
Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду в складі:
головуючого судді ОСОБА_2
суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4
при секретарі ОСОБА_5 ,
за участю:
прокурора ОСОБА_6 ,
обвинуваченого ОСОБА_7 ,
захисника - ОСОБА_8 ,
потерпілого - ОСОБА_9 ,
представника потерпілого - ОСОБА_10 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду матеріали провадження за апеляційною скаргою захисника ОСОБА_8 на вирок Дарницького районного суду м. Києва від 24 листопада 2021 року, яким
ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Прибережне, Ружинського району, Житомирської області, українця, громадянина України, з середньою освітою, не одруженого, не працюючого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 та проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , раніше судимого: 26.03.2009 року Ружинським районним судом Житомирської області за ч. 3 ст. 185 КК України до 3 років позбавлення волі, на підставі ст. 75 КК України звільнений від відбування призначеного покарання з випробуванням з встановленням іспитового строку 1 рік 3 місяці; 17.05.2010 року Ружинським районним судом Житомирської області за ч. 2 ст. 185, 71, КК України до 4 років позбавлення волі; 24.07.2017 року Дарницьким районний судом м. Києва за ч. 3 ст. 185 КК України до 3 років 6 місяців позбавлення волі
визнано винним у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 185 КК України та призначено йому покарання у виді арешту строком на 4 місяці.
Задоволено цивільний позов потерпілого. Стягнуто із ОСОБА_7 на користь потерпілого ОСОБА_9 матеріальну шкоду в розмірі 14 499 гривень 20 копійок, моральну шкоду в розмірі 10 000 гривень та витрати на правову допомогу в розмірі 10 000 гривень.

В С Т А Н О В И Л А:
Згідно вироку суду першої інстанції, ОСОБА_7 близько 02 год. 16 хв. 19.09.2020 року перебуваючи під парканом яким огороджено приватний будинок, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_3 , вирішив таємно, з корисливих мотивів та з метою особистого збагачення викрасти чуже майно.
Реалізуючи свій злочинний умисел, направлений на повторне таємне викрадення чужого майна, ОСОБА_7 , діючи умисно, з корисливих мотивів, усвідомлюючи протиправність своїх дій, скориставшись тим, що за його діями ніхто не спостерігає, таємно викрав з паркану камеру відео нагляду та світлодіодні ліхтарі марки «Ring Floodlight Camera Motion-Activated HD Security Cam Two-Way Talk and Siren».
Після чого, ОСОБА_7 разом з викраденим майном з місця вчинення злочину зник, тим самим завдав потерпілому ОСОБА_9 матеріальну шкоду на загальну суму 4499 гривень 20 копійок.
В апеляційній скарзі захисник обвинуваченого - адвокат ОСОБА_8 , просить вирок суду першої інстанції змінити в частині вирішення цивільного позову, а саме цивільний позов задовольнити частково, стягнути з обвинуваченого ОСОБА_7 на користь потерпілого ОСОБА_9 матеріальну шкоду в розмірі 4499 гривень 20 копійок, в частині стягнення матеріальної шкоди в розмірі 10 000, моральної шкоди в розмірі 10 000 та витрат на правову допомогу в розмірі 10 000 гривень - відмовити.
Зазначає, що висновки суду першої інстанції в частині вирішення цивільного позову не відповідають фактичним обставинам кримінального провадження, оскільки судом не враховано, що цивільним позивачем не надано до суду розрахунку витрат, та не обгрунтовано вимоги цивільного позову.
Вислухавши доповідь судді, доводи обвинуваченого та його захисника на підтримку вимог та доводів апеляційної скарги, пояснення потерпілого та його представника, які заперечували проти апеляційних вимог, думку прокурора, який вирок суду першої інстанції просив залишити без змін, перевіривши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку про відсутність підстав для її задоволення.
Відповідно до ч.1 ст.404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.
Згідно зі ст.370 КПК України, судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до статті 94 цього Кодексу. Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.
На думку колегії суддів, при ухваленні оскаржуваного вироку зазначених вимог закону судом першої інстанції було дотримано в повній мірі.
Суд першої інстанції розглянув кримінальне провадження відповідно до ч.3 ст.349 КПК України, оскільки проти цього не заперечували учасники судового провадження та визнав недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються. При цьому суд першої інстанції з`ясував, чи правильно розуміють зазначені особи зміст цих обставин, чи немає сумнівів у добровільності їх позиції, а також роз`яснив їм, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку.
Доведеність вини та правильність кваліфікації дій ОСОБА_7 за ч. 2 ст. 185 КК України підтверджується матеріалами кримінального провадження та в апеляційній скарзі не оспорюється.
Доводи апеляційної скарги про невідповідність висновків суду в частині вирішення цивільного позову фактичним обставинам кримінального провадження, не знайшли свого підтвердження в суді апеляційної інстанції.
Як передбачено ч. 2 ст. 127 КПК України, шкода, завдана кримінальним правопорушенням або іншим суспільно небезпечним діянням, може бути стягнута судовим рішенням за результатами розгляду цивільного позову в кримінальному провадженні.
Відповідно до ст. 128 КПК особа, якій кримінальним правопорушенням або іншим суспільно небезпечним діянням завдано майнової та/або моральної шкоди, має право під час кримінального провадження до початку судового розгляду пред`явити цивільний позов до підозрюваного, обвинуваченого або фізичної чи юридичної особи, яка за законом несе цивільну відповідальність за шкоду, завдану діями підозрюваного, обвинуваченого або неосудної особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння.
Положеннями ч. 1 ст. 124 КПК України установлено, що у разі ухвалення обвинувального вироку суд стягує з обвинуваченого на користь потерпілого всі здійснені ним документально підтверджені процесуальні витрати.
До таких витрат відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 118 цього Кодексу належать витрати на правову допомогу.
Згідно з п. 3 ч. 1 ст. 91 КПК України вид і розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, розмір процесуальних витрат, належить до обставин, які підлягають доказуванню у кримінальному провадженні.
У пункті 7 ч. 1 ст. 368 КПК України зазначено, що ухвалюючи вирок, суд повинен вирішити питання про те, чи підлягає задоволенню пред`явлений цивільний позов і, якщо так, на чию користь, в якому розмірі та в якому порядку.
Тобто при вирішенні цивільного позову суд зобов`язаний об`єктивно дослідити обставини справи, з`ясувати характер правовідносин, що склалися між учасниками, встановити розмір шкоди, заподіяної внаслідок вчинення злочину, а також визначити порядок її відшкодування.
Дані вимоги закону при вирішенні цивільного позову потерпілого ОСОБА_9 судом першої інстанції дотримано в повному обсязі.
Як вбачається з ст.1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті.
Згідно з ст.23 ЦК України, особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Ця шкода полягає, зокрема: у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна.
Пунктом 9 постанови Пленуму Верховного суду України «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» №4 від 31.03.1995 передбачено, що розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення, тощо) та з урахуванням інших обставин. Зокрема, враховуються стан здоров`я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, ступінь зниження престижу, ділової репутації, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану. При цьому суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості.
На думку колегії суддів судом першої інстанції при вирішення питання про стягнення з обвинуваченого завданої моральної шкоди враховано зазначені вимоги закону, надано оцінку тому, що у зв`язку з протиправними діями ОСОБА_7 , наслідком яких стало, зокрема, і порушенням системи охорони в належній ОСОБА_9 садибі, потерпілому завдано моральну шкоду, а відтак, стягнення судом першої інстанції з обвинуваченого ОСОБА_7 на користь потерпілого ОСОБА_9 моральної шкоди в розмірі 10 000 гривень відповідає засадам розумності, виваженості та справедливості.
Відповідно до ч.2 ст.120 КПК України, витрати на правову допомогу несе в тому числі цивільний відповідач.
У рішенні ЄСПЛ у справі «Лавентс проти Латвії» зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір.
При вирішенні питання про відшкодування витрат, пов`язаних із наданням цивільному позивачу - потерпілому ОСОБА_9 правової допомоги, районний суд у відповідності зі п.2 ч.3 ст.141 ЦПК України врахував обґрунтованість розміру таких витрат, зокрема те, що потерпілим було сплачено своєму представнику-адвокату ОСОБА_10 10 000 грн. 00 коп., що підтверджується квитанцією № ф-21-07-004/1 від 13.07.2021.
На підставі викладеного, виходячи із засад розумності, виваженості та справедливості, суд першої інстанції прийшов правильного висновку про необхідність задоволення цивільного позову потерпілого у частині стягнення з обвинуваченого ОСОБА_7 на користь потерпілого відшкодування матеріальної шкоди в розмірі 14 499 грн. 20 коп., моральної шкоди в розмірі 10 000 гривень, процесуальних витрат, пов`язаних із наданням потерпілому правової допомоги у розмірі 10 000 грн. 00 коп.
Таким чином, доводи апеляційної скарги щодо невірного вирішення судом питання цивільного позову, колегія суддів також вважає неспроможними, оскільки вирішуючи питання щодо заявленого цивільного позову, суд обгрунтовано стягнув з обвинуваченого на користь потерпілого ОСОБА_9 заявлені ним позовні вимоги, з чим погоджується колегія суддів.
Апеляційна скарга захисника не містить доводів, які б спростовували висновки суду першої інстанції в частині вирішення цивільного позову потерпілого, а тому колегія суддів, з урахуванням принципу змагальності сторін та доведенні сторонами перед судом переконливості своїх доказів, доводи апеляційної скарги захисника про незаконність вироку в частині вирішення цивільного позову вважає безпідставними та такими, що не грунтуються на матеріалах справи.
З урахуванням викладеного вирок суду першої інстанції відповідає вимогам закону, підстав для його зміни колегія суддів не вбачає, у зв`язку із чим залишає його без змін, а апеляційну скаргу захисника обвинуваченого - без задоволення.
Керуючись ст.ст.376, 404, 405, 407, 419 КПК України, колегія суддів,-
Апеляційну скаргу захисника залишити без задоволення, а вирок Дарницького районного суду м. Києва від 24 листопада 2021 року щодо ОСОБА_7 за ч. 2 ст. 185 КК України - без змін.
Ухвала суду може бути оскаржена в касаційному порядку протягом трьох місяців з дня її проголошення, а засудженим, який тримається під вартою, в той самий строк з дня вручення йому копії судового рішення.
Судді: