Справа № 159/4877/21 Провадження №11-сс/802/439/21 Головуючий у 1 інстанції: ОСОБА_1
Категорія:арешт майнаДоповідач: ОСОБА_2
ВОЛИНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

08 вересня 2021 року місто Луцьк

Волинський апеляційний суд у складі:
головуючого судді - ОСОБА_2 ,
суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
з участю секретаря судового засідання ОСОБА_5 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження , внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000752 від 20 серпня 2021 року, за апеляційною скаргою прокурора Ковельської окружної прокуратури ОСОБА_6 на ухвалу слідчого судді Ковельського міськрайонного суду Волинської області від 30 серпня 2021 року про відмову в задоволенні клопотання слідчого СВ Ковельського РУП ГУНП у Волинській області ОСОБА_7 №0000752 від 20 серпня 2021 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 388 КК України, про арешт майна,

В С Т А Н О В И В:

Слідчий СВ Ковельського РУП ГУНП у Волинській області ОСОБА_7 , за погодженням із прокурором у кримінальному провадженні ОСОБА_6 звернувся до Ковельського міськрайонного суду Волинської області з клопотанням про накладення арешту. Просив накласти арешт на автомобіль марки «Мерседес Е 124» д.н.з. НОМЕР_1 , в баку якого наявне дизельне пальне об`ємом 60 літрів, який було вилучено 19 серпня 2021 року за адресою: АДРЕСА_1 , які перебувають у користуванні ОСОБА_8 , заборонивши розпоряджатися вказаним майном та використовувати його.
Клопотання мотивував тим, що в провадженні Ковельського РУП ГУНП у Волинській області перебувають матеріали кримінального провадження, внесеного 20 серпня 2021 року до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000752, за ознаками вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.388 КК України. Вказує на те, що в ході проведення досудового розслідування встановлено, що 19 серпня 2021 року, близько 13 год. 00 хв., ОСОБА_8 , діючи умисно, перебуваючи за адресою: м. Ковель, вул. Володимирська, 156, здійснила дії, а саме - заправила в бак автомобіля марки «Мерседес Е 124», державний номерний знак НОМЕР_1 , дизельне пальне об`ємом 60 літрів з металевої бочки за допомогою паливно-роздавальної колонки, в якій міститься дизельне пальне, чим вчинила незаконні дії з описаним майном, просив клопотання задовольнити.
Ухвалою слідчого судді Ковельського міськрайонного суду Волинської області від 30 серпня 2021 року відмовлено в задоволенні клопотання слідчого СВ Ковельського РУП ГУНП у Волинській області ОСОБА_7 про арешт майна в межах кримінального провадження № 0000752.
Своє рішення слідчий суддя мотивував тим, що клопотання про арешт майна не містить належних обґрунтувань, а його матеріали - доказів, які підтверджували б необхідність накладення арешту на майно, як того вимагає ст. 171 КПК України.
В поданій апеляційній скарзі прокурор вважає ухвалу слідчого судді незаконною та такою, що підлягає скасуванню у зв`язку з невідповідністю висновків суду, викладених у судовому рішенні, фактичним обставинам справи та істотним порушенням вимог кримінального процесуального закону.
Вказує на те, що в провадженні СВ Ковельського РУП ГУНП у Волинській області перебувають матеріали кримінального провадження, внесеного 20 серпня 2021 року до ЄРДР за № 0000752, за ознаками вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.388 КК України. В ході проведення досудового розслідування встановлено, що ОСОБА_8 , діючи умисно, перебуваючи за адресою: АДРЕСА_1 , здійснила дії, а саме заправила бак автомобіля марки «Мерседес Е 124» д.н.з. НОМЕР_1 , дизельне пальне об» ємом 60 літрів, з металевої бочки за допомого паливно-роздавальної колонки в якій міститься дизельне пальне, чим вчинила незаконні дії з описаним майном.
Просить скасувати ухвалу та постановити нову, якою задовольнити клопотання про арешт тимчасово вилученого в ході огляду місця події майна у кримінальному провадженні №0000752.
Учасники судового розгляду в судове засідання не з`явилися, хоча про час та місце розгляду повідомлялися належним чином, що підтверджується телефонограмою від 07.09.2021, яка міститься в матеріалах провадження.
Крім того колегія суддів вважає, що сторона обвинувачення клопотання про накладення арешту на майно не підтримала та не довела законних підстав, які б слугували підставою для накладення арешту на майно у зв`язку з неявкою слідчого та прокурора в судове засідання.
Відповідно до ч.1 ст.172 КПК України, клопотання про арешт майна розглядається слідчим суддею, судом не пізніше двох днів з дня його надходження до суду, за участю слідчого та/або прокурора, цивільного позивача, якщо клопотання подано ним, підозрюваного, обвинуваченого, іншого власника майна, і за наявності - також захисника, законного представника, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження. Неприбуття цих осіб у судове засідання не перешкоджає розгляду клопотання.
Таким чином, неприбуття учасників судового розгляду не перешкоджає апеляційному розгляду відповідно до вимог ч.1 ст.172 КПК України.
Заслухавши доповідача, який виклав суть ухвали слідчого судді та доводи апеляційної скарги, дослідивши матеріали провадження, апеляційний суд доходить висновку, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає з таких підстав.
Матеріалами провадження стверджується, що 20.08.2021 до Єдиного реєстру досудових розслідувань внесені відомості № 0000752 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.388 КК України.
Згідно з положеннями п.7 ч.2 ст.131 КПК України, одним із видів заходів забезпечення кримінального провадження є арешт майна.
Розглядаючи клопотання про накладення арешту на майно, в порядку статей 170-173 КПК України, для прийняття законного та обґрунтованого рішення слідчий суддя повинен з`ясувати усі обставини, які передбачають підстави для арешту майна або відмови у задоволенні клопотання про арешт майна.
Апеляційний суд доходить висновку, що слідчим суддею при винесенні оскаржуваного рішення вказані вимоги закону дотримані.
Положення ч.1 ст.167 КПК України регламентують, що тимчасовим вилученням майна є фактичне позбавлення підозрюваного або осіб, у володінні яких перебуває зазначене у частині другій цієї статті майно, можливості володіти, користуватися та розпоряджатися певним майном до вирішення питання про арешт майна або його повернення, або його спеціальну конфіскацію в порядку, встановленому законом.
Відповідно до ст.98 КПК України, речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюється під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.
З матеріалів провадження вбачається, що 19.08. 2021 близько 13 год. 00 хв., ОСОБА_8 , діючи умисно, перебуваючи за адресою: АДРЕСА_1 , здійснила дії, а саме - заправила в бак автомобіля марки «Мерседес Е 124», державний номерний знак НОМЕР_1 , дизельне пальне об`ємом 60 літрів з металевої бочки за допомогою паливно-роздавальної колонки, в якій міститься дизельне пальне, чим вчинила незаконні дії з описаним майном.
Відповідно до приписів ч.2 ст.131 КПК України, арешт майна є одним з видів заходів забезпечення кримінального провадження, а, отже, за правилами ст.132 КПК України, його застосування не допускається, якщо слідчий, прокурор не доведе, що: потреби досудового розслідування виправдовують такий ступінь втручання у права і свободи, про який йдеться у клопотанні слідчого або прокурора; може бути виконане завдання, для виконання якого слідчий, прокурор звертається з клопотанням.
Згідно із положеннями ч.2 і ч.3 ст.170 КПК України, арешт майна допускається з метою забезпечення збереження речових доказів. В цьому випадку арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.
Апеляційний суд погоджується із висновком слідчого судді про те, що стороною обвинувачення не доведена наявність підстав для накладення арешту на вказане майно.
Вимоги ч.ч.1, 2 ст.100 КПК України регламентують, що речовий доказ, який був наданий стороні кримінального провадження або нею вилучений, повинен бути якнайшвидше повернутий володільцю, крім випадків, передбачених статтями 160-166, 170-174 цього Кодексу.
Зокрема, як вбачається з матеріалів провадження, відсутня постанова про визнання вказаних автомобіля та дизельного палива речовими доказами.
Відповідно до ч.1 ст.388 КК України, кримінальна відповідальність за вказаною статтею настає у разі розтрати, відчуження, приховування, підміна, пошкодження, знищення майна або інші незаконні дії з майном, на яке накладено арешт, із заставленим майном або майном, яке описано, чи порушення обмеження (обтяження) права користуватися таким майном, здійснене особою, якій це майно ввірено, а також здійснення представником банку або іншої фінансової установи банківських операцій з коштами, на які накладено арешт.
Тому апеляційний суд погоджується із висновком слідчого судді про те, що матеріали провадження не місять даних, які вказували б на те, що дизельне паливо та паливно-роздавальна колонка є речовими доказами.
Крім того, згідно з ухвалою слідчого судді Ковельського міськрайонного суду Волинської області від 13.08.2021, у задоволенні клопотання дізнавача СД Ковельського РУП ГУНП у Волинській області ОСОБА_9 про арешт майна в частині арешту металевої цистерни об`ємом 10 м.куб. із вмістом рідини з характерним запахом нафтопродуктів (дизельним пальним), що знаходиться у цистерні на рівні 1 м від дна, та паливно - розливальної колонки з маркувальними позначеннями «HOC - 17 - 2 - 2/ON - N», серійний № 0103028, разом із шлангом та паливним пістолетом, відмовлено.
Отже, в матеріалах кримінального провадження відсутні будь-які фактичні дані, які свідчили б про те, що вилучене майно перебувало під арештом.
Крім того, на момент перегляду клопотання судом апеляційної інстанції жодна особа у даному кримінальному провадженні не набула статусу підозрюваного.
Стороною обвинувачення не наведені та не обґрунтовані ризики, передбачені ч.1 ст.170 КПК України, та відповідність вказаного у клопотанні майна критеріям, зазначеним у ст.98 КПК України.
У рішенні Європейського суду з прав людини від 07.06.2007 у справі «Смирнов проти Росії» була висловлена правова позиція про те, що при вирішенні питання про можливість утримання державою речових доказів належить забезпечувати справедливу рівновагу між, з одного боку, суспільним інтересом та правомірною метою, а з іншого боку вимогами охорони фундаментальних прав особи. Для утримання речей державою у кожному випадку має існувати очевидна істотна причина.
Істотних порушень норм КПК України, які могли б стати підставою для скасування рішення суду, суд апеляційної інстанції не вбачає.
Отже, підстави для скасування ухвали слідчого судді з мотивів, викладених в апеляційній скарзі, відсутні.
На підставі викладеного та керуючись ст.ст.376, 404, 405, 407, 422 КПК України, Волинський апеляційний суд,

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу прокурора Ковельської окружної прокуратури ОСОБА_6 залишити без задоволення.
Ухвалу слідчого судді Ковельського міськрайонного суду Волинської області від 30 серпня 2021 року про відмову в задоволенні клопотання слідчого СВ Ковельського РУП ГУНП у Волинській області ОСОБА_7 про арешт майна, залишити без змін.
Ухвала в касаційному порядку не оскаржується.

Головуючий

Судді