Справа №639/8427/20
Провадження №1-кп/639/203/21
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
24 вересня 2021 року м. Харків

Жовтневий районний суд м. Харкова у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участю: секретарів судового засідання ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду в м. Харкові кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000228 від 18.09.2020 року, за обвинуваченням:

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Харкова, громадянина України, з вищою освітою, неодруженого, який є пенсіонером за віком, зареєстрованого та фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч. 1 ст. 125 КК України,

за участю: сторін кримінального провадження та інших учасників судового провадження:
прокурорів ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 ,

представника потерпілого адвоката ОСОБА_9 ,

потерпілого ОСОБА_10 ,

захисника адвоката ОСОБА_11 ,

обвинуваченого ОСОБА_5 ,

в с т а н о в и в:
І. Формулювання обвинувачення, визнане судом доведеним
ОСОБА_5 вчинив кримінальним проступок проти здоров`я особи за наступних обставин:

Так, ОСОБА_5 04.09.2020 року приблизно о 15 годині 45 хвилин перебував на вулиці неподалік від будинку № 14 по вул. Кропивницького м. Харкова, де став ініціатором конфлікту на ґрунті давно сформованих неприязних відносин зі своїм сусідом ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Саме в той час у ОСОБА_5 виник протиправний умисел, спрямований на спричинення ОСОБА_10 тілесних ушкоджень будь-якого ступеня тяжкості із застосуванням в якості знаряддя протиправного діяння залізної арматури, яку він знайшов у дворі домоволодіння.

Реалізуючи свій протиправний умисел ОСОБА_5 спочатку підійшов до ОСОБА_10 , який в цей час знаходився на вулиці перед вказаним домоволодінням, та, діючи умисно, усвідомлюючи протиправний характер свого задуму, наніс залізною арматурою один удар в ділянку грудної клітини потерпілого ОСОБА_10 .

Лише після цього ОСОБА_5 , вважаючи виконаними до кінця свої протиправні дії, припинив побиття ОСОБА_10 .
В результаті протиправного діяння ОСОБА_5 спричинив ОСОБА_10 садно на тлі синця в епігастральній ділянці, яке відноситься до легких тілесних ушкоджень, що підтверджено висновком судово-медичної експертизи №09-2965/20 від 15.10.2020.

ІІ. Позиція обвинуваченого ОСОБА_5 щодо пред`явленого обвинувачення та надані ним покази
Під час судового розгляду обвинувачений ОСОБА_5 вину у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 125 КК України, не визнав повністю, оскільки сам потерпілий ОСОБА_10 спровокував конфлікт, він не нападав на нього та не спричиняв йому тілесних ушкоджень, а захищався від нападу ОСОБА_10 та діяв в межах необхідної оборони.
Допитаний у судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_5 надав показання, що поряд з його будинком в сусідньому домоволодінні проживає його племінниця ОСОБА_12 - ОСОБА_13 та її чоловік ОСОБА_10 . Вказані особи, як вважає обвинувачений, причетні до незаконного збуту наркотичних засобів, оскільки поблизу їх будинку постійно різні незнайомі люди шукають «закладки», що підтверджується відеозаписами з камер відеоспостереження, які встановлені на його будинку. 03.09.2020 року у нього виник конфлікт із ОСОБА_10 , з приводу того, що вони розповсюджують наркотичні засоби на вулиці. 04.09.2020 року в денний час ОСОБА_5 приїхав додому на автомобілі та заїхав у двір, а коли підійшов до в`їзних воріт та намагався їх заперти, то на вулиці на відстані 5-6 метрів від нього побачив сусіда ОСОБА_10 , який стояв неподалік із кухонним ножем в руках. Останній висловлювався на його адресу нецензурною лайкою та погрожував йому. Як він вважає, в цей час ОСОБА_10 перебував в стані наркотичного сп`яніння. Після цього ОСОБА_5 вийшов на вулицю, взявши перед цим у руки залізну арматуру, з метою самозахисту. На вулиці між ним та ОСОБА_14 виникла сварка. Потім ОСОБА_10 на прохання своєї дружини викинув кухонний ніж у траву, після чого вона почала знімати конфлікт на мобільний телефон. ОСОБА_10 підійшов до нього, почав його ображати та штовхати, провокував сварку, у зв`язку з чим ОСОБА_5 вимушений був захищатись. Надалі ОСОБА_10 почав кидати каміння в сторону ОСОБА_5 , на що він також декілька разів кинув камінням у відповідь. Під час цієї сварки ударів потерпілому ОСОБА_10 залізною арматурою в живіт він не спричиняв. Потерпілий міг отримати вказані тілесні ушкодження в інший час та за інших обставин.

Обвинувачений ОСОБА_5 зазначає, що він захищався від неправомірних дій ОСОБА_10 , тілесних ушкоджень арматурою йому не спричиняв, а тому він не визнає вину у вчиненні цього кримінального правопорушення.

ІІІ. Досліджені докази на підтвердження встановлених судом обставин, а також мотиви неврахування окремих доказів
Незважаючи на повне невизнання обвинуваченим ОСОБА_5 своєї вини, його винність у вчиненні інкримінованого кримінального правопорушення підтверджується показаннями потерпілого ОСОБА_10 , показаннями свідків ОСОБА_15 , ОСОБА_16 , ОСОБА_17 , які були безпосередньо допитані під час судового розгляду, а також сукупністю досліджених письмових, речових доказів та висновками судово-медичних експертиз у кримінальному провадженні.

Під час допиту у судовому засіданні потерпілий ОСОБА_10 надав показання, що обвинувачений ОСОБА_5 є рідним дядьком його дружини ОСОБА_15 . Між його дружиною та її дядьком склались давні неприязні відносини на побутовому ґрунті, оскільки ОСОБА_5 чинить його дружині та членам її родини перешкоди у проживанні в цьому домоволодінні. Так, 04.09.2020 року приблизно о 16 годині він з дружиною виходили з двору, мали намір піти в магазин «АТБ», щоб придбати продукти харчування. Біля воріт свого домоволодіння знаходився ОСОБА_5 , який почав нецензурно виражатись на нього, після чого між ними стався словесний конфлікт. Надалі ОСОБА_5 побіг до своїх воріт, витягнув металевий прут, яким закриваються ворота, після чого підбіг до ОСОБА_10 . Спочатку ОСОБА_5 замахувався на нього металевим прутом, однак його не вдарив, він продовжував висловлюватись нецензурною лайкою та штовхався. Потім ОСОБА_5 відштовхнув його та умисно наніс один удар прутом у грудну клітину в область сонячного сплетіння. При цьому, сам потерпілий ОСОБА_10 будь-яких тілесних ушкоджень ОСОБА_5 не спричиняв. Ножа чи будь-яких інших предметів в момент конфлікту в руках потерпілого ОСОБА_10 не було. Коли потерпілий ОСОБА_18 відходив від ОСОБА_5 , останній кинув цеглину в його сторону, яка влучила йому в ногу. Очевидцями цього конфлікту була його дружина ОСОБА_15 , яка знімала все що відбувається на мобільний телефон, а також сусіди ОСОБА_19 та ОСОБА_20 , які спостерігали за конфліктом через паркан свого домоволодіння.

Допитана під час судового розгляду свідок ОСОБА_15 надала показання, що з її рідним дядьком ОСОБА_5 , який проживає поруч з їх домоволодінням, у них склались давні неприязні відносини, які виникли на побутовому ґрунті. 04.09.2020 року приблизно о 15 годині між її чоловіком ОСОБА_10 та ОСОБА_5 виник словесний конфлікт. Вказаний конфлікт виник на вулиці біля воріт домоволодіння, коли вони із чоловіком виходили до магазину за продуктами. Під час конфлікту ОСОБА_5 висловлювався нецензурною лайкою та вів себе агресивно, її чоловік ОСОБА_10 в цей час намагався відтіснити ОСОБА_5 . Надалі ОСОБА_5 , тримаючи в руці металевий прут, яким закривають ворота, підійшов до ОСОБА_10 та вдарив залізним прутом його у живіт. Після цього ОСОБА_5 декілька разів кинув цеглою в сторону ОСОБА_10 та один раз влучив йому в ногу. При цьому, ОСОБА_10 будь-яких провокативних дій по відношенню до ОСОБА_5 не вчиняв, тілесні ушкодження йому не спричиняв.
Під час допиту у судовому засіданні свідок ОСОБА_16 надав показання, що він проживає за адресою: АДРЕСА_2 . У вересні 2020 року в денний час він почув на вулиці крики, коли підійшов до паркану, то побачив, що на вулиці відбувається сварка між сусідами ОСОБА_5 та ОСОБА_10 . ОСОБА_5 кидав каміння в сторону ОСОБА_10 . Під час цього конфлікту ОСОБА_5 пішов до своїх воріт, взяв залізний прут, яким закривають ворота, та, підійшовши до потерпілого ОСОБА_10 , спричинив йому один удар металевим прутом у живіт. Вказаний конфлікт провокував сам ОСОБА_5 . Потерпілий ОСОБА_10 лише відштовхував його та намагався захищатись. Будь-яких предметів під час конфлікту в руках у ОСОБА_10 не було.

Допитаний у судовому засіданні свідок ОСОБА_17 надав показання, що того дня в денний час він знаходився вдома та почув, що на вулиці відбувається словесна сварка між сусідами. Конфлікт відбувався на вулиці напроти їх домоволодіння між ОСОБА_5 та ОСОБА_10 . Потім він вийшов у двір до паркану та побачив, що ОСОБА_5 кинув камінь в сторону ОСОБА_10 , а ОСОБА_10 також кинув камінь у відповідь та попав у ворота. Надалі ОСОБА_5 підійшов до своїх воріт та взяв металевий прут, яким закриваються ворота, потім підійшов до ОСОБА_10 та наніс йому один тичковий удар арматурою в живіт.

Окрім показань потерпілого ОСОБА_10 , показань свідків ОСОБА_15 , ОСОБА_16 , ОСОБА_17 , судом досліджено письмові та речові докази у кримінальному провадженні, якими підтверджується винність обвинуваченого ОСОБА_5 у вчиненні інкримінованого кримінального правопорушення.

З матеріалів кримінального провадження встановлено, що 18.09.2020 року відомості про кримінальне правопорушення відповідно до вимог ч. ч. 1, 4 ст. 214 КПК України дізнавачем Новобаварського ВП ГУНП в Харківській області ОСОБА_21 внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000228 (кримінальне провадження а.с. 1).

Кримінальне провадження у формі приватного обвинувачення розпочато на підставі заяви потерпілого ОСОБА_10 від 04.09.2020 року, яка подана до Новобаварського ВП ГУНП в Харківській області та зареєстрована в ЖЄО 04.09.2020 року за вх. №16130, за фактом неправомірних дій ОСОБА_5 стосовно нього (к.п. а.с. 8).
Дослідженим відеозаписом video_2020_09_26_15-30-19 підтверджується, що на відеозаписі від 04.09.2020 зафіксована сварка між ОСОБА_5 та ОСОБА_10 , яка відбувається на вулиці, під час якої вони відштовхують один одного, між ними відбувається словесний конфлікт та вони висловлюються нецензурною лайкою. Надалі ОСОБА_5 , тримаючи в правій руці металеву арматуру, наносить торцем металевої арматури один удар в ділянку грудної клітини ОСОБА_10 . Після чого обоє чоловіків штовхаються, продовжують хватати один одного, а потім розпочинають кидати каміння один в одного (к.п. а.с. 28).
Вказаний відеозапис виданий дізнавачу Новобаварського ВП ГУНП в Харківській області ОСОБА_21 свідком ОСОБА_15 , що підтверджується письмовою заявою про долучення диску з відеозаписом до матеріалів кримінального провадження (к.п. а.с. 27).
Постановою інспектора-дізнавача СД Новобаварського ВП ГУНП в Харківській області ОСОБА_21 від 18.11.2020 року DVD-R диск із відеозаписами від 04.09.2020 року за адресою: АДРЕСА_1 визнано речовим доказом у кримінальному провадженні (к.п. а.с. 30).
Протоколом слідчого експерименту за участю потерпілого ОСОБА_10 від 23.09.2020 року підтверджується, що під час проведення слідчої дії потерпілий ОСОБА_10 надав детальні показання по обставинам події та показав механізм спричинення йому тілесних ушкоджень, а саме: ОСОБА_5 , тримаючи в руками фрагмент арматури, наніс йому удар торцевою частиною арматури в ділянку живота в зону епігастрію. При цьому, цією ж арматурою він зачепив йому ліве передпліччя в ділянці згинальної поверхні в лівій середній третині (к.п. а.с. 41-45).
Висновком судово-медичного експерта №09-2965/20 від 15.10.2020 року (к.п. а.с. 46-47) підтверджується, що у гр. ОСОБА_10 мали місце наступні тілесні ушкодження: садно на тлі синця в епігастральній ділянці; садно по згинальній поверхні лівого передпліччя на рівні середньої третини; ділянка осаднення по задній поверхні лівої гомілки.
За ступенем тяжкості ці ушкодження викликали незначні скороминущі наслідки, тривалістю не більше 6-ти днів, і за цією ознакою відповідно до п.п. 2.3.2. «Б», 2.3.5. «Правил судово-медичного визначення ступеня тяжкості тілесних ушкоджень», затверджених наказом №6 МОЗ України від 17.01.1995 року, відносяться до легких тілесних ушкоджень.
Показання гр. ОСОБА_10 , дані ним при проведенні слідчого експерименту від 23.09.2020 року, в цілому не суперечать наявним судово-медичним даним в частині механізму утворення встановлених у нього тілесних ушкоджень.
Протоколом проведення слідчого експерименту від 27.10.2020 року за участю свідка ОСОБА_17 підтверджується, що під час проведення слідчої дії свідок показав механізм спричинення тілесного ушкодження потерпілому, а саме: під час словесної перепалки ОСОБА_5 замахнувся на ОСОБА_10 та наніс один удар торцевою частиною арматури в ділянку живота та грудної клітини (к.п. а.с. 48-52).
Висновком судово-медичного експерта №09-3491/20 від 21.11.2020 року підтверджується, що тілесні ушкодження, які були виявлені у ОСОБА_10 , могли утворитися за обставин, на які вказує свідок ОСОБА_17 під час проведення слідчого експерименту від 27.10.2020, тобто в цілому не суперечать об`єктивним судово-медичним даним в частині механізму утворення у ОСОБА_10 тілесних ушкоджень (к.п. а.с. 54-55).
Протоколом проведення слідчого експерименту від 27.10.2020 року підтверджується, що під час проведення слідчої дії свідок ОСОБА_15 показала механізм спричинення ОСОБА_5 тілесного ушкодження потерпілому ОСОБА_10 , а саме: під час словесної перепалки ОСОБА_5 замахнувся на ОСОБА_10 та наніс йому один удар торцевою частиною арматури в ділянку живота та грудної клітини, при цьому, гострою частиною зачепив ліве передпліччя ОСОБА_10 , від чого у нього з`явилось садно (к.п. а.с. 56-60).
Висновком судово-медичного експерта №09-3492/20 від 21.11.2020 року підтверджується, що показання свідка ОСОБА_15 , дані нею при проведенні слідчого експерименту від 27.10.2020 року, в цілому не суперечать наявним судово-медичним даним в частині механізму утворення встановлених у ОСОБА_10 тілесних ушкоджень (к.п. а.с. 62-63).
Достовірність та об`єктивність наведених доказів у суду сумніву не викликає, адже вони отримані без порушення закону, узгоджуються один з одним, відносні, допустимі та достатні, у зв`язку з чим суд вважає можливим прийняти вищевказані докази.

Суд вважає безпосередньо досліджені докази належними, допустимими, достовірними, і в сукупності достатніми для належної правової оцінки дій обвинуваченого та визнання його винуватості.

Як під час досудового розслідування, так і під час допиту у суді, потерпілий ОСОБА_10 , свідки ОСОБА_15 , ОСОБА_16 та ОСОБА_17 , які були очевидцями вчинення кримінального правопорушення, надавали послідовні показання про причетність ОСОБА_5 до вчинення цього кримінального правопорушення.
Показанням обвинуваченого ОСОБА_5 про те, що він не спричиняв тілесних ушкоджень потерпілому ОСОБА_10 , суд надає критичну оцінку, розцінює їх як позицію захисту від пред`явленого обвинувачення та спробу уникнути кримінальної відповідальності, оскільки ці показання повністю спростовуються відеозаписом подій від 04.09.2020 року, на якому зафіксовано момент нанесення ОСОБА_5 удару залізною арматурою в ділянку грудної клітини потерпілого ОСОБА_10 .
Крім цього, вказані показання обвинуваченого ОСОБА_5 спростовуються показаннями потерпілого ОСОБА_10 , показаннями свідків ОСОБА_15 , ОСОБА_16 та ОСОБА_17 , а також висновками судово-медичних експертиз у кримінальному провадженні.
При дослідженні відеозаписів від 04.09.2020, які були видані дізнавачеві свідком ОСОБА_15 , встановлено, що безпосередньо під час конфлікту, який відбувався на вулиці між обвинуваченим та потерпілим, в руках у потерпілого ОСОБА_10 не було кухонного ножа, про що під час допиту у судовому засіданні посилався обвинувачений ОСОБА_5 .

Крім цього, свідки ОСОБА_16 та ОСОБА_17 також підтвердили, що у потерпілого ОСОБА_10 ножа в руках не було та він не спричиняв тілесних ушкоджень обвинуваченому ОСОБА_5 .

Надані стороною захисту відеозаписи з камер зовнішнього спостереження будинку, де проживає обвинувачений ОСОБА_5 , на яких зафіксовано події, які відбувались 04.09.2020 року, також не спростовують вину обвинуваченого ОСОБА_5 та не спростовують факту спричинення ним тілесного ушкодження потерпілому ОСОБА_10 .
Оцінюючи відповідно до вимог ст. 94 КПК України кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів з точки зору достатності та взаємозв`язку, суд приходить до висновку, що вина ОСОБА_5 у вчиненні інкримінованого кримінального правопорушення доведена поза розумним сумнівом та підтверджується показаннями потерпілого та свідків, які безпосередньо допитані під час судового розгляду, сукупністю зібраних письмових, речових доказів та висновками судових експертиз у кримінальному провадженні.

ІV. Статті (частина статті) закону України про кримінальну відповідальність, що передбачає відповідальність за кримінальне правопорушення, винним у вчиненні якого визнається обвинувачений
Таким чином, суд приходить до висновку, що своїми умисними та протиправними діями обвинувачений ОСОБА_5 вчинив кримінальне правопорушення кримінальний проступок, передбачене ч. 1 ст. 125 КК України, тобто умисне легке тілесне ушкодження.

V. Обставини, які пом`якшують та обтяжують покарання, а також мотиви суду при призначенні покарання
Обставин, які пом`якшують покарання обвинуваченого ОСОБА_5 , передбачених ч. 1 ст. 66 КК України, під час досудового розслідування та судового розгляду не встановлено.

Обставин, які обтяжують покарання обвинуваченого ОСОБА_5 , передбачених ч. 1 ст. 67 КК України, під час досудового розслідування та судового розгляду не встановлено.

Вивченням особи обвинуваченого ОСОБА_5 встановлено, що він раніше не судимий, на обліку у лікаря-психіатра в КНП «Міський психоневрологічний диспансер №3» ХМР не перебуває, на обліку в лікаря-нарколога в КНП ХОР «Обласний наркологічний диспансер» не перебуває, тяжких захворювань чи інвалідності не має, неодружений, офіційно не працевлаштований, є пенсіонером за віком.

Призначаючи покарання обвинуваченому ОСОБА_5 , суд виходить із положень ст. ст. 50, 65 КК України, враховує принципи законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання, характер і ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, яке відповідно до статті 12 КК України є кримінальним проступком, відсутність пом`якшуючих та обтяжуючих покарання обставин, дані про особу винного, який раніше не судимий, є пенсіонером за віком, у зв`язку з чим суд вважає можливим призначити ОСОБА_5 покарання за санкцією ч. 1 ст. 125 КК України у виді штрафу, яке є необхідним та достатнім покаранням для виправлення обвинуваченого, а також запобігання вчиненню ним нових кримінальних правопорушень.

На переконання суду, саме таке покарання відповідає загальним засадам його призначення, визначеним у ст. ст. 50, 65 КК України, є справедливим та співмірним протиправному діянню, необхідним та достатнім для виправлення обвинуваченого ОСОБА_5 та попередження вчинення ним нових кримінальних правопорушень.
Судом враховується, що відповідно до вимог ч. 3 ст. 56, ч. 2 ст. 57 КК України, призначення обвинуваченому ОСОБА_5 інших видів покарань за санкцією ч. 1 ст. 125 КК України (громадські роботи чи виправні роботи), є неможливими, оскільки він є особою, яка досягла пенсійного віку.

VІ. Інші питання, які вирішуються судом при ухваленні вироку
Цивільний позов у кримінальному провадженні потерпілим ОСОБА_10 не заявлено.
Процесуальних витрат у кримінальному провадженні немає.

Долю речових доказів у кримінальному провадженні суд вирішує відповідно до вимог ст. 100 КПК України.

Запобіжний захід стосовно обвинуваченого ОСОБА_5 не обирався та правові підстави для його обрання відсутні.

На підставі викладеного, керуючись вимогами ст. ст. 370, 371, 373, 374, 376, 392 395 КПК України, суд, -

у х в а л и в:
ОСОБА_5 визнати винуватим у пред`явленому обвинуваченні у вчиненні кримінального правопорушення кримінального проступку, передбаченого ч. 1 ст. 125 КК України, та призначити йому покарання у виді штрафу в дохід держави у розмірі 50 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 850 грн. (вісімсот п`ятдесят гривень 00 коп.).

Речові докази у кримінальному провадженні, а саме:
-диск DVD-R із відеозаписами, на яких зображено події, які мали місце 04.09.2020 року за адресою: АДРЕСА_1 залишити зберігатись у матеріалах кримінального провадження.
Вирок може бути оскаржений в порядку статті 392 КПК України до Харківського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги через Жовтневий районний суд м. Харкова протягом 30 (тридцяти) днів з дня його оголошення.

Вирок суду першої інстанції набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого цим Кодексом, якщо таку скаргу не було подано.
У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.
Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку суду. Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченому та прокурору.
Копія судового рішення не пізніше наступного дня після ухвалення надсилається учаснику судового провадження, який не був присутнім в судовому засіданні.
Роз`яснити обвинуваченому, захиснику, потерпілому та його представнику, право подати клопотання про помилування, право ознайомитися із журналом судового засідання і подати на нього письмові зауваження.

Суддя ОСОБА_1