Справа № 163/2045/21 Провадження №11-сс/802/496/21 Головуючий у 1 інстанції: ОСОБА_1
Категорія: арешт майна Доповідач: ОСОБА_2
ВОЛИНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

11 жовтня 2021 року місто Луцьк

Волинський апеляційний суд в складі:
головуючого судді ОСОБА_2 ,
суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
з участю секретаря ОСОБА_5 ,
прокурора ОСОБА_6 ( в режимі відеоконференції),
слідчого ОСОБА_7 ,
представника власника майна ОСОБА_8 ,
розглянувши апеляційну скаргу прокурора у кримінальному провадженні прокурора Любомльського відділу Ковельської окружної прокуратури ОСОБА_9 на ухвалу слідчого судді Любомльського районного суду Волинської області від 30 вересня 2021 року, якою відмовлено в задоволенні клопотання слідчого про арешт майна (ЄРДР № 0000299),
В С Т А Н О В И В
Вищевказаною ухвалою слідчого судді в задоволенні клопотання про арешт вилученого 8 вересня 2021 року в ОСОБА_10 і належного ОСОБА_11 автомобіля марки «БМВ», д.н.з. НОМЕР_1 та свідоцтва про реєстрацію серії НОМЕР_2 , відмовлено.
Не погоджуючись з рішенням слідчого судді, прокурор подала апеляційну скаргу, в якій вважає його незаконним, необгрунтованим та невмотивованим. Вказує, що вилучений 8 вересня 2021 року, в ході огляду місця події, вищевказаний автомобіль та свідоцтво про його реєстрацію є знаряддям вчинення злочину, постановою слідчого визнані речовим доказом, а тому з метою забезпечення збереження, унеможливлення знищення, пошкодження, зміни та перетворення майна, що містить ознаки речового доказу, просить ухвалу слідчого судді від 30 вересня 2021 року скасувати та постановити нову, якою клопотання слідчого задовольнити. Накласти на арешт на майно автомобіль марки «BMW» д.н.з. НОМЕР_1 серії НОМЕР_2 , власником яких є ОСОБА_11 із забороною володіти, користуватись та розпоряджатись вказаним майном.
Заслухавши доповідь судді, який виклав суть ухвали та доводи апеляційної скарги, прокурора та слідчого, які подану скаргу підтримали, просили задовольнити, представника власника майна, який її заперечив, апеляційний суд дійшов такого висновку.

В статті 2 КПК України зазначено, що завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

Відмовляючи в задоволенні клопотання, слідчий суддя дотримався в повній мірі вказаних вимог закону.

Згідно з ст.98 КПК України речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.
Як було вірно встановлено при розгляді клопотання в суді першої інстанції, проведення огляду місця події після внесення відомостей в ЄРДР дізнавачем, яка не мала повноважень у даному кримінальному провадженні, є порушенням норм КПК України та дає достатні підстави вважати, згідно приписів ст. 87 КПК України, що протокол огляду є недопустимим доказом.

Тому, з доводами, які викладені в ухвалі слідчого судді, повністю погоджується і апеляційний суд.

Інші доводи прокурора не заслуговують на увагу, оскільки в самому клопотанні про арешт майна належним чином не мотивовані підстави для його задоволення.

У відповідності до вимог ч.1 ст.404 КПК України, суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення першої інстанції в межах апеляційної скарги.

З урахуванням викладеного, апеляційний суд вважає, що слідчий суддя, розглянувши клопотання, обгрунтовано відмовив в накладенні арешту на вищевказане майно, а тому апеляційну скаргу необхідно залишити без задоволення.

На підставі наведеного і керуючись ст.ст. 407, 422 КПК України, Волинський апеляційний суд,

П О С Т А Н О В И В
Апеляційну скаргу прокурора у кримінальному провадженні прокурора Любомльського відділу Ковельської окружної прокуратури ОСОБА_9 залишити без задоволення, а ухвалу слідчого судді Любомльського районного суду Волинської області від 30 вересня 2021 року, якою відмовлено в задоволенні клопотання слідчого про арешт майна без зміни.
Ухвала оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Головуючий

Судді