Справа № 740/1227/21
Провадження № 1-кп/740/241/21
УХВАЛА
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
27 жовтня 2021 року м. Ніжин

Ніжинський міськрайонний суд Чернігівської області в складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

учасники кримінального провадження:

- прокурор ОСОБА_3 ,

- обвинувачений ОСОБА_4 ,

- захисник ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Ніжині клопотання прокурора про продовження дії запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту обвинуваченому ОСОБА_6 у кримінальному провадженні за обвинуваченням ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 307 КК України,

установив:

У Ніжинському міськрайонному суді Чернігівської області перебуває на розгляді вказане кримінальне провадження. Судові засідання в справі неодноразово відкладалися з різних причин, востаннє на 27 жовтня 2021 року, 10-00 год.

У судовому засіданні прокурор подав клопотання про продовження запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту стосовно обвинуваченого ОСОБА_4 , яке просив задовольнити з викладених у ньому підстав.

Прокурор зазначив, що обраний обвинуваченому запобіжний захід у виді цілодобового домашнього арешту неодноразово продовжувався, востаннє до 03 листопада 2021 року. На цей час судом досліджено в повному обсязі матеріали кримінального провадження, допитано свідка та обвинуваченого, при цьому за клопотанням захисника виникла необхідність у дослідженні речових доказів, у зв`язку з чим судове засідання необхідно відкласти, адже про таке клопотання не було повідомлено раніше, і відповідно, прокурор їх із собою не взяв. Разом з цим не знизилися та продовжують існувати ризики, а саме переховування від суду та вчинення іншого кримінального правопорушення, що підтверджується показами обвинуваченого, який повідомив про обставини вчинення ним кримінального правопорушення. Таким чином, строк обраного запобіжного заходу спливає, а судовий розгляд кримінального провадження об`єктивно не може бути завершений до вказаної дати, тому є необхідність у продовженні дії запобіжного заходу.

Обвинувачений ОСОБА_4 та його захисник ОСОБА_5 заперечили проти задоволення клопотання прокурора, просили змінити обвинуваченому запобіжний захід на домашній арешт у нічний час доби, пославшись на те, що обвинувачений жодного разу не допускав будь-яких порушень або неявки в судове засідання без поважних причин, не збирається переховуватися від суду, вину визнав, розкаюється у вчиненому, і під час досудового слідства активно сприяв у розкритті злочину. Обвинувачений також указав на скрутне матеріальне становище, що більше ніж півроку живе за рахунок своїх батьків, які хворіють і потребують допомоги, а тому є необхідність у його працевлаштуванні.

Заслухавши учасників кримінального провадження, перевіривши матеріали справи, керуючись своїм внутрішнім переконанням, суд дійшов таких висновків.

Згідно зі ст. 2 КПК України завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

Відповідно до ч. 1 ст. 22 КПК України кримінальне провадження здійснюється на основі змагальності, що передбачає самостійне обстоювання стороною обвинувачення і стороною захисту їхніх правових позицій, прав, свобод і законних інтересів засобами, передбаченими цим Кодексом.

Згідно із ч. 5 ст. 9 КПК України кримінальне процесуальне законодавство України застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини.

За змістом ст. 331 КПК України під час судового розгляду суд за клопотанням сторони обвинувачення або захисту має право своєю ухвалою змінити, скасувати або обрати запобіжний захід щодо обвинуваченого.

Статтею 177 КПК України встановлено, що метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам:

1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду;

2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення;

3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні;

4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином;

5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Метою застосування запобіжного заходу є не карна функція, а забезпечувальна, тобто до підозрюваного має бути застосований такий вид запобіжного заходу, який би в повній мірі забезпечив запобіганню ризиків, передбачених ст. 177 КПК України.

При вирішенні клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту для прийняття законного та обґрунтованого рішення, слідчий суддя, суд згідно зі змістом ст. 178 КПК України та практики Європейського суду з прав людини, крім наявності ризиків, зазначених у статті 177 цього Кодексу, повинен врахувати тяжкість кримінального правопорушення, у вчиненні якого підозрюється особа, та особисті обставини життя особи, які можуть свідчити на користь збільшення (зменшення) ризику переховування від правосуддя чи інших способів неналежної процесуальної поведінки.

Так, згідно із ч. 1 ст. 178 КПК України при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у статті 177 цього Кодексу, слідчий суддя, суд на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини, у тому числі:

1) вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення;

2) тяжкість покарання, що загрожує відповідній особі у разі визнання підозрюваного, обвинуваченого винуватим у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого він підозрюється, обвинувачується;

3) вік та стан здоров`я підозрюваного, обвинуваченого;

4) міцність соціальних зв`язків підозрюваного, обвинуваченого в місці його постійного проживання, у тому числі наявність в нього родини й утриманців;

5) наявність у підозрюваного, обвинуваченого постійного місця роботи або навчання;

6) репутацію підозрюваного, обвинуваченого;

7) майновий стан підозрюваного, обвинуваченого;

8) наявність судимостей у підозрюваного, обвинуваченого;

9) дотримання підозрюваним, обвинуваченим умов застосованих запобіжних заходів, якщо вони застосовувалися до нього раніше;

10) наявність повідомлення особі про підозру у вчиненні іншого кримінального правопорушення;

11) розмір майнової шкоди, у завданні якої підозрюється, обвинувачується особа, або розмір доходу, в отриманні якого внаслідок вчинення кримінального правопорушення підозрюється, обвинувачується особа, а також вагомість наявних доказів, якими обґрунтовуються відповідні обставини;

12) ризик продовження чи повторення протиправної поведінки, зокрема ризик летальності, що його створює підозрюваний, обвинувачений, у тому числі у зв`язку з його доступом до зброї.

Згідно із ч. 1 ст. 194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Відповідно до усталеної практики Європейського суду з прав людини висновки про ступінь ризиків та неможливість запобігання їм більш м`яких запобіжних заходів, мають бути зроблені за результатами сукупного аналізу обставин злочину та особистості обвинуваченого (його характеру, моральних якостей, способу життя, сімейних зв`язків, постійного місця роботи, утриманців), його поведінки під час розслідування злочину (наявність або відсутність спроб ухилення від органів влади) поведінки обвинуваченого під час попередніх розслідувань (способу життя взагалі, способу самозабезпечення, системності злочинної діяльності, наявності злочинних зв`язків).

У кожному випадку, як підкреслює Європейський суд з прав людини, суд своїм рішенням повинен забезпечити не тільки права обвинуваченого, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів. Визначення таких прав вимагає від суду більшої суворості в оцінці цінностей суспільства.

Вирішуючи питання про продовження строку дії запобіжного заходу стосовно обвинуваченого, суд ураховує в сукупності відомості про ступінь тяжкості кримінальних правопорушень, їх правову кваліфікацію, особу обвинуваченого.

Для запобігання ризикам, передбаченим ст. 177 КПК України, які були враховані при обранні запобіжного заходу і які не перестали існувати на теперішній час, а саме переховування від суду та вчинення іншого кримінального правопорушення, суд ураховує суспільний інтерес, що полягає у виконанні завдань, які передбачені ст. 2 КПК України, і який, незважаючи на презумпцію невинуватості, превалює над принципом поваги до свободи особистості, про що зазначено у п. 79 рішення ЄСПЛ від 10 лютого 2011 року у справі «Харченко проти України», а тому суд вважає виправданим продовження дії застосованого до обвинуваченого запобіжного заходу.

З урахуванням викладеного суд вважає, що обраний стосовно обвинуваченого ОСОБА_4 запобіжний захід у вигляді домашнього арешту із забороною покидати житло цілодобово є співмірним з існуючими ризиками, які на цей час продовжують існувати.

Обставини, на які посилається прокурор у клопотанні та про які зазначив у судовому засіданні, дають достатні підстави суду вважати, що застосування більш м`яких запобіжних заходів не зможуть належним чином забезпечити належну процесуальну поведінку обвинуваченого (рішення ЄСПЛ у справі Khodorkovskiy v. Russia (Ходорковський проти Росії), пункт 136) та як наслідок буде порушено принцип пропорційності.

Підстав для зміни запобіжного заходу суд не вбачає.

З огляду на вказане клопотання прокурора слід задовольнити.

Керуючись ст. 2, 22, 26, 177, 178, 181, 331 КПК України, суд

ухвалив:

Клопотання прокурора про продовження запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту стосовно обвинуваченого ОСОБА_4 задовольнити.

Продовжити обвинуваченому ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , дію запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту за місцем його проживання: АДРЕСА_1 , із забороною покидати житло цілодобово, за виключенням необхідності звернення за невідкладною медичною допомогою, до 24 грудня 2021 року включно.
Продовжити до 24 грудня 2021 року включно дію обов`язків, покладених на обвинуваченого ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , а саме:

- прибувати до суду за першою вимогою;

- повідомляти суд про зміну свого місця проживання та/або місця роботи;

- здати на зберігання до органів поліції свій паспорт для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну;

- утриматися від спілкування зі свідком ОСОБА_7 .

Ухвала оскарженню не підлягає.

Повну ухвалу складено і підписано 28 жовтня 2021 року.

Суддя ОСОБА_1