Провадження по справі№ 1-кп/522/2527/21
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 вересня 2021 року м. Одеса

Приморський районний суд м. Одеси у складі:

головуючого - судді ОСОБА_1

при секретарі ОСОБА_2 ,

здійснивши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Одесі судовий розгляд у кримінальному провадженні №0000266 від 21.07.2020р. на підставі обвинувального акту стосовно:

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Одеси, громадянина України, українця, офіційно не працюючого, маючого середню освіту, не одруженого, зареєстрованого та мешкаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого:

- 27.01.2019 року Приморським районним судом м. Одеси за ч. 2 ст. 186 КК України до покарання у виді позбавленням волі строком на 4 роки та 2 місяця. Звільненій 05.03.2019 із залу суду;

- 22.04.2021р. Приморським районним судом м. Одеси за ч. 1 ст. 122 КК України до покарання у виді 1 (одного) року позбавлення волі. На підставі положень ст. 75 КК України звільнено ОСОБА_3 від відбування покарання з випробуванням, встановивши іспитовий строк 1 (один) рік, якщо він протягом визначеного іспитового строку не вчинить нового злочину і виконає покладені на нього обов`язки, та виплатить узгоджений розмір відшкодування потерпілій трьома рівними платежами по 10000 гривень, спричиненої ОСОБА_4 моральної шкоди в розмірі 30 000 (тридцяти тисяч) гривень 00 (нуль) копійок. На підставі вимог ст. 76 КК України покладено на ОСОБА_3 наступні обов`язки.

за участю сторін кримінального провадження:

прокурора - ОСОБА_5 ,

захисника ОСОБА_6 ,

обвинуваченого ОСОБА_3 ,

за обвинуваченням у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 125 КК України, -

ВСТАНОВИВ:

20.07.2020р. приблизно о 03 годині 30 хвилин, потерпіла ОСОБА_7 перебувала разом зі своїми знайомими, ОСОБА_4 та ОСОБА_8 , на літньому майданчику кафе-бару «Молодість», розташованого за адресою: м. Одеса, вул. Грецька 19.

В цей час за вказаною адресою, а саме за сусіднім столом перебував ОСОБА_3 , де розпивав алкогольні напої, разом із своїми знайомими. В ході розмови між ОСОБА_7 та ОСОБА_3 виник словесний конфлікт на ґрунті раптових неприязних відносин, в ході якого у ОСОБА_9 з`явився злочинний намір, направлений на спричинення тілесних ушкоджень потерпілій ОСОБА_7 .

Так, ОСОБА_3 , реалізуючи свій злочинний намір, направлений на спричинення тілесних ушкоджень ОСОБА_7 , діючи умисно, протиправно, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер свого діяння та передбачаючи його суспільно небезпечні наслідки, направився до приміщення закладу «Молодість», де в той час перебувала потерпіла ОСОБА_7 та наніс правою рукою чотири удари в область голови останньої. Перелякавшись та побоюючись за себе потерпіла вибігла на вулицю. ОСОБА_10 , продовжуючи реалізовувати свій злочинний намір, направився за потерпілою та, перебуваючи на літньому майданчику кафе-бару «Молодість», продовжив словесний конфлікт із потерпілою, в ході якого ОСОБА_3 наніс три удари лівою рукою в область голови потерпілій ОСОБА_7 , чим спричинив останній тілесні ушкодження у вигляді семи синців, які згідно п. 2.3.5. «Правил судово-медичного визначення ступеня тяжкості тілесних ушкоджень» (1995р.) відносяться до категорії ЛЕГКИХ тілесних ушкоджень.

У судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_3 винним себе у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 125 КК України, визнав в повному обсязі та підтвердив обставини справи, які описані у обвинувальному акті, у вчиненому розкаявся.

Потерпіла ОСОБА_7 в судове засідання не з`явилась, надавши заяву, щодо розгляду обвинувального акту стосовно ОСОБА_3 у її відсутності.

Суд з`ясував, що всі учасники кримінального провадження правильно розуміють обставини справи, та упевнився у добровільності їх позиції, їм було роз`яснено про те, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оскаржувати ці обставини у апеляційному порядку.

При таких обставинах, за згодою учасників кримінального провадження, які визнали недоцільним дослідження доказів по справі, докази у судовому засіданні не досліджувались, згідно до вимог ст. 349 ч. 3 КПК України /в редакції КПК України 2012 року/.

Приймаючи до уваги вищевказане, суд вважає, що винність обвинуваченого ОСОБА_3 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 125 КК України, повністю доведена.

Дії обвинуваченого ОСОБА_3 містять склад злочину, передбаченого ч. 1 ст. 125 КК України, за кваліфікуючими ознаками: умисне легке тілесне ушкодження.

Призначаючи обвинуваченому ОСОБА_3 покарання, суд враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу обвинуваченого, який раніше судимий.

Обставин, що відповідно до ст. 66 КК України, пом`якшують покарання обвинуваченого, - не встановлено.

Так, Щире каяття, характеризуючи ставлення винної особи до вчиненого нею злочину, означає, що особа визнає свою вину, дає правдиві показання, щиро жалкує про вчинене, негативно оцінює злочин, бажає виправити ситуацію, що склалася, співчуває потерпілому, демонструє готовність понести заслужене покарання. Однак, в ході досудового розслідування та судового розгляду обвинувального акту стосовно ОСОБА_3 не знайшли свого підтвердження дані того, що обвинувачений ОСОБА_3 негативно оцінює злочин, а також те, що поряд із відсутністю цивільного позову, намагався будь-яким чином допомогти потерпілій, компенсував їй перенесені страждання, чи полегшив душевний біль.

До обставин, що відповідно до ст. 67 КК України обтяжують покарання обвинуваченого, суд відносить,- рецидив злочинів.

Беручи до уваги вказані обставини у їх сукупності, та дотримуючись принципів законності, справедливості, індивідуалізації, а також достатності покарання для подальшого виправлення та попередження вчинення нових злочинів та враховуючи характер вчиненого кримінального правопорушення, обставини, які обтяжують покарання та відсутність пом`якшуючих обставин покарання обвинуваченого, у сукупності із даними, що характеризують особу обвинуваченого, його відношення до вчиненого злочину, враховуючи, що за приписами ст. 50 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, суд вважає, що покарання обвинуваченому ОСОБА_3 треба визначити в межах санкції ч. 1 ст. 125 КК України, у виді штрафу.

Крім того, відповідно до ч. 4 ст. 70 КК України за правилами, передбаченими в частинах першій - третій ст. 70 КК України, призначається покарання, якщо після постановлення вироку в справі буде встановлено, що засуджений винен ще і в іншому злочині, вчиненому ним до постановлення попереднього вироку.

Згідно із роз`ясненнями, які містяться в п. 23 «Постанови №7 Пленуму Верховного Суду України від 24.10.2003 року «Про практику призначення судами кримінального покарання» зі змінами та доповненнями, коли особа, щодо якої було застосовано звільнення від відбування покарання з випробуванням, вчинила злочин до постановлення вироку в першій справі інший злочин, за який вона засуджується до покарання, що належить відбувати реально, застосування принципів поглинення, часткового чи повного складання призначених покарань не допускається. За таких умов кожний вирок виконується самостійно.

Враховуючи, що вироком Приморського районного суду м. Одеси від 22.04.2021 ОСОБА_3 засуджено за ч. 1 ст. 122 КК України до покарання у виді 1 (одного) року позбавлення волі. На підставі положень ст. 75 КК України звільнено ОСОБА_3 від відбування покарання з випробуванням, встановивши іспитовий строк 1 (один) рік, тобто до покарання, яке належить відбувати з випробуванням, з іспитовим строком, що виключає можливість призначення обвинуваченому остаточного покарання із застосуванням принципів поглинення, часткового чи повного складання покарань, оскільки в цьому випадку кожен вирок повинен виконуватися самостійно.

Цивільний позов по справі,- відсутній.

Питання речових доказів слід вирішити, керуючись правилами, викладеними в ст. 100 КПК України.

Судові витрати,- відсутні.

Керуючись ст. ст. 366, 367, 368, 369, 370, 371, 373, 374, 375, 376, 395, 532 КПК України /в редакції 2012 року/, суд, -

У Х В А Л И В :

ОСОБА_3 визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 125 КК України, та призначити йому покарання у виді йому покарання у виді штрафу в розмірі п`ятдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що складає 850 (вісімсот п`ятдесят) гривень .

Вирок Приморського районного суду м. Одеси від 22.04.2021р., яким ОСОБА_3 визнано винним за ч. 1 ст. 122 КК України та засуджено до покарання у виді 1 (одного) року позбавлення волі. На підставі положень ст. 75 КК України звільнено ОСОБА_3 від відбування покарання з випробуванням, встановивши іспитовий строк 1 (один) рік,- виконувати самостійно.

Запобіжний захід стосовно ОСОБА_3 не обирався.

Речові докази: цифровий диск з відеозаписами кафе бару «Молодість»,- зберігати при матеріалах кримінального провадження.

Апеляційна скарга може бути подана протягом тридцяти днів з дня проголошення вироку. Апеляційна скарга подається до Одеського апеляційного суду через Приморський районний суд м. Одеси.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не буде подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не буде скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Учасники судового провадження мають право отримати копію вироку суду після його проголошення.

Головуючий суддя: ОСОБА_1
27.09.2021