КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ
Київського апеляційного суду в складі:
головуючого суддіОСОБА_1 ,
суддів при секретарі судового засіданняОСОБА_2 , ОСОБА_3 ОСОБА_4

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в місті Києві 21 грудня 2021 року апеляційну скаргу ОСОБА_5 на ухвалу слідчого судді Печерського районного суду м. Києва від 15 листопада 2021 року,

за участі:
прокурора ОСОБА_6
власника майна ОСОБА_5 ,
представника власника ОСОБА_7
майна
ВСТАНОВИЛА:

Вказаною ухвалою частково задоволено клопотання прокурора Офісу Генерального прокурора ОСОБА_8 та накладено арешт у кримінальному провадженні № 0001300 на тимчасово вилучене майно під час проведення обшуку 21.10.2021 за місцем проживання ОСОБА_5 за адресою: АДРЕСА_1 , а саме на ноутбук Lenovo, серійний номер PF1KAWNY, модель 81 DE із зарядним пристроєм.

Не погоджуючись з таким рішенням, ОСОБА_5 подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати ухвалу слідчого судді, постановити нову ухвалу, якою повністю відмовити у задоволенні клопотання прокурора.
В обґрунтування доводів апеляційної скарги апелянт зазначає, що оскаржувана ухвала постановлена з істотним порушенням вимог кримінального процесуального закону, а висновки слідчого судді не відповідають фактичним обставинам кримінального провадження.

Апелянт зазначає, що арештоване майно вилучено всупереч ухвалі слідчого судді, окрім того під час обшуку, ОСОБА_5 добровільно надав на огляд ноутбук та погодився надати будь-яку інформацію, щодо продій які розслідуються у данному кримінальному провадженні.

Також, ОСОБА_5 зазначає, що у вказаному кримінальному провадженні не має жодного процесуального статусу.
На думку апелянта, арештоване майно не відповідає ознакам ст. 98 КПК України, а накладений арешт на майно порушує право вільно володіти, користуватись та розпоряджатись таким майном.

Заслухавши доповідь судді, доводи власника майна ОСОБА_5 , який просив задовольнити апеляційну скаргу, пояснення прокурора, який заперечував щодо задоволення апеляційної скарги,вивчивши матеріали судового провадження, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.
Як убачається з матеріалів судового провадження, першим слідчим відділом (з дислокацією в м. Києві) територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Києві здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні, відомості про яке 16 червня 2021 року внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань під № 0001300,за ознаками вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 364 КК України.

Досудовим розслідуванням встановлено, що державний реєстратор Коноплянської сільської ради Іванівського району Одеської області ОСОБА_9 вступивши в злочинну змову з посадовими особами ОК «Екодом-1», громадянами та працівниками правоохоронних органів, зловживаючи своїм службовим становищем, умисно, з метою одержання неправомірної вигоди для себе та інших фізичних осіб, використовуючи службове становище всупереч інтересам служби , 31.07.2019 та 01.08.2019 прийняв незаконні рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень щодо п`яти квартир та девяти парко місць в ЖК «Граф», які знаходяться за адресою: м. Одеса, вул. Морська, буд. 8-А, та належать ТОВ «Ханбер» чим спричинено тяжкі наслідки вказаній юридичній особі, а також вказана група осіб в липні 2019 року вчинила замах на заволодіння ще п`ятнадцяти квартир за цією ж адресою.
21 жовтня 2021 року за місцем проживання ОСОБА_5 за адресою: АДРЕСА_1 на підставі ухвали слідчого судді Печерського районного суду м. Києва від 27 вересня 2021 року проведено обшук у ході якого вилучено речі і документи перелік яких зазначено у клопотанні.
22 жовтня 2021 року прокурором Офісу Генерального прокурора ОСОБА_8 винесено постанову про визнання речовими доказами у кримінальному провадженні вилучені в ході обшуку речі і документи.
27 жовтня 2021 року прокурор Офісу Генерального прокурора ОСОБА_8 звернувся до Печерського районного суду з клопотанням про накладення арешту на майно вилучене 21 жовтня 2021 року під час проведення обшуку за місцем проживання ОСОБА_5 .
Ухвалою Печерського районного суду м. Києва від 15 листопада 2020 клопотання задоволено частково.
Перевіряючи законність прийнятого рішення слідчим суддею, колегія суддів враховує практику Європейського суду з прав людини та дотримання ним вимог КПК України, які регулюють норми застосування заходів забезпечення кримінального провадження, у тому числі щодо накладення арешту на майно.

Розглядаючи клопотання про накладення арешту на майно, в порядку статей 170-173 КПК України, для прийняття законного та обґрунтованого рішення, слідчий суддя повинен з`ясувати всі обставини, які передбачають підстави для арешту майна або відмови у задоволенні клопотання про арешт майна.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.

Згідно з вимогами ч. 2 ст. 170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення: 1) збереження речових доказів; 2) спеціальної конфіскації; 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

Відповідно до вимог ч. 3 ст. 170 КПК України, у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.

Приймаючи рішення, слідчий суддя місцевого суду зазначених вимог закону дотримався.

Задовольняючи клопотання, внесене в межах кримінального провадження № 0001300 про накладення арешту на зазначене майно, слідчий суддя дослідив матеріали, додані до клопотання, прийшов до правильного висновку, що з метою збереження речових доказів, необхідно накласти арешт.

Колегія суддів погоджується з висновками слідчого судді, оскільки зазначене майно у даному кримінальному провадженні визнано речовими доказами відповідно до постанови прокурора від 22 жовтня 2021року (т.1, а.с. 166-167).

Слідчий суддя під час розгляду клопотання з`ясував всі обставини, з якими закон пов`язує можливість накладення арешту на майно, перевірив співрозмірність втручання у права ОСОБА_5 з потребами кримінального провадження, тому з огляду на положення ч. ч. 2, 3 ст. 170 КПК України, майно, яке відповідає критеріям, визначеним у ст. 98 КПК України, повинно вилучатися та арештовуватися незалежно від того, хто являється його власником, у кого і де воно знаходиться, незалежно від того чи належить воно підозрюваному чи іншій зацікавленій особі, оскільки в протилежному випадку не будуть досягнуті цілі застосування цього заходу - запобігання можливості протиправного впливу (відчуження, знищення, приховання) на певне майно, що, як наслідок, перешкодить встановленню істини у кримінальному провадженні.

Як вбачається зі змісту оскаржуваної ухвали, при розгляді клопотання про арешт майна слідчий суддя дотримався вимог статей 132,170,172КПК України, взявши до уваги усі обставини, які у відповідності до ст. 173 КПК України повинні враховуватися при вирішенні питання про арешт майна.

Крім того, на даний час у вказаному кримінальному провадженні повідомлення пропідозру нікому не вручено, однак, арешт майна з підстав передбачених ч. 2 ст. 170
КПК України, по суті являє собою форму забезпечення доказів і є самостійною правовоюпідставою для арешту майна поряд з забезпеченням цивільного позову та конфіскацієюмайна та на відміну від двох останніх правових підстав, не вимагає обов`язкового оголошення підозри у кримінальному провадженні і не пов`язує особу підозрюваного з можливістю арешту такого майна, з чим колегія суддів також погоджується.

У судовому засіданні апеляційної інстанції прокурором долучено постанову про призначення комп`ютерно-технічної експертизи у кримінальному провадженні, що підтверджує доцільність накладення арешту.
За таких обставин, колегія суддів погоджується з висновками слідчого судді, що потреби досудового розслідування виправдовують саме такий процесуальний примус як накладення арешту на майно та надасть змогу виконати завдання, для виконання якого прокурор звернувся із клопотанням, а відтак доводи апелянта про відсутність правових підстав для арешту майна, є не переконливими.

Інші доводи на які посилаються апелянт також не можуть бути підставою для скасування оскаржуваної ухвали, оскільки були відомі слідчому судді та враховані ним при прийнятті рішення.

Істотних порушень вимог КПК України, які б давали підстави для скасування ухвали слідчого судді, по справі не вбачається.

Рішення слідчого судді є законним та обґрунтованим, яке ухвалено на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, що підтверджені достатніми даними, дослідженими судом, а тому апеляційна скарга ОСОБА_5 задоволенню не підлягає.
Керуючись статтями 117, 170, 171, 173, 309, 376, 404, 405, 407, 418, 422 КПК України, колегія суддів, -
ПОСТАНОВИЛА:

Ухвалу слідчого судді Печерського районного суду м. Києва від 15 листопада 2021 року, - залишити без змін, а апеляційну скаргу ОСОБА_5 ,- без задоволення.
Ухвала апеляційного суду відповідно до правил, визначених ч. 4 ст. 424 КПК України, є остаточною й оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді:
ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3

Єдиний унікальний № 757/56829/21-к Слідчий суддя в 1-ій інстанції: ОСОБА_10

Справа № 11сс/824/6915/2021 Доповідач ОСОБА_1

Категорія ст.170 КПК