Справа№ 938/658/21
Судове провадження № 1-кп/938/127/21
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

09 грудня 2021 року селище Верховина

Верховинський районний суд Івано-Франківської області
в складі:
головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участю
секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду кримінальне провадження, відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань 15.07.2021 за №0000050, про обвинувачення

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Бистрець Верховинського району Івано-Франківської області, українця, громадянина України, з середньою освітою, непрацюючого, неодруженого, утриманців не має, в силу ст.89 КК України раніше несудимого, зареєстроване та фактичне місце проживання: АДРЕСА_1 ,

у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч.1 ст.129 КК України,

за участю учасників судового провадження:
прокурора ОСОБА_4

потерпілої ОСОБА_5 ,

представника потерпілої ОСОБА_6 ,

обвинуваченого ОСОБА_3 ,

ВСТАНОВИВ:

обвинувачений ОСОБА_3 14.06.2021 приблизно о 06 год 50 хв, перебуваючи на території господарства за адресою: АДРЕСА_1 , маючи неприязні відносини з приводу побутових конфліктів до ОСОБА_5 , почав висловлювати в її сторону погрози вбивством та діючи умисно на підтвердження своїх погроз, тримаючи в руках сокиру, почав наносити удари вістрям сокири по вхідних дверях житлового будинку ОСОБА_5 , чим викликав у потерпілої реальні побоювання щодо здійснення погрози вбивством.

Таким чином, обвинувачений ОСОБА_3 вчинив проступок, передбачений ч.1 ст. 129 КК України - погроза вбивством, що була сприйнята потерпілою як реальна підстава побоюватися здійснення цієї погрози.

В судовому засіданні 09.12.2021 потерпіла ОСОБА_5 подала до суду угоду про примирення від 09.12.2021, укладену між нею та обвинуваченим ОСОБА_3 .

Під час судового засідання ОСОБА_3 визнав свою вину у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч.1 ст.129 КК України, просив затвердити угоду про примирення, вказавши, що він повністю розуміє свої права та характер обвинувачення, вид покарання та інші заходи, які будуть застосовані до нього у разі затвердження угоди, а також наслідки укладення та затвердження угоди про примирення, передбачені ст. 473 КПК України, які йому роз`яснені судом. Крім цього, ОСОБА_3 вказав, що вищезазначена угода про примирення укладена ним з потерпілою добровільно, без застосування будь-якого насильства, примусу та погроз. Також, йому зрозумілі та роз`ясненні судом права, передбачені п.1 ч.5 ст.474 КПК України.

Під час судового засідання потерпіла ОСОБА_5 ствердила, що не має до обвинуваченого претензій. Угода між нею та ОСОБА_3 укладена добровільно, не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз, обіцянок, чи будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді, наслідки укладення та затвердження угоди про примирення, передбачені ст.473 КПК України, їй зрозумілі.

Представник потерпілої просив затвердити угоду про примирення потерпілої з обвинуваченим.

Прокурор ОСОБА_4 не заперечив проти укладення угоди про примирення потерпілої з обвинуваченим.

Заслухавши думку учасників судового розгляду з приводу затвердження угоди про примирення, суд приходить до висновку, що така підлягає до затвердження з ухваленням обвинувального вироку.

За змістом угоди обвинувачений беззастережно визнав свою вину у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч.1 ст.129 КК України та обставини вчинення цього кримінального проступку, зокрема факт погрози вбивством потерпілій ОСОБА_5 , чим викликав у останньої реальні побоювання щодо здійснення цієї погрози.

За умовами угоди ОСОБА_3 погоджується з обумовленим видом та строком покарання та погодився понести покарання за вчинений ним кримінальний проступок, передбачений ч.1 ст.129 КК України, у виді обмеження волі на строк 1 (один) рік із застосуванням ст.75 КК України з іспитовим строком на 1 (один) рік.

Дослідивши обвинувальний акт та угоду про примирення, переконавшись в тому, що укладення угоди є добровільним, а взяті на себе зобов`язання обвинуваченим можуть бути реально виконані, перевіривши угоду на відповідність вимогам КПК України і ч.1 ст.129 КК України та іншим положенням закону України про кримінальну відповідальність, встановивши, що підстави для відмови у затвердженні угоди відсутні, роз`яснивши обвинуваченому та потерпілій положення ч.5 ст.474 КПК України, наслідки укладення та затвердження угоди, передбачені ст.473 КПК України, роз`яснивши обвинуваченому наслідки невиконання угоди передбачені ст.476 КПК України, суд затверджує угоду про примирення між потерпілою та обвинуваченим, укладену 09.12.2021 та ухвалює обвинувальний вирок.

При цьому, суд вважає, що підстав, визначених ч.7 ст.474 КПК України, для відмови у затвердженні угоди про примирення судом не встановлено. Зокрема, сторонами угоди про примирення узгоджено покарання в межах санкції ч. 1 ст. 129 КК України, а тому підстав для висновку про невідповідність угоди вимогам Кримінального кодексу України, Кримінально процесуальному кодексу України, суд не вбачає.

При призначенні покарання суд враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

Обставинами, що пом`якшують покарання відповідно до ст.66 КК України є щире каяття, активне сприяння розкриттю кримінального проступку, добровільне відшкодування завданого збитку.

Обставин, що відповідно до ст.67 КК України обтяжують покарання, не встановлені.

Тому суд вбачає за належне визначити обвинуваченому ОСОБА_3 узгоджену в угоді про примирення міру покарання, що передбачена санкцією ч.1 ст.129 КК України, а саме: у виді обмеження волі на строк 1 (один) рік із застосуванням ст.75 КК України з іспитовим строком на 1 (один) рік.

Запобіжний захід обвинуваченому ОСОБА_3 не обирався.

Цивільний позов у кримінальному провадженні не заявлено.

Процесуальні витрати відсутні.

Питання речових доказів у даному кримінальному провадженні вирішити в порядку ст. 100 КПК України.

Керуючись ст. ст. 370, 371, 373, 374, 394, 395, 474, 475 КПК України, суд

УХВАЛИВ:

затвердити угоду про примирення, укладену 09 грудня 2021 року між потерпілою ОСОБА_5 , за участю представника адвоката ОСОБА_6 та обвинуваченим ОСОБА_3 у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного державного реєстру досудових розслідувань 15.07.2021 за №0000050.

Визнати ОСОБА_3 винним у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч.1 ст.129 КК України та призначити йому узгоджене угодою покарання у виді обмеження волі на строк 1 (один) рік.

Відповідно до ст.75 КК України звільнити ОСОБА_3 від відбування призначеного покарання у виді обмеження волі з випробуванням, якщо він протягом іспитового строку 1 (один) рік не вчинить нового кримінального правопорушення і виконає покладені на нього обов`язки.

На підставі ст.76 КК України покласти на засудженого ОСОБА_3 такі обов`язки:

-періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації;

-повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання;

-не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.

Іспитовий строк ОСОБА_3 рахувати з часу проголошення вироку.

Речовий доказ: господарську сокиру, яка згідно постанови про визнання речовим доказом від 23.09.2021 визнана речовим доказом та передана на зберігання в кімнату зберігання речових доказів Верховинського РВП ГУНП України в Івано-Франківській області - знищити.

На вирок суду може бути подана апеляційна скарга в порядку та строки визначені ст.395 КПК України, протягом 30 днів з дня його проголошення до Івано-Франківського апеляційного суду через суд, який ухвалив рішення, лише з підстав, передбачених статтею 394 КПК України.

Копію вироку вручити обвинуваченому та прокурору.

Суддя ОСОБА_7