Справа № 309/1213/21
Провадження № 1-кп/309/101/21
В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

29 жовтня 2021 року м. Хуст

Хустський районний суд Закарпатської області в складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

секретар судового засідання ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження (внесеного до ЄРДР за зареєстрованим №0000102 від 06.04.2021) стосовно

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м.Хуст, мешканця АДРЕСА_1 , громадянина України, не працюючого, з загальною середньою освітою, неодруженого, раніше судимого вироком Виноградівського районного суду від 29.10.2019 року за ч.3 ст. 185, ч.1 ст. 162 КК України до позбавлення волі на строк 3 роки, на підставі ст. 75 КК України звільнений від відбуття покарання з іспитовим строком тривалістю два роки,
який обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого частиною 3 статті 185 КК України,

за участю:

прокурора ОСОБА_4 ,

потерпілого ОСОБА_5 ,

обвинуваченого ОСОБА_3 ,

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_3 , будучи раніше судимим вироком Виноградівського районного суду від 29.10.2019 року за ч.3 ст. 185, ч.1 ст. 162 КК України до позбавлення волі на строк 3 роки, на підставі ст. 75 КК України звільнений від відбуття покарання з іспитовим строком на два роки, на шлях виправлення не став та скоїв нове кримінальне правопорушення, за наступних обставин.

Так, 29.03.2021, біля 15 год. 00 хв., ОСОБА_3 , маючи прямий умисел на заволодіння чужим майном, усвідомлюючи протиправність та карність свого діяння, знаходячись на території Хустського міського ринку за адресою м.Хуст, вул. Майдан Незалежності, 21, впевнившись у відсутності охоронця, таємно проник в приміщення охорони, де із зовнішньої кишені куртки, що знаходилась на гачку вішалки, викрав грошові кошти в сумі 1450 гривень, що належали ОСОБА_5 , чим заподіяв останньому матеріальну шкоду на вказану суму.

Таким чином, ОСОБА_3 здійснив таємне викрадення чужого майна (крадіжку), вчинену повторно, поєднане з проникненням в інше приміщення, тим самим вчинивши дії, передбачені частиною 3 статті 185 КК України.

У судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_3 вину по пред`явленому йому обвинуваченню у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого частиною 3 статті 185 КК України, визнав, однак зазначив, що не визнає фактичні обставини справи, суду пояснив, що 29.03.2021 року, будучи у стані алкогольного сп`яніння, прийшов на ринок, постукав у двері сторожки, зайшов у приміщення, побачив куртку та взяв з кишені куртки гроші в сумі 1400 грн.. Коли виходив з приміщення то його зустрів потерпілий, який запитав що ти тут робиш. Поговорили, потерпілий його відпустив, він пішов геть та купив ліки, сигарети і продукти. Під час додаткового допиту, після повернення суду до з`ясування обставин справи, ствердив, що сума викрадених коштів була саме 1400 грн., оскільки він їх перераховував у аптеці.

Не зважаючи на неповне визнання вини, вина ОСОБА_3 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст. 185 КК України, повністю підтверджується безпосередньо дослідженими в судовому засіданні доказами.

Так, допитаний у судовому засіданні потерпілий ОСОБА_5 , який працює охоронцем на ринку, суду пояснив, що 29.03.2021 року біля 3 год. прийшов на роботу. Роздягнувся і вийшов купити м`ясо у лавці неподалік. Повернувся з лавки за грошима, вийшов прикривши двері сторожки. Потім купив м`ясо і коли повертався до сторожки, то зустрів у дверях ОСОБА_3 . Запитав його «Що ти тут робиш?», той відповів що шукає місце щоб припаркувати велосипед. Ще трохи поговорили, він запам`ятав ОСОБА_3 , відпустив його і той пішов. Після чого продавець м`ясної лавки ОСОБА_6 запитала його чи нічого не пропало, він поліз в куртку і помітив зникнення грошей. Це було десь через 10 хв після того як ОСОБА_3 пішов. Ствердив, що коли він виходив з сторожки, то куртка висіла на вішаку і в ній було близько 1500 грн. Під час додаткового допиту, після повернення суду до з`ясування обставин справи, ствердив, що викрадена сума становила саме 1450 грн., яка залишилася після покупки ним ліків у аптеці, і знаходилася у верхньому карманчику куртки.

Згідно витягу з ЄРДР у кримінальному провадженні №0000102 від 06.04.2021 року 29.03.2021 року біля 15:00 год. гр. ОСОБА_3 , знаходячись в м.Хуст по вул. Майдан Незалежності, маючи прямий умисел на заволодіння чужим майном, таємно проник до приміщення охорони звідки викрав грошові кошти в сумі 1450 грн., які належать ОСОБА_5 .

Відповідно до протоколу прийняття заяви про кримінальне правопорушення та іншу подію від 06.04.2021 року ОСОБА_5 звернувся до Хустського РУП ГУНП в Закарпатської області із заявою, у якій просить прийняти міри до невстановленої особи, яка 29.03.2021 року біля 15 год. 00 хв. в м.Хуст по вул. М.Незалежності, скориставшись його відсутністю, проникла в приміщення для охорони та з куртки викрала гроші в сумі 1450 грн.

Відповідно до протоколу огляду предметів від 07.04.2021 року було оглянуто інформацію на DVD диску з камери відеонагляду та фіксації, розміщеної на території ринку, за адресою м.Хуст, вул. М.Незалежності. Згідно відеозапису на території ринку знаходиться одноповерхове приміщення, яке слугує для перебування охоронців, що здійснюють охорону території ринку. На відеозаписі відмічається, що 29.03.2021 року о 15:01 год., з даного приміщення вийшов охоронець ОСОБА_5 і прямує в напрямку вхідних воріт ринку. Після цього, слідом за ним о 15:02 год., до вказаного приміщення підходить ОСОБА_3 , одягнутий в чорний одяг з капюшоном на голові, відкриває вхідні двері до приміщення охорони та проникає в приміщення, після чого миттєво виходить із приміщення охорони, щоб впевнитись у відсутності охоронця та інших осіб. О 15:03 год., ОСОБА_3 виходить із приміщення охорони та покидає територію ринку.

У судовому засіданні було проглянуто долучений до протоколу огляду предметів за заявою потерпілого ОСОБА_7 від 07.04.2021 року відеозапис. Інформація наявна на відеозапису у повній мірі узгоджується з даними протоколу огляду предметів від 07.04.2021 року. При цьому, суд додатково констатує, що згідно безпосередньо проглянутого в судовому засіданні відеозапису, після того, як ОСОБА_3 вийшов з приміщення охорони щоб упевнитись у відсутності охоронця чи інших осіб, такий майже одразу повернувся до приміщення охорони та пробув там близько двох хвилин. У той момент коли ОСОБА_3 повторно виходив з приміщення охорони, повернувся потерпілий ОСОБА_5 і між ними почалася розмова. О 15:06 год. ОСОБА_3 та ОСОБА_5 разом зайшли в приміщення охорони і пробули там близько 10 хв. Після чого вийшли з приміщення охорони і ОСОБА_3 пішов та покинув територію ринку. Якихось зауважень, у тому числі й щодо відповідності інформації зафіксованій на відеозаписі змісту протоколу огляду предметів від 07.04.2021 року, учасниками кримінального провадження не заявлялося.

Відповідно до протоколу пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 07.04.2021 року, проведеному у присутності двох понятих, потерпілий ОСОБА_5 за пред`явленими йому фотознімками впізнав особу, яка викрала від нього грошові кошти за рисами обличчя, на фото під №4.

Згідно протоколу проведення слідчого експерименту від 14.04.2021 року, проведеного у присутності двох понятих, ОСОБА_3 показав яким чином він вчинив крадіжку грошей. На території міського ринку по вул. М.Незалежності в м.Хуст, він підійшов до приміщення охорони і показав на нього. Після чого ОСОБА_3 зайшов до приміщення охорони і показав на вішалку, що при вході з права, де за його словами висіла чоловіча куртка, з якої він викрав грошові кошти.

Згідно вироку Виноградівського районного суду від 29 жовтня 2019 р. ОСОБА_3 засуджено за ч.3 ст. 185, ч.1 ст. 162 КК України до позбавлення волі на строк 3 роки та на підставі ст. 75, 76 КК України звільнено від відбуття покарання з іспитовим строком на два роки.

Надані стороною обвинувачення і досліджені безпосередньо в суді докази взаємопов`язані і в сукупності підтверджують всі обставини, що підлягають доказуванню, ними встановлено подію злочину, винуватість обвинуваченого та інші обставини зазначені у ст.91 КПК України, та вони зібрані у порядку, встановленому ст. 93 КПК України, жодних обставин, передбачених ст. 87 КПК України, з якими закон пов`язує недопустимість доказів як таких, що отримані внаслідок істотного порушення прав та свобод людини, судом не встановлено, у зв`язку з чим підстави для визнання цих доказів недопустимими відсутні.

Оцінюючи здобуті у справі та досліджені в судовому засіданні докази, суд визнає їх належними і допустимими для використання в процесі доказування, оскільки ці докази містять у собі фактичні дані, які логічно пов`язані з тими обставинами, які підлягають доказуванню в справі та становлять предмет доказування, передбачені як джерела доказування у КПК України, зібрані у відповідності з чинним кримінально-процесуальним законодавством.

Зазначені докази є узгодженими між собою та іншими доказами у справі та сумніву у своїй належності та допустимості, не викликають.

При цьому щодо твердження ОСОБА_3 про те, що ним викрадено лише 1400 грн., то таке повністю спростовується показами потерпілого ОСОБА_5 , який зазначив, що у нього в куртці було 1450 грн., які залишилися після купівлі ліків у аптеці, і саме такою є сума викрадених коштів. Отже всі фактичні обставини, у тому числі й щодо суми викрадених коштів, органом досудового розслідування встановлені вірно.

Таким чином, об`єктивно з`ясувавши всі обставини кримінального провадження, керуючись законом суд вважає доведеними факти:

здійснення ОСОБА_3 таємного викрадення чужого майна (крадіжку), вчиненого повторно, поєднаного з проникненням в інше приміщення, тобто вчинення ним кримінального правопорушення, передбаченого частиною 3 ст. 185 КК України;

Обставини, які пом`якшують покарання обвинуваченому ОСОБА_3 судом не встановлено. При цьому, щодо зазначення в обвинувальному акті у якості обставин, що пом`якшують покарання обвинуваченому ОСОБА_3 , щирого каяття та активне сприяння розслідуванню злочину, то суд констатує, що під час судового розгляду ОСОБА_3 неодноразово не з`являвся в судові засідання, у зв`язку з чим до нього застосовувалися приводи і судові засідання відкладалися, в судовому засіданні ОСОБА_3 фактичні обставини не визнав у повному обсязі, що не свідчить про його активне сприяння розслідуванню злочину. Також під час судового розгляду показання обвинуваченого ОСОБА_3 та його поведінка не свідчить про наявність щирого жалю з приводу вчиненого правопорушення та осуд ним своєї поведінки, а отже у даному випадку не має місця і щирого каяття.

Обставиною, яка обтяжує покарання обвинуваченому ОСОБА_3 є вчинення кримінального правопорушення у стані алкогольного сп`яніння.

Призначаючи покарання обвинуваченому ОСОБА_3 суд, дотримуючись принципів законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання, зважаючи на вимоги ст. 65 КК України та роз`яснення, викладені в пункті 1 постанови Пленуму ВСУ «Про практику призначення судами кримінального покарання» від 24.10.2003 №7, враховує: ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, дані про особу винного та обставини, що пом`якшують чи обтяжують покарання.

Так, обвинувачений ОСОБА_3 вчинив умисне кримінальне правопорушення, яке відповідно до статті 12 КК України є тяжким злочином.

Обвинувачений посередньо характеризується за місцем проживання, на обліку у лікаря психіатра та лікаря нарколога не перебуває, раніше судимий.

Щодо твердження ОСОБА_3 , наданому під час встановлення судом його особи у порядку ст. 348 КПК України, про наявність на його утриманні неповнолітньої дитини, то таке не підтверджено жодними доказами. При цьому як вказав сам обвинувачений, така дитини народилася під час його проживання з жінкою у фактичних шлюбних відносинах (без реєстрації шлюбу), і наразі жінка вийшла заміж за іншого чоловіка який є вітчимом дитині, а сам ОСОБА_3 періодично допомагає дитини, що в будь-якому разі не може бути розцінено як те, що дитина перебуває на утриманні ОСОБА_3 .

Також, суд враховує думку потерпілого, який має претензії до обвинуваченого матеріального характеру, а щодо міри покарання підтримує думку прокурора з цього питання.

Згідно досудової доповіді складеної Хустським РВ філії ДУ «Центр пробації» в Закарпатській області беручи до уваги зібрану інформацію, що характеризує особистість обвинуваченого, його спосіб життя, історію правопорушень, а також високу ймовірність вчинення повторного правопорушення та середню ймовірність небезпеки для суспільства, у тому числі для окремих осіб, орган пробації вважає, що виправлення ОСОБА_3 без позбавлення волі або обмеження волі на певний строк не можливе та становить високу небезпеку для суспільства.

Таким чином, об`єктивно з`ясувавши всі обставини в їх сукупності, вирішивши питання, передбачені ст. 368 КПК України та врахувавши обставини, передбачені ст. 65 КК України, у тому числі встановлені судом обставини, які обтяжують покарання, та відсутність обставин, які пом`якшують покарання, суд вважає, що обвинуваченому ОСОБА_3 слід призначити покарання в межах санкцій частини 3 статті 185 КК України, у виді позбавлення волі.

Судом встановлено, що вироком Виноградівського районного суду від 29 жовтня 2019 р. ОСОБА_3 засуджено за ч.3 ст. 185, ч.1 ст. 162 КК України до позбавлення волі на строк 3 роки та на підставі ст. 75, 76 КК України звільнено від відбуття покарання з іспитовим строком на два роки.

Відповідно до ч. 1 ст. 71 КК України, якщо засуджений після постановлення вироку, але до повного відбуття покарання вчинив новий злочин, суд до покарання, призначеного за новим вироком, повністю або частково приєднує невідбуту частину покарання за попереднім вироком (сукупність вироків).

А згідно ч.3 ст. 78 КК України у разі вчинення засудженим протягом іспитового строку нового кримінального правопорушення суд призначає йому покарання за правилами, передбаченими в статтях 71, 72 цього Кодексу.

Враховуючи визнання вини підсудним та його посередню характеристику, суд вважає за можливе при застосуванні ст. 71 КК України до призначеного покарання за даним вироком частково приєднати невідбуте покарання за попереднім вироком.

Суд також враховує, що обвинувачений ОСОБА_3 вчинив тяжкий злочин під час іспитового строку, призначеного вироком Виноградівського районного суду Закарпатської області від 29 жовтня 2019 року, що свідчить про стійкість його злочинних намірів та небажання останнього стати на шлях виправлення, тому звільнення його від реального відбування покарання не відповідатиме вимогам справедливості, а отже виправлення ОСОБА_3 можливе лише в умовах ізоляції від суспільства. Відтак суд не вбачає підтсав для застосування у даному випадку приписів ст. 75 КК України, або ж застосування ст. 69 КК України, чи норм ст. 69-1 КК України.

При цьому, щодо твердження ОСОБА_3 , наданому під час встановлення судом його особи у порядку ст. 348 КПК України, про наявність у нього хвороби - раку, яку він у подальшому назвав «хронічний геморой», то жодних медичних документів із встановленням обвинуваченому ОСОБА_3 відповідного діагнозу матеріали кримінального провадження не містять. Як зазначив сам обвинувачений, такий діагноз йому поставили декілька років назад, однак лікування у медичному закладі не проходить, а лікується у якоїсь жінки народними методами. Суд констатує, що оскільки не надано жодних медичних документів, які б могли підтвердити наявність у обвинуваченого ОСОБА_3 тяжкої хвороби, то відсутні підстави й для застосування приписів ст. 84 КК України.

Суд однозначно переконаний в тому, що відповідно до вимог ч. 2 ст. 65 КК України, визначена даним вироком міра покарання, а саме у виді позбавлення волі є достатньою для виправлення обвинуваченого та попередження нових злочинів (кримінальних правопорушень).

Цивільний позов у кримінальному провадженні не заявлявся.

Долю речових доказів суд вирішує у відповідності до приписів ст. 100 КПК України.

Процесуальні витрати відсутні.

Зважаючи на те, що запобіжний захід стосовно обвинуваченого судом не обирався і клопотання щодо обрання такого обвинуваченому стороною кримінального провадження не заявлялось, тому суд доходить переконання про відсутність підстав для вирішення цього питання.

Керуючись статтями 368, 371, 374 КПК України, суд

У Х В А Л И В :

ОСОБА_3 визнати винуватим по пред`явленому обвинуваченні у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого частиною 3 статті 185 КК України, і призначити йому покарання у виді розбавлення волі на строк 3 (три) роки і 2 (два) місяці.

На підставі ст. 71 та ч.3 ст. 78 КК України за сукупності вироків до даного покарання частково приєднати не відбуте покарання за вироком Виноградівського районного суду від 29.10.2019 року у вигляді 4 (чотирьох) місяців позбавлення волі і остаточно до відбуття ОСОБА_3 призначити покарання у вигляді 3 (трьох) років і 6 (шість) місяців позбавлення волі.

Строк відбування покарання ОСОБА_3 рахувати з моменту приведення вироку до виконання.

Речовий доказ: DVD диск з відеозаписом вчинення крадіжки ОСОБА_3 залишити при матеріалах кримінального провадження.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого Кримінальним процесуальним кодексом України, якщо таку скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

На вирок можуть бути подана апеляція до Закарпатського апеляційного суду через Хустський районний суд Закарпатської області протягом 30 днів з дня його проголошення.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку суду. Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченому та прокурору.

Копія вироку не пізніше наступного дня після ухвалення надсилається учаснику судового провадження, який не був присутнім в судовому засіданні.

Суддя Хустського

районного суду ОСОБА_1