Кропивницький апеляційний суд
№ провадження 11-кп/4809/62/22 Головуючий у суді І-ї інстанції ОСОБА_1
Категорія 185 (81, 86-1, 140) Доповідач в колегії апеляційного суду ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22.02.2022 року. м. Кропивницький
Колегія суддів судової палати у кримінальних справах Кропивницького апеляційного суду у складі:

Головуючого - судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

із секретарем ОСОБА_5 ,

за участю прокурора ОСОБА_6 ,

розглянула у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу захисника адвоката ОСОБА_7 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_8 на вирок Кіровського районного суду м.Кіровограда від 01 листопада 2021 року.

Цим вироком:

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Кіровограда, українця, громадянина України, із середньою спеціальною освітою, одруженого, маючого на утриманні неповнолітнього сина, не працюючого, зареєстрованого та проживаючого АДРЕСА_1 , раніше судимого:
- 13.05.2003 року Кіровським районним судом м. Кіровограда за ч. 2 ст. 186 КК України до 5 років позбавлення волі. На підставі ст. 75 КК України від відбування покарання звільнений з іспитовим терміном на 2 роки;
- 07.11.2003 року Кіровським районним судом м. Кіровограда за ч. 2 ст. 190, ст. 71 КК України до 6 років позбавлення волі;
- 26.12.2014 року Олександрійським районним судом Кіровоградської області за ч. 2 ст. 186 КК України до 4 років 2 місяців 19 днів позбавлення волі. 26.12.2014 звільнений у зв`язку з відбуттям покарання;
- 01.08.2018 року Кіровським районним судом м. Кіровограда за ч. 2 ст. 15 ч. 2 ст. 185, ч.2 ст. 185, ч.2 ст. 186, ст. 70 КК України на підставі ст. 71 КК України до 4 років позбавлення волі. 26.12.2019 року звільнений у зв`язку з відбуттям покарання.
- 24.12.2019 року вироком Кіровського районного суду м.Кіровограда за ч.2 ст. 185 КК України, зміненого вироком Кропивницького апеляційного суду від 12.03.2020 року до 2 років позбавлення волі;
- 18.02.2020 року Ленінським районним судом м. Кіровограда за ч. 2 ст. 185 КК України до 2 років позбавлення волі;
визнано винуватим та призначено покарання за ч.2 ст. 185 КК України у виді 2 років позбавлення волі;

Відповідно до ч. 1 ст. 71 КК України за сукупністю вироків до даного покарання приєднано частину покарання за вироком Кіровського районного суду м.Кіровограда за ч.2 ст. 185 КК України від 24.12.2019 року, зміненого вироком Кропивницького апеляційного суду від 12.03.2020 року та призначено покарання у виді позбавлення волі строком на 2 роки 6 місяців.

На підставі ч. 4 ст. 70 КК України за сукупністю злочинів, шляхом часткового складання покарання за вироком Ленінського районного суду від 18.02.2020 року та заданим вироком остаточно призначено покарання у виді позбавлення волі строком на 3 роки.

Запобіжний захід ОСОБА_8 до набрання вироком законної сили обрано тримання під вартою.

Строк відбування покарання обраховувати з 18.02.2020 року

Стягнуто з ОСОБА_8 на користь держави 1256 грн. 08 коп. судових витрат за проведення експертизи.

Долю речових доказів вирішено відповідно до ст. 100 КПК України.

В С Т А Н О В И Л А:

Вироком суду першої інстанції ОСОБА_8 визнано винним у повторному таємному викраденні чужого майна (крадіжку), за таких підстав:

Так, 24 грудня 2019 року приблизно з 14:00 годин по 14:10 годин, ОСОБА_8 , перебував в магазині «Граліан», що розташований за адресою: м. Кропивницький, вул. Вокзальна, 66-А помітив кутову шліфмашину «INTERTOOL РТ-1202», яка знаходилася на торговому стелажі. В цей час у ОСОБА_8 виник злочинний умисел на таємне викрадення чужого майна, яке належить ОСОБА_9 . Реалізуючи свій злочинний умисел, ОСОБА_8 , діючи умисно повторно, скориставшись відсутністю продавця, таємно, шляхом вільного доступу, викрав кутову шліфмашину «INTERTOOL РТ-1202», вартість якої відповідно до судової товарознавчої експертизи №1 від 09.01.2020 року складає 1131,45 гривень. Після чого, ОСОБА_8 , з місця вчинення кримінального правопорушення з викраденим майном зник, викраденим розпорядився на власний розсуд, чим спричинив потерпілому ОСОБА_9 майнової шкоди на суму 1131,45 гривень.
Крім того, 02.12.2019 року близько 12 год. 31 хв. ОСОБА_8 перебував в магазині «Термодім», що розташованого за адресою: м. Кропивницький, вул. Яновського, буд. 102, де в приміщенні магазину на газовій плиті помітив мобільний телефон марки SAMSUNG GALAXY J5 в корпусі чорного кольору. В цей час у ОСОБА_8 виник умисел на таємне викрадення чужого майна. Реалізуючи свій злочинний умисел, ОСОБА_8 , діючи умисно, повторно, перебуваючи у приміщенні вище вказаного магазину, скориставшись відсутністю власника, таємно шляхом вільного доступу викрав мобільний телефон марки SAMSUNG GALAXY J5 2/16 GB в корпусі чорного кольору, вартість якого відповідно висновку експерта № 17 від 14.01.2020 року складає 2400,00 гривень. Після чого, ОСОБА_8 , з місця вчинення кримінального правопорушення з викраденим майном зник, вказаним розпорядився на власний розсуд, чим спричинив потерпілій ОСОБА_10 майнової шкоду на загальну суму 2400,00 гривень.

В апеляційній скарзі захисник адвокат ОСОБА_7 , просив вирок суду першої інстанції змінити в частині призначеного покарання та призначити покарання ОСОБА_8 за ч.2 ст.185 КК України у виді 1 року позбавлення волі та на підставі ст.70, 71 КК України призначити остаточне покарання у виді 2 років позбавлення волі.
Свої вимоги обґрунтував тим, що він і його підзахисний не згодні з даним вироком суду через його суворість. Його підзахисний вважає, що йому було застосовано дуже сурове покарання за скоєний ним злочин, оскільки ОСОБА_8 вину визнав в скоєному ним злочині, щиро розкаявся , сприяв слідству, цивільний позов потерпілими не заявлявся, шкоду потерпілим відшкодував.

Заслухавши доповідача, прокурора, який заперечував проти задоволення апеляційної скарги захисника, перевіривши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи апеляційної скарги, дотримуючись меж перегляду судових рішень визначених ст. 404 КПК України, колегія суддів доходить висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, з таких підстав.

Досудове розслідування та судове слідство у даному кримінальному провадженні проведено відповідно до вимог кримінального процесуального закону, а викладені у вироку суду висновки про наявність в діях ОСОБА_8 ознак кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 185 КК України, ґрунтуються на сукупності зібраних по справі доказів, які у повному обсязі, відповідно до вимог параграфу 3 гл.28 КПК України, досліджені судом першої інстанції під час судового розгляду справи, та є взаємоузгодженими між собою і відповідають фактичним обставинам справи.

Належність та допустимість доказів у кримінальному провадженні, а також правильність кваліфікації дій обвинуваченого за ч.2 ст. 185 КК України у колегії суддів сумнівів не викликає.

Вина обвинуваченого ОСОБА_8 у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення, крім визнання своєї вини, в повному обсязі доведена матеріалами кримінального провадження, які розглянуто судом першої інстанції в порядку ч.3 ст.349 КПК України.

При цьому, районний суд дотримався вимоги змісту ч.3 ст.349 КПК України, допитав обвинуваченого і за згодою всіх учасників процесу визнав недоцільним дослідження доказів стосовно тих фактичних обставин кримінального провадження, які ніким не оспорювалися, у тому числі і тих фактичних обставин, які зазначені в обвинувальному акті.

На підставі викладеного, колегія суддів відповідно до ч.1 ст.404 КПК України не перевіряє висновки суду першої інстанції щодо фактичних обставин справи, які не оспорювалися і стосовно яких, відповідно до вимог ч.1 ст.349 КПК України докази не досліджувались.

Призначаючи покарання обвинуваченому ОСОБА_8 суд першої інстанції дотримався вимог ст.65 КК України, врахував ступінь тяжкості скоєного кримінального правопорушення, яке відноситься до категорій нетяжкого злочину, особу винного, який характеризується позитивно, перебуває на обліку лікаря нарколога з приводу психічних та поведінкових розладів внаслідок вживання опіоїдів, має на утриманні малолітню дитину, має не зняті та непогашені судимості, в тому числі за аналогічні злочини. Врахував обставини, які пом`якшують покарання обвинуваченого щире каяття. Врахував відсутність обтяжуючих покарання обставин та обґрунтовано призначив обвинуваченому покарання у виді позбавлення волі ближче до найнижчої межі санкції статті кримінального закону та на підставі ст. 71, 70 КК України призначив остаточне покарання у виді позбавлення волі строком на 3 роки та дійшов правильного висновку, що його виправлення можливе виключно в умовах ізоляції від суспільства без застосування ст. 69, 75 КК України, яке на переконання колегії суддів буде відповідати тяжкості вчиненого, обставинам кримінального провадження та особі обвинуваченого, є обґрунтованим, необхідним і достатнім для його виправлення та попередження вчинення нових злочинів як ним самим, так і іншими особами, а ще буде відповідати меті покарання, визначеного у ст. 50 КК України.

Крім того, правильно врахував вироки Кіровського районного суду м.Кіровограда за ч.2 ст. 185 КК України від 24.12.2019 року, зміненого вироком Кропивницького апеляційного суду від 12.03.2020 року до 2 років позбавлення волі та вироком 18.02.2020 року Ленінським районним судом м. Кіровограда за ч. 2 ст. 185 КК України.

Доводи викладені в апеляційній скарзі захисника з приводу того, що судом першої інстанції було застосовано дуже сурове покарання за скоєний ним злочин, оскільки ОСОБА_8 вину визнав в скоєному ним злочині, щиро розкаявся, сприяв слідству, цивільний позов потерпілими не заявлявся, шкоду потерпілим відшкодував, є необґрунтованими та безпідставними.

Відповідно до вимог ст. 65 КК України та п. 3 постанови Пленуму Верховного Суду України від 24.10.2003 року №7 «Про практику призначення судами кримінального покарання», суд, призначаючи покарання, повинен урахувати ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що обтяжують та пом`якшують покарання. Визначаючи ступінь суспільної небезпечності вчиненого злочину, суд повинен виходити із сукупності всіх обставин справи, зокрема, форми вини, мотиву і цілі, способу, обстановки і стадії вчинення злочину, тяжкості наслідків, що настали. При призначені обвинуваченому покарання судом враховується те, що покарання є формою реалізації кримінальної відповідальності, є заходом примусу, що застосовується від імені держави і полягає в передбаченому законом обмеженні прав і свобод особи та має на меті не тільки кару, а й виправлення, а також запобігання вчиненню нових злочинів.

Як вбачається з вироку, судом першої інстанції в повній мірі враховано особу обвинуваченого, всі характеризуючи дані на нього, тяжкість вчиненого злочину, пом`якшуючі та обтяжуючі обставини покарання, обставини вчинення даного кримінального правопорушення та обґрунтовано призначив покарання.

Порушень вимог кримінального процесуального та кримінального закону які б стали підставою для скасування по суті правильного винесеного судом рішення колегією суддів не встановлено.

Враховуючи вище викладене, колегія суддів доходить висновку, що вирок суду першої інстанції є законним, мотивованим та обґрунтованим, підстави для його зміни чи скасування відсутні, а тому апеляційна скарга захисника адвоката ОСОБА_7 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_8 задоволенню не підлягає.

Керуючись ст. ст. 404, 405, 407, 418, 419 КПК України, колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу захисника адвоката ОСОБА_7 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_8 залишити без задоволення.

Вирок Кіровського районного суду м.Кіровограда від 01 листопада 2021 року стосовно ОСОБА_8 залишити без зміни.

Ухвала набирає законної сили з дня проголошення і може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду, безпосередньо до суду касаційної інстанції, протягом трьох місяців з дня проголошення, а засудженим який перебуває під вартою, у той же строк з дня вручення йому копії ухвали.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4

(підписи)