Ленінський районний суд м.Полтави
Справа № 553/455/22
Провадження № 1-в/553/117/2022
У Х В А Л А
Іменем України

16.03.2022м. Полтава

Ленінський районний суд м. Полтави у складі:

головуючого судді - ОСОБА_1 ,

при секретарі ОСОБА_2 ,

за участю прокурора ОСОБА_3 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні спільне подання начальника Полтавської виправної колонії № 64 та голови спостережної комісії Подільської районної ради у м. Полтаві про застосування умовно-дострокового звільнення та встановлення адміністративного нагляду відносно засудженого:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Залиман, Балаклійського району, Харківської області, громадянина України, з базовою середньою освітою, до арешту проживаючого: АДРЕСА_1 , раніше судимого:

09.06.2016 р. Лохвицьким районним судом Полтавської області за ст.304 ч.1, 185 ч.3, 70 КК України на 3 роки 6 місяців позбавлення волі згідно ст.75 КК України з іспитовим строком 1 рік;

20.12.2017 року Лохвицьким районним судом Полтавської області за ст.185 ч.1, 185 ч.3, 70 КК України на 4 роки позбавлення волі згідно ст.75 КК України з іспитовим строком 2 роки;

23.01.2019 року Лубенським міськрайонним судом Полтавської області за ст.185 ч.3, 71 ч.1, 2 КК України на 4 роки 6 місяців позбавлення волі;

по даній справі засудженого: 14.03.2019 року Лубенським міськрайонним судом Полтавської області за ст. ст. 185 ч.2, 70 ч.4 КК України на 4 роки 7 місяців позбавлення волі,

Ухвалою Ленінського районного суду м. Полтави від 15.09.2020 року вирок Лохвицького районного суду Полтавської області від 20.12.2017 року, яким ОСОБА_4 засуджений за ч. 1 ст. 185, ч. 3 ст. 185, ст. 70 КК України на 4 роки позбавлення волі, приведено у відповідність до Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо спрощення досудового розслідування окремих категорій кримінальних правопорушень» від 22.11.2018 року, визначено остаточну міру покарання по вироку Лубенського міськрайонного суду Полтавської області 14.03.2019 року за ч.2 ст. 185, ст.70 ч.4 КК України у вигляді 4 років 7 місяців позбавлення волі, -

ВСТАНОВИВ:

До суду надійшло спільне подання начальника державної установи «Полтавська виправна колонія № 64» та голови спостережної комісії Подільської районної ради в м. Полтаві про застосування умовно-дострокового звільнення та встановлення адміністративного нагляду відносно засудженого ОСОБА_4 .

Засуджений ОСОБА_4 та представник ПВК № 64 направили до суду заяви, в яких подання підтримували та просили суд його задовольнити, розглянути справу без їх участі.

Прокурор не заперечував проти задоволення подання.

Суд, заслухавши думку прокурора, дослідивши матеріали подання, особової справи засудженого, приходить до висновку, що дане подання підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що 14.03.2019 року ОСОБА_4 засуджено Лубенським міськрайонним судом Полтавської області за ст.ст. 185 ч.2, 70 ч.4 КК України на 4 роки 7 місяців позбавлення волі.

Ухвалою Ленінського районного суду м. Полтави від 15.09.2020 року вирок Лохвицького районного суду Полтавської області від 20.12.2017 року, яким ОСОБА_4 засуджений за ч. 1 ст. 185, ч. 3 ст. 185, ст. 70 КК України на 4 роки позбавлення волі, приведено у відповідність до Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо спрощення досудового розслідування окремих категорій кримінальних правопорушень» від 22.11.2018 року, який набрав законної сили 01.07.2020 року, та ухвалено вважати ОСОБА_4 засудженим:

за ч. 1 ст. 185 КК України до покарання у виді 4 років обмеження волі;

за ч.3 ст. 185 КК України до покарання у виді 4 років позбавлення волі.

На підставі ст. 70 ч. 1 КК України за сукупністю злочинів шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим вважати ОСОБА_4 засудженим остаточно до покарання у виді 4 років позбавлення волі. Визначено остаточну міру покарання по вироку Лубенського міськрайонного суду Полтавської області 14.03.2019 року за ч.2 ст. 185, ст.70 ч.4 КК України у вигляді 4 років 7 місяців позбавлення волі.

Згідно ч. 1 ст. 81 КК України до осіб, що відбувають покарання у виді виправних робіт, службових обмежень для військовослужбовців, обмеження волі, тримання в дисциплінарному батальйоні військовослужбовців або позбавлення волі, може бути застосоване умовно-дострокове звільнення від відбування покарання. Особу може бути умовно-достроково звільнено повністю або частково і від відбування додаткового покарання.

Сумлінна поведінка - це не тільки пасивна форма поведінки засудженого під час відбування покарання, а і полягає у стримуванні від порушень режиму, порушень правил внутрішнього розпорядку, вживання алкогольних напоїв, наркотичних засобів, азартних ігор, неухильне додержання загальноприйнятих норм і правил поведінки, активна участь у суспільному житті та сумлінне виконання громадських доручень у процесі відбування покарання, підвищення свого загальноосвітнього рівня, прагнення своєю діяльністю спокутувати вину за вчинений злочин, тощо.

У постанові Пленуму Верховного Суду України № 2 від 26 квітня 2002 року «Про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміну невідбутої частини покарання більш м`яким», вказано, що умовно-дострокове звільнення може бути застосовано лише після повного та всебічного вивчення даних про особу засудженого.

Отже, суд розглядаючи заяву засудженого про умовно-дострокове звільнення, зобов`язаний перевірити сумлінну поведінку та сумлінне ставлення особи за весь період відбування нею покарання, врахувати тяжкість вчиненого злочину та особу засудженого в цілому.

В п. 17 постанови Пленуму Верховного Суду України "Про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміну невідбутої частини покарання більш м`яким" від 26.04.2002 року визначено, що при вирішенні питання про або заміну невідбутої частини покарання більш м`яким слід ретельно з`ясовувати ставлення засудженого до вчиненого злочину, праці та навчання, додержання ним вимог режиму, участь у самодіяльних організаціях засуджених виправно-трудової установи, а також його наміри щодо прилучення до суспільно корисної праці та потребу в наданні допомоги при обранні місця проживання і працевлаштування.

У відповідності до п. 2 Постанови Пленуму Верховного Суду України №2 «Про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміну невідбутої частини покарання більш м`яким» від 26.04.2002, умовно-дострокове звільнення від відбування покарання можливе лише після повного і всебічного вивчення даних про особу засудженого. При цьому головною умовою прийняття такого рішення є доведеність при умовно-достроковому звільненні від відбування покарання того, що засуджений сумлінною поведінкою та ставленням до праці довів своє виправлення.

Відповідно до ст. 6 КВК України виправлення засудженого - процес позитивних змін, які відбуваються в його особистості та створюють у нього готовність до самокерованої правослухняної поведінки.

Ресоціалізація - свідоме відновлення засудженого в соціальному статусі повноправного члена суспільства; повернення його до самостійного загальноприйнятого соціально-нормативного життя в суспільстві. Необхідною умовою ресоціалізації є виправлення засудженого.

Однією із головних умов для умовно-дострокового звільнення засудженого від відбування покарання є доведеність виправлення засудженого, тобто доведеність готовності засудженого до: самокерованої поведінки, сприйняття встановлених у суспільстві норм та правил поведінки, дотримання норм чинного законодавства.

Тому при вирішенні питання про умовно-дострокове звільнення засудженого суд враховує особу засудженого, дані щодо виду та кількості стягнень за весь період відбування ним покарання, а також тяжкість вчинених засудженим злочинів та їх наслідки, термін невідбутого засудженим покарання.

Частина 3 цієї ж статті КК України передбачає, що умовно-дострокове звільнення від відбування покарання може бути застосоване після фактичного відбуття засудженим:

1) не менше половини строку покарання, призначеного судом за кримінальний проступок або нетяжкий злочин, крім корупційних кримінальних правопорушень, а також за необережний тяжкий злочин;

2) не менше двох третин строку покарання, призначеного судом за корупційний нетяжкий злочин, умисний тяжкий злочин чи необережний особливо тяжкий злочин, а також у разі, якщо особа раніше відбувала покарання у виді позбавлення волі за умисне кримінальне правопорушення і до погашення або зняття судимості знову вчинила умисне кримінальне правопорушення, за яке вона засуджена до позбавлення волі;

3) не менше трьох чвертей строку покарання, призначеного судом за умисний особливо тяжкий злочин, а також покарання, призначеного особі, яка раніше звільнялася умовно-достроково і знову вчинила умисне кримінальне правопорушення протягом невідбутої частини покарання.

Порядок дострокового звільнення від відбування покарання визначений ч. 3 ст. 154 Кримінально-виконавчого кодексу України. Зокрема, дана норма передбачає, що стосовно засудженого, щодо якого відповідно до статей 81, 82 КК України може бути застосоване умовно-дострокове звільнення від відбування покарання або заміна невідбутої частини покарання більш м`яким, орган або установа виконання покарань надсилає подання до суду у порядку, встановленому кримінальним процесуальним законодавством. Адміністрація органу або установи виконання покарань після відбуття засудженим установленої Кримінальним кодексом України частини строку покарання зобов`язана в місячний термін розглянути питання щодо можливості представлення його до умовно-дострокового звільнення від відбування покарання або до заміни невідбутої частини покарання більш м`яким.

Згідно характеристики, яка надана до суду адміністрацією закладу, де відбуває покарання засуджений, засуджений ОСОБА_4 знаходиться у місцях позбавлення волі з 29.01.2019 року.

За період перебування в державній установі «Полтавська установа виконання покарань(№23) характеризувався посередньо. Стягнень не мав. Заохочень не мав.

З 10.05.2019 року покарання відбуває в державній установі «Полтавська виправна колонія (№64)». За час відбування покарання характеризується позитивно. До дисциплінарної відповідальності не притягувався. Адміністрацією установи заохочувався 9 разів за виконання покладених обов`язків та додержання правил поведінки, встановлених Кримінально-виконавчим кодексом України та правил внутрішнього розпорядку, дотримання правил трудового розпорядку та вимог безпеки праці.

На виробництві установи не працевлаштований із за відсутності вільних робочих місць, але активно з власної ініціативи долучається по благоустрою на відділенні та установи. До праці ставиться сумлінно.

У взаємовідносинах з іншими засудженими не конфліктний, підтримує рівні взаємовідносини з іншими засудженими.

Дотримується правомірних та ввічливих взаємовідносин з персоналом установи.

Спальне місце та приліжкову тумбочку утримує у чистоті і порядку, має охайний зовнішній вигляд.

Дбайливо ставиться до майна установи і предметів, якими користується при виконанні дорученої роботи, здійснює за ними належний догляд, використовує тільки за призначенням.

Виконує передбачені законом вимоги персоналу установи.

Виконує роботи із самообслуговування, має достатній рівень необхідних навичок. До виконання робіт із благоустрою установи ставиться добре. Не допускає порушень вимог пожежної безпеки і безпеки праці.

За час відбування покарання реалізована програма диференційованого виховного впливу «Професія» отримав спеціальність «Кухар-пекар» в Полтавському навчальному центрі (№64) при установі. Приймає активну участь у реалізації програми диференційованого виховного впливу «Правова просвіта», «Підготовка до звільнення». Виховні заходи, які проводяться в установі відвідує, робить для себе вірні висновки. У вільний час читає художню літературу, дивиться телепередачі.

Відповідно до статті 110, 113 Кримінально-виконавчого кодексу України підтримує соціально-корисні зв`язки з матір`ю, сестрою та братами шляхом телефонних розмов та отримує від них посилки. Взаємовідносини з ними доброзичливі.

За вироком Лубенського міськрайонного суду Полтавської області від 14.03.2019 року ОСОБА_4 вину у скоєному злочині визнав.

Згідно вироку Лубенського міськрайонного суду Полтавської області від 14.03.2019 року цивільного позову немає.

Після звільнення має намір мешкати за адресою: АДРЕСА_1 .

Станом на 16.03.2022 року відбута частина строку покарання засудженого становить більше 2/3 призначеного судом покарання, кінець строку покарання 23.08.2023 року.

Беручи до уваги, що висновок про виправлення засудженого повинен ґрунтуватись на даних про його поведінку і ставлення до праці за весь період відбування ним покарання, а саме дотримання засудженим правил внутрішнього розпорядку, беззаперечного виконання законних вказівок і розпоряджень адміністрації органів кримінально-виконавчої системи, відсутність стягнень за порушення дисципліни, висновок про те, що засуджений своєю поведінкою та ставленням до праці довів своє виправлення ґрунтується на матеріалах провадження. Характеристика засудженого свідчить про досягнення мети, передбаченої ст. 50 КК України, - виправлення засудженого та запобігання вчиненню нових злочинів. Також суд враховує поведінку засудженого протягом всього часу відбування покарання, його ставлення до вироку, виду та міри покарання яка йому була призначена, а також тяжкість вчинених злочинів та його наслідки.

Суд приходить до висновку щодо доведеності існування обставин, які відповідно до ч. 2 ст. 81 КК України є підставою для застосування умовно-дострокового звільнення від відбування покарання.

При цьому, з огляду на дані про особу засудженого ОСОБА_4 в цілому, суд вважає, що він досяг необхідного ступеню виправлення.

Наведені дані свідчать про стабільну поведінку засудженого ОСОБА_4 протягом всього строку відбування покарання та відповідають висновкам характеристики.

З наведеного вбачається, що ОСОБА_4 на даний час на шлях виправлення став, його поведінка та ставлення до праці відповідають критеріям визначеним в ст. 81 КК України, а тому наявні підстави для задоволення подання про умовно-дострокове звільнення останнього.

Суд вважає доведеними висновки про можливість умовно-дострокового звільнення засудженого ОСОБА_4 від відбування покарання, оскільки достеменно можливо стверджувати, що на час звернення з поданням, засуджений досяг необхідного ступеню виправлення та своєю сумлінною поведінкою і ставленням до праці, протягом всього відбутого строку покарання, довів своє виправлення, що є необхідною умовою для прийняття такого рішення, а тому подання слід задовольнити та засудженого умовно-достроково звільнити від відбування покарання невідбутої частини.

Керуючись ст. 81 КК України та ст. 537, 539 КПК України, ст. 152, 154 КВК України, суд,-

У Х В А Л И В:

Подання начальника державної установи «Полтавська виправна колонія № 64» та голови спостережної комісії Подільської районної ради в м. Полтаві про застосування умовно-дострокового звільнення та встановлення адміністративного нагляду відносно засудженого ОСОБА_4 - задовольнити.

Засудженого ОСОБА_4 , згідно ст. 81 КК України звільнити умовно достроково від відбуття невідбутої частини строку покарання у виді позбавлення волі на 1 рік 5 місяців 8 днів.

Ухвала може бути оскаржена до Полтавського апеляційного суду через Ленінський районний суд м. Полтави протягом 7 днів з моменту її проголошення.

Суддя Ленінського районного суду м. ПолтавиОСОБА_1