Справа № 758/1627/21
Провадження № 1-кп/758/979/21
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

19.01.2022 м. Київ
Подільський районний суд міста Києва в складі:
головуючої-судді ОСОБА_1
за участі :
секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,
прокурорів ОСОБА_3 ,
ОСОБА_4 ,
потерпілої ОСОБА_5 ,
захисника ОСОБА_6 ,
обвинуваченого ОСОБА_7 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0002353 від 20.07.2020 за обвинуваченням
ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Кривачинці Волочиського р-ну Хмельницької обл., громадянина України, з середньою освітою, офіційно непрацевлаштованого, неодруженого, малолітніх дітей на утриманні не маючого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 та проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , раніше судимого:
28.11.2006 Калачанськнм районним судом Херсонської обл. за ч. 3 ст. 185, ст. 104 до позбавлення волі на строк 3 роки 6 місяців та на підставі ст. 75 КК України звільнений від відбування покарання з іспитовим строком на 2 роки;
26.05.2008 Скадовським районним судом Херсонської обл. за ч. 2 ст. 185, ст. 304 до позбавлення волі на строк 5 років.
29.08.2008 Шевченківським районним судом м. Києва за ч. 2 ст. 186 КК України до позбавлення волі на строк 5 років;
15.05.2013 Святошинським районним судом м. Києва за ч. 1 ст. 309 КК України до позбавлення волі на строк 2 роки та на підставі ст. 75 КК України звільнений від відбування покарання з іспитовим строком на 2 роки;
11.02.2015 Шевченківським районним судом м. Києва за ч. 2 ст. 186 КК України до позбавлення волі на строк 4 роки 6 місяців, 16.11.2018 звільнений з місць позбавлення волі по відбуттю строку покарання,
у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України,

В С Т А Н О В И В :

Так, 19.07.2020 приблизно о 19 год. 30 хв. ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , перебував біля дверей кімнати №8 готельного комплексу "Вітряна Гірка", що за адресою: м. Київ, вул. Світлицького, 31/7, де побачив відкрите вікно до вищевказаної кімнати. В цей момент у нього виник злочинний умисел направлений на повторне таємне викрадення чужого майна, поєднане з проникненням у житло.
Реалізуючи свій злочинний умисел, направлений на повторне таємне викрадення чужого майна, поєднане з проникненням до житла, діючи з корисливих мотивів, впевнившись, що за його діями ніхто сторонній не спостерігає, ОСОБА_7 зняв москітну сітку, яка була на вікні, після чого проник до кімнати № 8 вищевказаного готельного комплексу, де побачив на ліжку ноутбук марки "Aser Aspire", модель El-510, сіро-чорного кольору, вартість якого складає 3400,00 грн., та взявши вищевказаний ноутбук в руки, виніс його з кімнати, тим самим викравши його.
Після цього ОСОБА_7 , заволодівши майном потерпілої ОСОБА_5 , з місця вчинення злочину зник, а викраденим майном розпорядився на власний розсуд.
Таким чином, ОСОБА_7 обвинувачується у вчиненні таємного викрадення чужого майна, вчиненого повторно, поєднаного з проникненням у житло, за що передбачена кримінальна відповідальність ч. 3 ст. 185 КК України.
Допитаний у судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_7 вину у вчиненому визнав частково. Пояснив, що він дійсно 19 липня 2020 року ввечері, перебуваючи у готельному комплексі «Вітряна Гірка», заліз до вікна потерпілої, попередньо знявши з нього москітну сітку, побачив ноутбук, що лежав на ліжку та виніс його з приміщення. Однак, пояснив, що взяв ноутбук не з корисливих мотивів, а тому, що колишній хлопець потерпілої власниці ноутбука ОСОБА_5 , був винен йому грошові кошти у сумі 1500 грн. та не хотів їх повертати. При цьому, вказав, що не знав, хто є власником ноутбука, планував його віддати після повернення коштів.
Стосовно позовних вимог потерпілої ОСОБА_5 , обвинувачений ОСОБА_7 вказав, що такі вимоги не визнає.
Незважаючи на часткове визнання вини обвинуваченим ОСОБА_7 , його вина у вчиненні інкримінованого кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України, доведена зібраними в ході досудового розслідування доказами, які були безпосередньо досліджені судом під час розгляду даного кримінального провадження.
Зокрема, допитана в судовому засіданні потерпіла ОСОБА_5 надала показання про те, що 19.07.2020 близько 19 год. вийшла із кімнати хостелу, в якій проживала разом із хлопцем, залишивши при цьому, відчиненим вікно. Повернувшись, виявили відсутність москітної сітки на вікні. Також у кімнаті не було ноутбука, який перебував у її власності. З`ясовуючи хто міг викрасти ноутбук з їх кімнати, свідки у хостелі сказали, що ОСОБА_7 шукав її співмешканця. Після перегляду відео з камер спостереження у адміністратора хостелу, впізнала на записі ОСОБА_7 , з яким знайома особисто. Зазначила, що внаслідок викрадення ноутбуку вона не мала можливості готуватись до сесії та була відрахована з навчального закладу. Тому, просила заявлений цивільний позов задовольнити у повному обсязі та відшкодувати завдані кримінальним правопорушенням збитки та моральну шкоду, при цьому, просила суд у випадку повного відшкодування шкоди обвинуваченим не застосовувати до нього покарання у виді позбавлення волі з реальним його відбуванням.
Пояснення потерпілої, безпосередньо надані в судовому засіданні є послідовними, логічними, узгоджуються з іншими доказами у справі, відсутні будь-які сумніви щодо їх правдивості, а тому суд вважає їх належними та допустимими доказами на підтвердження винуватості ОСОБА_7 .
Окрім цього, винуватість ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України також доводиться дослідженими безпосередньо в судовому засіданні письмовими доказами, а саме:
протоколом прийняття заяви про вчинене кримінальне правопорушення або таке, що готується від 19.07.2020, згідно якого, потерпіла ОСОБА_5 , будучи попередженою про кримінальну відповідальність згідно зі ст. 383 КК України, повідомила що 19.07.2020 в період часу з 19 год. 30 хв. по 20 год. 00 хв. за адресою: АДРЕСА_3 , невідома особа шляхом проникнення у приміщення здійснила крадіжку її ноутбука «АСER»;
протоколом огляду місця події від 19.07.2020 та фототаблицями до нього, згідно якого слідчим СВ Подільського УП ГУ НП в м. Києві за участі понятих у присутності потерпілої, оглянуто приміщення за адресою: АДРЕСА_3 . Проведеним оглядом встановлено, що у кімнаті зліва знаходиться пластикове вікно, та москітна сітка на вікні. Крім того, за шафою у кімнаті знаходяться два дерев`яні ліжка, з лівої сторони одномісного дивану розкидані речі, із зовнішньої сторони виявлено три сліди рук з рами вікна, та поміщено до паперового конверту згідно протоколу;
заявою потерпілої ОСОБА_5 про долучення документів на викрадений ноутбук від 12.10.2020, та додатком до заяви належним чином завіреною копією товарного чеку від 07.08.2014 на ноутбук «АСER Aspire E1-510-29202G50MNKK», вартістю у 4587,33 грн. та гарантійним талоном ТОВ «Розетка»;
висновком судово-товарознавчої експертизи №3580/20 від 15.10.2020, згідно якого що ринкова вартість будучого у використанні в справному стані, придбаному у 2014 році, досліджуваного ноутбуку «АСER Aspire E1-510», на момент вчинення кримінального правопорушення, становила 3400,00 грн.
протоколом пред`явлення особи для впізнання від 20.10.2020, відповідно до якого свідок ОСОБА_8 , у присутності понятих, на фотознімку №1 впізнав чоловіка, який є його товаришем ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та який віддав йому ноутбук «АСER», який ОСОБА_8 у подальшому заклав до ломбарду. Згідно довідки до протоколу на фотознімку №1 зображений ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ;
відповіддю на запит Подільського УП ГУ НП в м. Києві за вих. №241/20 за підписом директора від 09.10.2020 від ТОВ «Ломбард ПАРУС», згідно якої громадянин ОСОБА_8 користувався послугами ТОВ «Ломбард ПАРУС» та ним було закладено ноутбук «АСER» (дата договору 23.09.2020), який був інкасований та реалізований згідно внутрішніх правил ПТ «Ломбард ПАРУС»;
протоколом пред`явлення особи для впізнання від 20.10.2020, відповідно до якого свідок ОСОБА_9 , у присутності понятих, на фотознімку №1 впізнав чоловіка за виразом обличчя, волоссям, розрізом очей та формою губ, як особу, яка 19.07.2020 в період часу з 19 год. 30 хв. по 20 год. 30 хв. могла вчинити крадіжку на території готельного комплексу «Вітряна Гірка». Згідно довідки до протоколу на фотознімку №1 зображений ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ;
протоколом затримання від 03.02.2021, відповідно до якого о 20 год. 15 хв. 03.02.2021 ОСОБА_7 фактично затримано в порядку ст. 208 КПК України, на підставі ухвали слідчого судді Подільського районного суду м. Києва від 11.11.2020, якою надано дозвіл на затримання ОСОБА_7 з метою приводу для участі у розгляді клопотання про застосування запобіжного заходу. У доповненнях до протоколу ОСОБА_7 вказав, що не знав, що перебуває у розшуку.
протоколом огляду відеозапису від 03.11.2020 та відеозаписом, дослідженим у судовому зсіданні, з якого вбачається, як особа, візуально схожа на обвинуваченого ОСОБА_7 (особа 2) перебуває на балконі готельного комплексу «Вітряна Гірка», та в подальшому о 21 год. 08 хв. вилазить з вікна кімнати №8 даного готельного комплексу та зникає у невідомому напрямку. При цьому, в ході огляду відеозапису потерпіла ОСОБА_5 пізнала у вказаній особі обвинуваченого ОСОБА_7 .
Таким чином, суд вважає пояснення обвинуваченого щодо відсутності корисливого мотиву та наміру повернути викрадене майно потерпілій, неправдивими, оскільки із досліджених судом письмових доказів, а саме: описаного вище протоколу пред`явлення особи для впізнання від 20.10.2020 та відповіді на запит від ТОВ «Ломбард ПАРУС», вбачається, що викрадений ноутбук був переданий ОСОБА_8 особисто ОСОБА_7 , який той у подальшому здав до ломбарду, а тому можливість його повернення потерпілій виключається, що зафіксовано у протоколі.
При вирішенні питання про допустимість та належність досліджених доказів, суд враховує, що Європейський суд з прав людини неодноразово зазначав, що допустимість доказів є прерогативою національного права і, за цим правилом, саме національні суди повноважні оцінювати надані ним докази (параграф 34 рішення у справі «Тейксейра де Кастро проти Португалії» від 09.06.1998, параграф 54 рішення у справі «Шабельника проти України» від 19.02.2009), а порядок збирання доказів, передбачений національним правом має відповідати основним правам, визнаним Конвенцією, а саме: на свободу, особисту недоторканість, на повагу до приватного і сімейного життя (статті 5, 8 Конвенції) тощо.
Судом також врахована позиція ЄСПЛ, викладена у рішеннях «Ушаков проти України» від 18 червня 2015 року, «Коробов проти України» від 21.10.2011 року - «…що при оцінці доказів суд, як правило, застосовує критерій доведення «поза розумним сумнівом», така доведеність може випливати із співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків».
Відповідно до ч. 1 ст. 94 КПК України, суд за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінює кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення.
Обвинувальний вирок може бути постановлений судом лише в тому випадку, коли вина обвинуваченої особи доведена поза розумним сумнівом. Тобто, дотримуючись засади змагальності, та виконуючи свій професійний обов`язок, передбачений ст. 92 КПК України, обвинувачення має довести перед судом за допомогою належних, допустимих та достовірних доказів, що існує єдина версія, якою розумна і безстороння людина може пояснити факти, встановлені в суді, а саме - винуватість особи у вчиненні кримінального правопорушення, щодо якого їй пред`явлено обвинувачення.
Дослідивши всі обставини кримінального провадження, керуючись законом, оцінюючи кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного рішення, суд дійшов висновку, що вина обвинуваченого ОСОБА_7 у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України, знайшла своє підтвердження в судовому засіданні і доведена повністю поза розумним сумнівом.
З огляду на викладене, суд вважає встановленим, що своїми умисними діями, які виразились у вчиненні таємного викрадення чужого майна (крадіжка), вчиненого повторно, поєднаного з проникненням у житло, ОСОБА_7 вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч. 3 ст. 185 КК України.
Згідно з ст. 50 КК України, покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень як засудженими, так і іншими особами.
Крім цього, у рішенні «Ізмайлов проти Росії» Європейський суд вказав, що при призначенні покарання для того, щоб втручання вважалося пропорційним, воно має відповідати тяжкості правопорушення і не становити особистий надмірний тягар для особи.
Призначаючи покарання обвинуваченому ОСОБА_7 , суд, відповідно до вимог ст. 65 КК України бере до уваги ступінь суспільної небезпеки та тяжкість вчиненого ним злочину, характеризуючі дані про його особу, стан здоров`я, вік обвинуваченого, сімейний стан, пом`якшуючі та обтяжуючі обставини.
Так, обставин, що пом`якшують покарання ОСОБА_7 , відповідно до ст. 66 КК України, судом не встановлено.
Відповідно до ст. 34 КК України, рецидивом злочинів визнається вчинення нового умисного злочину особою, яка має судимість за умисний злочин.
Судом встановлено, що 15.05.2013 року ОСОБА_7 засуджений вироком Святошинського районного суду міста Києва за ч. 1 ст. 309 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 2 роки, та на підставі ст. 75 КК України звільнений від відбування покарання з іспитовим строком 2 роки.
Відповідно до ст. 80 КК України, такими що не мають судимості визнаються особи, що засуджені відповідно до ст. 75 цього Кодексу, якщо протягом іспитового строку вони не вчинять нового кримінального правопорушення і якщо протягом зазначеного строку рішення про звільнення від відбування покарання з випробуванням не буде скасоване з інших підстав, передбачених законом.
Разом із тим, судом встановлено, що у період іспитового строку за вироком Святошинського районного суду міста Києва від 15.05.2013, ОСОБА_7 порушив умови, передбачені ст. 75 КК України, та вчинив новий злочин, передбачений ч. 2 ст. 186 КК України, за який його було засуджено вироком Шевченківського районного суду міста Києва від 11.02.2015.
Таким чином, суд враховує рецидив злочинів, як обставину, що обтяжує покарання обвинуваченого, оскільки останній має не зняту та непогашену судимість за ч.1 ст. 309 КК України.
Суд враховує характер та ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, яке відповідно до вимог ст.12 КК України відноситься до тяжких злочинів, ставлення ОСОБА_7 до вчиненого, яке полягає у частковому визнанні вини.
Крім цього, суд бере до уваги характеризуючі дані обвинуваченого, а саме те, що він раніше судимий до реальних термінів позбавлення волі, офіційно непрацевлаштований, неодружений, утриманців не має, у нього наявне постійне місце проживання та реєстрації, на обліках у лікаря психіатра чи нарколога не перебуває.
Враховуючи вищевикладене, думку потерпілої, вважаю за необхідне призначити обвинуваченому ОСОБА_7 покарання у виді позбавлення волі в межах санкції ч. 3 ст. 185 КК України, оскільки виходячи із принципів справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання, у відповідності до вимог ч. 2 ст. 65 КК України покарання у виді позбавлення волі з реальним його відбуванням є необхідним та достатнім для виправлення обвинуваченого, попередження вчинення ним нових кримінальних правопорушень та не становитиме особистий надмірний тягар для особи.
Також, відповідно до вимог ст. 72 КК України, обвинуваченому ОСОБА_7 слід зарахувати термін попереднього ув`язнення.
Щодо цивільного позову потерпілої ОСОБА_5 про стягнення матеріальної шкоди у сумі 3400,00 грн. та про стягнення моральної шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, у сумі 6600,00 грн., суд зазначає наступне.
За приписами ст. 1177 ЦК України шкода, завдана фізичній особі, яка потерпіла від кримінального правопорушення, відшкодовується відповідно до закону.
Як встановлено судом, вартість викраденого майна потерпілої ОСОБА_5 згідно висновку судової товарознавчої експертизи №3580/20 від 15.10.2020, становить 3400,00 грн.
Таким чином, вимоги потерпілої в частині стягнення матеріальної шкоди, завданої кримінальним правопорушенням у сумі 3400,00 грн., суд вважає доведеними та такими, що підлягають стягненню з обвинуваченого у повному обсязі.
Що стосується позовних вимог про відшкодування моральної шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, суд вважає їх такими, що частково знайшли своє підтвердження в судовому засіданні.
Відповідно до 23 ЦК України, особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна. Моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.
Потерпіла ОСОБА_5 в обґрунтування позовних вимог в частині відшкодування моральної шкоди, зазначила, що така шкода виразилась у тому, що через відсутність ноутбуку, вона втратила можливість підготуватися до сесії та була відрахована з навчального закладу, також у пам`яті ноутбука знаходилися фотографії та інша інформація, яка мала для неї важливе значення. Вказана втрата мала наслідком переживання негативних емоцій та моральні страждання.
Таким чином, враховуючи доведений факт викрадення майна потерпілої, з проникненням у її житло, причинний зв`язок між винними діями обвинуваченого та заподіянням шкоди потерпілій, виходячи із принципів справедливості, співмірності та розумності відшкодування шкоди, суд дійшов висновку щодо часткового задоволення позовних вимог потерпілої в частині відшкодування моральної шкоди.
Питання речових доказів у кримінальному провадженні слід вирішити відповідно до вимог ст.100 КПК України.
Відповідно до ст. 124 КПК України, судові витрати за проведення експертиз у кримінальному провадженні слід стягнути з обвинуваченого на користь держави.
На підставі ст. 65 КК України, та керуючись ст. 100, 349, 368, 369-371, 374 КПК України, суд
У Х В А Л И В:
ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України та призначити йому покарання у вигляді 4 (чотирьох) років 3 (трьох) місяців позбавлення волі.
На підставі ч. 5 ст. 72 КК України зарахувати ОСОБА_7 в строк покарання термін попереднього ув`язнення з 03 лютого 2021 року, з моменту фактичного затримання в порядку ст. 208 КПК України, - по день набрання цим вироком законної сили.
Початок строку відбування покарання ОСОБА_7 рахувати з моменту його фактичного затримання, а саме з 03 лютого 2021 року.
Цивільний позов ОСОБА_5 до ОСОБА_7 про стягнення матеріальної шкоди у розмірі 3400, 00 (три тисячі чотириста) гривень та моральної шкоди у розмірі 6600,00 (шість тисяч шістсот) гривень задовольнити частково.
Стягнути з обвинуваченого ОСОБА_7 на користь потерпілої ОСОБА_5 матеріальну шкоду в розмірі 3400,00 (три тисячі чотириста) гривень.
Стягнути з обвинуваченого ОСОБА_7 на користь потерпілої ОСОБА_5 моральну шкоду у розмірі 3300,00 (три тисячі триста гривень).
Речові докази у кримінальному провадженні, а саме:
паперовий конверт із дактилокартою ОСОБА_7 , та паперовий конверт із трьома слідами папілярних узорів рук, які передано на зберігання до КЗРД Подільського УП ГУ НП в м. Києві на підставі квитанції №003308, залишити при матеріалах кримінального провадження №0002353, протягом усього часу їх зберігання;
оптичний носій диск CD-R «Verbatim» ємністю 700 МБ з відеозаписом події від 19.07.2020, залишити при матеріалах кримінального провадження №0002353, протягом усього часу їх зберігання.
Стягнути із обвинуваченого ОСОБА_7 судові витрати на залучення експертів для проведення товарознавчої експертизи №3580/20 від 15.10.2020, що становить 300,00 грн. та трасологічної експертизи №СЕ-19/111-20/50501-ТР від 22.10.2020, що складає 980,70 грн. в дохід держави з відповідним призначенням платежів.
Обраний обвинуваченому ОСОБА_7 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою залишити без змін до набрання вироком законної сили.
Вирок може бути оскаржено до Київського апеляційного суду через Подільський районний суд м. Києва протягом 30 (тридцяти) днів з дня його проголошення.
Вирок суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги. У разі подання апеляційної скарги вирок суду, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.
Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку. Обвинуваченому та прокурору копія вироку вручається негайно після його проголошення. Учаснику судового провадження, який не був присутнім в судовому засіданні, копія судового рішення надсилається не пізніше наступного дня після ухвалення.

Суддя: ОСОБА_10