Справа № 761/350/22
Провадження № 1-кп/761/2147/2022
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 січня 2022 року Шевченківський районний суд м. Києва у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

провівши підготовче судове засідання у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000157 від 14.05.2020, відносно

ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Алма-Ати Республіки Казахстан, громадянина Республіки Казахстан, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,

за ознаками вчинення кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 255, ч. 2 ст. 255, ч. 4 ст. 28 ч. 3 ст. 289, ч. 4 ст. 28 ч. 3 ст. 146, ч. 4 ст. 28 ч. 4 ст. 189 КК України,

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженця м. Бешкек Республіки Киргизстан, громадянина Республіки Киргизстан, проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 ,

за ознаками вчинення кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 255, ч. 2 ст. 255, ч. 4 ст. 28 ч. 4 ст. 189, ч. 4 ст. 28 ч. 3 ст. 146 КК України,

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , уродженця м. Алма-Ати Республіки Казахстан, громадянина Республіки Казахстан, проживаючого за адресою: АДРЕСА_3 ,

за ознаками вчинення кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 255, ч. 4 ст. 28 ч. 3 ст. 289, ч. 4 ст. 28 ч. 3 ст. 146, ч. 4 ст. 28 ч. 4 ст. 189 КК України,

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , уродженця м. Грозний Російської Федерації, громадянина Російської Федерації, проживаючого за адресою: АДРЕСА_4 ,

за ознаками вчинення кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 255, ч. 4 ст. 28 ч. 4 ст. 189, ч. 4 ст. 28 ч. 3 ст. 146, ч. 2 ст. 263 КК України,

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , уродженця м. Вінниця, громадянина України, проживаючого за адресою: АДРЕСА_5 ,

за ознаками вчинення кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 255, ч. 4 ст. 28 ч. 4 ст. 189, ч. 4 ст. 28 ч. 3 ст. 146 КК України,

за участю:

секретаря ОСОБА_7 ,

прокурора ОСОБА_8 ,

захисників ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 ,

ОСОБА_13 , ОСОБА_14 ,

обвинувачених ОСОБА_2 , ОСОБА_15 , ОСОБА_4 , ОСОБА_6 , ОСОБА_5

перекладача ОСОБА_16

ВСТАНОВИВ :

11 січня 2022 року до Шевченківського районного суду м. Києва надійшов обвинувальний акт та реєстр матеріалів стосовно ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , за ознаками вчинення кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 255, ч. 2 ст. 255, ч. 4 ст. 28 ч. 3 ст. 289, ч. 4 ст. 28 ч. 3 ст. 146, ч. 4 ст. 28 ч. 4 ст. 189, ч. 4 ст. 28 ч. 3 ст. 146, ч. 4 ст. 28 ч. 4 ст. 189, ч. 4 ст. 28, ч. 4 ст. 189 КК України, ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , за ознаками вчинення кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 255, ч. 2 ст. 255, ч. 4 ст. 28 ч. 4 ст. 189, ч. 4 ст. 28 ч. 3 ст. 146, ч. 4 ст. 28 ч. 4 ст. 189, ч. 4 ст. 28, ч. 4 ст. 189 КК України, ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , за ознаками вчинення кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 255, ч. 4 ст. 28 ч. 3 ст. 289, ч. 4 ст. 28 ч. 3 ст. 146, ч. 4 ст. 28 ч. 4 ст. 189, ч. 4 ст. 28, ч. 4 ст. 189 КК України, ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , за ознаками вчинення кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 255, ч. 4 ст. 28 ч. 4 ст. 189, ч. 4 ст. 28 ч. 3 ст. 146, ч. 2 ст. 263 КК України, ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , за ознаками вчинення кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 255, ч. 4 ст. 28 ч. 4 ст. 189, ч. 4 ст. 28 ч. 3 ст. 146 КК України.

Ухвалою від 12 січня 2022 року вказане кримінальне провадження призначене до підготовчого судового засідання.

Прокурор ОСОБА_8 у підготовчому судовому засіданні просив постановити ухвалу про призначення судового розгляду на підставі обвинувального акту у відкритому судовому засіданні, а також оголосив письмові клопотання про обрання запобіжного заходу щодо обвинувачених ОСОБА_4 та ОСОБА_6 у виді тримання під вартою, щодо обвинуваченого ОСОБА_15 у виді цілодобового домашнього арешту, щодо обвинуваченого ОСОБА_5 у виді домашнього арешту у певний час доби, обумовлюючи обставинами кримінального правопорушення, його ступенем тяжкості, наслідками його вчинення, даними, які характеризують обвинувачених та ризиками, передбаченими ст. 177 КПК України, а саме: переховуватися від суду; незаконно впливати на потерпілого та свідків у даному кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, продовжити кримінальне правопорушення.

Захисник обвинуваченого ОСОБА_6 адвокат ОСОБА_17 не заперечувала щодо призначення обвинувального акту до судового розгляду. Щодо клопотання про обрання запобіжного акту стосовно ОСОБА_6 заперечувала з мотивів того, що клопотання необґрунтоване. Вказувала, що перелічені прокурором ризики це лише припущення. Пояснювала, що ОСОБА_6 під вартою з вересня, разом з тим, раніше до застосування запобіжного заходу до ОСОБА_6 з останнім проводились слідчі дії, при цьому він не переховувався від органу досудового розслідування, самостійно прибував за викликами слідчого та слідчого судді, зокрема самостійно прибув за викликом для отримання повідомлення про підозру. Зазначала, що обвинувачений ОСОБА_6 не схильний до вчинення кримінальних правопорушень, має постійне місце проживання, позитивно характеризується за місцем проживання, та за місцем утримання. При цьому має на утриманні дружину, дитину та батьків. Має гарантійний лист про працевлаштування у разі зміни запобіжного заходу. Звертала увагу суду на те, що тяжкість покарання не може бути однією з підстав для застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. Просила обрати цілодобовий домашній арешт з використанням засобу електронного контролю. У разі обрання запобіжного заходу у виді тримання під вартою просила визначити розмір застави. Просила долучити до матеріалів справи характеризуючі матеріали та письмові заперечення.

Захисник обвинуваченого ОСОБА_2 адвокат ОСОБА_9 заперечував щодо проведення підготовчого судового засідання, вказуючи, що це питання має розглядатись судом у складі колегії суддів. Стосовно можливості призначення обвинувального акту до судового розгляду заявив, що прокурором не було виконано вимог ст. 290 КПК, а саме не було відкрито матеріали досудового розслідування захиснику ОСОБА_2 адвокату ОСОБА_10 , разом з цим захисник ОСОБА_9 вказував, що йому обвинувальний акт ніхто не надсилав. При цьому, стверджував, що в органу досудового розслідування було упереджене ставлення до обвинуваченого ОСОБА_2 через його національність та громадянство. Щодо клопотань прокурора про обрання запобіжного заходу стосовно обвинувачених ОСОБА_4 , ОСОБА_6 , ОСОБА_5 та ОСОБА_15 заперечував, вказував, що всі клопотання прокурора не відповідають практиці ЄСПЛ. Прокурором не наведено жодного доказу про існування ризиків. Звертав увагу суду, що на момент проведення підготовчого судового засідання всі докази вже були зібрані органом досудового розслідування, потерпілі вже були допитані. Крім того, звертав увагу суду на те, що обвинувачений ОСОБА_2 розуміє російську мову лише на побутовому рівні, чого не достатньо для належного забезпечення реалізації права на захист.

Захисник обвинуваченого ОСОБА_5 адвокат ОСОБА_13 стосовно питання про призначення обвинувального акту до судового розгляду поклався на розсуд суду. Щодо клопотання прокурора про обрання запобіжного заходу стосовно обвинуваченого ОСОБА_5 заперечував. Пояснив, що ОСОБА_5 не має наміру переховуватись. Просив застосувати стосовно обвинуваченого ОСОБА_5 запобіжний захід у вигляді особистого зобов`язання. Крім того, пояснював, що ухвалою слідчого судді на ОСОБА_5 було покладено обов`язок носити засіб електронного контролю, однак орган досудового розслідування не надав такий засіб у зв`язку з дефіцитом таких приладів. Стосовно клопотань прокурора про застосування запобіжного заходу до інших обвинувачених просив у разі застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою визначити розмір застави.

Захисник обвинуваченого ОСОБА_4 адвокат ОСОБА_11 стосовно питання про призначення обвинувального акту до судового розгляду поклався на розсуд суду. Просив змінити запобіжний захід стосовно обвинуваченого ОСОБА_4 , мотивуючи тим, що ризики зменшились після закінчення досудового розслідування. Наголошував, що всі свідки та потерпілі вже допитані тому у обвинувачених немає можливості вплинути на вказаних осіб. Зазначав, що обвинувачений ОСОБА_4 має місце проживання у місті Києві, офіційно працевлаштований директоромПЧП «АЛІ», та керуючим СГ у ПП СГ «Сорбурлак» які знаходяться в Республіці Казахстан, раніше несудимий. Просив долучити письмове клопотання про зміну запобіжного заходу.

Захисник обвинуваченого ОСОБА_15 адвокат ОСОБА_12 стосовно питання про призначення обвинувального акту до судового розгляду поклався на розсуд суду. Просив обрати ОСОБА_18 запобіжний захід у вигляді нічного домашнього арешту. Своє клопотання обґрунтовував тим, що ризики на які посилається прокурор - надумані, досудове розслідування тривало більше року, разом з тим, за цей час орган досудового розслідування не отримав відомостей, які б доводили реальність будь-якого з перелічених ризиків. Просив врахувати, що всі речові докази вже зібрані. Вказував на те, що обвинуваченому ОСОБА_18 потрібно забезпечувати свою сім`ю. Пояснив, що ОСОБА_19 сумлінно дотримується покладених на нього слідчим суддею обов`язків, при цьому має посвідку на постійне місце проживання в Україні, є фізичною особою-підприємцем, має на утриманні дружину та малолітню дитину.

Обвинувачені ОСОБА_19 та ОСОБА_5 , кожний окремо, підтримали своїх захисників, та клопотали про розгляд обвинувального акту колегіально судом у складі трьох суддів.

Обвинувачений ОСОБА_6 підтримав свого захисника, просив проводити розгляд обвинувального акту колегіально судом у складі трьох суддів. Стосовно клопотання прокурора про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою заперечував. Пояснив, що приходив на всі виклики слідчого та слідчого судді, самостійно прибув за викликом для отримання повідомлення про підозру, самостійно прибув до слідчого судді за викликом для розгляду клопотання про обрання запобіжного заходу під час досудового розслідування. Стверджував, що ризики прокурором недоведені. Зазначав, що має на утриманні малолітню дитину. Просив застосувати інший, більш м`який запобіжний захід.

Обвинувачений ОСОБА_4 підтримав свого захисника, просив проводити розгляд обвинувального акту колегіально судом у складі трьох суддів. Щодо клопотання прокурора заперечував, просив обрати щодо нього запобіжний захід у вигляді домашнього арешту.

Обвинувачений ОСОБА_2 під час судового засідання свою думку не висловив.

Також, під час підготовчого судового засідання захисником ОСОБА_12 було оголошено клопотання в інтересах ОСОБА_20 про скасування арешту майна накладеного ухвалою Печерського районного суду м. Києва від 14.01.2021 року на автомобіль «Toyota Camry» д.н.з НОМЕР_1 , VIN: НОМЕР_2 , який належить ОСОБА_21 на праві приватної власності. Вказане клопотання захисник ОСОБА_12 обґрунтовував тим, що клопотання про накладення арешту на майно розглядалось за відсутності власника майна чи його представника. Разом з цим вказане майно не відповідає вимогам статті 98 КПК, не стосується матеріалів НСРД, отже не є речовим доказом в розумінні чинного законодавства, при цьому власник арештованого майна ОСОБА_22 , не має відношення до даного кримінального провадження. Крім того вказував, що клопотання про арешт майна було подано слідчим, в той час як звертатись з таким клопотанням мав би прокурор. Пояснив, що звертався із апеляційною скарго на рішення про накладення арешту на майно до Київського апеляційного суду, однак там йому відмовили через пропущені строки на апеляційне оскарження, також звертався із клопотанням про скасування арешту майна в порядку статті 174 КПК України, в задоволенні якого було відмовлено.

Прокурор ОСОБА_8 , щодо клопотання захисника ОСОБА_12 зазначив, що арешт на майно було накладено законно, стверджував що вказане клопотання є передчасним. Пояснив, що в ході досудового розслідування було встановлено, що на цей автомобіль використовував ОСОБА_4 , автомобіль визнаний речовим доказом. При цьому, власник майна ОСОБА_20 тривалий час знаходиться поза межами України, встановити дану особу та допитати його не представилось можливим, що викликає сумнів щодо законності володіння ОСОБА_4 вказаним транспортним засобом.

У відповідь на твердження захисника ОСОБА_9 про те, що йому не було направлено обвинувальний акт із реєстром матеріалів досудового розслідування, прокурор ОСОБА_8 пояснив, що захисник ОСОБА_9 неодноразово викликався для вручення йому обвинувального акту із реєстром матеріалів досудового розслідування, разом з тим, за цими викликами не з`являвся. Відповідні документи були направлені захиснику ОСОБА_9 на електронну пошту, крім того, додатково направлялись за допомогою поштового зв`язку. Щодо участі адвоката ОСОБА_10 зазначив, що останній не повідомляв орган досудового розслідування та прокурора про свій процесуальний статус захисника, не надавав документи на його підтвердження в ході здійснення досудового розслідування.

Вислухавши думку учасників процесу, вивчивши матеріали кримінального провадження, суд керуючись принципом правової визначеності, відповідно до положень ст.ст. 183, 331 КПК України, приходить до наступного висновку.

Зі змісту обвинувального акту який надійшов на розгляд до суду, убачається, що він містить усі відомості, передбачені ст. 291 КПК України, зокрема анкетні відомості кожного обвинуваченого (прізвище, ім`я, по батькові, дату народження, місце проживання, громадянство), анкетні відомості потерпілого (прізвище, ім`я, по батькові, дату народження, місце проживання, громадянство), у ньому викладено фактичні обставини кримінального правопорушення, які прокурор вважає встановленими, формулювання обвинувачення та правову кваліфікацію кримінального правопорушення з посиланням на статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність.

Вказаний обвинувальний акт підписано слідчим, який його склав, та прокурором, який обвинувальний акт затвердив, проставлено відбиток печатки Офісу Генерального прокурора, до обвинувального акту додано усі передбачені кримінальним процесуальним законом додатки.

Що ж стосується посилання захисника ОСОБА_9 на невручення йому копії обвинувального акту та реєстру матеріалів досудового розслідування, то такі твердження спростовуються документально підтвердженими відомостями, наданими прокурором у судовому засіданні.

Відповідно до ст. 17 ЗУ «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» Рада адвокатів України забезпечує ведення Єдиного реєстру адвокатів України з метою збирання, зберігання, обліку та надання достовірної інформації про чисельність і персональний склад адвокатів України, адвокатів іноземних держав, які відповідно до цього Закону набули права на заняття адвокатською діяльністю в Україні, про обрані адвокатами організаційні форми адвокатської діяльності.

Згідно з п. 3.1.4. Порядку ведення Єдиного реєстру адвокатів України, затвердженого рішенням Ради адвокатів України №26 від«17» грудня 2012 року, до ЄРАУ вносяться відомості про адреси робочих місць адвоката (із зазначенням основної та/або додаткових адрес робочого місця), номери засобів зв`язку, адреси електронної пошти;

Так, в судовому засіданні прокурором долучено підтверджуючі документи, про направлення обвинувального акту разом із реєстром матеріалів досудового розслідування захиснику ОСОБА_9 за допомогою поштового зв`язку, а також на електронну пошту, зазначену в Єдиному реєстрі адвокатів України.

Та обставина, що захиснику ОСОБА_10 не було вручено копію обвинувального акту також не може бути єдиною та однозначною підставою для повернення обвинувального акту прокурору з огляду на обставини, встановлені в ході проведення підготовчого судового засідання про те, що адвокат ОСОБА_10 раніше не звертався до органу досудового розслідування та прокурора, не повідомляв про наявність у нього статусу захисника ОСОБА_2 та не надавав документи на підтвердження таких обставин.

Таким чином, судом не встановлено допущення органом досудового розслідування суттєвих порушень вимог кримінального процесуального закону під час подання до суду обвинувального акту, який відповідає положенням ст. 291 КПК України за своєю формою та змістом, разом із долученими до нього додатками.

Відповідно до ст. 31 КПК України кримінальне провадження в суді першої інстанції щодо злочинів, за вчинення яких передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк більше десяти років, здійснюється колегіально судом у складі трьох суддів лише за клопотанням обвинуваченого.

Водночас ч.4 ст. 315 КПК України передбачено, що суд роз`яснює обвинуваченому у вчиненні злочину, за який передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк більше десяти років, право заявити клопотання про розгляд кримінального провадження стосовно нього колегіально судом у складі трьох суддів, під час підготовчого судового засідання.

Системний аналіз положень чинного КПК України дозволяє стверджувати, що питання про розгляд кримінального провадження колегіально судом у складі трьох суддів вирішується за наслідками проведення підготовчого судового засідання.

За таких обстави, враховуючи, що чинним законодавством не передбачено проведення підготовчого судового засідання колегіально судом у складі трьох суддів, а тому заява захисника ОСОБА_9 про неможливість проводити таке засідання головуючим одноособово є необгрунтованим і таким, що суперечить вимогам закону.

Разом з тим, враховуючи, що під час підготовчого судового засідання від обвинувачених ОСОБА_15 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 та ОСОБА_4 надійшли клопотання про здійснення судового розгляду колегіально судом у складі трьох суддів, за таких умов суд вважає за необхідне призначити судовий розгляд даного кримінального провадження колегіально судом у складі трьох суддів.

Судовий розгляд з урахуванням принципу гласності та відкритості судового провадження необхідно проводити відкрито, обмеження щодо цього, передбачені ч.2 ст.27 КПК України, відсутні.

В судове засідання необхідно викликати наступних осіб: прокурора, потерпілих, захисників, обвинувачених.

Щодо клопотання захисника ОСОБА_12 про скасування про арешт майна, суд приходить до наступного висновку.

Згідно з ч.1 ст. 174 КПК України підозрюваний, обвинувачений, їх захисник, законний представник, інший власник або володілець майна, представник юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, які не були присутні при розгляді питання про арешт майна, мають право заявити клопотання про скасування арешту майна повністю або частково. Таке клопотання під час досудового розслідування розглядається слідчим суддею, а під час судового провадження - судом. Арешт майна також може бути скасовано повністю чи частково ухвалою слідчого судді під час досудового розслідування чи суду під час судового провадження за клопотанням підозрюваного, обвинуваченого, їх захисника чи законного представника, іншого власника або володільця майна, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, якщо вони доведуть, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано.

Судом встановлено, що ухвалою Печерського районного суду м. Києва від 14.01.2021 року на автомобіль «Toyota Camry» д.н.з НОМЕР_1 , VIN: НОМЕР_2 , який належить ОСОБА_21 на праві приватної власності з метою забезпечення збереження речових доказів.

Разом з тим, з огляду на стадію судового провадження, суд при проведенні підготовчого судового засідання позбавлений можливості дати оцінку доцільності продовження такого заходу забезпечення кримінального провадження, оскільки не долучав та не досліджував докази, а надання такої оцінки виключно на підставі доказів, наданих стороною захисту, порушить засаду змагальності, згідно з якою сторони кримінального провадження мають рівні права на збирання та подання до суду речей, документів та інших доказів.

Таким чином, суд приходить до висновку, що клопотання захисника ОСОБА_12 , подане в інтересах ОСОБА_20 про скасування арешту майна є передчасним, та таким, що не підлягає розгляду під час підготовчого судового засідання.

Щодо доводів захисника ОСОБА_9 про недостатній рівень володіння російською мовою обвинуваченим ОСОБА_2 для проведення судового засідання судом встановлено наступне.

Право підозрюваного або обвинуваченого користуватися послугами перекладача є обов`язковим та невід`ємним елементом права останнього на справедливий суд. Відповідно до підпункту «е» пункту 3 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожний обвинувачений у вчиненні кримінального правопорушення має право, якщо він не розуміє мови, яка використовується в суді, або не розмовляє нею, - одержувати безоплатну допомогу перекладача.

Частина 2 статті 29 КПК України передбачає, що особа повідомляється про підозру у вчиненні кримінального правопорушення державною мовою або будь-якою іншою мовою, якою вона достатньо володіє для розуміння суті підозри у вчиненні кримінального правопорушення.

Згідно ч.3 ст.29 КПК України слідчий суддя, суд, прокурор, слідчий забезпечують учасникам кримінального провадження, які не володіють чи недостатньо володіють державною мовою, право давати показання, заявляти клопотання і подавати скарги, виступати в суді рідною або іншою мовою, якою вони володіють, користуючись у разі необхідності послугами перекладача в порядку, передбаченому Кодексом.

У відповідності до ч. 4 ст.29 судові рішення, якими суд закінчує судовий розгляд по суті, надаються сторонам кримінального провадження або особі, стосовно якої вирішено питання щодо застосування примусових заходів виховного або медичного характеру, а також представнику юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, у перекладі на їхню рідну або іншу мову, якою вони володіють.

Вищезгадані норми кореспондують пункту 18 частини 3 статті 42 КПК України, яким передбачено, що підозрюваний, обвинувачений має право користуватися рідною мовою, отримувати копії процесуальних документів рідною або іншою мовою, якою він володіє, та в разі необхідності користуватися послугами перекладача за рахунок держави.

Вирішуючи питання про розуміння підозрюваними мови, якою ведеться судочинство, суд має пересвідчитись в тому, 1) чи перешкоджає підозрюваному відсутність перекладача брати повну участь у розв`язанні питання, яке для нього мало вирішальне значення ( рішенні ЄСПЛ від 24 вересня 2002 р. по справі Кускані проти Сполученого Королівства (Cuscani v United Kingdom), 2) чи володіє підозрюваний мовою, яка використовується і розуміє її (рішення ЄСПЛ Хермі проти Італії, Велика палата Європейського суду (2006) §68) та має виходи із детального аналізу попереднього мовного досвіду підозрюваного/обвинуваченого.

В справі «K. Проти Франції» (K v France), 10210/82, 7 грудня 1983 року, ЄСПЛ дійшов висновку про те, що конвенційне право на допомогу перекладача, що міститься в підпункті (e) пункту 3 статті 6, очевидно, застосовне тільки в тому випадку, коли обвинувачений не розуміє мови, використовуваної в суді. Однак не можна вважати, що п.3 (e) ст.6 конвенції вимагає письмового перекладу всіх письмових доказів чи офіційних документів, що є у провадженні. Допомога перекладача має бути такою, щоб забезпечити розуміння підсудним справи проти нього і ведення захисту, зокрема, завдяки тому, що через перекладача він може висувати свою версію подій (п.74 рішення ЄСПЛ від 19.12.89 у справі «Камазінскі проти Австрії»).

Крім того, захисник обвинуваченого ОСОБА_2 адвокат ОСОБА_10 раніше повідомляв, що рішення слідчих суддів неодноразово оскаржувались стороною захисту з мотивів того, що обвинувачений не розуміє російську мову, відтак судом апеляційної інстанції неодноразово перевірялись вищевказані доводи. Водночас захисником ОСОБА_10 не було надано жодного рішення апеляційної інстанції про скасування будь-якого рішення слідчих суддів з наведених підстав, крім того, що він зазначав, що не може підтвердити навіть наявність такого рішення суду апеляційної інстанції.

Верховний суд у своїй постанові від 11.04.2019 року у справі №229/4244/15-к роз`яснив, що при вирішенні питання про залучення перекладача визначальним є впевненість суду, що обвинувачений дійсно не володіє або недостатньо володіє державною мовою. Хоча закон не встановлює критеріїв, за якими суд має визначитись у цьому питанні. Такі роз`яснення містяться в рішеннях Європейського суду з прав людини. Відповідно до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (підпункт «е» п. 3 ст. 6 Конвенції) та практики ЄСПЛ перекладач необхідний у кримінальному процесі, якщо особа не розуміє або не розмовляє мовою судочинства в обсязі, достатньому для розуміння перебігу судового процесу та участі в розв`язанні питання, яке для неї мало вирішальне значення, або особа за рівнем володіння мовою не здатна вести свій захист та висувати на розгляд суду свою версію без допомоги перекладача. Розуміння зазначених обставин охоплює виключно їх мовно-комунікативний аспект, але не стосується правового механізму здійснення захисту, оскільки перекладач надає комунікативну, а не правову допомогу, що є функцією захисника.

Також судом береться до уваги той факт, що в судовому засіданні була присутня перекладач, яка здійснювала переклад з російської мови на українську та з української на російську в достатньому обсязі. Переклад здійснювався усно, таким чином, що він був чутний усім учасникам процесу, зокрема і обвинуваченому ОСОБА_2 . При цьому з боку учасників не було жодних скарг на обсяг чи якість такого перекладу. При цьому з пояснень захисника обвинуваченого ОСОБА_2 адвоката ОСОБА_9 , вбачається, що обвинувачений ОСОБА_2 розуміє російську мову на побутовому рівні, крім того, під час підготовчого судового засідання ОСОБА_2 розумів заявлені клопотання та заяви інших учасників судового розгляду, які перекладались на російську мову, запитання суду, вибірково на власний розсуд надавав на них відповіді. Вказане свідчить про достатній рівень володіння ОСОБА_2 російської мови, для її сприйняття та розуміння.

Вирішуючи питання щодо доцільності обрання на час судового розгляду обвинуваченим ОСОБА_4 , ОСОБА_6 , ОСОБА_5 та ОСОБА_18 запобіжних заходів, про що клопоче сторона обвинувачення, суд виходить із наступного.

В межах даного кримінального провадження застосовані запобіжні заходи до ОСОБА_4 , ОСОБА_6 , ОСОБА_5 та ОСОБА_15 неодноразово продовжувались слідчими суддями, в ході чого, досліджувалось питання обґрунтованості підозри, повідомленої обвинуваченим, та не виникало сумнівів у її обґрунтованості.

Крім того, судами, враховувались наявні ризики можливої неправомірної поведінки ОСОБА_4 , ОСОБА_6 , ОСОБА_5 та ОСОБА_15 , передбачені ч. 1 ст. 177 КПК України.

Також судом враховується, що як убачається з обвинувального акту та реєстру матеріалів досудового розслідування, інкриміновані обвинуваченим кримінальні правопорушення утворюють сукупність тяжких та особливо тяжких злочинів, міри покарання у виді позбавлення волі на строк понад десять років із конфіскацією майна, яка може бути призначена обвинуваченим у разі доведення їх винуватості, та усвідомлення ними цієї обставини переконливо дає підстави вважати про існування наступних ризиків, а саме: можливість переховуватись від суду, незаконно впливати на свідків, потерпілих, експертів та інших обвинувачених у цьому кримінальному провадженні, вчинити нове кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення в якому вони обвинувачуються.

Перелік доказів зібраних під час досудового розслідування, що наведений у реєстрі матеріалів досудового розслідування є вагомим, більш детальну оцінку яким суд надасть в ході судового розгляду під час вивчення змісту цих доказів, однак на даній стадії судового провадження цього достатньо для обрання обвинуваченим запобіжного заходу у виді тримання під вартою.

На переконання суду, саме застосування до обвинувачених ОСОБА_4 та ОСОБА_6 кожного окремо, запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, а також застосування до обвинувачених ОСОБА_15 та ОСОБА_5 кожного окремо, запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту на час судового розгляду здатне забезпечити ненастання зазначених та інших ризиків.

Під час оцінки настання ризику незаконно впливати на свідків, потерпілих, експертів та інших обвинувачених у цьому кримінальному провадженні суд відхиляє доводи захисників про те, що вказані особи вже були допитані і зважує на те, що свідки, потерпілі та обвинувачені у кримінальному провадженні не були допитані в судовому засіданні, оскільки така стадія судового розгляду ще не настала, а тому існує висока ймовірність настання такого ризику, разом з тим, суд може обґрунтовувати свої висновки лише на показаннях, які він безпосередньо сприймав під час судового засідання або отриманих у порядку, передбаченому статтею 225 цього Кодексу. Суд не вправі обґрунтовувати судові рішення показаннями, наданими слідчому, прокурору, або посилатися на них.

Враховуючи особу кожного обвинуваченого окремо, фактичні обставини за яких обвинуваченим інкримінується вчинення цих правопорушень та наслідки їх вчинення, міра покарання, яка загрожує обвинуваченим у разі визнання винуватими у скоєнні цих кримінальних правопорушень суд приходить до висновку про високий ступінь ризику незаконного впливу на свідків та потерпілих у кримінальному провадженні, щодо кожного із обвинувачених окремо.

Висунення ОСОБА_4 обвинувачення у скоєнні інкримінованих кримінальних правопорушень, фактичні обставини за яких йому інкримінується вчинення цих правопорушень та наслідки їх вчинення, міра покарання, яка загрожує йому у разі визнання винуватим у скоєнні цих кримінальних правопорушень, у сукупності з даними про особу обвинуваченого ОСОБА_4 , який не має зареєстрованого місця проживання в Україні, є громадянином іншої держави, відсутність у суду даних про сталі соціальні зв`язки останнього, свідчить про високий ступінь ймовірності втечі обвинуваченого ОСОБА_4 у разі застосування до останнього більш м`якого запобіжного заходу.

При цьому судом у контексті вирішення питання, щодо наявності ризику вчинити нове кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, в якому він обвинувачується, враховується, що в рамках інших кримінальних проваджень ОСОБА_4 підозрюється у вчиненні умисних кримінальних правопорушень з корисливих мотивів, зокрема таких, які пов`язані із застосуванням насильства.

А тому, на даний час суд, не вбачає підстав для обрання ОСОБА_4 більш м`якого запобіжного заходу ніж тримання під вартою, оскільки наявні обґрунтовані побоювання щодо настання встановлених ризиків у разі застосування більш м`яких запобіжних заходів до обвинуваченого ОСОБА_4 .

Вирішуючи питання щодо необхідності обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою судом також враховується вік та стан здоров`я обвинуваченого ОСОБА_4 , відомості щодо соціальних та сімейних зв`язків.

Об`єктивні дані, які б безперечно свідчили про неможливість перебування ОСОБА_4 в умовах тримання під вартою відсутні.

Крім того, відповідно до положень ч.4 ст. 183 КПК України суд не визначає розмір застави у кримінальному провадженні з огляду на фактичні обставини кримінального правопорушення, у вчиненні якого обвинувачується ОСОБА_4 , а також з урахуванням підстав та обставин, передбачених статтями 177 та 178 КПК України щодо високого ступеню ризику ухилення обвинуваченого від суду з урахуванням в тому числі даних про особу обвинуваченого.

Так, суд при вирішенні питання щодо можливості визначення обвинуваченому ОСОБА_4 розміру застави, достатньої для забезпечення виконання обвинуваченим обов`язків, передбачених цим Кодексом, враховує фактичні обставини кримінального правопорушення, інкримінованого останньому, те, що він обвинувачується у злочинах, пов`язаних із застосуванням насильства, а також погрозою застосуванням насильства щодо потерпілого, а також підстави та обставини, передбачені статтями 177 та 178 КПК України щодо високого ступеню ризику ухилення обвинуваченого від суду з урахуванням в тому числі даних про особу обвинуваченого.

З урахуванням наведеного, суд не визначає розмір застави у кримінальному провадженні для обвинуваченого ОСОБА_4 .

Характеризуючі дані обвинуваченого ОСОБА_6 , перебування його у шлюбі, наявність на утриманні малолітньої дитини, постійного місця проживання, не переважають можливих ризиків неправомірної його поведінки.

Висунення ОСОБА_6 обвинувачення у скоєнні інкримінованих кримінальних правопорушень, фактичні обставини за яких йому інкримінується вчинення цих правопорушень та наслідки їх вчинення, міра покарання, яка загрожує йому у разі визнання винуватим у скоєнні цих кримінальних правопорушень, у сукупності з даними про особу обвинуваченого ОСОБА_6 , свідчить про високий ступінь ймовірності втечі обвинуваченого ОСОБА_6 у разі застосування до останнього більш м`якого запобіжного заходу.

Водночас, судом взято до уваги, що у своїх запереченнях на клопотання прокурора захисник ОСОБА_17 посилається на практику Європейського суду і вказує на недопустимість обґрунтування продовження дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою посиланням на тяжкість обвинувачення. Разом з тим, згідно з практикою ЄСПЛ суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування. У рішенні по справі «Летельє проти Франції» ЄСПЛ визначив, що тяжкість деяких злочинів може викликати таку реакцію суспільства і соціальні наслідки, які виправдовують ув`язнення як виключну міру запобіжного заходу протягом певного часу, а у рішенні по справі «W проти Швейцарії» зазначив, що врахування тяжкості злочину має свій раціональний зміст, оскільки вона свідчить про ступінь суспільної небезпечності цієї особи та дозволяє спрогнозувати з достатньо високим ступенем імовірності її поведінку, беручи до уваги, що майбутнє покарання за тяжкий злочин підвищує ризик того, що підозрюваний може ухилятись від слідства. Крім того, суддя, при винесенні рішення не спирається виключно на тяжкість обвинувачення, проте оцінює всі доводи сторін та докази якими вони ці доводи обґрунтовують в сукупності, де тяжкість обвинувачення є лише одним з факторів, що беруться до уваги.

А тому, на даний час суд, не вбачає підстав для обрання ОСОБА_6 більш м`якого запобіжного заходу ніж тримання під вартою, оскільки наявні обґрунтовані побоювання щодо настання встановлених ризиків у разі застосування більш м`яких запобіжних заходів до обвинуваченого ОСОБА_6 .

Вирішуючи питання щодо необхідності обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою судом також враховується вік та стан здоров`я обвинуваченого ОСОБА_6 , відомості щодо соціальних та сімейних зв`язків.

Об`єктивні дані, які б безперечно свідчили про неможливість перебування ОСОБА_6 в умовах тримання під вартою відсутні.

Крім того, відповідно до положень ч.4 ст. 183 КПК України суд не визначає розмір застави у кримінальному провадженні з огляду на фактичні обставини кримінального правопорушення, у вчиненні якого обвинувачується ОСОБА_6 , а також з урахуванням підстав та обставин, передбачених статтями 177 та 178 КПК України щодо високого ступеню ризику ухилення обвинуваченого від суду з урахуванням в тому числі даних про особу обвинуваченого.

Суд при вирішенні питання щодо можливості визначення розміру застави, достатньої для забезпечення виконання обвинуваченим ОСОБА_6 обов`язків, передбачених КПК України, враховує фактичні обставини кримінального правопорушення, інкримінованого останньому, те, що останній обвинувачується у злочинах пов`язаних із застосуванням насильства, а також погрозою застосуванням насильства щодо потерпілого, а також підстави та обставини, передбачені статтями 177 та 178 КПК України щодо високого ступеню ризику ухилення обвинуваченого від суду з урахуванням в тому числі даних про особу обвинуваченого.

З урахуванням наведеного, суд не визначає розмір застави у кримінальному провадженні для обвинуваченого ОСОБА_6 .

Розглядаючи клопотання про застосування запобіжного заходу стосовно ОСОБА_3 судом враховується доведеність прокурором наявності ризиків передбачених ст. 177 КПК України, разом з тим судом враховуються і доводи сторони захисту в сукупності з даними про особу обвинуваченого ОСОБА_15 , його вік, наявність на утриманні дружини з малолітньою дитиною, наявність проблем із здоров`ям, про що свідчить долучена в судовому засіданні захисником ОСОБА_12 довідка, а також стан здоров`я його дружини, яка у зв`язку з отриманою травмою потребує оперативного лікування та тривалого реабілітаційного періоду, документально підтвердженого місця проживання.

З огляду на наведені обставини, суд приходить до висновку можливість застосувати до ОСОБА_3 запобіжний захід у вигляді домашнього арешту в певний період доби із застосуванням передбачених ч. 5 ст. 194 КПК України обов?язків, такий запобіжний захід, на думку суду у повній мірі зможе забезпечити належну процесуальну поведінку обвинуваченого та запобігти визначеним ризикам.

Характеризуючі дані обвинуваченого ОСОБА_5 , який не має зареєстрованого місця проживання в Україні, є громадянином іншої держави, відсутність у суду даних про сталі соціальні зв`язки останнього, не спростовують можливих ризиків неправомірної його поведінки.

Зазначені в клопотанні прокурора ризики є суттєвими, і, як засвідчили обставини, якими обґрунтовується клопотання, їм неможливо запобігти в умовах застосування до ОСОБА_5 будь-якого іншого запобіжного заходу, крім домашнього арешту, оскільки інші запобіжні заходи не пов?язані з виключними запобіжниками у комунікації та переміщеннях підозрюваного та не можуть їм запобігти.
Відповідно до ч.5 ст. 194 КПК України якщо під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу, не пов`язаного з триманням під вартою, прокурор доведе наявність всіх обставин, передбачених частиною першою цієї статті, суд застосовує відповідний запобіжний захід, зобов`язує обвинуваченого прибувати за кожною вимогою до суду або іншого органу державної влади, а також виконувати обов`язки, необхідність яких доведена прокурором.
Разом з тим, судом враховуються пояснення захисника обвинуваченого ОСОБА_5 адвоката ОСОБА_13 про причини невиконання обов`язку щодо носіння електронного засобу контролю.
Европейський суд з прав людини у своїй практиці зауважує, що право на звернення до суду було б ілюзорним, якби правова система Договірної держави допускала, щоб остаточне судове рішення, яке має обов`язкову силу, не виконувалося (Рішення по справі "Горнсбі проти Греції", № 18357/91).

Таким чином, суд приходить до висновку, що ухвалення рішення стосовно обвинуваченого, яке він не зможе виконати з незалежних від нього причин може не мати наслідку повного вирішення всіх питань, які поставлені перед судом у зв`язку з розглядом клопотання про застосування запобіжного заходу, крім того це може призвести до хибного уявлення серед третіх осіб про необов`язковість виконання інших судових рішень, за аналогією.

Враховуючи, що прокурором, в судовому засіданні не було спростовано тверджень сторони захисту про неможливість виконання вищевказаного обов`язку не з вини обвинуваченого ОСОБА_5 , суд погоджується з доводами про те, що виправдана необхідність застосовувати до обвинуваченого ОСОБА_5 додаткового обов`язку у вигляді носіння електронного засобу контролю відсутня.

Строк дії ухвали в частині застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо обвинувачених ОСОБА_4 та ОСОБА_6 кожного окремо, слід встановити до 24 березня 2022 року включно.

Строк дії ухвали в частині застосування запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту щодо обвинувачених ОСОБА_15 та ОСОБА_5 кожного окремо, слід встановити до 24 березня 2022 року включно.

Враховуючи викладене, керуючись 177, 182, 183, 194, 331 КПК України, суд

УХВАЛИВ:

Призначити судовий розгляд на підставі обвинувального акту у кримінальному провадженні відносно обвинуваченого ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , за ознаками вчинення кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 255, ч. 2 ст. 255, ч. 4 ст. 28 ч. 3 ст. 289, ч. 4 ст. 28 ч. 3 ст. 146, ч. 4 ст. 28 ч. 4 ст. 189 КК України, обвинуваченого ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , за ознаками вчинення кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 255, ч. 2 ст. 255, ч. 4 ст. 28 ч. 4 ст. 189, ч. 4 ст. 28 ч. 3 ст. 146 КК України, обвинуваченого ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , за ознаками вчинення кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 255, ч. 4 ст. 28 ч. 3 ст. 289, ч. 4 ст. 28 ч. 3 ст. 146, ч. 4 ст. 28 ч. 4 ст. 189 КК України, обвинуваченого ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , за ознаками вчинення кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 255, ч. 4 ст. 28 ч. 4 ст. 189, ч. 4 ст. 28 ч. 3 ст. 146, ч. 2 ст. 263 КК України, обвинуваченого ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , за ознаками вчинення кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 255, ч. 4 ст. 28 ч. 4 ст. 189, ч. 4 ст. 28 ч. 3 ст. 146 КК України, на 13 годину 00 хвилин 04 лютого 2022 року, про що повідомити зацікавлених осіб.

Здійснювати судовий розгляд кримінального провадження колегіально судом у складі трьох суддів.

Викликати для участі у судовому засіданні прокурора, потерпілих, захисників, обвинувачених, перекладача.

Обрати на час судового розгляду щодо обвинуваченого ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 ,запобіжний захід у вигляді тримання під вартою до 24 березня 2022 року включно.

Обрати на час судового розгляду щодо обвинуваченого ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , запобіжний захід у вигляді тримання під вартою до 24 березня 2022 року включно.

Обрати на час судового розгляду щодо обвинуваченого ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , запобіжний захід у вигляді домашнього арешту, із забороною залишати місце проживання за адресою: АДРЕСА_2 , у період часу з 22 год. 00 хв. до 06 год. 00 хв. наступного дня.

Зобов`язати обвинуваченого ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 :

- прибувати за кожною вимогою до суду;

- не відлучатися за межі Київської області без дозволу суду;

- повідомляти суд про зміну свого місця проживання та/або місця роботи;

- утримуватись від позапроцесуального спілкування із потерпілими, свідками та іншими обвинуваченими у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000157 від 14.05.2020;

- носити електронний засіб контролю;

- здати на зберігання уповноваженому органу свій паспорт (паспорти) для виїзду за межі території України, інші документи, що дають право на виїзд та в`їзд в Україну.

Строк дії ухвали про тримання обвинуваченого ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , під домашнім арештом з покладенням на нього відповідних обов`язків, визначити до 24 березня 2022 року включно.

Обрати на час судового розгляду щодо обвинуваченого ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , запобіжний захід у вигляді домашнього арешту із забороною залишати місце проживання за адресою: АДРЕСА_4 , з 22 год. 00 хв. до 07 год. 00 хв. наступної доби.

Зобов`язати обвинуваченого ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_4 :

- прибувати за кожною вимогою до суду;

- не відлучатися за межі Одеської області без дозволу суду;

- повідомляти суд про зміну свого місця проживання та/або місця роботи;

- утримуватись від позапроцесуального спілкування із потерпілими, свідками та іншими обвинуваченими у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000157 від 14.05.2020;

- здати на зберігання уповноваженому органу свій паспорт (паспорти) для виїзду за межі території України, інші документи, що дають право на виїзд та в`їзд в Україну.

Строк дії ухвали про тримання обвинуваченого ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , під домашнім арештом з покладенням на нього відповідних обов`язків, визначити до 24 березня 2022 року включно.

Виконання ухвали в частині обрання запобіжного заходу стосовно ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 покласти на орган поліції за місцем проживання обвинуваченого ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Виконання ухвали в частині обрання запобіжного заходу стосовно ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_4 покласти на орган поліції за місцем проживання обвинуваченого ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_4 .

Контроль за виконанням ухвали в частині обрання запобіжного заходу покласти на прокурора у кримінальному провадженні.

Відмовити у задоволені клопотання адвоката ОСОБА_12 в інтересах ОСОБА_20 про скасування арешту майна, а саме автомобіля Тойота Камрі, д.н.з. НОМЕР_1 .

Копію ухвали направити для виконання до Державної Установи «Київський слідчий ізолятор».

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Київського апеляційного суду прокурором, обвинуваченими, їх захисниками протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Повний текст ухвали оголосити 28 січня 2022 року о 10 год. 40 хв.

Суддя: ОСОБА_1