В И Р О К

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 серпня 2021 року Шевченківський районний суд м. Запоріжжя у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

при секретарі ОСОБА_2 ,

з участю прокурора ОСОБА_3 ,

захисника адвоката ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду кримінальне провадження відносно

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Запоріжжя, громадянина України, з повною середньою освітою (11класів), неодруженого, що працює вантажником в товаристві з обмеженою відповідальністю «Вельтум Запоріжжя», зареєстрований і проживає за адресою: АДРЕСА_1 , судимого:

- вироком Жовтневого районного суду м. Запоріжжя від 14.12.2010 року за ч. 2 ст. 15 і ч. 3 ст. 185, ч. 5 ст. 185, ч. 2 ст. 186, ч. 2 ст. 296 КК України до п`яти років позбавлення волі, звільненого від відбування покарання з випробуванням тривалістю у три роки;

- вироком Жовтневого районного суду м. Запоріжжя від 26.03.2012 року за ч. 2 ст. 186, ч. 3 ст. 357 КК України з застосуванням положень ст. 71 КК України до п`яти років позбавлення волі, звільненого з місць позбавлення волі 12 січня 2016 року у зв`язку з відбуттям покарання;

- вироком Дзержинського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 25.04.2016 року за ч. 1 ст. 187 КК України до трьох років шести місяців позбавлення волі, звільненого з місць позбавлення волі 28 березня 2019 року у зв`язку з відбуттям покарання;

- обвинуваченого за ч. 2 ст. 185 КК України,

В С Т А Н О В И В:

Обвинувачений, який має судимості за вчинення кримінально караних посягань проти чужої власності, вчинених різними способами, за порушення громадського порядку, проти авторитету органів державної влади, вчинив таємне заволодіння чужим майном за таких обставин.

О 10 годині 20 хвилин 10 серпня 2020 року обвинувачений, керуючись умислом на крадіжку, з лави біля будинку № 17 по вул. Харчовій в м. Запоріжжі таємно викрав належний потерпілому ОСОБА_6 мобільний телефон «Honor 8 X», іmеі 1: НОМЕР_1 , іmеі 2: НОМЕР_2 , в корпусі синього кольору вартістю 4100 грн., який знаходився в сумочці чорного кольору.

Допитаний в судовому засіданні обвинувачений повністю визнав винуватість у вчиненні таємного заволодіння чужим майном за вказаних в обвинуваченні обставин і дав детальні показання про мотиви і фактичні обставини вчинення кримінально караного діяння.

Пояснив, що вчинив крадіжку, керуючись спокусою заволодіти майном, власника якого немає поряд, оскільки сумочка, з якої він дістав телефон, одна лежала на лавці. Коли він витягнув звідти телефон, то усвідомив, що таємно викрадає чуже майно, що має певну матеріальну цінність, проте не зміг приборкати бажання незаконно заволодіти цим майном у відсутність будь-яких перешкод. Телефон продав незнайомцю на центральному ринку по вул. Анголенка в м. Запоріжжі, а отримані гроші використав на власні потреби.

У скоєнні злочину обвинувачений щиро розкаявся. Заявив, що повністю усвідомив протиправність вчиненого і щиро жалкує про те, що сталося.

Він декілька разів намагався самостійно і через свого захисника додзвонитися до потерпілого з метою запропонувати добровільне відшкодування спричиненої шкоди, але відомий йому номер телефона потерпілого постійно перебував поза зоною зв`язку.

Зі згоди учасників кримінального провадження в силу ч. 3 ст. 349 КПК України інші докази щодо обставин вчинення кримінально караного діяння, які ніким не оспорюються, при з`ясуванні обставин справи не досліджувалися. При цьому суд з`ясував, чи правильно розуміють учасники провадження ці обставини, чи добровільна їх позиція, а також роз`яснив наслідки дослідження доказів в порядку ч. 3 ст. 349 КПК України і переконався в правильності усвідомлення ними цих наслідків.

Суд кваліфікує дії обвинуваченого за ч. 2 ст. 185 КК України як таємне викрадення чужого майна (крадіжка), що вчинена повторно.

При призначенні покарання суд у відповідності до ст. 65 КК України виходить із ступеня тяжкості вчиненого злочину, особи винного, обставин, що пом`якшують та обтяжують його покарання.

Як випливає із змісту ч. 2 ст. 65 КК України, особі, яка вчинила злочин, має бути призначено покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів, а згідно з ч. 2 ст. 50 КК покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засудженого.

З урахуванням наведених міркувань при призначенні покарання суд враховує, що обвинувачений, який має судимості за вчинення кримінально караних посягань проти чужої власності, вчинених різними способами, за порушення громадського порядку, проти авторитету органів державної влади, вчинив таємне заволодіння чужим майном середньої тяжкості.

Наявність у обвинуваченого згаданих судимостей свідчить про його схильність до вчинення злочинних посягань та вказує на певний ступінь його небезпеки для суспільства.

Разом з цим у вчиненому обвинувачений щиро покаявся, активно сприяв суду у встановленні фактичних обставин справи, а органу досудового розслідування у розкритті злочинів; вживав заходи для добровільного відшкодування шкоди.

Перелічені обставини суд визнає такими, що пом`якшують покарання обвинуваченого.

Сукупність згаданих пом`якшуючих обставин, відомості про особу винуватого, який має постійне місце проживання, офіційно працевлаштований, дають суду підстави для призначення покарання у вигляді обмеження волі в межах санкції частини статті обвинувачення.

З наведених міркувань виходить суд, ухвалюючи про звільнення ОСОБА_5 від відбування покарання з випробуванням із встановленням мінімального строку такого випробування, що, на думку суду, не зашкодить реалізації цілей покарання, якими є не лише кара, а й виправлення винного.

Обтяжуючою покарання обвинуваченого обставиною є рецидив злочинів.

Цивільний позов в кримінальному провадженні не заявлений, речових доказів немає.

Запобіжний захід на стадії досудового розслідування не обирався, тому з урахуванням належної процесуальної поведінки обвинуваченого, суд не вбачає підстав для застосування запобіжного заходу до набрання вироком законної сили.

Процесуальні витрати з проведення судової експертизи в силу ст. 124 КПК України належить покласти на обвинуваченого.

Керуючись ст. ст. 373, 374 КПК України, суд

У Х В А Л И В:

ОСОБА_5 визнати винуватим у вчиненні злочину, що передбачений ч. 2 ст. 185 КК України, та призначити покарання у виді двох років обмеження волі.

На підставі ст. 75 КК України від відбування покарання звільнити, якщо обвинувачений протягом іспитового строку тривалістю в один рік не скоїть нового злочину і виконає покладені на нього в силу ст. 76 КК України обов`язки періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації, повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, навчання та роботи.

Стягнути з ОСОБА_5 на користь держави 490 грн. 35 коп. витрат з проведення судової експертизи.

На вирок суду може бути подана апеляція до Запорізького апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасникам кримінального провадження, які не були присутні в судовому засідання, копію вироку буде направлено не пізніше наступного дня після його проголошення.

Суддя ОСОБА_1