Провадження № 11-кп/4820/699/21
Справа № 682/620/21 Головуючий в 1-й інстанції ОСОБА_1
Категорія: ухвала суду Доповідач ОСОБА_2
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

16 вересня 2021 року м. Хмельницький

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ
Хмельницького апеляційного суду
в складі: головуючої судді ОСОБА_2 ,
суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
секретаря ОСОБА_5 ,
з участю: прокурора ОСОБА_6 ,
обвинуваченого ОСОБА_7 ,
захисника адвоката ОСОБА_8 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Хмельницькому в режимі відеоконференції з Славутським міськрайонним судом Хмельницької області, Шепетівським міськрайонним судом Хмельницької області кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань 27 листопада 2020 року за № 0000549 за обвинуваченням ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 121 КК України за апеляційною скаргою обвинуваченого ОСОБА_7 на ухвалу Славутського міськрайонного суду Хмельницької області від 02 вересня 2021 року, -

в с т а н о в и л а :

Цією ухвалою обвинуваченому

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженцю м. Кіровське Донецької області, громадянину України, який проживає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимому

продовжено запобіжний захід у вигляді тримання під вартою до 01 листопада 2021 року включно.

Продовжуючи ОСОБА_7 строк запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, суд першої інстанції мотивував своє рішення тим, що більш м`які запобіжні заходи не зможуть запобігти ризикам, встановленим судом.
Непогоджуючись з ухвалою, обвинувачений ОСОБА_7 подав апеляційну скаргу, в якій просив ухвалу суду скасувати та постановити нову, якою відмовити у задоволенні клопотання прокурора про продовження йому строку тримання під вартою.

Вважає, що докази, які б підтверджували його вину у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 121 КК України, відсутні.

На думку апелянта, ризики, передбачені ст. 177 КПК України, зокрема переховування від суду; перешкоджання кримінальному провадженню, жодним чином не підтверджені.

Заслухавши доповідь судді, пояснення обвинуваченого ОСОБА_7 та його захисника адвоката ОСОБА_8 на підтримку поданої апеляційної скарги, прокурора, який заперечив проти задоволення такої, дослідивши матеріали кримінального провадження та перевіривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що така задоволенню не підлягає з наступних підстав.

Згідно з п. 1 ч. 3 ст. 407 КПК України за наслідками апеляційного розгляду за скаргою на ухвали суду про продовження строку тримання під вартою, постановлені під час судового провадження в суді першої інстанції до ухвалення судового рішення по суті, суд апеляційної інстанції має право залишити ухвалу без змін.
Виходячи з вимог ч. 1 ст. 370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.
Відповідно до ч. 1 ст. 194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.
Розглядаючи клопотання прокурора про продовження строку тримання під вартою, для прийняття законного та обґрунтованого рішення в порядку ст. 199 КПК України, суд повинен з`ясувати всі обставини, які передбачають підстави для застосування цього запобіжного заходу та умови, за яких таке продовження можливе.

Продовжуючи запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, суд своїм рішенням повинен забезпечити не тільки права обвинуваченого, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів. Європейський суд з прав людини неодноразово підкреслював, що наявність підстав для тримання особи під вартою має розцінюватися в кожному кримінальному провадженні з урахуванням конкретних обставин.
Тримання під вартою може бути виправдано за наявності того, що його вимагають справжні інтереси суспільства, які, незважаючи на презумпцію невинуватості, переважають над принципом поваги до особистої свободи.
Колегія суддів вважає, що ухвала місцевого суду відповідає зазначеним критеріям.
Відповідно до п. 5 ч. 2 ст. 183 КПК України запобіжний захід у вигляді тримання під вартою не може бути застосований, окрім як до раніше судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад три роки.

Європейський суд з прав людини у справі «Ілійков проти Болгарії» закріпив, що «суворість передбаченого покарання» є суттєвим елементом при оцінюванні «ризиків переховування або повторного вчинення злочинів».
У справі «Летельє проти Франції» вказано, що особлива тяжкість деяких злочинів може викликати таку реакцію суспільства і соціальні наслідки, які виправдовують попереднє ув`язнення як виключну міру запобіжного заходу протягом певного часу.
Як вбачається із матеріалів судового провадження, подане до суду першої інстанції клопотання прокурора про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_7 відповідає вимогам ст. 184 КПК України. В обґрунтування клопотання прокурор посилався на наявність визначених ст. 177 КПК України ризиків, а саме: переховування ОСОБА_7 від суду, оскільки в останнього відсутні міцні соціальні зв`язки, зокрема, постійне місце роботи, немає утриманців, обвинувачується у вчиненні тяжкого злочину, передбаченого ч. 2 ст. 121 КК України, за яке передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк від семи до десяти років позбавлення волі; може перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, шляхом створення штучних перешкод для встановлення об`єктивних обставин кримінального провадження; вчинити інше кримінальне правопорушення, зважаючи на те, що обвинувачений раніше неодноразово притягувався до кримінальної відповідальності за вчинення умисних злочинів, у тому числі проти життя та здоров`я особи, має не зняту та не погашену судимість.
Наведені в клопотанні прокурора підстави для продовження ОСОБА_7 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою належним чином перевірялись суддею. При цьому був опитаний ОСОБА_7 , вислухана думка прокурора, захисника, з`ясовані інші обставини, які мають значення при вирішенні питання щодо продовження запобіжного заходу.
При вирішенні ж питання про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою обвинуваченому суд першої інстанції врахував, що підстави, які були враховані при обранні йому запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, не змінились, продовжують існувати ризики того, що він зможе продовжити злочинну діяльність, ухилятись від суду.
Тому, суд прийшов до правильного висновку про те, що ризики: переховування від суду; перешкоджання кримінальному провадженню іншим чином, продовжують існувати та не зменшились.
Як у суді першої інстанції, так і під час апеляційного перегляду кримінального провадження прокурор довів, що застосування щодо ОСОБА_7 більш м`яких запобіжних заходів, не пов`язаних з триманням під вартою не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 КПК України.
Будь-яких даних про зменшення чи відсутність ризиків для застосування щодо обвинуваченого більш м`якого запобіжного заходу, ніж тримання під вартою не встановлено.

Доводи апелянта про те, що докази, які б підтверджували його вину у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 121 КК України, відсутні, апеляційний суд не бере до уваги, з огляду на наступне.

Так, при продовженні обвинуваченому запобіжного заходу, суд першої інстанції повинен з`ясувати лише чи ризики, передбачені ст. 177 КПК України, які слугували підставою для обрання особі запобіжного заходу не зменшились, чи з`явилися нові ризики, які виправдовують тримання особи під вартою.
Продовжуючи строк тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_7 , суд першої інстанції з`ясував вищевказані обставини та встановив, що підстави, які були враховані під час обрання останньому запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, не змінились, продовжують існувати ризики переховування від суду, перешкоджання кримінальному провадженню іншим чином.
Тому, суд першої інстанції прийшов до обґрунтованого висновку про необхідність продовження обвинуваченому запобіжного заходу саме у вигляді тримання під вартою.
Оцінка наявних у справі доказів є завданням стадії судового розгляду кримінального провадження по суті та буде надана судом під час винесення остаточного рішення.

Посилання ОСОБА_7 на те, що ризики, передбачені ст. 177 КПК України, зокрема переховування від суду; перешкоджання кримінальному провадженню, жодним чином не підтверджені, є безпідставними .

Так, наявність вищезазначених ризиків, ґрунтується на реальних фактичних даних, наведених прокурором у поданому клопотанні та доведених як в судовому засіданні суду першої інстанції, так і в апеляційному суді.

Суд першої інстанції, врахувавши всі ризики та обставини, визначені ст. 178 КПК України в їх сукупності, прийшов до обґрунтованого висновку, що лише найсуворіший запобіжний захід у вигляді тримання під вартою зможе забезпечити належну процесуальну поведінку обвинуваченого, з чим погоджується апеляційний суд.

За таких обставин, колегія суддів вважає ухвалу суду законною, обґрунтованою та вмотивованою, порушень норм чинного КПК України, які могли б стати підставою для скасування чи зміни судового рішення, не встановлено.
Отже, потреба в обмеженні права на особисту свободу обвинуваченого шляхом продовження останньому запобіжного заходу є виправданою.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 177, 178, 183, 194, 196, 197, 407, 418, 422, 4221 КПК України, колегія суддів, -

п о с т а н о в и л а:

Ухвалу Славутського міськрайонного суду Хмельницької області від 02 вересня 2021 року про продовження ОСОБА_7 строку запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою до 01 листопада 2021 року включно залишити без змін, а апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_7 без задоволення.
Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Головуюча: ОСОБА_2

Судді: ОСОБА_3

ОСОБА_4