ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
Провадження № 11-сс/818/1994/21 Суддя доповідач ОСОБА_2
Категорія: тримання під вартою
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 листопада 2021 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Харківського апеляційного суду у складі:
головуючого - ОСОБА_2 ,
суддів - ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
за участю секретаря - ОСОБА_5 ,
прокурора - ОСОБА_6 ,
захисника - адвоката ОСОБА_7
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Харкові апеляційну скаргу захисника підозрюваного ОСОБА_8 адвоката ОСОБА_7 на ухвалу слідчого судді Київського районного суду м. Харкова від 28 вересня 2021 року, якою задоволено клопотання начальника відділення розслідування злочинів загальнокримінальної спрямованості СВ ХРУП №1 ГУНП в Харківській області ОСОБА_9 про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою стосовно ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у кримінальному провадженні №0000413 від 11.02.2021, за ознаками злочинів, передбачених ч.3 ст.190, ч.4 ст. 190 КК України,-
В С Т А Н О В И Л А:
Ухвалою слідчого судді Київського районного суду м. Харкова від 28 вересня 2021 року, застосовано до підозрюваного ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді тримання під вартою в умовах ДУ «Харківський слідчий ізолятор» в межах строку досудового розслідування на 60 діб до 26 листопада 2021 року включно.
Визначено ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , суму застави у розмірі 300 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що становить 681 000,00 грн., яку необхідно внести на відповідний депозитний рахунок до сплину терміну тримання під вартою.
При внесенні визначеної суми застави ОСОБА_8 з-під варти звільнити та покласти на підозрюваного такі обов`язки: прибувати до слідчих, які здійснюють досудове розслідування у кримінальному провадженні, та прокурорів, які здійснюють нагляд за додержанням законів під час проведення досудового розслідування у формі процесуального керівництва, суду, на першу вимогу; не відлучатися із населеного пункту, в якому він проживає чи перебуває, без дозволу слідчого, прокурора, слідчого судді або суду; повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну свого місця проживання та/або місця роботи; здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну.
На зазначену ухвалу слідчого судді захисник підозрюваного ОСОБА_8 адвокат ОСОБА_7 подав апеляційну скаргу, в якій просить її скасувати та постановити нову ухвалу, за якою застосувати до підозрюваного менш суворий запобіжний захід або призначити заставу, яка буде помірною для підозрюваного, а саме у розмірі 80 прожиткових мінімумів для працездатних осіб.

Обґрунтовуючи апеляційну скаргу захисник посилається на те, ризики, зазначені слідчим у клопотанні про застосування запобіжного заходу, не підтверджуються жодними об`єктивними обставинами. Звертає увагу на особу підозрюваного ОСОБА_8 , який постійно проживає за адресою АДРЕСА_1 разом із своєю дружиною ОСОБА_10 та її неповнолітньою донькою ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , які перебувають на його постійному утриманні та забезпеченні. Окрім цього ОСОБА_8 являється батьком ОСОБА_12 відповідно до свідоцтва про народження дитини серія НОМЕР_1 якого він також утримує матеріально. Також згідно рішення Київського районного суду м. Харкова від 20.07.2017 року яке вступило в законну силу ОСОБА_8 зобов`язаний сплачувати щомісячно починаючи з 29.05.2017 року та до досягнення повноліття сином аліменти у розмірі 1500 грн. Крім цього у ОСОБА_8 є мати похилого віку яка являється пенсіонером, яка важко хворіє та перебуває на повному матеріальному забезпеченні ОСОБА_8 та самостійно себе не забезпечує, оскільки лікування потребує значних матеріальних затрат. Вказує, що слідчим суддею не було враховано стан здоров`я підозрюваного, який отримав травму, після якої не реабілітувався по сьогоднішній день, а саме : рвана рана нижньої третини лівого передпліччя, з пошкодженням сухожилля м`яза розгину 3 го ступеню. Зазначає, що ОСОБА_8 офіційно не працевлаштований, однак вимушений підробляти на декількох роботах, але враховуючи малу матеріальну забезпеченість матері, допомагає їй грошима. Вище вказане свідчить про міцність його соціальних зав`язків та соціальну адаптованість у суспільство, що в свою чергу спростовує наявні ризики вказані у клопотанні слідчого. Крім того, захисник посилається на необгрунтованість повідомлення про підозру ОСОБА_8 . Стосовно розміру застави вважає, що застава являється для підозрюваного не помірною та занадто завищеною.
Заслухавши доповідь судді, доводи захисника, який підтримав вимоги апеляційної скарги, а також прокурора, який заперечував щодо її задоволення, дослідивши матеріали провадження та перевіривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, з наступних підстав.
З матеріалів справи вбачається, що в провадженні Харківського РУП №1 ГУ НП в Харківській області перебувають матеріали кримінального провадження відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000413 від 11 лютого 2021 року, за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч.ч.3, ч.4 ст.190 КК України.
28.09.2021 начальник відділення розслідування злочинів загальнокримінальної спрямованості слідчого відділу Харківського районного управління поліції №1 ГУ НП в Харківській області ОСОБА_9 , звернувся до слідчого судді Київського районного суду м. Харкова з клопотанням про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_8 .

В обґрунтування клопотання слідчий посилався на наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_8 інкримінованих йому злочинів, передбачених ч.3 ст.190, ч.4 ст. 190 КК України, які підтверджується зібраними по кримінальному провадженні доказами.

Зазначив, що існує достатньо підстав вважати про наявність існування ризиків, передбачених п.п.1, 3, 4, 5 ч.1 ст. 177 КПК України, саме: можливість підозрюваного переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; незаконно впливати на свідків у кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інші кримінальні правопорушення.
Слідчий вважає, що стосовно підозрюваного має бути обраний запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, оскільки він підозрюється у вчиненні тяжкого та особливо тяжкого злочинів проти власності, стосовно нього до суду першої інстанції скеровано два обвинувальні акти за вчинення аналогічних злочинів, за злочини у вчиненні яких він підозрюється, передбачено покарання у вигляді позбавлення волі на строк до 12 років з конфіскацією майна, тому вважає, що жоден з менш суворих запобіжних заходів не може запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 КПК України.

Вирішуючи питання про обрання виду запобіжного заходу стосовно ОСОБА_8 , слідчий суддя суду першої інстанції зазначив, що він обґрунтовано підозрюється у вчиненні злочинів, передбачених ч.3 ст.190, ч.4 ст. 190 КК України та зібрані під час досудового розслідування докази, надані до суду вказують на наявність ризиків, передбачених п.п. 1, 3 ч.1 ст.177 КПК України, а саме можливість запобігання спробам підозрюваним: переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; незаконно вплинути на свідків у кримінальному провадженні, в тому числі на тих, що не допитані в ході досудового розслідування.
Разом з тим, слідчий суддя вважав не доведеними ризики перешкоджання кримінальному провадженню іншим чином за його необґрунтованістю стороною обвинувачення, та ризик вчинити інше кримінальне правопорушення, оскільки підозрюваний раніше до кримінальної відповідальності не притягувався. А тому, слідчий суддя вважав, що будь-які обґрунтовані підстави вважати, що наявний ризик можливого вчинення підозрюваним іншого кримінального правопорушення, з посиланням на те, що в провадженні Московському районному суду м.Харкова перебувають кримінальні провадження за обвинуваченням ОСОБА_8 у вчиненні кримінальних правопорушеннях, передбачених ст.190 та 358 КК України, без надання відповідного обвинувального вироку, є неприпустимим і суперечить презумпції невинуватості.
Крім того, слідчий суддя враховував те, що ОСОБА_8 обґрунтовано підозрюється у вчиненні кримінальних правопорушень, які відповідно до ст. 12 КК України: ч.3 ст.190 КК України є тяжким, санкція якого передбачає позбавлення волі на строк від трьох до восьми років; ч.4 ст.190 КК України є особливо тяжким, санкція якого передбачає покарання у виді позбавлення волі на строк від п`яти до дванадцяти років з конфіскацією майна.
Також слідчим суддею враховані відомості щодо особи ОСОБА_8 , який раніше не судимий, розлучений, має на утримані малолітнього сина, офіційно ніде не працевлаштований, за зареєстрованим місцем проживання не проживає, фактично проживає за адресою: АДРЕСА_1 , на підставі договору оренди від 18.06.2021, який укладений строком на 6 місців, тобто до 18.12.2021.
Отже, слідчий суддя дійшов висновку, що з урахуванням характеру та тяжкості злочинів, у вчиненні яких підозрюється ОСОБА_8 , сукупність обставин, на підставі яких встановлено наявність ризиків, передбачених у статті 177 КПК України, вказує на недостатність застосування менш суворих запобіжних заходів для забезпечення підозрюваним виконувати покладених на нього процесуальних обов`язків та запобіганню спробам вчинити дії, передбачені ч.1 ст. 177 КПК України.
Колегія суддів погоджується з вказаними висновками слідчого судді з наступних підстав.
Відповідно до положень ст. 177 КПК України, метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: 1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; 2) знищити, сховати або спотворити будь - яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; 3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; 4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; 5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.
Згідно зі ст. 177 КПК України підставою для застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді вважати, що підозрюваний може здійснити дії, передбачені ч.1 цієї статті.
Відповідно до положень статті 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним засобом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу.
Згідно практики Європейського суду з прав людини, суд своїм рішенням повинен забезпечити не тільки права підозрюваного, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів. Забезпечення таких стандартів, як підкреслює Європейський суд з прав людини, вимагає від суду більшої суворості в оцінці порушень цінностей суспільства. Згідно п. 48 рішення "Чеботарь проти Молдови" № 3561/06 від 13.11.2007 р. Європейський Суд з прав людини зазначив "Суд повторює, що для того, щоб арешт по обґрунтованій підозрі був виправданий у відповідності ст. 5, 1 (с), поліція не зобов`язана мати докази, достатні для пред`явлення обвинувачення ні в момент арешту, ні під час перебування заявника від вартою. Також не обов`язково, щоб затриманій особі були, в кінцевому рахунку, пред`явленні обвинувачення, або щоб ця особа була піддана суду. Метою попереднього тримання під вартою є подальше розслідування кримінальної справи, яке повинно підтвердити або розвіяти підозру, яка є підставою для затримання".(рішення у справі "Фокс, Кемпбелл і Гартлі проти Сполученого Королівства" від 30 серпня 1990 року, п.32, Series A, № 182 та Мюррей проти Сполученого Королівства" від 28 жовтня 1994 року, п.55, Series A, № 300-A).
Зокрема, ризик втечі має оцінюватись у контексті чинників, пов`язаних з характером особи, її моральністю, місцем проживання, родом занять, майновим станом, сімейним зв`язками та усіма видами зв`язку з країною, в якій така особа піддається кримінальному переслідування («Бекчиєв проти Молдови» §58). Серйозність покарання є ревалентною обставиною в оцінці ризику того, що обвинувачений може втекти («Ідалов проти Росії», «Гарицьки проти Польщі», «Храїді проти Німеччини», «Ілійков проти Болгарії»), а наявність судимості може стати підставою для обґрунтування того, що обвинувачений може вчинити новий злочин («Сельчук проти Туреччини», «Мацнеттер проти Австрії»).
Слідчий суддя суду першої інстанції, перевіряючи законність та обґрунтованість клопотання про застосування щодо підозрюваного ОСОБА_8 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, у відповідності до вимог ст.ст.193,194 КПК України заслухав доводи учасників судового провадження, належним чином дослідив фактичні обставини, вказані у клопотанні слідчого, і дійшов вмотивованого висновку про необхідність обрання щодо підозрюваного виняткового виду запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, оскільки останній обґрунтовано підозрюється у вчиненні злочинів, передбачених ч.3 ст.190, ч.4 ст. 190 КК УкраїниКК України, а наявність обґрунтованої підозри підтверджується письмовими доказами, зібраними під час досудового розслідування.

КПК України не містить визначення терміну «обґрунтована підозра» і визначення змісту поняття «підозра» обумовлює необхідність врахування практики Європейського суду з прав людини з питань застосування кримінального процесуального законодавства (ч.1 ст. 9 КПК України).

Згідно з рішеннями ЄСПЛ у справах «IlgarMammadov v. Azerbaijan п. 88», «Erdagozv. Turkey п. 51», «Cebotari v. Moldova п. 48» «обґрунтована підозра» передбачає наявність фактів або інформації, які б могли переконати об`єктивного спостерігача у тому, що відповідна особа могла вчинити злочин. Крім того, Європейський Суд у своїй практиці неодноразово зазначав, що факти, які є причиною виникнення підозри не повинні бути такими ж переконливими, як ті, що є необхідними для обґрунтування обвинувального вироку чи висунення обвинувачення, зокрема у рішенні "Murray v. theUnitedKingdom".

При цьому факти, що підтверджують обґрунтовану підозру, не повинні бути такого ж рівня, що й факти, на яких має ґрунтуватися обвинувальний вирок. Стандарт доказування «обґрунтована підозра» не передбачає, що уповноважені органи мають оперувати доказами, достатніми для пред`явлення обвинувачення чи ухвалення обвинувального вироку, що пов`язано з меншою мірою ймовірності, необхідною на ранніх етапах кримінального провадження для обмеження прав особи.

Так, обґрунтованість підозри у вчиненні ОСОБА_8 інкримінованих йому дій, передбачених ч.3 ст.190, ч.4 ст. 190 КК України, підтверджується відомостями, які містяться у: даними, які містяться в заяві ОСОБА_13 ; показаннях свідка ОСОБА_13 , які містяться в протоколі допиту від 11.08.2021; ордері №80219 від 30.03.1984, відповідно до якого ОСОБА_14 видано ордер на право отримання двокімнатної квартири загальною площею 30,09 кв.м. в квартирі АДРЕСА_2 . Склад сім`ї: ОСОБА_14 наймач, ОСОБА_13 дружина, ОСОБА_15 син; даними, які містяться в протоколі пред`явлення особи для впізнання за фотознімками за участі ОСОБА_13 від 11.08.2021; договорі купівлі-продажу від 29.12.2020, посвідченим приватним нотаріусом ХМНО Харківської області ОСОБА_16 , ОСОБА_17 передає у власність, а ОСОБА_18 приймає квартиру АДРЕСА_2 . Квартира є двокімнатною, загальною площею 49,7 кв.м., житлова площа 32,5 кв.м.; договорі купівлі-продажу квартири від 29.10.2002, посвідченого приватним нотаріусом ХМНО ОСОБА_19 , ОСОБА_13 передала, а ОСОБА_17 прийняв у власність, належну ОСОБА_13 на праві приватної власності квартиру АДРЕСА_2 ; довідці про наявність або відсутність інформації про зареєстровані права на об`єкт нерухомого майна з перевіркою відомостей з відкритих інформаційних ресурсів №1092297 від 28.12.2020, квартира за адресою: АДРЕСА_3 на праві приватної власності належить ОСОБА_17 на підставі договору купівлі-продажу, посвідчений 29.10.2002 приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу ОСОБА_19 , р.№6575; заяві ОСОБА_17 від 29.12.2020 до нотаріуса щодо відсутності осіб, які мають право на користування квартирою; заяві ОСОБА_17 від 29.12.2020 до нотаріуса про те, що він не перебуває у шлюбі; заяві ОСОБА_18 від 29.12.2020 до нотаріуса про те, що вона не перебуває у шлюбі; заяві ОСОБА_17 від 29.12.2020 до нотаріуса про те, що об`єкти нерухомого майна ним не відчужувались; відповіді нотаріуса ОСОБА_19 від 04.03.2021 про те, що нею не посвідчувався договір купівлі-продажу квартири за адресою: АДРЕСА_2 ; листі КП «Харківське міське БТІ» від 02.09.2021 про те, що довідка про підтвердження права власності на квартиру за адресою: АДРЕСА_2 на запит нотаріуса не видавалась; ухвалі Московського районного суду м. Харкова від 15.04.2021, якою накладено арешт на квартиру АДРЕСА_2 , право власності на яку на час звернення з клопотанням до суду зареєстроване за ОСОБА_18 на підставі договору купівлі-продажу від 29.12.2020 (реєстровий №635), посвідченого приватним нотаріусом ХМНО ОСОБА_16 шляхом заборони будь-яким особам здійснювати відчуження вказаної квартири та розпоряджатися нею; показаннях свідка ОСОБА_17 , які містяться в протоколі допиту від 12.08.2021; протоколі пред`явлення особи для впізнання за фотознімками за участі ОСОБА_17 від 18.08.2021; показаннях свідка ОСОБА_16 , які містяться в протоколі допиту від 26.08.2021; протоколі пред`явлення особи для впізнання за фотознімками за участі ОСОБА_16 від 26.08.2021; повідомленні ОСОБА_16 про скоєння злочину від 10.02.2021; Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна № 245004565 від 18.02.2021, відповідно до якої двокімнатна квартира загальною площею 49,7 кв.м., житлова площа 32,5 кв.м., за адресою: АДРЕСА_3 на праві приватної власності належить ОСОБА_18 на підставі договору купівлі-продажу, серія та номер: 635, виданий 29.12.2020, виданий приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу Харківської області ОСОБА_16 ; листі КП «Харківське міське БТІ» від 04.03.2021 про те, що реєстрація права власності на квартиру за адресою: АДРЕСА_2 , не проводилась; довідці з виконавчого комітету Харківської міської ради від 16.03.2021 про те, що реєстрація права власності на квартиру за адресою: АДРЕСА_2 , не проводилась; показаннях свідка ОСОБА_20 , які містяться в протоколі допиту від 06.07.2021; показаннях свідка ОСОБА_18 , які містяться в протоколі допиту від 03.08.2021; протоколі пред`явлення особи для впізнання за фотознімками за участі ОСОБА_18 від 03.08.2021; заяві ОСОБА_16 про вчинення злочину; Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна № 252050508 від 09.04.2021, відповідно до якої однокімнатна квартира загальною площею 33,2 кв.м., житлова площа 16,6 кв.м., за адресою: АДРЕСА_4 на праві приватної власності належить ОСОБА_18 на підставі договору купівлі-продажу, серія та номер: 17, виданий 15.01.2021, виданий приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу Харківської області ОСОБА_16 ; даними, які містяться в Договорі купівлі-продажу квартири від 15.01.2021, відповідно до якого ОСОБА_21 передає у власність, а ОСОБА_18 приймає квартиру АДРЕСА_5 , загальною площею 33,2 кв.м., житлова площа 16,6 кв.м.; даними, які містяться в довідці виконавчого комітету Харківської міської ради від 13.05.2021 про те, що свідоцтво про право власності на квартиру ОСОБА_21 не видавалось; Свідоцтві про право власності на житло від 14.05.2007, реєстраційний № НОМЕР_2 , відповідно до якого ОСОБА_21 дійсно має на праві приватної власності квартиру, яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_4 , загальною площею 33,2 кв.м.; даними, які які містяться в Довідці про наявність або відсутність інформації про зареєстровані права на об`єкт нерухомого майна з перевіркою відомостей з відкритих інформаційних ресурсів №1092447 від 12.01.2021, відповідно до якої квартира за адресою: АДРЕСА_4 на праві приватної власності належить ОСОБА_21 на підставі свідоцтва про право власності на житло від 14.05.2007, видане Вііділом приватизації житлового фонду Управління комунального майна та приватизації Департмаент економіки та комунального майна Виконавчого комітету Харківської міської ради, р. № 5-03-217223; заяві ОСОБА_21 до нотаріуса щодо відсутності осіб, які мають право користування квартирою від 15.01.2021; заяві ОСОБА_21 до нотаріуса про те, що квартира не є спільною сумісною власністю від 15.01.2021; даними, які містяться в заяві ОСОБА_18 до нотаріуса про те, що вона не перебуває у шлюбі від 15.01.2021; даними, які містяться в заяві ОСОБА_21 до нотаріуса про те, що продаж квартири нею здійснюється вперше від 15.01.2021; листі КП «Харківське міське БТІ» № 6660/0412/21 від 02.09.2021 про те, що реєстраційна справа на квартиру за адресою: АДРЕСА_4 , не складалась; листі КП «Харківське міське БТІ» № 3952/0412/21 від 17.05.2021 про те, що реєстрація права власності на квартиру за адресою: АДРЕСА_4 за ОСОБА_21 не проводилась; показаннях свідка ОСОБА_22 , які містяться в протоколі допиту від 06.07.2021; показаннях свідка ОСОБА_21 , які містяться в протоколі допиту від 12.08.2021; протоколі пред`явлення особи для впізнання за фотознімками за участі ОСОБА_21 від 18.08.2021; відповіді на доручення № 70/1-7313 від 15.09.2021 за підписом заступника начальника Управління СБ України в Харківській області ОСОБА_23 , відповідно до якої, в ході досудового розслідуванні встановлено причетність до вказаних кримінальних правопорушень наступних громадян: ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який мешкає за адресою: АДРЕСА_1 та користується транспортним засобом Ford Explorer, р.н. НОМЕР_3 ; ОСОБА_24 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , який мешкає за адресою: АДРЕСА_6 ; протоколах за результатами проведення негласної слідчої (розшукової) дії аудіо, відео котроль особи від 26.08.2021 з відміткою «розсекречено».
Враховуючи вищенаведений обсяг відомостей судового провадження, який об`єктивно свідчить, що на цьому етапі кримінального провадження потреби досудового розслідування виправдовують таке втручання у права підозрюваного, як вжиття запобіжних заходів у зв`язку з наявністю саме обґрунтованої підозри, так як наявні у матеріалах провадження докази, формують внутрішнє переконання причетності ОСОБА_8 , до вчинення кримінальних правопорушень, згідно підозри.

Перевіряючи доцільність обрання запобіжного заходу у виді тримання підозрюваного під вартою та наявність ризиків, передбачених п.п. 1, 3 ч.1 ст.177 КПК України, а саме можливість запобігання спробам підозрюваним: переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; незаконно впливати на свідків у кримінальному провадженні, в тому числі на тих, що не допитані в ході досудового розслідування, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції дійшов правильного висновку про їх наявність з огляду на конкретні обставини кримінального провадження та відомості про особу підозрюваного.
Згідно відомостей, що є наявними в матеріалах судового провадження ОСОБА_8 , підозрюється у вчиненні тяжкого та особливо тяжкого злочинів, передбачених ч.3 ст.190, ч.4 ст. 190 КК України, за один з яких, законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк до 12 років з конфіскацією майна, на що обґрунтовано послався суд першої інстанції у своєму рішенні.
Враховуючи відомості про особу підозрюваного, який офіційно не працевлаштований, що свідчить про відсутність офіційного джерела доходу, раніше не судимий, але 30.05.2019 стосовно нього до Московського районного суду м. Харкова направлено обвинувальний акт за ч.3 ст. 190, ч.4 ст. 190, ч.3 ст. 190 КК України, рішення по якому ще не прийнято; 30.07.2019 стосовно ОСОБА_8 до Московського районного суду м. Харкова направлено обвинувальний акт за ч.4 ст. 190, ч.4 ст. 358 КК України, рішення по якому ще не прийнято, а також, враховуючи підвищену суспільну небезпечність дій інкримінованих підозрюваному, згідно підозри, а тому, усвідомлюючи можливість отримання покарання у вигляді позбавлення волі на значний термін, є ймовірність того, що він може переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; незаконно впливати на свідків у кримінальному провадженні, в тому числі на тих, що не допитані в ході досудового розслідування.
Згідно сформованої практики Європейського суду з прав людини, тримання особи під вартою може бути виправдане, якщо існують реальні ознаки наявності справжнього суспільного інтересу, який, незважаючи на презумпцію невинуватості, переважає принцип поваги до особистої свободи. Застосовуючи запобіжний захід у виді тримання під вартою, необхідно виходити із того, що судове рішення повинно забезпечити не тільки права підозрюваного, а й високі стандарти охорони прав і інтересів як суспільства, так і потерпілого. Визначення таких прав, як підкреслює Європейський суд з прав людини, вимагає від суспільства більшої суворості в оцінці цінностей суспільства («Летельє проти Франції»).

Колегія суддів враховує, що Європейський суд з прав людини у справі «Ілійков проти Болгарії» зазначив, що «суворість передбаченого покарання» є суттєвим елементом при оцінюванні «ризиків переховування або повторного вчинення злочинів». У справі «Летельє проти Франції» вказано, що особлива тяжкість деяких злочинів може викликати таку реакцію суспільства і соціальні наслідки, які виправдовують попереднє ув`язнення як виключну міру запобіжного заходу протягом певного часу.

Відповідно усталеної практики Європейського суду з прав людини, право людини на свободу є основоположним, але не абсолютним, та може бути обмежено з огляду на суспільний інтерес.

З урахуванням фактичних обставин вчинення дій, згідно підозри, які інкримінуються підозрюваному ОСОБА_8 , а саме, заволодіння чужим майном шляхом обману (шахрайство), вчиненому за попередньою змовою групою осіб у особливо великих розмірах, а також у заволодінні чужим майном, шляхом обману вчиненому повторно та за попередньою змовою групою осіб у великих розмірах, що свідчить про наявний суспільний інтерес, який полягає у необхідності захисту високих стандартів охорони прав і інтересів суспільства, зокрема права власності фізичних осіб, внаслідок чого вказані обставини викликають суспільний інтерес, що вочевидь впливає на питання щодо наявності ризиків, передбачених ст.177 КПК України.

За таких обставин, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що саме внаслідок суспільної небезпечності таких дій є об`єктивні підстави вважати, що підозрюваний може переховуватись від правоохоронних органів та суду, що в свою чергу призведе до порушення розумних строків досудового слідства, а також належне дотримання сторонами їх процесуальних прав та обов`язків.

Зазначене вказує на неможливість в цьому конкретному випадку застосування до підозрюваного іншого більш м`якого запобіжного заходу.

Доводи, на які посилається в апеляційній скарзі захисник підозрюваного стосовно не доведення ризиків, заявлених в клопотанні слідчого, спростовуються матеріалам кримінального провадження, що свідчить про прийняття слідчим суддею обґрунтованого рішення.
Разом з цим, доводи захисника щодо відсутності ризиків, передбачених ст.177 КПК України свідчать про необґрунтованість вимоги апеляційної скарги про обрання іншого запобіжного заходу, оскільки обрання будь-якого запобіжного заходу без встановлення ризиків є процесуально незаконним. За таких обставин, колегія суддів позбавлена процесуальної можливості задовольнити вимоги апеляційної скарги, а доводи захисника ґрунтуються суто на його суб`єктивних оціночних судженнях.

Доводи в апеляційній скарзі щодо того, що ОСОБА_8 постійно проживає за адресою АДРЕСА_1 разом із своєю дружиною ОСОБА_10 та її неповнолітньою донькою ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , які перебувають на його постійному утриманні та забезпеченні, а також те, що він є батьком ОСОБА_12 , якого він також утримує матеріально та відповідно до судового рішення зобов`язаний сплачувати аліменти. Крім цього у ОСОБА_8 є мати похилого віку яка являється пенсіонером, яка важко хворіє та перебуває на його повному матеріальному забезпеченні та самостійно себе не забезпечує - не спростовують та не мінімізують наявних ризиків, передбачених п.п.1, 3 ч.1 ст. 177 КПК України, запобігти яким в даному випадку може лише застосування такого виняткового запобіжного заходу як тримання під вартою.
Суб`єктивні доводи апеляційної скарги захисника з приводу необґрунтованості підозри, не свідчать про незаконність рішення слідчого судді. Питання оцінювання доказів з точки зору їх достатності і допустимості для визнання особи винною чи невинною у вчиненні злочину на даному етапі провадження судом не вирішуються, оскільки вони підлягають розгляду при судовому розгляді по суті. Суд на цій стадії процесу на підставі розумної оцінки сукупності отриманих доказів повинен визначити лише чи є причетність особи до вчинення злочину вірогідною та достатньою для застосування щодо особи обмежувальних заходів. Питання щодо остаточної кваліфікації має бути вирішене органом досудового розслідування. Згідно практики ЄСПЛ, який у рішенні в справі «Нечипорук і Йонкало проти України» від 21 квітня 2011 р. встановив значення терміну «обґрунтована підозра» як таке, за якого існують факти чи інформація, що можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення.
Апеляційні доводи захисника щодо непомірного розміру застави, визначеного ухвалою слідчого судді у розмірі 300 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що становить 681 000 грн та не врахування майнового стану підозрюваного, наявність на утриманні малолітньої доньки та неповнолітнього сина, якому сплачує аліменти, а також хворої матері, відсутність офіційного місця роботи, колегія суддів вважає необґрунтованими, оскільки слідчий суддя, вирішуючи питання про визначення розміру застави, як альтернативного запобіжного заходу у цьому кримінальному провадженні щодо кримінальних правопорушень, передбачених ч.3 ст.190, ч.4 ст. 190 КК України, в повній мірі врахував підстави та обставини, передбачені статтями 177, 178, згідно яких суд вправі визначити розмір застави, достатньої для забезпечення виконання підозрюваним процесуальних обов`язків (ч.5 ст.182 КПК України).
Слідчий суддя суду першої інстанції, визначаючи розмір застави взяв до уваги необхідність обрання запобіжного заходу обумовленого підозрою ОСОБА_8 у вчиненні таких кримінальних правопорушень, його обставини, тяжкість кримінальних правопорушень, в яких його підозрюють, та суворість покарання за такі дії, наявні з матеріалів клопотання відомості про особу підозрюваного, наявні ризики, передбачені п.п. 1, 3 ч.1 ст. 177 КПК України, та інші обставини, які враховуються згідно зі ст. 178 КПК України.
Колегія суддів погоджується з висновком слідчого судді про необхідність визначення застави в розмірі 300 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що складає 681 000грн, оскільки вважає такий розмір застави пропорційним щодо конкретної особи, враховуючи відомості, які містяться в матеріалах клопотання, та обставин кримінального правопорушення, в якому він підозрюється, а також достатнім для забезпечення виконання ОСОБА_8 , як підозрюваним, покладених на нього обов`язків, таким, що забезпечить виконання завдань кримінального провадження.
Між тим, під час апеляційного розгляду захисник ОСОБА_7 не надав будь-які докази на підтвердження матеріального та фінансового стану підозрюваного.
Отже, підстав вважати вказаний розмір застави завідомо непомірним для підозрюваного, колегія суддів не вбачає, виходячи з практики Європейського суду з прав людини, відповідно до якої, розмір застави повинен визначатися тим ступенем довіри, при якому перспектива втратити заставу, буде достатнім стримуючим засобом, щоб відбити у особи, щодо якої застосовано заставу, бажання будь-яким чином перешкоджати встановленню істини у кримінальному провадженні.
Щодо доводів захисника стосовно наявності у ОСОБА_8 захворювань, які унеможливлюють перебування його під вартою, колегія суддів вважає за необхідне роз`яснити, що наявність захворювань, які унеможливлюють перебування підозрюваного в умовах СІЗО повинні підтверджуватися відповідними висновками судово-медичної експертизи, щодо проведення якої підозрюваний має процесуальне право заявляти клопотання слідчому.

Відсутність вищевказаного висновку судово-медичних експертів позбавляє суд апеляційної інстанції процесуальної можливості враховувати зазначені доводи, без їх підтвердження певними висновками експертів, як підстави для скасування або зміни раніше обраного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Крім того, відповідно до ст. 11 Закону України «Про попереднє ув`язнення» медичне обслуговування, а також лікувально-профілактична і протиепідемічна робота в місцях попереднього ув`язнення організуються і проводяться відповідно до законодавства про охорону здоров`я. Порядок надання ув`язненим медичної допомоги, використання з цією метою не підпорядкованих органам, що здійснюють попереднє ув`язнення, державних та комунальних закладів охорони здоров`я, залучення їх медичного персоналу та проведення медичних експертиз визначається Кабінетом Міністрів України.
Тобто, особам які утримуються у слідчому ізоляторі забезпечується надання первинної лікувально-профілактичної допомоги, яка включає консультацію лікаря, діагностику і лікування основних найпоширеніших захворювань, травм та отруєнь, профілактичні заходи, направлення хворого ув`язненого чи засудженого для надання спеціалізованої та високоспеціалізованої допомоги.

Отже, доводи апеляційної скарги захисника щодо необґрунтованості ухвали слідчого судді є безпідставними, оскільки слідчим суддею було належним чином перевірено та досліджено докази, надані слідчим та стороною захисту, враховані докази, які вказують на обґрунтованість підозри, а також відомості, які характеризують особу підозрюваного, його вік та сімейний стан. При цьому, висновки слідчого судді належним чином мотивовані та наведені обґрунтовані підстави для застосування до підозрюваного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Таке судове рішення не суперечить вимогам ст. 5 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, оскільки у провадженні існують реальні ознаки справжнього суспільного інтересу, який, незважаючи на презумпцію невинуватості, переважає принцип поваги до особистої свободи, а також цілком відповідають усталеній практиці Європейського Суду з прав людини, яка свідчить про те, що рішення суду повинно забезпечити не тільки права підозрюваного, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів, що вимагає від суду більшої суворості в оцінці порушень цінностей суспільства.

За таких обставин, колегія суддів погоджується з висновками слідчого судді та вважає, що застосування до ОСОБА_8 іншого, менш суворого виду запобіжного заходу, ніж тримання під вартою, не буде достатнім для запобігання ризикам, передбаченим ч.1 ст.177 КПК України.

Колегія суддів дійшла висновку, що ухвала судді суду першої інстанції, відповідно до вимог статті 370 КПК України, є законною, обґрунтованою і вмотивованою, а тому підстав для її скасування, та обрання підозрюваному іншого запобіжного заходу, не пов`язаного з триманням під вартою, колегія суддів - не вбачає.

Керуючись ст. ст. 376, 392, 393, 404, 405, ст.407 ч.3 п.1, ст.ст. 418, 419, 422, 424 КПК України, колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А :
Апеляційну скаргу захисника підозрюваного ОСОБА_8 адвоката ОСОБА_7 - залишити без задоволення.

Ухвалу слідчого судді Київського районного суду м. Харкова від 28 вересня 2021 року- залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Головуючий

Судді