УХВАЛА
Іменем України

07.09.2021 Справа №607/15799/21 Провадження № 1-кс/607/5218/2021

м. Тернопіль

Слідчий суддя Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , слідчого ОСОБА_3 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області клопотання старшого слідчого СВ Тернопільського РУП ГУНП в Тернопільській області ОСОБА_3 , погоджене прокурором Тернопільської окружної прокуратури ОСОБА_4 , про арешт тимчасово вилученого майна під час досудового розслідування у кримінальному провадженні № 0001228 від 02.09.2021 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 307 КК України,

УСТАНОВИВ:
06.09.2021 на розгляд слідчого судді Тернопільського міськрайонного суду засобами поштового зв`язку надійшло клопотання старшого слідчого СВ Тернопільського РУП ГУНП в Тернопільській області ОСОБА_3 про арешт тимчасово вилученого майна під час досудового розслідування у кримінальному провадженні № 0001228 від 02.09.2021 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 307 КК України.

Клопотання мотивоване тим, що 02.09.2021 приблизно о 16 год. 59 хв. оперуповноваженими УБН поблизу магазину «Квітоцентр», який знаходиться за адресою: вул. Текстильна, буд. 42, м. Тернопіль, виявлено ОСОБА_5 та ОСОБА_6 , які, діючи за попередньою змовою, незаконно зберігали при собі з метою збуту психотропну речовину амфетамін та особливо небезпечний наркотичний засіб PVP.

За даним фактом 02.09.2021 до Єдиного реєстру досудових розслідувань внесені відомості та розпочате кримінальне провадження № 0001228 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 307 КК України.

Слідчий зазначає, що 02.09.2021 під час огляду місця події ОСОБА_6 добровільно видав належні йому мобільні телефони, а саме: мобільний телефон марки «Леново» білого кольору та мобільний телефон марки «Айфон 5 S».

За таких підстав, вважаючи дані речі тимчасово вилученим майном та таким, що відповідає критеріям, визначеним ст. 98 КПК України, з метою збереження речових доказів слідчий просить накласти арешт на вказані вище мобільні телефони.

У судовому засіданні слідчий ОСОБА_3 клопотання підтримав з підстав, викладених у ньому, та просив клопотання задовольнити. Зазначив, що інформація, яка міститься в даних мобільних телефонах, має доказове значення для встановлення обставин вчинення кримінального правопорушення.

У судове засідання захисник ОСОБА_7 , який діє в інтересах ОСОБА_6 , належним чином повідомлений про дату, час та місце цього судового засідання, не з`явився без повідомлення про причини неявки.

Вказане згідно з ч. 1 ст. 172 КПК України не перешкоджає розгляду клопотання.

Заслухавши пояснення слідчого, дослідивши зміст клопотання та додані до нього матеріали, слідчий суддя дійшов висновку, що клопотання підлягає частковому задоволенню з таких підстав.

Згідно зі ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існують достатні підстави вважати, що воно є предметом, засобом чи знаряддям вчинення злочину, доказом злочину, набуте злочинним шляхом, доходом від вчиненого злочину, отримане за рахунок доходів від вчиненого злочину або може бути конфісковане у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого чи юридичної особи, до якої може бути застосовано заходи кримінально-правового характеру, або може підлягати спеціальній конфіскації щодо третіх осіб, юридичної особи або для забезпечення цивільного позову. Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження.

При цьому ч. 2 ст. 167 КПК України визначає, що тимчасово вилученим може бути майно у вигляді речей, документів, грошей тощо, щодо яких є достатні підстави вважати, що вони: 1) підшукані, виготовлені, пристосовані чи використані як засоби чи знаряддя вчинення кримінального правопорушення та (або) зберегли на собі його сліди; 2) призначалися (використовувалися) для схиляння особи до вчинення кримінального правопорушення, фінансування та/або матеріального забезпечення кримінального правопорушення або винагороди за його вчинення; 3) є предметом кримінального правопорушення, у тому числі пов`язаного з їх незаконним обігом; 4) одержані внаслідок вчинення кримінального правопорушення та/або є доходами від них, а також майно, в яке їх було повністю або частково перетворено.

Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення збереження речових доказів.

Згідно з ч. 3 ст. 170 КПК України у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.

Стаття 98 КПК України визначає, що речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Відповідно до ч. 2 ст. 173 КПК України при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати: 1) правову підставу для арешту майна; 2) можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої статті 170 цього Кодексу); 3) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення або суспільно небезпечного діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність (якщо арешт майна накладається у випадках, передбачених пунктами 3, 4 частини другої статті 170 цього Кодексу); 3-1) можливість спеціальної конфіскації майна (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 2 частини другої статті 170 цього Кодексу); 4) розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 4 частини другої статті 170 цього Кодексу); 5) розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження; 6) наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб.

Як вбачається з витягу з Єдиного реєстру досудових розслідувань, Тернопільським РУП ГУНП в Тернопільській області здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0001228 від 02.09.2021 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 307 КК України.

Слідчий суддя встановив, що 02.09.2021 під час огляду місця події, яким є земельна ділянка поблизу магазину «Квітоцентр», який знаходиться за адресою: вул. Текстильна, буд. 42, м. Тернопіль, ОСОБА_6 добровільно видав належні йому мобільний телефон марки «Леново» білого кольору та мобільний телефон марки «Айфон 5 S», які в подальшому були вилучені та упаковані відповідно до вимог закону.

Відтак доданими до клопотання документами слідчий довів, що вказані у клопотанні речі могли бути знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди та містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, тобто відповідають критеріям, визначеним ст. 98 КПК України, та у випадку ненакладення арешту на вказане майно, це може призвести до подальшого його знищення, приховання, відчуження та до інших наслідків, які можуть перешкоджати досудовому розслідуванню.

За викладених обставин, враховуючи правове обґрунтування клопотання, яке відповідає положенням ст. 170-173 КПК України, слідчий суддя доходить висновку, що з метою збереження речових доказів, для забезпечення дієвості та об`єктивності розслідування у вказаному кримінальному провадженні, зокрема для відшукання слідової інформації клопотання слідчого про арешт майна підлягає задоволенню, так як незастосування арешту може призвести до відчуження такого майна або знищення слідів кримінального правопорушення.

Також згідно з п. 5 ч. 2, ч. 4 ст. 173 КПК України при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження. У разі задоволення клопотання слідчий суддя, суд застосовує найменш обтяжливий спосіб арешту майна.

Враховуючи, що для встановлення обставин, що мають значення у даному кримінальному провадження, необхідним є проведення в подальшому ряду судових експертиз, кількість та види яких на даній стадії досудового розслідування визначити неможливо, слідчий суддя доходить висновку про необхідність накладення арешту з позбавленням права на відчуження, розпорядження та користування даним майном.

Доходячи такого висновку, слідчий суддя враховує й те, що у даному випадку обмеження права власності є розумним і співмірним завданням кримінального провадження, а обставини кримінального провадження станом на час прийняття процесуального рішення вимагають вжиття такого методу державного регулювання як накладення арешту. При цьому доказів негативних наслідків від застосування такого заходу забезпечення кримінального провадження слідчим суддею не встановлено.

Також слідчий суддя зауважує, що у разі, якщо в подальшому у застосуванні арешту відпаде потреба, власник чи законний володілець майна, на яке було накладене арешт, має право звернутись із клопотанням про скасування такого арешту.

Разом з тим ч. 2 ст. 100 КПК України визначає, що зберігання речових доказів стороною обвинувачення здійснюється в порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України. Нормативно-правовим актом, який регулює дане питання, є Порядок зберігання речових доказів стороною обвинувачення, їх реалізації, технологічної переробки, знищення, здійснення витрат, пов`язаних з їх зберіганням і пересиланням, схоронності тимчасово вилученого майна під час кримінального провадження, затверджений постановою КМУ № 04 від 19.11.2021. Про необхідність надання слідчим суддею окремого дозволу на зберігання арештованого майна у даному Порядку не зазначено.

За таких підстав слідчий суддя доходить висновку, що вимога слідчого щодо надання дозволу на зберігання зазначених у клопотанні речей у приміщенні обліку та зберігання речових доказів Тернопільського РУП ГУНП в Тернопільській області є необґрунтованою та задоволенню не підлягає.

Керуючись ст. 167, 170-173, 309, 369-372, 532 КПК України, слідчий суддя

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання старшого слідчого СВ Тернопільського РУП ГУНП в Тернопільській області ОСОБА_3 про арешт тимчасово вилученого майна під час досудового розслідування у кримінальному провадженні № 0001228 від 02.09.2021 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 307 КК України, задовольнити частково.
Накласти арешт намобільний телефон марки «Леново» білого кольору та мобільний телефон марки «Айфон 5 S», власником яких є ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , шляхом позбавлення права на відчуження, розпорядження та користування цим майном.

В іншій частині клопотання відмовити.

Копію ухвали негайно після її оголошення вручити слідчому та не пізніше наступного робочого дня після її постановлення направити ОСОБА_6 .

Ухвала про арешт майна підлягає негайному виконанню слідчим у цьому кримінальному провадженні.
Ухвала слідчого судді набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано.
У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.
Апеляційна скарга на ухвалу слідчого судді може бути подана безпосередньо до Тернопільського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення. Якщо ухвалу суду постановлено без виклику особи, яка її оскаржує, то строк апеляційного оскарження для такої особи обчислюється з дня отримання нею копії судового рішення.

Слідчий суддя Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області ОСОБА_1