ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
22.09.2021 Справа №607/9841/21

Тернопільський міськрайонний суд Тернопільської області в складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

при секретарі с/з ОСОБА_2 ,

розглянувши у судовому засіданні в залі суду в м. Тернополі кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000049 від 05 березня 2021 року відносно

ОСОБА_3 ,

ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця села Велика Лука Тернопільського району Тернопільської області, громадянина України, неодруженого, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , непрацюючого, не судимого,

обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.286 КК України,

за участю: прокурора ОСОБА_4 , обвинуваченого ОСОБА_3 , захисника адвоката ОСОБА_5 , -

В С Т А Н О В И В :

05 березня 2021 року близько о 09 год. 50 хв., ОСОБА_3 , керуючи технічно справним власним автомобілем марки «АUDI-А6» р.н. НОМЕР_1 , 1999 року випуску, сірого кольору, рухаючись без пасажирів по вул. Князя Острозького, в м. Тернопіль, у напрямку від вул. Руської до вул. Микулинецька, наближаючись до нерегульованого пішохідного переходу, по вул. Князя Острозького, навпроти будинку № 34 в м. Тернопіль, який переходила ОСОБА_6 зліва-направо по ходу руху автомобіля, не зупинив транспортний засіб, щоб дати останній дорогу, проявив неуважність до дорожньої обстановки, не врахував їх при керуванні транспортного засобу, створивши небезпеку для життя громадян, маючи технічну можливість шляхом своєчасного застосування екстреного гальмування зупинити керований ним транспортний засіб до місця наїзду на пішохода і тим самим уникнути наїзду на останню, не створюючи при цьому небезпеки для її руху, порушивши вимоги ст. 14 Закону України «Про дорожній рух», п. 1.5, розділу 2 п. 2.3, розділу 12 п. 12.1, п.12.3, розділу 18 п. 18.1 «Правил дорожнього руху України», затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001 року № 1306, допустив наїзд на пішохода ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

В даній дорожньо-транспортній ситуації, невідповідність дій водія автомобіля «АUDI-А6» вимогам п. 18.1 ПДР України, з технічної точки зору знаходиться в причинному зв`язку з настанням даної ДТП.

Внаслідок вказаних дій ОСОБА_3 , ОСОБА_6 спричинено тілесні ушкодження: закрита черепно-мозкова травма, лінійний перелом луски лобової кістки справа з поширенням на верхню стінку правої орбіти та крововиливами в ділянці перелому - підапоневротичною гематомою та внутрішньочерепною епідуральною (над твердою мозковою оболонкою) гематомою над правою лобовою часткою головного мозку, забій головного мозку легкого ступеня, із зовнішніх ушкоджень - просторий масивний крововилив (гематома) у м`які тканини лобно-виличної та навколоочної ділянок справа; забиття м`яких тканин та садна долонної поверхні правої кисті, забиття м`яких тканин лівої кисті з садном на 5-му пальці, садно в ділянці лівого колінного суглобу, забиття м`яких тканин обох гомілок.

За ступенем тяжкості закрита черепно-мозкова травма з переломом склепіння черепа (лобової кістки) у ОСОБА_6 належить до тяжкого тілесного ушкодження за ознакою небезпеки для життя в момент заподіяння.

Допитаний в судовому засіданні ОСОБА_3 вину у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України, визнав.

По суті провадження повідомив,

Визнає, що ДТП трапилась внаслідок його неуважності та недотримання ним вимог ПДР.

Після наїзду одразу ж зупинився, та надавав потерпілій допомогу, як на місці події, так і в подальшому, здійснюючи по можливості оплату лікування останньої.

У скоєному щиро розкаюється, просить його суворо не карати.

Потерпіла ОСОБА_6 подала до суду клопотання, в якому просила кримінальне провадження слухати за її відсутності та у відсутності її представника адвоката ОСОБА_7 , оскільки ОСОБА_3 повністю відшкодував їй завдану матеріальну та моральну шкоду, тому претензій до нього немає. Щодо міри покарання просила обвинуваченого суворо не карати та не позбавляти водійського посвідчення.

Обвинувачений ОСОБА_3 , визнавши свою винність у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.286 КК України, за обставин, викладених у обвинувальному акті, повністю погодився зі всіма зібраними в процесі досудового розслідування доказами, що її підтверджують, відмовився від їх дослідження під час судового розгляду.

Суд, з`ясувавши думку учасників судового розгляду щодо визначення обсягу доказів, що підлягають дослідженню та порядку їх дослідження, згідно ч. 3 ст. 349 КПК України визнав недоцільним дослідження доказів стосовно тих фактичних обставин кримінального провадження, які ніким не оспорюються, з`ясувавши при цьому, чи правильно розуміють обвинувачений та інші учасники судового провадження зміст цих обставин, чи немає сумнівів у добровільності та істинності їх позиції, а також роз`яснив їм, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оспорювати ці фактичні обставини у апеляційному порядку.

Таким чином, суд приходить до переконання про доведеність винуватості ОСОБА_3 у вчиненні кримінального правопорушення та кваліфікує його дії за ч. 2 ст. 286 КК України, як порушення правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, що спричинило тяжкі тілесні ушкодження потерпілій ОСОБА_6 .

При призначенні покарання ОСОБА_3 суд відповідно до вимог ст.65-67 КК України, враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, а тому приходить до переконання про необхідність призначення йому покарання у вигляді позбавлення волі.

Разом з тим, враховуючи, що ОСОБА_3 притягується до відповідальності вперше, позитивно характеризується, пом`якшуючі його покарання обставини, до яких суд відносить визнання вини, відшкодування шкоди, позицію потерпілої, відсутність обставин, котрі б обтяжували покарання, суд приходить до висновку про можливість виправлення обвинуваченого без реального відбування основного покарання, а тому приймає рішення про звільнення його від відбування основного покарання з випробуванням.

Окрім того, враховуючи також позицію потерпілої, відсутність обставин, котрі б обтяжували покарання ОСОБА_3 , суд не вбачає необхідності у призначенні обвинуваченому додаткового покарання у вигляді позбавлення права керування транспортними засобами.

У кримінальному провадженні є процесуальні витрати за проведення судових експертиз, які слід стягнути із ОСОБА_3 в користь держави з відповідними призначеннями платежів.

Арешт, накладений в даному кримінальному провадженні на автомобіль «АUDI-А6» р.н. НОМЕР_1 , 1999 року випуску, сірого кольору, слід скасувати.

Керуючись наведеним, а також ст.ст. 370, 373, 374 КПК України, суд,-

У Х В А Л И В :

ОСОБА_3 визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.286 КК України та призначити йому за даним кримінальним правопорушенням покарання у виді 3 років позбавлення волі.

На підставі ст.75 КК України звільнити ОСОБА_3 від відбування покарання у виді позбавлення волі з випробуванням, встановивши йому 1 (один) рік іспитового строку.

Згідно п.п.1,2 ч.1 ст.76 КК України покласти на нього наступні обов`язки:

- періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації;

- повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.

Стягнути із ОСОБА_3 в користь держави з відповідними призначеннями платежів процесуальні витрати у кримінальному провадженні за проведення судових експертиз на загальну суму 9478 (дев`ять тисяч чотириста сімдесят вісім) грн. 92 (дев`яносто дві) коп.

Арешт, накладений на автомобіль «АUDI-А6» р.н. НОМЕР_1 , 1999 року випуску, сірого кольору, ухвалою слідчого судді Личаківського районного суду м. Львова від 11 березня 2021 року, - скасувати, повернувши вищевказаний автомобіль власнику ОСОБА_3 .

Вирок може бути оскаржений до Тернопільського апеляційного суду через Тернопільський міськрайонний суд Тернопільської області протягом 30 днів з дня його проголошення.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо її не подано. У разі її подання вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Головуючий суддяОСОБА_1