УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
07.09.2021 року слідчий суддя Київського районного суду м. Одеси ОСОБА_1 , при секретарі судового засідання ОСОБА_2 , розглянувши у судовому засіданні в місті Одесі клопотання слідчого СВ ОРУП №1 ГУНП в Одеській області по розслідуванню кримінального провадження ОСОБА_3 , яке погоджено прокурором Київської окружної прокуратури міста Одеси ОСОБА_4 , про арешт майна у кримінальному провадженні №0001293 від 05.08.2021 року, за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 191, ч. 1 ст. 366 КК України, -
ВСТАНОВИВ:
До Київського районного суду м. Одеси надійшло клопотання про арешт майна підозрюваного ОСОБА_5 .

Слідчим відділом ОРУП №1 ГУ НП в Одеській області здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0001293 від 05.08.2021 за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 191, ч. 1 ст. 366 КК України.

З обставин викладених у клопотанні вбачається, що ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , підозрюється у вчиненні правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 366 КК України складання, видача службовою особою завідомо неправдивих офіційних документів, внесення до офіційних документів завідомо неправдивих відомостей та за ч. 3 ст. 191 КК України заволодіння чужим майном, шляхом зловживання службовою особою своїм службовим становищем, вчинене за попередньою змовою групою осіб.

В результаті дій ОСОБА_5 територіальній громаді міста Одеси завдана майнова шкода в сумі 218 795,95 грн.

У зв`язку із повідомленням про підозру ОСОБА_5 у вчиненні злочину майнового характеру за яке передбачено покарання у вигляді обмеження волі на строк від трьох до п`яти років або позбавленням волі на строк від трьох до восьми років, з позбавленням права обіймати певні посади чи займатися певною діяльністю на строк до трьох років, та оскільки майно, що належить ОСОБА_5 може бути запорукою забезпечення цивільних позовів потерпілих за вказаним кримінальним провадженням, враховуючи те, що відповідно ч. 1 ст. 128 КПК України особа, якій кримінальним правопорушенням або іншим суспільно небезпечним діянням завдано майнової та/або моральної шкоди, має право під час кримінального провадження до початку судового розгляду пред`явити цивільний позов до підозрюваного, обвинуваченого або до фізичної чи юридичної особи, яка за законом несе цивільну відповідальність за шкоду, завдану діяннями підозрюваного, обвинуваченого або неосудної особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння.

Разом із тим, згідно отриманої інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна встановлено, що об`єкти нерухомого майна що знаходяться за адресою:

- АДРЕСА_1 (реєстраційний номер об`єкту нерухомого майна 108);

- АДРЕСА_2 (реєстраційний номер об`єкту нерухомого майна 1);

- земельна ділянка за кадастровим номером :05:005:0112 (реєстраційний номер об`єкту нерухомого майна 108);

належать підозрюваному ОСОБА_5 та можуть слугувати майном на яке в подальшому можливе стягнення з метою відшкодування шкоди завданої кримінальним правопорушенням.

Крім того, в ході проведення досудового розслідування згідно відповіді посадових осіб РСЦ ГСЦ МВС в Одеській області від 20.08.2021 встановлено, що ОСОБА_5 на праві власності належить наступні транспортні засоби:

- автомобіль NISSAN MAXIMA, vin - НОМЕР_1 ;

- мотоцикл YAMAHA DRAG STAR, vin - НОМЕР_2 ;

- автомобіль NISSAN ROGUE, vin - НОМЕР_3 , та які також можуть слугувати майном на яке в подальшому можливе стягнення з метою відшкодування шкоди завданої кримінальним правопорушенням.

Від слідчого надійшла заява про розгляд клопотання за його відсутності.

У своєму клопотанні сторона обвинувачення, просить розгляд справи провести за відсутності підозрюваного, зважаючи на можливість вжиття неправомірних дій щодо майна до прийняття рішення судом.

Слідчий суддя, розглянувши матеріали клопотання з долученими в його обґрунтування додатками, приходить до наступного переконання.

Відповідно до ч. 2 ст. 172 КПК України клопотання слідчого, прокурора, цивільного позивача про арешт майна, яке не було тимчасово вилучене, може розглядатися без повідомлення підозрюваного, обвинуваченого, іншого власника майна, їх захисника, представника чи законного представника, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, якщо це є необхідним з метою забезпечення арешту майна.

З урахуванням клопотання сторони обвинувачення, а також положень ст. 172 КПК України, слідчий суддя приходить до переконання про можливість розгляду справи за відсутності власника майна.

Арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом кримінального правопорушення, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку. Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження. Слідчий, прокурор повинні вжити необхідних заходів з метою виявлення та розшуку майна, на яке може бути накладено арешт у кримінальному провадженні, зокрема шляхом витребування необхідної інформації у Національного агентства України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів, інших державних органів та органів місцевого самоврядування, фізичних і юридичних осіб. Слідчий, прокурор повинні вжити необхідних заходів з метою виявлення та розшуку майна, на яке може бути накладено арешт у кримінальному провадженні, зокрема шляхом витребування необхідної інформації у Національного агентства України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів, інших державних органів та органів місцевого самоврядування, фізичних і юридичних осіб (ч.1 ст. 170 КПК України).

Відповідно до ч. 2 ст. 170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення: збереження речових доказів; спеціальної конфіскації; конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

Відповідно до ч. 6 ст. 170 КПК України у випадку, передбаченому пунктом 4 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, фізичної чи юридичної особи, яка в силу закону несе цивільну відповідальність за шкоду, завдану діями (бездіяльністю) підозрюваного, обвинуваченого, засудженого або неосудної особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння, а також юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, за наявності обґрунтованого розміру цивільного позову у кримінальному провадженні, а так само обґрунтованого розміру неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою, щодо якої здійснюється провадження.

31.08.2021 року ОСОБА_5 повідомлено про підозру у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 366, ч. 3 ст. 191 КК України.

Слідчий суддя зазначає, що ОСОБА_5 повідомлений про підозру. Матеріали клопотання, вказують на можливу причетність ОСОБА_5 до кримінальних правопорушень, що розслідуються в кримінальному провадженні. Таким чином, слідчий суддя переконаний в наявності фактів та інформації, які вказують на те, що ОСОБА_5 міг вчинити кримінальні правопорушення, передбачені ч. 1 ст. 366, ч. 3 ст. 191 КК України.

В результаті дій ОСОБА_5 територіальній громаді міста Одеси завдана майнова шкода в сумі 218 795,95 грн.

Так, в рамках вказаного кримінального провадження прокурором Київської окружної прокуратури міста Одеси, в інтересах держави в особі Одеської міської ради до ОСОБА_5 заявлено цивільний позов на загальну суму 218 795,95 гривень.

Відповідно до ч. 11 ст. 170 КПК України заборона або обмеження користування, розпорядження майном можуть бути застосовані лише у разі, коли існують обставини, які підтверджують, що їх незастосування призведе до приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі майна.

Оскільки в рамках кримінального провадження заявлено цивільний позов, та достатніми є підстави вважати, що суд може задовольнити такий позов, а також запобігання спробам підозрюваного вчинити дії щодо майна, спрямованих на його продаж, слідчий суддя приходить до висновку, що є правові підстави для арешту майна, з забороною відчуження та вчинення будь-яких реєстраційних дій.

Критерії розумності та співрозмірності є оціночними поняттями та визначаються на розсуд слідчого судді. Відповідно до статті 1 Протоколу 1 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, будь-яке обмеження права власності повинно здійснюватися, зокрема, на умовах, передбачених законом. При цьому, обмеження права власності має переслідувати законну мету за допомогою засобів, які є пропорційними меті (Beyeler проти Італії (Рішення Великої Палати від 5 січня 2000 року, заява № 33202/96, параграф 107). При цьому, будь-яке втручання державного органу у право на мирне володіння майном повинно забезпечувати «справедливий баланс» між загальним інтересом суспільства та вимогами захисту основоположних прав конкретної особи (серед інших, James та інші проти Сполученого Королівства (Рішення від 21 лютого 1986 року, заява № 8793/79, параграф 50).

Слідчий суддя приходить до висновку, що арешт майна у цьому випадку необхідний для забезпечення ефективності кримінального провадження, а таке втручання у право на власність є пропорційним, оскільки встановлює лише заборону відчуження та вчинення будь-яких реєстраційних дій (тобто, не забороняє користування), а також підлягає оскарженню, відповідно до норм процесуального законодавства щодо оскарження рішень слідчого судді, та скасуванню у порядку, передбаченому ч. 1 ст. 174 КПК України.

Арешт майна, про який просить сторона обвинувачення, не обмежує права підозрюваного та інших осіб користуватися нерухомим майном. З урахуванням цих обставин, а також аргументів, зазначених у попередньому розділі, слідчий суддя приходить до висновку, що арешт майна у цьому випадку є достатнім для забезпечення можливості відшкодування заподіяних збитків, є пропорційним втручанням у права підозрюваного та інших осіб, та не матиме надмірних наслідків для таких осіб.

Таким чином, слідчий суддя приходить до висновку, що клопотання підлягає задоволенню.

З урахуванням викладеного, керуючись ст. 131, 170-173 КПК України, слідчий суддя

УХВАЛИВ:
Клопотання слідчого СВ ОРУП №1 ГУНП в Одеській області по розслідуванню кримінального провадження ОСОБА_3 , яке погоджено прокурором Київської окружної прокуратури міста Одеси ОСОБА_4 , про арешт майна у кримінальному провадженні №0001293 від 05.08.2021 року, за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 191, ч. 1 ст. 366 КК України - задовольнити.

Накласти арешт з забороною відчуження майна та вчинення будь-яких реєстраційних дій з майном, на об`єкти нерухомого майна, які на праві приватної власності належать ОСОБА_5 , що знаходяться за адресою:

- АДРЕСА_1 (реєстраційний номер об`єкту нерухомого майна 108);

- АДРЕСА_2 (реєстраційний номер об`єкту нерухомого майна 1);

- земельна ділянка за кадастровим номером :05:005:0112 (реєстраційний номер об`єкту нерухомого майна 108).

Накласти арешт з забороною відчуження майна та вчинення будь-яких реєстраційних дій з майном, на рухоме майно, яке належить ОСОБА_5 , а саме:
- автомобіль NISSAN MAXIMA, vin - НОМЕР_1 ;
- мотоцикл YAMAHA DRAG STAR, vin - НОМЕР_2 ;
- автомобіль NISSAN ROGUE, vin - НОМЕР_3 .
Виконання ухвали про арешт майна покласти на слідчого СВ ОРУП №1 ГУНП в Одеській області по розслідуванню кримінального провадження ОСОБА_3 .
Ухвала може бути оскаржена протягом п`яти діб з дня її проголошення до Одеського апеляційного суду.

Слідчий суддя ОСОБА_1