Справа № 152/285/21
Провадження №11-кп/801/57/2022
Головуючий у суді 1-ї інстанції: ОСОБА_1
ВІННИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
04 березня 2022 року м. Вінниця

Вінницький апеляційний суд в складі
Головуючого судді : ОСОБА_2 ,
суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4
зі секретарем: ОСОБА_5
розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Вінниці в режимі відеоконференції апеляційну скаргу з доповненнями прокурора Шаргородського відділу Жмеринської окружної прокуратури Вінницької області ОСОБА_6 , апеляційні скарги захисника ОСОБА_7 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_8 , захисника ОСОБА_9 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_10 на вирок Шаргородського районного суду Вінницької області від 30.06.2021 року у кримінальному провадженні, внесеному до ЄРДР № 0000001 від 08.01.2021 року по обвинуваченню
ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Клекотина Шаргородського району Вінницької області, жителя АДРЕСА_1 , з середньою освітою, одруженого, непрацюючого, раніше судимого:
-29.07.2008 року Шаргородським районним судом Вінницької області за ч. 3 ст.185 КК України до покарання у виді позбавлення волі строком на три роки з випробуванням та іспитовим строком на підставі ст.104 КК України;
-07.10.2009 року Немирівським районним судом Вінницької області за ч. 3 ст.185 КК України до покарання у виді позбавлення волі строком на три роки і шість місяців; звільненого від відбування покарання 16.09.2011 року на підставі постанови Бережанського районного суду Тернопільської області від 08.09.2011 року умовно-достроково на один рік сім місяців і шістнадцять днів,
-23.05.2013 року Шаргородським районним судом Вінницької області за ч. 3 ст. 185 КК України до покарання у виді позбавлення волі строком на три роки і вісім місяців, на підставі ст. 71 КК України до призначеного за цим вироком покарання частково приєднано невідбуту частину покарання за попереднім вироком Немирівського районного суду Вінницької області від 07.10.2009 року шість місяців позбавлення волі і остаточно до відбування призначено чотири роки і два місяці позбавлення волі
у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.3 ст. 185, ч.2 ст. 289 КК України,

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженця с. Клекотина Шаргородського району Вінницької області, жителя АДРЕСА_2 , з неповною середньою освітою, неодруженого, працюючого машиністом конвеєра в ДП «Мурафський кар`єр», в силу ст. 89 КК України не судимого
у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 289 КК України,
за участі учасників кримінального провадження :
прокурора ОСОБА_11 ,
захисників ОСОБА_9 , ОСОБА_7 ,
обвинувачених ОСОБА_8 , ОСОБА_10 ,

встановив:

Вироком Шаргородського районного суду Вінницької області від 30.06.2021 ОСОБА_10 визнано винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 289 КК України з призначенням покарання у виді позбавлення волі на строк 5 років 6 місяців без конфіскації майна та у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч.3 ст. 185 КК України з призначенням покарання у виді позбавлення волі на строк 4 роки. На підставі ст. 70 КК України за сукупністю злочинів шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим призначено остаточне покарання у виді 5 років 6 місяців позбавлення волі без конфіскації майна.
Цим же вироком ОСОБА_8 визнано винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 289 КК України з призначенням покарання у виді позбавлення волі на строк 5 років без конфіскації майна.
Строк відбування покарання ОСОБА_10 ухвалено рахувати з моменту затримання - з 26 лютого 2021 року.
Строк відбування покарання ОСОБА_8 ухвалено рахувати з моменту затримання - з 8 січня 2021 року .
У строк відбування покарання ОСОБА_10 зараховано строк перебування під вартою з 26 лютого 2021 року та ОСОБА_8 з 8 січня 2021 року.
Стягнуто солідарно з обвинувачених ОСОБА_8 та ОСОБА_10 судові витрати на залучення експертів в сумі 1634, 40 грн та судові витрати на залучення експертів в сумі 653, 76 грн та 15709, 07 горн стягнуто з обвинуваченого ОСОБА_10 .
Вирішено долю речових доказів.
Запобіжні заходи обвинуваченим ОСОБА_10 та ОСОБА_8 до набрання вироком законної сили залишені без змін тримання під вартою.
Прокурор ОСОБА_6 подав апеляційну скаргу з доповненнями, в якій просив вирок суду першої інстанції скасувати в частині призначеного покарання та визначення початку строку відбування покарання та ухвалити новий вирок, яким визнати ОСОБА_10 винуватим та призначити йому покарання за ч.3 ст. 185 КК України 4 роки позбавлення волі, ч.2 ст. 289 КК України 7 років позбавлення волі без конфіскації майна, на підставі ч.1 ст. 70 КК України за сукупністю злочинів шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим остаточно призначити покарання у виді 7 років позбавлення волі без конфіскації майна. Визнати винуватим ОСОБА_8 та призначити йому покарання за ч.2 ст. 289 КК України у виді 6 років позбавлення волі без конфіскації майна. На підставі ч.5 ст. 72 КК України зарахувати в строк покарання ОСОБА_10 строк попереднього увязнення з 26.02.2021 року до вступу вироку в законну силу, ОСОБА_8 з 08.01.2021 року до вступу вироку в законну силу з розрахунку один день попереднього увязнення дорівнює одному дню позбавлення волі. Вказати, що строк відбування покарання ОСОБА_10 , ОСОБА_8 рахувати з дня набрання вироком законної сили. Виключити з вироку вказівку про те, що строк відбування покарання ОСОБА_10 рахується з 26.02.2021 року, ОСОБА_8 з 08.01.2021 року.
Апеляційна скарга прокурора мотивована тим, що суд призначив покарання, яке не відповідає ступеню тяжкості кримінального правопорушення особам ОСОБА_10 та ОСОБА_8 через м`якість, а також неправильно застосував ст. 72 КК України, не вказав до якого моменту необхідно зарахувати строк попереднього ув`язнення у строк відбування покарання, а також, що початок строку відбування покарання необхідно рахувати з моменту затримання.

Захисник ОСОБА_9 подала апеляційну скаргу, в якій просила вирок суду першої інстанції щодо ОСОБА_10 засудженого за вчинення злочинів, передбачених ч.2 ст. 289, ч.3 ст. 185 КК України скасувати та ухвалити новий вирок, яким виправдати ОСОБА_10 за ч.2 ст. 289 КК України за відсутністю в його діях складу кримінального правопорушення та кримінальне провадження за підозрою у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст. 289 КК України закрити. Вирок в частині засудження ОСОБА_10 за ч.3 ст. 185 КК України скасувати та призначити йому покарання у виді 3 років позбавлення волі. На підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_10 від відбування покарання з іспитовим строком терміном 2 роки.
Апеляційна скарга захисника ОСОБА_9 мотивована тим, що покази ОСОБА_10 , який вину не визнав, підтверджуються показами другого обвинуваченого ОСОБА_8 , який в судовому засіданні чітко вказав, що з ним під час незаконного заволодіння мотоблоком ОСОБА_10 не було і те, що має намір заволодіти мотоблоком ОСОБА_10 відомо не було. Даний злочин ОСОБА_8 вчинив самостійно, що підтверджується і показами інших свідків допитаних в суді, а саме: ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , які бачили за кермом мотоблоку тільки одну особу чоловічої статі, а саме ОСОБА_8 .
Свою вину ОСОБА_10 за ч.3 ст.185 КК України визнав частково, до затримання працював неофіційно, одружений, має постійне місце проживання та реєстрації, має стійкі соціальні зв`язки з дружиною та п`ятьма малолітніми дітьми, з яких деякі є інвалідами з дитинства, важко хворіють і потребують постійного дорого вартісного лікування; останній має вірусні невиліковні хвороби та потребує постійної підтримуючої терапії, тому просила застосувати ст. 75 КК України.

Захисник ОСОБА_7 подав апеляційну скаргу, в якій просив скасувати вирок в частині призначеного покарання та ухвалити новий вирок, яким звільнити ОСОБА_15 від відбування покарання, передбаченого ч.2 ст.289 КК України на підставі ст.75 КК України з випробуванням.

Апеляційна скарга захисника ОСОБА_7 мотивована тим, що суд першої інстанції не в повній мірі взяв до уваги характер, ступінь суспільної небезпеки вчиненого ОСОБА_15 злочину, конкретні обставини справи, дані про особу обвинуваченого, який на диспансерному обліку у лікарів психіатра, нарколога не перебуває, за місцем проживання характеризується позитивно, раніше не судимий, орган пробації визначив середній ступінь ризику повторного вчинення обвинуваченим ОСОБА_8 та середній рівень суспільної небезпеки останнього, та дійшов висновку, що виправлення ОСОБА_8 без ізоляції від суспільства можливе.

З вироку суду першої інстанції вбачається, що ОСОБА_8 07 січня 2021 року, біля 19 години, перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння, за попередньою змовою із ОСОБА_10 , прийшли до домогосподарства ОСОБА_16 , що розташоване в АДРЕСА_3 , з метою вчинення злочину.
Реалізуючи свій злочинний намір, направлений на незаконне заволодіння транспортним засобом, ОСОБА_8 , шляхом зриву дерев`яної дошки та віджиму трьох металевих листів, проник всередину господарчої будівлі, та, не маючи будь-якого права керувати чи володіти транспортним засобом, підійшов до належного ОСОБА_16 мотоблоку марки «Зубр» моделі «Q78Е» із причепом та фрезою на ньому, вартість якого відповідно до висновку експерта № 193/21-21 від 28 січня 2021 року складає 23 384 грн., за допомогою рукоятки для запуску двигуна, завів двигун мотоблоку, після чого сів за кермо мотоблоку та розпочав рух. Тим часом, ОСОБА_10 поклав викрадені ним із приміщення літньої кухні домогосподарства ОСОБА_16 набір ключів «STELS» моделі 14122 та сокиру на причіп мотоблоку марки «Зубр» моделі «Q 78Е», після чого відкрив ворота домогосподарства ОСОБА_16 та допоміг ОСОБА_8 виїхати мотоблоком із території домогосподарства, штовхаючи його, таким чином покинути місце вчинення злочину, здійснивши незаконне заволодіння.
Своїми діями ОСОБА_8 та ОСОБА_10 завдали матеріального збитку потерпілому ОСОБА_16 на загальну суму 23 384 грн.
Своїми діями, ОСОБА_8 вчинив злочин, передбачений ч. 2 ст. 289 КК України, тобто незаконне заволодіння транспортним засобом, вчинене за попередньою змовою групою осіб, поєднане з проникненням у інше сховище.
ОСОБА_10 , будучи раніше неодноразово судимим за вчинення злочинів проти власності, востаннє вироком Шаргородського районного суду від 23 травня 2013 року за ч. 3 ст. 185 КК України, маючи незняту та непогашену судимість, 07 січня 2021 року, близько 19 години, перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння, на території домогосподарства ОСОБА_16 , що розташоване в АДРЕСА_3 , маючи умисел на вчинення крадіжки чужого майна, в той час, коли ОСОБА_8 зривав металеві листи з господарської будівлі, де знаходився мотоблок марки «Зубр» моделі «Q78Е», переконавшись, що за його діями ніхто не спостерігає, через підвальне приміщення, шляхом зриву дерев`яної підлоги та розрізання лінолеуму, проник до приміщення літньої кухні, де умисно, таємно, повторно, викрав набір ключів «STELS» моделі 14122, вартість якого відповідно до висновку експерта № 194-195/21-21 від 22 січня 2021 року складає 1964 грн, а також сокиру, вартість якої згідно висновку експерта № 194-195/21-21 від 22 січня 2021 року складає 123,25 грн., після чого покинув приміщення літньої кухні.
Своїми діями, ОСОБА_10 завдав матеріального збитку потерпілому ОСОБА_16 на загальну суму 2087,25 грн.
Таким чином, своїми діями, ОСОБА_10 вчинив злочин, передбачений ч. 3 ст. 185 КК України, тобто таємне викрадення чужого майна, вчинене повторно, поєднане із проникненням у інше приміщення.
Продовжуючи свою злочинну діяльність, ОСОБА_10 , покинувши приміщення літньої кухні домогосподарства ОСОБА_16 , що розташоване в АДРЕСА_3 , спільно з ОСОБА_8 , заздалегідь розподіливши між собою ролі, маючи намір на незаконне заволодіння транспортним засобом, а саме мотоблоком марки «Зубр» моделі «Q78E» із причепом та фрезою на ньому, вартість якого відповідно до висновку експерта №193/21-21 від 28 січня 2021 року складає 23 384 грн. та його подальшого використання у власних цілях, усвідомлюючи протиправність своїх дій та настання негативних наслідків, скориставшись тим, що за їх діями ніхто не спостерігає, умисно, таємно, повторно проник в середину господарської будівлі у виді дерев`яного навісу, де в той час вже перебував ОСОБА_8 , який за допомогою рукоятки для запуску двигуна, завів двигун мотоблоку, після чого сів за кермо мотоблоку.
Тим часом, ОСОБА_10 поклав викрадені ним із приміщення літньої кухні домогосподарства ОСОБА_16 набір ключів «STELS» моделі 14122 та сокиру на причіп мотоблоку марки «Зубр» моделі «Q78E», після чого відкрив ворота домогосподарства ОСОБА_16 та допоміг ОСОБА_8 виїхати мотоблоком із території домогосподарства, штовхаючи його, таким чином покинути місце вчинення злочину, здійснивши незаконне заволодіння.
Своїми діями ОСОБА_10 та ОСОБА_8 завдали матеріального збитку потерпілому ОСОБА_16 на загальну суму 23 384 грн.
Таким чином, своїми діями ОСОБА_10 вчинив злочин, передбачений ч. 2 ст. 289 КК України, тобто незаконне заволодіння транспортним засобом, вчинене повторно, за попередньою змовою групою осіб, поєднане з проникненням у інше сховище.

Заслухавши доповідача, думку прокурора, який просив задовольнити апеляційну скаргу з доповненнями прокурора ОСОБА_6 та заперечував проти задоволення апеляційної скарги захисників, захисників ОСОБА_9 , ОСОБА_7 , обвинувачених ОСОБА_8 , ОСОБА_10 , які просили задовольнити апеляційні скарги сторони захисту, перевіривши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи апеляційних скарг, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга прокурора з доповненнями підлягає до часткового задоволення, апеляційні скарги захисників ОСОБА_9 , ОСОБА_7 слід залишити без задоволення.

Відповідно ст.404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Під час апеляційного розгляду обвинувачений ОСОБА_10 подав письмові пояснення, які назвав доповненнями до апеляційної скарги, що підтвердив у судовому засіданні, хоча особисто апеляційну скаргу не подавав.

Відповідно до ст.370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим, яке має бути ухвалено компетентним судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, підтверджених доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими згідно з ст.94 цього Кодексу. Суд у своєму рішенні повинен навести належні, достатні мотиви й підстави для його ухвалення.

Перевіривши вирок суду першої інстанції, суд апеляційної інстанції вважає висновки суду щодо доведеності вини ОСОБА_10 і ОСОБА_8 увчиненні кримінальних правопорушень ОСОБА_10 за ч.3 ст.185, ч.2 ст.289 КК України, ОСОБА_8 за ч.2 ст.289 КК України такими, що ґрунтуються відповідно до вимог ст.94 КПК України на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження.

В апеляційній скарзі захисник ОСОБА_9 викладає доводи щодо наявності підстав для закриття кримінального провадження в частині обвинувачення ОСОБА_10 за ч.2 ст.289 КК України.
На думку суду апеляційної інстанції вимоги захисника ОСОБА_9 є безпідставними.
Суд першої інстанції, приймаючи рішення щодо ОСОБА_10 , належним чином оцінив кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку та прийняв рішення щодо доведеності складу кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.289 КК України у діях обвинуваченого ОСОБА_10 .
При цьому суд прийняв до уваги покази ОСОБА_10 , який вину у вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.289 КК України не визнав, врахував часткове визнання вини обвинуваченим ОСОБА_8 , який стверджував, що незаконно заволодів транспортним засобом без попередньої змови з обвинуваченим ОСОБА_10 .
Суд під час судового розгляду досліджував сукупність доказів, проаналізував та оцінив вірно позицію обвинувачених ОСОБА_10 , ОСОБА_8 , як тактику захисту обрану обвинуваченими.
З матеріалів кримінального провадження убачається, що під час судового розгляду був допитаний потерпілий ОСОБА_16 , який звернув увагу на те, що виїхати з місця зберігання мотоблоком на час вчинення злочину дуже важко без навиків водіння таким транспортним засобом та без сторонньої допомоги.

В апеляційній скарзі захисник ОСОБА_9 звертає увагу на покази свідків ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , які бачили за кермом мотоблоку тільки одну особу чоловічої статті ОСОБА_8 .

Посилання на покази цих свідків не є підставою для спростування висновків суду щодо ОСОБА_10 , оскільки рішення суду ґрунтується на сукупності доказів.

При цьому суд апеляційної інстанції звертає увагу на те, що судом такі свідки як зазначає захисник ОСОБА_13 , ОСОБА_14 судом не допитувались, що вбачається з вироку суду.
Свідок ОСОБА_12 пояснював, що невідомий йому чоловік просив солярку. Те, що свідок ОСОБА_12 давав пояснення, що один чоловік звертався до нього з приводу солярки не спростовує факт вчинення кримінального правопорушення ОСОБА_10 , оскільки покази інших допитаних свідків, досліджені судом докази вказують та доводять вчинення злочину ОСОБА_10 та ОСОБА_8 .
Свідки ОСОБА_17 , ОСОБА_18 пояснювали, що 07.01.2021 року бачили ОСОБА_10 та ОСОБА_8 , які були напідпитку.
Свідок ОСОБА_19 , даючи пояснення зазначав, що бачив 07.01.2021 мотоблок потерпілого, в якому сиділо двоє осіб, один за кермом, а інший тримався за борт, які були у стані алкогольного сп`яніння.
Свідок ОСОБА_20 пояснювала, що з ОСОБА_8 07.01.2021була в гостях у ОСОБА_10 де випивали спиртні напої. Потім вони поїхали в с. Хоменки,де вона з дитиною протягом деякого часу чекала ОСОБА_8 та ОСОБА_10 на початку вулиці.

Свідок ОСОБА_21 пояснила, що зі слів ОСОБА_16 дізналась про крадіжку.
Суд першої інстанції перевірив з точки зору належності, допустимості й достовірності досліджені під час судового розгляду докази, а саме заяву ОСОБА_16 про вчинення кримінального правопорушення від 08.01.2021, протокол обшуку від 08.01.2021 року в с. Клекотина Шаргородського району Вінницької області за місцем проживання ОСОБА_10 , під час обшуку було виявлено мотоблок марки «Зубр» з причепом, на якому розміщено фрезувальний пристрій, а також вилучено набір інструменту «STELS» та сокиру, належні потерпілому ОСОБА_16 , висновок експерта №СЕ-19/202-21/491-Б від 04 лютого 2021 року, відповідно до якого в результаті проведеного молекулярно-генетичного дослідження встановлені генетичні ознаки зразків букального епітелію потерпілого ОСОБА_16 (об`єкт № 1), підозрюваного ОСОБА_8 (об`єкт № 2), громадянина ОСОБА_10 (об`єкт № 3), які наведені в таблиці результатів дослідження (таблиця 1.1, що додається до висновку експерта), 2, 3, 4. На змивах з картонної коробки від ТВ-тюнера (об`єкт № 4), дверей шафи (об`єкт № 5), лінолеуму (об`єкти №№ 6, 7), бензопили «Zomax» (об`єкт № 8) виявлені клітини з ядрами, В результаті проведеного молекулярно-генетичного дослідження встановлені генетичні ознаки клітин з ядрами, виявлених на змивах з дверей шафи (об`єкт № 5), лінолеуму (об`єкти №№ 6, 7), бензопили «Zomax» (об`єкт № 8), які наведені в таблиці результатів дослідження (таблиця 1.1, що додається до висновку експерта) та генетичні ознаки клітин з ядрами, виявлених на змиві з картонної коробки від ТВ-тюнера (об`єкт № 4), які є змішаними, належать більше ніж двом особам та є непридатними до подальшої ідентифікації.
Генетичні ознаки клітин з ядрами, виявлених на змиві з дверей шафи (об`єкт № 5) не збігаються з генетичними ознаками зразків букального епітелію потерпілого ОСОБА_16 (об`єкт № 1), підозрюваного ОСОБА_8 (об`єкт № 2), громадянина ОСОБА_10 (об`єкт № 3) та належать невстановленій особі жіночої генетичної статі. Походження вищевказаних слідів від ОСОБА_16 , ОСОБА_8 та ОСОБА_10 виключається.
Генетичні ознаки клітин з ядрами, виявлених на змиві з лінолеуму (об`єкт № 6) не збігаються з генетичними ознаками зразків букального епітелію потерпілого ОСОБА_16 (об`єкт № 1), підозрюваного ОСОБА_8 (об`єкт № 2), громадянина ОСОБА_10 (об`єкт № 3) та належать іншій невстановленій особі жіночої генетичної статі. Походження вищевказаних слідів від ОСОБА_16 , ОСОБА_8 та ОСОБА_10 виключається.
Генетичні ознаки клітин з ядрами, виявлених на змиві з лінолеуму (об`єкт № 7) є змішаними, належать більше ніж одній особі, містять генетичні ознаки зразка букального епітелію громадянина ОСОБА_10 (об`єкт № 3) та іншої невстановленої особи жіночої генетичної статі, та не містять генетичних ознак зразків букального епітелію потерпілого ОСОБА_16 (об`єкт № 1) та підозрюваного ОСОБА_8 (об`єкт № 2). Походження вищевказаних слідів від ОСОБА_16 та ОСОБА_8 виключається.
Генетичні ознаки клітин з ядрами, виявлених на змиві з бензопили «Zomax» (об`єкт № 8), є змішаними, належать більше ніж одній особі, містять генетичні ознаки зразка букального епітелію потерпілого ОСОБА_16 (об`єкт № 1) та генетичні ознаки зразка букального епітелію громадянина ОСОБА_10 (об`єкт № 3) та не містять генетичних ознак зразка букального епітелію підозрюваного ОСОБА_8 (об`єкт № 2). Походження вищевказаних слідів від ОСОБА_8 виключається. Між ОСОБА_16 та особою, генетичні ознаки якої встановлені зі змиву з дверей шафи, є біологічна спорідненість; протокол проведення слідчого експерименту від 12 січня 2021 року з підозрюваним ОСОБА_8 , відповідно до якого останній розповів та на місці показав, як він відривав листи металу в прибудові, де знаходився мотоблок, як та з допомогою чого його завів, одночасно показав, що коли виїжджав мотоблоком, останній на подвір`ї почав буксувати і йому допоміг виїхати ОСОБА_10 , штовхаючи мотоблок та інші.
Сукупність показів обвинувачених, потерпілого, свідків, доказів досліджених та проаналізованих судом першої та апеляційної інстанції з точки зору достатності та взаємозв`язку стала підставою для прийняття рішення щодо притягнення ОСОБА_10 до кримінальної відповідальності за ч.2 ст.289 КК України, тобто незаконне заволодіння транспортним засобом вчинене повторно, за попередньою змовою групою осіб, поєднане з проникненням у інше сховище.
З висновками суду першої інстанції щодо кваліфікації дій ОСОБА_10 погоджується суд апеляційної інстанції.
Вимоги апеляційної скарги захисника ОСОБА_9 в цій частині суд апеляційної інстанції вважає безпідставними.

В апеляційній скарзі з доповненнями прокурор ставить питання про невідповідність призначеного покарання, тяжкості кримінального правопорушення та особам обвинувачених через м`якість.

Захисниками ОСОБА_9 , ОСОБА_7 в апеляційних скаргах ставиться питання щодо застосування ст.75 КК України.
Відповідно ст.65 КК України суд призначає покарання:
1) у межах, установлених у санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини цього Кодексу, що передбачає відповідальність за вчинене кримінальне правопорушення, за винятком випадків, передбачених частиною другою статті 53 цього Кодексу;
2) відповідно до положень Загальної частини цього Кодексу;
3) враховуючи ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.
Призначаючи покарання, суд першої інстанції в дотримання вимог ст.65 КК України, керуючись роз`ясненнями постанови №7 Пленуму Верховного Суду від 24.10.2003 року «Про практику призначення покарання», врахував характер та ступінь суспільної небезпеки вчинених кримінальних правопорушень, обставини, дані про особу обвинувачених, а саме, що ОСОБА_10 за місцем проживання характеризується позитивно, одружений, має на утриманні малолітніх дітей, стан його здоров`я, раніше судимий, згідно висновку органу пробації визначено високий рівень ризику повторного вчинення злочинів обвинуваченим ОСОБА_10 та високий рівень суспільної небезпеки останнього, думку потерпілого, який просив суворо покарати, відсутність обставин, що пом`якшують покарання, обставину, яка відповідно до ст.67 КК України обтяжує покарання, вчинення злочину в стані алкогольного сп`яніння, те, що ОСОБА_8 за місцем проживання характеризується позитивно, неодружений, в силу ст.89 КК України несудимий, згідно висновку органу пробації визначено середній ступінь ризику повторного вчинення злочинів та середній рівень суспільної небезпеки останнього, відсутність обставин, що пом`якшують покарання, наявність обставини, що обтяжує покарання вчинення злочину в стані алкогольного сп`яніння.

З урахуванням викладеного, суд першої інстанції дійшов висновку, що відносно обвинувачених слід призначити покарання у виді позбавлення волі та визначив строк в межах санкції статтей.
На думку суду апеляційної інстанції призначення покарання є необхідним та достатнім для виправлення обвинувачених, та попередження вчинення нових злочинів, тому підстави для його зміни відсутні.
Виходячи з викладеного, суд апеляційної інстанції не вбачає підстав для скасування вироку, однак наявні підстави для зміни вироку суду першої інстанції.

Відповідно до п.4 ч.1 ст.409 КПК України підставою для скасування або зміни судового рішення при розгляді справи в суді апеляційної інстанції є неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність.
Судом першої інстанції неправильно застосовано вимоги ст.72 КК України, що є підставою для зміни вироку суду, оскільки суд мав вказати у вироку, що попереднє ув`язнення зараховується у строк відбування покарання до вступу вироку в законну силу, а також не вказав до якого моменту необхідно зараховувати строк попереднього ув`язнення у строк відбування покарання обвинуваченими.
Крім цього, суд першої інстанції вказав, що початок строку відбування покарання ОСОБА_10 та ОСОБА_8 необхідно рахувати з моменту затримання. Разом з тим, цей строк обвинувачення вже було зараховано на підставі ч.5 ст.72 КК України.
Таким чином, суд першої інстанції фактично двічі зарахував у строк відбування покарання строк попереднього ув`язнення ОСОБА_10 та ОСОБА_8 , що є істотним порушенням вимог кримінального процесуального закону.
За таких обставин, на підставі ч.5 ст.72 КК України слід зарахувати в строк покарання ОСОБА_10 строк попереднього ув`язнення з 26.02.2021 року до вступу вироку в законну силу, ОСОБА_8 з 08.01.2021 року до вступу вироку в законну силу з розрахунку один день попереднього ув`язнення дорівнює одному дню позбавлення волі.
Вказати, що строк відбування покарання ОСОБА_10 та ОСОБА_8 слід рахувати з дня набрання вироком законної сили.
Виключити вказівку про те, що строк відбування покарання ОСОБА_10 рахується з 26.02.2021 року, а ОСОБА_8 з 08.01.2021 року.

Керуючись ст. ст.404, 405, 407, 409, 412, 419 КПК України, суд апеляційної інстанції,
п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу прокурора з доповненнями задоволити частково.
В задоволенні апеляційних скарг захисників ОСОБА_9 , ОСОБА_7 відмовити.
Вирок Шаргородського районного суду Вінницької області від 30.06.2021 року по обвинуваченню ОСОБА_10 за ч.3 ст. 185, ч.2 ст. 289 КК України, ОСОБА_8 за ч.2 ст. 289 КК України змінити.
Відповідно до ч.5 ст. 72 КК України зарахувати в строк покарання ОСОБА_10 строк попереднього увязнення з 26.02.2021 року до вступу вироку в законну силу, ОСОБА_8 з 08.01.2021 року до вступу вироку в законну силу з розрахунку один день попереднього увязнення дорівнює одному дню позбавлення волі.
Строк відбування покарання ОСОБА_10 , ОСОБА_8 рахувати з дня набрання вироком законної сили .
Виключити з вироку вказівку про те, що строк відбування покарання ОСОБА_10 рахується з 26.02.2021 року, ОСОБА_8 з 08.01.2021 року.
В решті вирок залишити без змін.
Судове рішення може бути оскаржено в касаційному порядку до Верховного Суду протягом трьох місяців з дня проголошення, а засудженими, які тримаються під вартою, - в той самий строк з дня вручення копії судового рішення
На підставі ч.4 ст.532 КПК України судове рішення суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня проголошення.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_4 ОСОБА_3