Провадження 1-кп/193/36/21
В И Р О К
іменем України

26 серпня 2021 року Софіївський районний суд Дніпропетровської області

в складі головуючого судді ОСОБА_1

за участі секретаря судового засідання ОСОБА_2

прокурора ОСОБА_3

захисника ОСОБА_4

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду смт. Софіївка кримінальне провадження № 0000233 від 10.09.2020 р. за обвинуваченням:

ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Криничувате Софіївського району Дніпропетровської області, українця, громадянина України, не працюючого, з базовою загальною середньою спеціальною освітою, проживаючого АДРЕСА_1 , проходив службу в зоні проведення АТО на території Донецької та Луганської області, раніше судимого вироком Красноармійського міськрайонного суду Донецької області від 02.10.2017 р. за ч.1 ст.289 КК України до покарання у вигляді позбавлення волі на строк 3 роки, звільнений від відбуття покарння на підтаві ст.2 ЗУ "Про амністію 2016 року"
у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 289 КК України,

В С Т А Н О В И В:

Судом встановлено та визнано доведеним, що ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_2 , маючи не зняту та не погашену судимість, на шлях виправлення не став та вчинив новий умисний тяжкий злочин за наступних обставин:

Так, 10.09.2020 року, приблизно о 01:10 години ОСОБА_5 рухався по АДРЕСА_1 , де проживає ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , побачив відчинені в`їзні ворота та легковий автомобіль Ваз 21053, р/н НОМЕР_1 , сірого кольору, що стояв на подвір`ї.
Після цього, реалізуючи свій раптово виниклий злочинний умисел спрямований, на незаконне заволодіння транспортним засобом, діючи повторно, ОСОБА_5 , пересвідчившись, що його дії несуть таємний характер та за ним ніхто не спостерігає, проник на подвір`я ОСОБА_6 за вище вказаною адресою, де підійшов до легкового автомобіля Ваз 21053, р/н НОМЕР_1 , який згідно свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_2 належить ОСОБА_6 та відчинив водійські двері, які в цей час були не зачинені на замок.
Далі, продовжуючи реалізацію свого умислу, ОСОБА_5 , застосовуючи фізичну силу, виштовхав транспортний засіб за межі домоволодіння, а саме на проїзну частину АДРЕСА_1 , після чого сів до салону, де скориставшись ключем від автомобіля, що в цей час перебував в замку запалення, привів в дію двигун транспортного засобу.
Після цього, маючи можливість вільно розпоряджатися викраденим майном, ОСОБА_5 місце вчинення злочину на автомобілі Ваз 21053, р/н НОМЕР_1 безперешкодно покинув, тим самим розпорядившись останнім на власний розсуд.
Згідно висновку експерта судової автотоварознавчої експертизи № 19/104- 17/1/12.2/33 від 25.09.2020 року середня ринкова вартість колісного транспортного засобу марки Ваз 21053, 1991 року випуску, з двигуном 1568 см куб., з номером шасі НОМЕР_3 , сірого кольору, без урахування фактичного технічного стану, величини пробігу, умов у яких він експлуатувався (зберігався), станом на 10.09.2020 року, складає 22820, 27 грн. Своїми умисними протиправними діями, що виразились в незаконному заволодінні транспортним засобом, вчиненому повторно поєднаному з проникненням у інше сховище, ОСОБА_5 вчинив кримінальне правопорушення передбачене ч.2 ст.289 КК України. Обвинувачений ОСОБА_5 винним себе у вказаному злочині визнав повністю і пояснив, що він дійсно скоїв вказане кримінальне праопорушення. Щиро розкаявся у вчиненому і просив суворо його не карати. Захисник ОСОБА_4 проти позиції свого підзахисного не заперечує. Потерпілий ОСОБА_6 у судове засідання не з`явився, направив до суду письмову заяву, за якою просив розглянути дане кримінальне провадження без його участі. Будь-яких претензій не має. Прокурор в судовому засіданні просив призначити покарання обвинуваченому за ч. 2 ст. 289 КК України, у виді 5 (п`яти) років позбавлення волі без конфіскації майна. На підставі ст. 75 КК України звільнити від відбуття призначеного йому покарання з випробуванням, якщо він протягом 2 (років) іспитового строку не вчинить нового злочину і виконає покладені на нього обов`язки, передбачені п. п. 1, 2 ч. 1 та п. 2 ч. 2 ст. 76 КК України. Окрім повного визнання вини, винність обвинуваченого ОСОБА_5 в інкримінованому йому злочині повністю доведена і підтверджується зібраними по справі в порядку ст. ст. 84-86, 91-93 КПК України доказами, дослідження яких відповідно до ст. 349 КПК України за згодою учасників судового розгляду судом визнано недоцільним щодо тих обставин, які ніким не оспорюються і обмежено допитом обвинуваченого та дослідженням матеріалів кримінального провадження, що характеризують особу обвинуваченого. При цьому судом з`ясовано правильність розуміння обвинуваченим обставин щодо недоцільності дослідження доказів, добровільність його позиції, та роз`яснено вимоги ч. 3 ст. 349 КПК України, що у такому випадку він буде позбавлений права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку. Показання обвинуваченого, дані під час судового розгляду про обставини вчинення ним вищезазначеного кримінального правопорушення з визнанням у повному обсязі своєї винуватості у висунутому обвинуваченні, з точки зору належності, допустимості, суд вважає достовірними та об`єктивними, оскільки вони є логічними, детальними, послідовними та достатніми в сукупності з іншими зібраними доказами з точки зору взаємозв`язку, для прийняття відповідного процесуального рішення. Сукупність зазначених доказів вказує на те, що обвинувачений ОСОБА_5 умисно, протиправно, з корисливих мотивів заволодів транспортним засобом, який належить ОСОБА_6 та вчинив кримінальне правопорушення передбачене ч.2 ст.289 КК України. Обставинами, які, відповідно до ст.66 КК України, пом`якшують покарання обвинуваченому, суд визнає його щире каяття. Обставин, які обтяжують покарання обвинуваченому ОСОБА_5 згідно ч.1 ст.67 КК україни при судовому розгляді справи не встановлено. При визначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_5 суд враховує, що останній є осудним в розумінні ч. 1 ст. 19 КК України, вчинив тяжкий злочин. Суд також враховує умови життя обвинуваченого, його соціальне та матеріальне становище, який має задовільний стан здоров`я, працює не офіційно, раніше судимий, приймаючи до уваги його соціально- психологічні риси, який проходив службу за контрактом в ЗСУ у ВЧ ПП В 3675 в зоні проведення АТО на території Донецької та Луганської областей. На обліку у лікарів психіатра та нарколога не перебуває. Характеризується посередньо. З урахуванням всіх обставин кримінального провадження, при призначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_5 , враховуючи тяжкість злочину, суму заданих злочином збитків, за наявності обставин, що пом`якшують та відсутності обставин, які обтяжують покарання, з урахуванням особи обвинуваченого, суд вважає можливим призначити йому основне покарання у виді позбавлення волі в межах мінімального строку, визначеного санкцією ч.2 ст.289 КК України. Разом з тим, враховуючи те, що ОСОБА_5 щиро розкаявся, повністю відшкодував завдані збитки, критично ставится до вчиненого злочину, суд вважає, що виправлення та перевиховання обвинуваченого можливе без ізоляції від суспільства, а тому приймаючи до уваги позицію прокурора, відповідно до вимог ст. 75 КК України, ОСОБА_5 слід звільнити від відбування покарання з випробуванням та встановленням іспитового строку з покладенням обов`язків, передбачених п. 2 ч. 3, п. 2 та п.1 ч. 1 ст. 76 КК України. Запобіжний захід до обвинуваченого не обирався. Інші заходи забезпечення кримінального провадження не застосовувалися. Цивільний позов в рамках кримінального провадження не заявлявся, надана заява потерпілого ОСОБА_6 про відсутність будь-яких матеріальних та моральних претензій. Процесуальні витрати по справі відсутні. Долю речових доказів належить вирішити у відповідності до приписів п. 5 ч. 9 ст. 100 КПК України.

Керуючись ст. 369-371, 373-376 КПК України, суд,

У Х В А Л И В:

ОСОБА_5 визнати винуватим у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 289 КК України і призначити йому покарання у виді позбавлення волі строком на 3 (три) роки без конфіскації майна.
На підставі положень ст. 75 КК України звільнити засудженого ОСОБА_5 від відбування призначеного покарання, якщо він протягом іспитового строку тривалістю два роки не вчинить нового злочину і виконає обов`язки, передбачені п. 2 ч. 3, п. 2 та п.1 ч. 1 ст. 76 КК України, що на нього покладаються, а саме:

- періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації;

- повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання або роботи;

- не виїжджати за межі України на постійне проживання без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.

Запобіжний захід ОСОБА_5 до набрання вироком законної сили не обирати.
Речові докази: чоловіча куртка чорного кольору (а.кр. пр.17) повернути ОСОБА_7 , компакт-диск Nanotex 700 MB CD-R ( а.кр.пр.38) залишити при матеріалах провадження, паперові конверти зі слідами рук людини (а. кр.пр.55-56) знищити.
Матеріали кримінального провадження №0000233від 10.09.2020 залишити при обвинувальному акті, з подальшим зберіганням у судовій справі №193/1125/20 (провадження №1-кп/193/36/21).
Вирок може бути оскаржений до Дніпровського апеляційного суду через Софіївський районний суд Дніпропетровської області шляхом подання апеляційної скарги протягом 30 днів з дня його проголошення.
Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.
Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору.
Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку.

Суддя ОСОБА_1