Справа №477/1722/21
Провадження №1-кп/477/223/21
УХВАЛА

01 листопада 2021 року м. Миколаїв

Колегія суддів Жовтневого районного суду Миколаївської області у складі:
головуючої судді ОСОБА_1 ,

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

при секретарі судових засідань ОСОБА_4 ,

під час розгляду у відкритому судовому засіданні кримінального провадження, внесеного до ЄРДР за № 0000127 по обвинуваченню ОСОБА_5 у вчинені кримінальних правопорушень, передбачених п.6 ч.2 ст.115, ч.4 ст. 187, ч.1 ст. 357 КК України,

за участю сторін кримінального провадження:

прокурора ОСОБА_6 ,

обвинуваченого ОСОБА_5 ,

захисника обвинуваченого адвоката ОСОБА_7 ,

представника потерпілої адвоката ОСОБА_8 ,

В С Т А Н О В И Л А:
На розгляді Жовтневого районного суду Миколаївської області перебуває кримінальне провадження відносно ОСОБА_5 , обвинуваченого у вчинені кримінальних правопорушень, передбачених п.6 ч.2 ст.115, ч.4 ст. 187, ч.1 ст. 357 КК України.

В судовому засіданні прокурор заявив клопотання про продовження обвинуваченому ОСОБА_5 запобіжного заходу у виді тримання під вартою, оскільки існують ризики, передбачені п. п. 1, 5 ч.1 ст. 177 КПК України, а саме можливість ухилення обвинуваченого від суду та вчинення іншого кримінального правопорушення.

Захисник обвинуваченого адвокат ОСОБА_7 проти клопотання прокурора заперечував, вважав за можливе застосувати відносно обвинуваченого інший запобіжний захід, не пов`язаний з триманням під вартою, зокрема, цілодобовий домашній арешт, посилаючись на наявність у обвинуваченого зареєстрованого місця проживання та періодичних заробітків.

Обвинувачений погодився з думкою захисника.
Представник потерпілої підтримав позицію прокурора.
Вислухавши думку учасників судового засідання щодо клопотання, вивчивши клопотання та матеріали в межах заявленого клопотання, колегія суддів дійшла наступного висновку.

Статтею 29 Конституції України встановлено, що ніхто не може бути заарештований або триматися під вартою інакше як за вмотивованим рішенням суду і тільки на підставах та в порядку, встановлених законом.

Загальною декларацією прав людини (статті 3,9) та Конвенцією про захист прав людини і основоположних свобод, яка, відповідно до вимог частини 1 статті 9 Конституції України, ратифікована Законом від 17.07.1997 року «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів №2,4,7 та 11 Конвенції» і є частиною національного законодавства України (стаття 5), визначено, що кожна людина має право на свободу та особисту недоторканість і ніхто не може зазнавати безпідставного арешту, затримання або вигнання.

Ухвалою Жовтневого районного суду Миколаївської області від 07 вересня 2021 року обвинуваченому обрано запобіжний захід у виді тримання під вартою строком на 60 діб, по 04 листопада 2021 року.

По кримінальній справі розпочатий судовий розгляд, завершити розгляд кримінального провадження та ухвалити рішення до закінчення строку дії обраного запобіжного заходу не є можливим.

Відповідно до статті 331 КПК України, суд зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою до спливу двомісячного строку з дня надходження до суду обвинувального акта, клопотання про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру чи з дня застосування судом до обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. Вирішення питання судом щодо запобіжного заходу відбувається в порядку, передбаченому главою 18 цього Кодексу.
Підставою для обрання обвинуваченому запобіжного заходу стало наявність ризиків, передбачених ст. 177 КПК України.

Колегією суддів встановлено, що ОСОБА_5 до затримання не був офіційно працевлаштований, постійного та стабільного джерела прибутку не мав, в офіційно зареєстрованому шлюбі не перебуває, проживає не за місцем реєстрації, що свідчить про відсутність міцних соціальних зв`язків, раніше неодноразово притягувався до кримінальної відповідальності за вчинення умисного вбивства та крадіжки.

Отже, існує ризик того, що усвідомлюючи тяжкість можливого покарання у разі встановлення вини обвинуваченого, перебуваючи на волі ОСОБА_5 може переховуватися від суду, що унеможливить своєчасний та якісний розгляд кримінального провадження судом, а також продовжувати злочинну діяльність.
Як встановлено в судовому засіданні, заявлені ризики, які стали підставою для обрання запобіжного заходу, не зменшились, завершити розгляд справи до завершення строку дії обраного запобіжного заходу у виді тримання під вартою не є можливим, що відповідно до ст. 199 КПК України, є підставою для продовження обвинуваченому строку тримання під вартою, оскільки інші, більш м`які запобіжні заходи, про що зазначав адвокат, не зможуть запобігти визначеним ризикам та забезпечити належну процесуальну поведінку обвинуваченого. Разом з цим, колегія суддів вважає за можливе продовжити запобіжний захід обвинуваченому на сорок днів, у зв`язку з чим клопотання прокурора підлягає задоволенню частково.
Керуючись статтями 176, 177, 369-372 КПК України, колегія суддів

ПОСТАНОВИЛА:

Клопотання прокурора задовольнити частково.

Продовжити обвинуваченому ОСОБА_5 запобіжний захід у виді тримання під вартою строком на сорок днів по 10 грудня 2021 року включно з утриманням його в ДУ «Миколаївський слідчий ізолятор».

Копію ухвали направити начальнику ДУ «Миколаївський слідчий ізолятор» для виконання.

Ухвала може бути оскаржена до Миколаївського апеляційного суду через Жовтневий районний суд Миколаївської області протягом 7 днів з дня оголошення тексту ухвали, а обвинуваченим з дня отримання її копії.

Головуючий суддя ОСОБА_1

Судді ОСОБА_2

ОСОБА_3