Номер провадження: 11-кп/813/2082/21
Номер справи місцевого суду: 495/4154/21
Головуючий у першій інстанції ОСОБА_1
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04.10.2021 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд у складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

за участю: секретаря с/з ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу потерпілої ОСОБА_6 на ухвалу Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 29 червня 2021 року про закриття кримінального провадження, внесеного до ЄРДР за №0002016 від 19 липня 2016 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.358 КК України, -

ВСТАНОВИВ:

Ухвалою Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 29 червня 2021 року було задоволено клопотання прокурора Білгород-Дністровської окружної прокуратури ОСОБА_7 та кримінальне провадження, внесене до ЄРДР за №0002016 від 19 липня 2016 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.358 КК України, закрито в зв`язку із невстановленням особи, яка вчинила кримінальне правопорушення, та закінченням строків давності притягнення до кримінальної відповідальності.

Своє рішення суд першої інстанції обґрунтував тим, що у даному кримінальному провадженні не встановлено особу, яка вчинила кримінальне правопорушення, та закінчився строк давності, передбачений п.2) ч.1 ст.49 КК України.

Вимоги апеляційних скарг та узагальненні доводи осіб, які їх подали

Не погодившись із зазначеною ухвалою суду першої інстанції потерпіла ОСОБА_6 подала апеляційну скаргу, в якій просила поновити їй строк на апеляційне оскарження, скасувати оскаржену ухвалу та постановити нову ухвалу, якою відмовити у задоволенні клопотання прокурора.

Доводи клопотання про поновлення строку обґрунтувала тим, що вона не була повідомлена про дату, час та місце судового розгляду в суді першої інстанції, відтак, участь не приймала, копію оскарженої ухвали отримала поштою 11 серпня 2021 року, в суді отримала таку копію 19 серпня 2021 року.

Також додала, що у період з 20 серпня 2021 року до 08 вересня 2021 року, включно, перебувала на амбулаторному лікуванні, у зв`язку із чим вважає, що строк на апеляційне оскарження пропущено з поважних причин.

Доводи апеляційної скарги обґрунтувала тим, що оскаржена ухвала є незаконною та необґрунтованою.

Потерпіла вважає передчасним висновок суду першої інстанції про те, що не встановлено особу, яка вчинила кримінальне правопорушення, оскільки мотивувальна частина оскарженої ухвали містить посилання на заяву потерпілої про вчинення кримінального правопорушення, в якій остання повідомила відомості про особу, яка використовує підроблені документи.

Таким чином, апелянт стверджує, що висновки суду не відповідають фактичним обставинам.

Позиція учасників судового розгляду в судовому засіданні

ОСОБА_6 в своїй апеляційній скарзі просила проводити апеляційний розгляд за її відсутності.

Прокурор ОСОБА_8 , повідомлений належним чином про дату, час та місце апеляційного розгляду, в судове засідання не прибув, з клопотаннями та заяви про перенесення або відкладення не звертався.

Мотиви суду апеляційної інстанції

Відповідно до положень статей 7, 9 КПК України зміст та форма кримінального провадження повинні відповідати загальним засадам кримінального провадження. Під час кримінального провадження суд зобов`язаний неухильно додержуватися вимог Конституції України, КПК України, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, вимог інших актів законодавства, практики Європейського суду з прав людини.

Положеннями ч.1 ст.404 КПК України передбачено, що суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Згідно з ч.1 ст.370 КПК України, судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.

Апеляційний суд дійшов висновку про те, що клопотання ОСОБА_6 про поновлення строку на апеляційне оскарження підлягає задоволенню, з огляду на таке.

Пунктом 8) ч.2 ст.129 Конституції України передбачено, що однією із основних засад судочинства є забезпечення права на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках - на касаційне оскарження судового рішення.

Статтею 24 КПК України кожному гарантується забезпечення права на оскарження судових рішень.

Положеннями ч.1 ст.117 КПК України встановлено, що пропущений з поважних причин строк повинен бути поновлений за клопотанням заінтересованої особи ухвалою слідчого судді, суду.

Відповідно до п.2) ч.1 ст.395 КПК України апеляційна скарга на інші ухвали суду першої інстанції подається протягом семи днів з дня її оголошення.

Статтею 6 Конвенції «Про захист прав людини і основоположних свобод» гарантується право кожного на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

Поняття поважної причини за своїм характером є оціночним. Усталена судова практика свідчить про те, що поважними причинами можуть бути визнані стихійні лиха, що викликані силами природи (землетрус, повінь, злива, зсув, ураган тощо), хвороба, тривале відрядження, смерть близьких, інші трагічні та непередбачені події в житті людини, тобто це обставини, які не залежать від заінтересованої особи і завадили їй здійснити у встановлений законом строк певні дії. Слід зазначити, що перешкода, яка не дозволяє вчинити в строк процесуальну дію, може мати і юридичний характер (несвоєчасне вручення копії процесуальних документів тощо).
Апеляційний суд встановив, що в матеріалах кримінального провадження відсутнє належне повідомлення ОСОБА_6 про дату, час та місце розгляду клопотання прокурора про закриття кримінального провадження.

Також, враховуючи, що ОСОБА_6 отримала копію оскарженої ухвали в суді першої інстанції 19 серпня 2021 року, проте перебувала на амбулаторному лікування у період часу з 20 серпня 2021 року до 08 вересня 2021 року, апеляційний суд дійшов висновку, що ОСОБА_6 пропустила строк на апеляційне оскарження ухвали Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 29 червня 2021 року з поважних причин.

Відтак, строк на апеляційне оскарження вказаного судового рішення підлягає поновленню, клопотання ОСОБА_6 належить задовольнити.

Водночас, апеляційний суд дійшов висновку про те, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає, з таких підстав.

Положеннями п.3-1) ч.1 ст.284 КПК України регламентовано, що кримінальне провадження закривається в разі, якщо не встановлено особу, яка вчинила кримінальне правопорушення, у разі закінчення строків притягнення до кримінальної відповідальності, крім випадків вчинення особливо тяжкого злочину проти життя чи здоров`я особи або злочину, за який згідно із законом може бути призначено покарання у виді довічного позбавлення волі.

Згідно із ч.1 ст.49 КК України, особа звільняється від кримінальної відповідальності, якщо з дня вчинення нею кримінального правопорушення і до дня набрання вироком законної сили минули такі строки: 1) два роки - у разі вчинення кримінального проступку, за який передбачене покарання менш суворе, ніж обмеження волі; 2) три роки - у разі вчинення кримінального проступку, за який передбачено покарання у виді обмеження волі, чи у разі вчинення нетяжкого злочину, за який передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк не більше двох років; 3) п`ять років - у разі вчинення нетяжкого злочину, крім випадку, передбаченого у пункті 2 цієї частини; 4) десять років - у разі вчинення тяжкого злочину; 5) п`ятнадцять років - у разі вчинення особливо тяжкого злочину.

Відповідно із абз.4 ч.4 ст.284 КПК України, закриття кримінального провадження з підстави, передбаченої пунктом 3-1 частини першої цієї статті, здійснюється судом за клопотанням прокурора.

Суд першої інстанції дійшов висновку про те, що особу, яка вчинила кримінальний проступок, не встановлено, а закінчення строку закінчення строку давності є безумовною підставою для закриття кримінального провадження.

Апеляційний суд витребував і дослідив матеріали кримінального провадження №0002016 від 19 липня 2016 року та встановив наступне.

Кримінальне провадження №0002016 внесено до ЄРДР 19 липня 2016 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.358 КК України.

Водночас, у кримінальному провадженні не допитано жодної особи у якості підозрюваного, відповідно, не вручено повідомлення про підозру, обвинувальний акт не складено та не скеровано до суду першої інстанції, тобто під час досудового розслідування не встановлено особу, яка вчинила кримінальне правопорушення.

Крім того, враховуючи, що відомості до ЄРДР внесено у 2016 році за ч.4 ст.358 КК України, на теперішній час сплили строки притягнення до кримінальності відповідальності, передбачені ст.49 КК України, оскільки, відповідно із ст.12 КК України, вказане кримінальне правопорушення відноситься до категорії кримінальних проступків.

Згідно з п.1-1) ч.2 ст.284 КПК України, кримінальне провадження закривається судом з підстав, передбаченої п.3-1) частини першої цієї статті.

Відтак, оскільки особу, яка вчинила кримінальне правопорушення, передбачене ч.4 ст.358, органом досудового розслідування не встановлено, при цьому строк давності притягнення до кримінальної відповідальності закінчився і дане кримінальне правопорушення відноситься до кримінального проступку, апеляційний суд дійшов висновку, що суд першої інстанції обґрунтовано прийняв рішення про задоволення клопотання прокурора та закрив кримінальне провадження на підставі п.3-1) ч.1 ст.284 КПК України.

При цьому, апеляційний суд визнає неспроможними доводи апеляційної скарги про те, що висновки суду, викладені в оскарженій ухвалі, не відповідають фактичним обставинам кримінального провадження.

Так, дослідження судом першої інстанції матеріалів кримінального провадження, зокрема, заяви про вчинення кримінального правопорушення, є обов`язком суду при розгляді клопотання прокурора про закриття кримінального провадження, проте відомості у вказаній заяві не знайшли свого підтвердження під час досудового розслідування кримінального провадження.

Апеляційний суд не вбачає підстав вважати, що суд першої інстанції надав неправильну оцінку дослідженим доказам, не дослідив докази або надав перевагу певним доказам.

Істотних порушень вимог кримінального процесуального закону, які передбачені ст.412 КПК України та які перешкодили чи могли перешкодити суду ухвалити законне та обґрунтоване судове рішення, апеляційний суд не встановив.

За таких обставин, апеляційний суд не вбачає підстав для скасування оскарженої ухвали.

Відповідно п.1) ч.1 ст.407 КПК України, за наслідками апеляційного розгляду за скаргою на ухвалу суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право залишити ухвалу без змін.

Таким чином, апеляційний суд дійшов висновку про те, що апеляційну скаргу належить залишити без задоволення, оскаржену ухвалу Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 29 червня 2021 року без змін.

Керуючись статтями 284, 376, 404, 405, 407-409, 418, 419, 532 КПК, апеляційний суд, -

УХВАЛИВ:

Поновити ОСОБА_6 строк на апеляційне оскарження ухвали Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 29 червня 2021 року.

Апеляційну скаргу потерпілої ОСОБА_6 залишити без задоволення.

Ухвалу Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 29 червня 2021 року, якою було задоволено клопотання прокурора Білгород-Дністровської окружної прокуратури ОСОБА_7 та кримінальне провадження, внесене до ЄРДР за №0002016 від 19 липня 2016 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.358 КК України, закрито у зв`язку із невстановленням особи, яка вчинила кримінальне правопорушення, та закінченням строків давності притягнення до кримінальної відповідальності залишити без змін.

Ухвала Одеського апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом трьох місяців з дня набрання нею законної сили.

Судді Одеського апеляційного суду:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_9