У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 листопада 2021 року м. Миколаїв

Миколаївський апеляційний суд
в складі колегії суддів судової палати у кримінальних справах:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3

за участю секретаря ОСОБА_4

розглянув у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу захисника ОСОБА_5 на ухвалу Центрального районного суду м. Миколаєва від 09 листопада 2021 року у відношенні

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ,

- обвинуваченого за ч.2 ст.15, ч.3 ст.289, ч.2 ст.15 п.6, 12 ч.2 ст. 115 КК України,

За участю учасників судового провадження:

прокурора ОСОБА_7

захисника ОСОБА_5 .

Короткий зміст судового рішення суду першої інстанції.

Ухвалою Центрального районного суду м. Миколаєва від 09 листопада 2021 року ОСОБА_6 продовжено запобіжний захід у вигляді тримання під вартою на строк до 06 січня 2022 року.

Короткий зміст вимог апеляційної скарги.

Захисник ОСОБА_5 просить ухвалу суду скасувати та у клопотанні прокурора про продовження запобіжного заходу ОСОБА_6 відмовити.

Узагальнені доводи особи, яка подала апеляційну скаргу.

Захисник вважає, що ухвала суду є незаконною, необґрунтованою, винесена з порушенням норм Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, без врахування практики Європейського суду з прав людини.

Вказує на недоведеність заявлених прокурором ризиків. Звертає увагу, що прокурор у клопотанні зазначив про наявність ризиків, передбачених п.1,5 ч. 1 ст. 177 КПК України, проте суд самостійно зазначив про наявність ще одного ризику, передбаченого п.3 ч. 1 ст. 177 КПК України можливості незаконного впливу на потерпілого.

Крім того, на думку апелянта, безпідставно не визначено розміру застави.

Встановлені судом першої інстанції обставини.

В провадженні Центрального районного суду м. Миколаєва знаходиться кримінальне провадження за обвинуваченням ОСОБА_6 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.15, ч.3 ст.289, ч.2 ст.15 п.6, 12 ч.2 ст. 115 КК України.

У судовому засіданні прокурор заявив клопотання про продовження обвинуваченому ОСОБА_6 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, оскільки підстав для зміни запобіжного заходу немає, та наявні ризики передбачені п. 1, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України.

Суд першої інстанції, задовольняючи це клопотання, врахував, що ОСОБА_6 обвинувачується у вчиненні умисного особливо тяжкого корисливого кримінального правопорушення проти життя людини, а також тяжкого злочину проти власності, за попередньою змовою групою осіб, санкція статті яких передбачає довічне позбавлення волі. Враховано, що обвинувачений є уродженець м. Одеси, зареєстрований та проживає в м.Южне, а обвинувачується у вчиненні злочину в м. Миколаєві.

Обвинувачений не одружений, дітей не має, офіційно не працює, тобто не має міцних соціальних зв`язків. За матеріалами обвинувачення, ОСОБА_6 зник з місця події. Свідки та потерпілий у судовому засіданні наразі не допитані.

Також суд врахував обставини та спосіб вчинення інкримінованого злочину, які можуть свідчити про винятковий цинізм кримінального злочину та застосування заходів конспірації та знищення слідів вчинення особливо тяжкого злочину.
Зазначив, що тривалий час судового розгляду пов`язаний із об`єктивними підставами та явкою сторін кримінального провадження.

Суд першої інстанції дійшов висновку, що ризики, які були враховані під час обрання запобіжного заходу, на даний час не зменшилися, продовжують існувати та що жоден більш м`який запобіжний захід не здатний запобігти наявним ризикам.

Позиція учасників судового провадження.

Захисник ОСОБА_5 просив задовольнити апеляційну скаргу. Обвинувачений ОСОБА_6 повідомлений про апеляційний розгляд, заяву про бажання приймати участь у розгляді апеляційної скарги не подавав.

Прокурор заперечував проти задоволення апеляційної скарги захисника.

Заслухавши доповідь судді, пояснення учасників судового провадження, вивчивши матеріали судового провадження та обговоривши викладені в апеляційній скарзі доводи, суд вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню частково з таких підстав.

Встановлені судом апеляційної інстанції обставини. Мотиви, з яких суд апеляційної інстанції виходив при постановленні ухвали, і положення закону, яким він керувався.

З наданих судом першої інстанції матеріалів вбачається, що на розгляді Центрального районного суду м.Миколаєва перебуває кримінальне провадженні № 0000544 за обвинуваченням ОСОБА_6 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.15, ч.3 ст.289, ч.2 ст.15 п.6, 12 ч.2 ст. 115 КК України, та ОСОБА_8 за ч.2 ст.15, ч.3 ст.289, ч.2 ст.15 п.6, 12 ч.2 ст. 115 КК України.

Під час судового розгляду судом першої інстанції задоволено клопотання прокурора про продовження строку тримання під вартою у відношенні ОСОБА_6 .

Відповідно до вимог ч. 3 ст. 331 КПК України, незалежно від наявності клопотань суд зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою до спливу двомісячного строку з дня надходження до суду обвинувального акта, клопотання про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру чи з дня застосування судом до обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

За наслідками розгляду питання суд своєю вмотивованою ухвалою скасовує, змінює запобіжний захід у вигляді тримання під вартою або продовжує його дію на строк, що не може перевищувати двох місяців. До спливу продовженого строку суд зобов`язаний повторно розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою, якщо судове провадження не було завершене до його спливу.

З наданих до апеляційного суду матеріалів вбачається, що прокурором подано клопотання під час судового розгляду про продовження строку запобіжного заходу, що відповідає вимогам ч. 3 ст. 331 КПК України.

Суд першої інстанції дійшов висновку, що ризики передбачені п. 1, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України на даний час не зменшилися, продовжують існувати та що жоден більш м`який запобіжний захід не здатний запобігти наявним ризикам.

Разом з тим, доводи апелянта, що суд першої інстанції самостійно зазначив про наявність ще одного ризику можливості впливати на потерпілого є слушними. Про зазначений ризик, передбачений п. 3 ч. 1 ст.177 КПК України - можливості незаконного впливу на потерпілого, не зазначено у клопотанні прокурора.

Отже, суд першої інстанції, вийшовши за межі вимог прокурора, дійшов необґрунтованого висновку про наявність зазначеного ризику як на одну із підстав для продовження строку тримання обвинуваченого під вартою.
Відповідно до ч. 3 ст. 407 КПК України, за наслідками апеляційного розгляду за скаргою на ухвали слідчого судді суд апеляційної інстанції має право:
1) залишити ухвалу без змін;
2) скасувати ухвалу і постановити нову ухвалу.
З огляду на повноваження апеляційного суду, враховуючи, що встановлено про незаконність судового рішення в частині встановлення ризику, про який не зазначено у клопотанні прокурора, ухвала суду підлягає скасуванню з підстав, передбачених п. 2 ч. 3 ст. 407 КПК України.

Приймаючи рішення, колегія суддів вважає доведеним існування ризиків, передбачених п. 1, 5 ч. 1 статті 177 КПК України, на які послався прокурор в обґрунтування поданого клопотання. Суд враховує, що ОСОБА_6 обвинувачується у вчиненні умисного особливо тяжкого корисливого кримінального правопорушення проти життя людини, а також тяжкого злочину проти власності, за попередньою змовою групою осіб.
Тяжкість покарання, що загрожує обвинуваченому у разі визнання його винуватим у кримінальних правопорушень, та факт того, що він є уродженцем м. Одеса, зареєстрований та проживає в м. Южне, а підозрюється у вчиненні злочину в м. Миколаєві, неодружений, дітей не має, офіційно не працює, зник з місця події після вчинення злочину, в якому він обвинувачується, дає достатні підстави вважати, що обвинувачений може переховуватися від суду, вчинити інше кримінальне правопорушення. Тобто є доведеними ризики, передбачені п. 1, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України.

Колегія суддів вважає, що на даному етапі судового розгляду неможливо застосувати більш м`який запобіжний захід у відношенні ОСОБА_6 , про що просить апелянт, оскільки інший запобіжний захід не зможе запобігти наявним ризикам, передбаченим п. 1, 5 ч.1 ст. 177 КПК України, які об`єктивно продовжують існувати.

Враховуючи викладене, суд вважає, що саме запобіжний захід у вигляді тримання під вартою зможе забезпечити виконання обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків та його належну процесуальну поведінку.

Відповідно до ч. 4 ст.183 КПК України слідчий суддя, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, враховуючи підстави та обставини, передбачені ст. 177, 178 цього Кодексу, має право не визначити розмір застави у кримінальному провадженні щодо злочину, вчиненого із застосуванням насильства або погрозою його застосування.

З огляду на зазначені вимоги закону та враховуючи обставини кримінального провадження, а саме, що ОСОБА_6 обвинувачується у вчиненні закінченого замаху на умисне вбивство, суд не визначає розмір застави у кримінальному провадженні, про що просить апелянт.

За таких обставин, суд вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню.

Керуючись ст. 376, 404, 405, 407, 409, 424, 425, 532 КПК України,

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_5 задовольнити частково.

Ухвалу Центрального районного суду м. Миколаєва від 09 листопада 2021 року, якою ОСОБА_6 продовжено запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, - скасувати.

Постановити нову ухвалу, якою обвинуваченому ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , продовжити запобіжний захід у вигляді тримання під вартою на строк до 06 січня 2022 року.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_9