ТЕРНОПІЛЬСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 463/5551/15-кГоловуючий у 1-й інстанції ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/817/146/21 Доповідач - ОСОБА_2
Категорія - ч. 2 ст. 289 КК України
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

08 вересня 2021 р. Тернопільський апеляційний суд колегією суддів судової палати у кримінальних справах у складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

за участю:

секретаря судового засідання ОСОБА_5 ,

прокурора ОСОБА_6 ,

захисника ОСОБА_7 ,

обвинуваченого ОСОБА_8 ,

потерпілого ОСОБА_9 ,

представника потерпілого ОСОБА_9 -

ОСОБА_10 ,

розглянула у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференцзв`язку в залі Тернопільського апеляційного суду 08 вересня 2021 р. справу за апеляційними скаргами прокурора Тернопільської місцевої прокуратури ОСОБА_11 , обвинуваченого ОСОБА_8 та його захисника - адвоката ОСОБА_7 на вирок Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 15 лютого 2021 р. у кримінальному провадженні, внесеному в Єдиний реєстр досудових розслідувань за №0003338 від 16 жовтня 2014 р., яким

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Львова, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , з вищою освітою, раніше не судимого

засуджено за вчинення кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 289 КК України (в редакції Закону №2903-IV від 22.09.2005; зі змінами, внесеними згідно із Законами №270-VІ від 15.04.2008), (по епізодах від 29-30.05.2015 року, 17.06.2015 року) з призначенням йому покарання у вигляді 8 років позбавлення волі з конфіскацією майна.

Визнано невинним та виправдано ОСОБА_8 за ч.3 ст.289 КК України (в редакції Закону № 2903-IV від 22.09.2005 із змінами, внесеними згідно із Законами № 270-VI від 15.04.2008), по епізодах від 15-16.10.2014 року, 27.10.2014 року, 18.11.2014 року, 13.01.2015 року, 3.02.2015 року, 9.02.2015 року, 10.04.2015 року, 29.04.2015 року, 13-14.05.2015 року, 15.05.2015 року, 28-29.05.2015 року у зв`язку із недоведеністю вчинення ним цих кримінальних правопорушень.

Строк відбуття покарання ОСОБА_8 визначено рахувати з моменту звернення вироку до виконання із зарахуванням в строк відбуття покарання термін перебування під вартою, а саме за період з 17 червня 2015 року по 13 листопада 2015 року, 29 днів перебування під екстрадиційним арештом, та з 21 січня 2019 року по 08 вересня 2021 року включно в межах кримінального провадження з розрахунку 1 день попереднього ув`язнення за 2 дні позбавлення волі.

Цивільні позови ОСОБА_12 , ПАТ Акціонерна страхова компанія ІНГО Україна, ПП Юридична компанія Легіон, ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , ОСОБА_15 до ОСОБА_8 залишено без розгляду.

Вироком суду також стягнуто з ОСОБА_8 процесуальні витрати за проведення судової дактилоскопічної експертизи №327 від 07 липня 2015 року в сумі 460 грн. 80 коп.; судової автотоварознавчої експертизи №4-127/15 від 01 липня 2015 року в сумі 307 грн. 20 коп.; дактилоскопічної експертизи №4/607 від 13 липня 2015 року в сумі 491 грн. 04 коп. в користь держави.

В апеляційній скарзі прокурор Тернопільської місцевої прокуратури ОСОБА_11 , не оспорюючи винуватість ОСОБА_8 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 289 КК України, кваліфікацію дій обвинуваченого за відповідними частинами ст. 289 КК України щодо незаконного заволодіння транспортними засобами ОСОБА_16 та ОСОБА_17 , вважає, що висновки суду першої інстанції в частині ухвалення виправдувального вироку щодо Лесіва за ч. 3 ст. 289 КК України відносно епізодів від 15-16.10.2014 року, 27.10.2014 року, 18.11.2014 року, 13.01.2015 року, 3.02.2015 року, 9.02.2015 року, 10.04.2015 року, 29.04.2015 року, 13-14.05.2015 року, 15.05.2015 року, 28-29.05.2015 року не відповідають фактичним обставинам справи, відтак, вказаний вирок суду є незаконним та підлягає скасуванню.

Просить оскаржуване рішення суду в частині ухвалення виправдального вироку щодо вищенаведених епізодів скасувати у зв`язку із неповнотою судового розгляду, невідповідністю висновків суду, викладених у судовому рішенні, фактичним обставинам кримінального провадження та неправильним застосуванням Закону України про кримінальну відповідальність, які перешкодили суду ухвалити законне та обґрунтоване рішення та ухвалити новий вирок, яким ОСОБА_8 визнати винним у скоєнні злочину, передбаченого ч. 3 ст. 289 КК України, та призначити покарання за ч. 3 ст. 289 КК України - 10 років позбавлення волі з конфіскацією майна.

Вказує, що обґрунтованість обвинувачення ОСОБА_8 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 289 КК України, підтверджується наступними доказами:

- оглядом місця події від 14.05.2015, проведеним по вул. Садівничій біля будинку №27 в м. Львові (т. 7 а.с. 39);

- оглядом місця події від 18.05.2015, проведеним по вул. Пасічній біля будинку № 84 в м. Львові, в ході якого оглядався автомобіль марки «Тоуоtа Land Сгuizer 200», державний реєстраційний номерний знак НОМЕР_1 , де виявлено і вилучено відбитки пальців рук (т. 7 а.с. 43);

- листом НДЕКЦ при ГУМВС України у Львівській області вих. № 716 від 03.06.2015, з якого вбачається, що за дактилообліком слідів рук, вилучених під час огляду місця події, по факту незаконного заволодіння автомобілем марки «Тоуоtа Land Сгuizer 200», державний реєстраційний номерний знак НОМЕР_1 , встановлено, що сліди пальців рук залишені ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 (т. 7, а.с. 56);

- висновком дактилоскопічної експертизи № 4/608 від 14.07.2015, з якого вбачається, що три сліди пальців рук, перекопійовані на відрізках прозорої липкої стрічки №/№ 1, 2, 3 розмірами 24x40 мм, 24x55 мм, 24x39 мм, вилучені під час огляду місця події 18.05.2015 за фактом незаконного заволодіння автомобілем марки «Тоуоtа Land Сгuizer 200», державний реєстраційний номерний знак НОМЕР_1 по вул. Садівничій, 27 у м. Львові, залишені відповідно великим пальцем, середнім пальцем правої руки та великим пальцем лівої руки ОСОБА_8 (т. 8, а.с. 170);

- протоколом № 3/1130 від 19.05.2015 про хід проведення візуального спостереження ОСОБА_8 , з якого вбачається, що останній разом із ОСОБА_18 13.05.2015 о 22.19 год., залишивши свій автомобіль марки «Мерседес Бенц Спрінтер 318 СDІ» державний реєстраційний номерний знак НОМЕР_2 біля будинку № 4 по вул. Китайській м. Львова, пішли до будинку № 27 по вул. Садівничій м. Львова (т. 8, а.с. 133);

- рапортом оперативного уповноваженого УКР ЬУМВС України у Львівській області, з якого вбачається, що ОСОБА_8 в групі із ОСОБА_19 безпосередньо причетні як до незаконного заволодіння автомобілем марки «Тоуоtа Land Сгuizer 200», державний реєстраційний номерний знак НОМЕР_1 , так і до незаконних заволодінь на території Львівської, Тернопільської та Волинської областей;

- оглядом місця події від 18.06.2015, проведеного по вул. Бережанській, біля будинку № 10 в м. Тернополі (т. 8, а.с. 13);

- оглядом місця події від 18.06.2015, проведеного на території ПП «Зорбуд» по вул. Гайовій, 60 в м. Тернополі, де в одному із гаражних приміщень, яке винаймав ОСОБА_8 , виявлено та вилучено автомобіль марки «Тоуоtа Land Сгuizer 200», державний реєстраційний номерний знак НОМЕР_3 (т. 8, а.с. 20);

- обшуком автомобіля марки «Мерседес Бенц Спрінтер 318 СDІ» державний реєстраційний номерний знак НОМЕР_2 , у якому перебувала ОСОБА_19 і де вилучено електронний пристрій та спеціальне обладнання для викрадення автомобілів, майно ОСОБА_20 , електронний пристрій з маркуванням «Тоуоtа Smart Кеу 89990-48280» ID: 2008DJ827 та інше (т. 8, а.с. 44);

- оглядом житлової квартири АДРЕСА_3 , яку орендували ОСОБА_8 із ОСОБА_19 , де виявлено ряд електронних пристроїв та спеціальне обладнання для викрадення автомобілів, квитанції про оплату послуг візового центру на ім`я ОСОБА_8 та ОСОБА_19 а також записник із переліком запчастин, їх цінами та фактами продажу (т. 8, а.с. 54);

- висновком дактилоскопічної експертизи № 4/607 від 13.07.2015, з якого вбачається, що сім слідів пальців рук, перекопійовані на відрізках прозорої липкої стрічки №/№ 1-7 розмірами 65x24мм, 54x24мм, 40x24мм, 42x24мм, 49x24мм, 46x18мм, 56x24мм, вилучені під час ОМП 18.06.2015, огляд квартири АДРЕСА_3 , залишені відповідно великим пальцем правої руки ОСОБА_8 , вказівним та середнім пальцем лівої руки ОСОБА_8 , середнім та вказівним пальцем правої руки ОСОБА_8 , безіменним пальцем лівої руки ОСОБА_8 , великим пальцем правої руки ОСОБА_19 ; три сліди пальців рук та один слід долоні перекопійовані на відрізках прозорої липкої стрічки №/№ 1, 2, 4, 5 розмірами 54х24мм,60х24мм, 51x18мм, 92x24мм, вилучені 18.06.2015 під час обшуку автомобіля марки «Мерседес Бенц Спрінтер 318 СDІ» державний реєстраційний номерний знак НОМЕР_2 по вул. Кривоноса, 14 в м. Тернополі, залишені відповідно середнім пальцем правої руки ОСОБА_8 , вказівним пальцем лівої руки ОСОБА_8 , безіменним пальцем правої руки ОСОБА_19 , долонею правої руки ОСОБА_19 ; два сліди пальців рук перекопійовані на відрізках прозорої липкої стрічки №/№ 1, 5 розмірами 57x24мм, 64x24мм, вилучені під час ОМП 18.06.2015, огляду а/м «Тоуоtа Land Сгuizer 200» по вул. Гайова, 60 в м. Тернопіль, залишено відповідно безіменним пальцем правої руки ОСОБА_8 та безіменним пальцем лівої руки ОСОБА_19 (т. 8, а.с. 147);

- протоколом проведення слідчого експерименту від 22.06.2015, в ході якого ОСОБА_8 продемонстрував відкривання наданого йому автомобіля та запуск двигуна за допомогою вилученого у нього і ОСОБА_19 електронних пристроїв (т. 8, а.с. 70);

- рапортом від 07.07.2015, з якого вбачається, що 07.07.2015 під час проведення огляду вилучених речей - гаманця жіночого рожевого кольору із дисконтними картками у середині цього гаманця виявлено пластикову картку «Приватбанку» № НОМЕР_4 на ім`я ОСОБА_21 , яка вписана до протоколу обшуку від 18.06.2015, проведеного в автомобілі марки «Мегсеdes-Веnz Sprinter 318 СDІ» державний реєстраційний номерний знак НОМЕР_2 (т. 9, а.с. 215);

- обшуком від 18.06.2015, проведеного в квартирі АДРЕСА_4 , яку ОСОБА_8 разом із ОСОБА_19 винаймали у ОСОБА_22 , в ході якого вилучено партійний квиток № НОМЕР_5 «Сильна Україна» на ім`я ОСОБА_23 та договір зберігання № 1028/114 від 28.03.2014, складений ТзОВ «Сервісний центр «Діамант» і ОСОБА_24 , буд. АДРЕСА_5 , щодо зберігання 5-ти шин 265/70 R18 (т. 7, а.с. 61);

- протоколом № 3/1375т від 06.07.2015 про результати проведення оперативно-технічного заходу № 1 фігуранта ОСОБА_8 (т. 10, а.с. 13);

- протоколом № 3/1377 від 06.07.2015 про хід проведення візуального спостереження фігуранта ОСОБА_8 ;

- протоколом № 3/1378 від 06.07.2015 про хід проведення візуального спостереження фігуранта ОСОБА_8 ;

- оглядом місця події від 18.11.2014 проведеного по вул. Кос-Анатольського, біля будинку № 14 в м. Львові (т. 8, а.с. 219);

- оглядом місця події від 09.02.2015 проведеного по АДРЕСА_6 (т. 9, а.с. 8);

- протоколами пред`явлення особи для впізнання за участю ОСОБА_25 та ОСОБА_26 від 25.06.2015, з яких вбачається, що останні впізнали ОСОБА_19 ; (т. 9, а.с. 15-17)

- висновком криміналістичної експертизи відеозвукозапису № 2832/2833 від 09.09.2015 (т. 10 а.с. 75);

- висновком судової автотоварознавчої експертизи № 2846 від 18.09.2015 з якого вбачається вартість автомобіля марки «Тоуоtа Land Сгuizer 200», державний реєстраційний номерний знак НОМЕР_1 (т. 10, а.с. 83);

- висновком судової автотоварознавчої експертизи № 2847 від 18.09.2015 з якого вбачається вартість автомобіля марки «Тоуоtа Land Сгuizer 200», державний реєстраційний номерний знак НОМЕР_6 ; (т. 10, а.с. 91)

- висновком судової автотоварознавчої експертизи № 2848 від 17.09.2015 з якого вбачається вартість автомобіля марки «Тоуоtа Land Сгuizer 200», державний реєстраційний номерний знак НОМЕР_7 (т. 10, а.с. 105);

- висновком судової автотоварознавчої експертизи № 2849 від 17.09.2015, з якого вбачається вартість автомобіля марки «Тоуоtа Land Сгuizer 200», державний реєстраційний номерний знак НОМЕР_8 (т. 10, а.с. 110);

- листом № 133 від 21.07.2015 ТзОВ «Сервісний центр «Діамант»;

- протоколом огляду місця події від 29.05.2015, проведеного у м. Тернополі по вул. С. Бандери, 94 (т. 10, а.с. 128);

- висновком судової автотоварознавчої експертизи № 4-126/15 від 25.06.2015, з якого вбачається вартість автомобіля марки «Subaru Foresteг», державний реєстраційний номерний знак НОМЕР_9 (т. 10, а.с. 137);

- протоколом огляду місця події від 30.05.2015, проведеного у м. Тернополі по вул. Миру, 1В (т. 10, а.с. 148);

- протоколом пред`явлення особи для впізнання за участю ОСОБА_27 від 25.06.2015, з яких вбачається, що останній впізнав ОСОБА_19 (т. 10, а.с. 156);

- протоколом пред`явлення особи для впізнання за участю ОСОБА_27 від 25.06.2015, з яких вбачається, що останній впізнав ОСОБА_8 (т. 10, а.с. 158);

- протоколом огляду місця події від 18.06.2015, проведеного у м. Тернополі по вул. Гайовій, 60, в ході якого вилучено автомобіль «LEXUS RX 350», державний реєстраційний номерний знак НОМЕР_10 (т. 8, а.с. 20);

- висновком дактилоскопічної експертизи № 327 від 07.07.2015, з якого вбачається, що один слід пальця руки, вилучений з пластикової дисконтної картки «Спортландія» , залишений ОСОБА_19 ;(т. 10, а.с. 178)

- висновком судової автотоварознавчої експертизи № 4-127/15 від 01.07.2015, з якого вбачається вартість автомобіля марки «LEXUS RX 350», державний реєстраційний номерний знак НОМЕР_10 (т. 10, а.с. 188);

- протоколом огляду місця події від 03.02.2015, проведеного у м. Івано-Франківську по вул. В. Стуса, 30 (т. 11, а.с. 10);

- протоколом огляду місця події від 07.02.2015, проведеному у м. Івано-Франківську по вул. Набережній, і гаражному приміщенні № НОМЕР_11 , розташованому на території будівельно-гаражного кооперативу, № НОМЕР_12 , в ході чого вилучено автомобіль марки «Тоуоtа Land Сгuizer 200», державний реєстраційний номерний знак НОМЕР_13 (т. 11, а.с. 16);

- висновком судової автотоварознавчої експертизи № 09/18-21 від 12.03.2015, з якого вбачається вартість автомобіля марки « Тоуоtа Land Сгuizer 200», державний реєстраційний номерний знак НОМЕР_13 (т. 11, а.с. 33);

- висновком дактилоскопічної експертизи № 840 від 06.07.2015, з якого вбачається, що відбиток сліду пальця руки, вилучений в ході ОМП у гаражному приміщенні № НОМЕР_11 , розташованому на території будівельно-гаражного кооперативу, № НОМЕР_12 , що у АДРЕСА_7 , належить ОСОБА_8 т. 11 а.с. 59);

- протоколом огляду місця події від 10.04.2015, проведеному у АДРЕСА_8 (т. 11, а.с. 83);

- висновком судової автотоварознавчої експертизи № 09/18-41 від 07.07.2015, з якого вбачається вартість автомобіля марки «LEXUS RX 350», державний реєстраційний номерний знак НОМЕР_14 (т. 11, а.с. 92);

- протоколом пред`явлення особи для впізнання за участю ОСОБА_28 від 03.07.2015, з яких вбачається, що остання впізнала ОСОБА_8 (т. 11, а.с. 106);

- протоколом пред`явлення особи для впізнання за участю ОСОБА_13 від 13.07.2015, з яких вбачається, що остання впізнала ОСОБА_8 (т. 11, а.с. 108);

- показаннями свідка ОСОБА_29 (т. 11, а.с. 110-113 протокол допиту);

- протоколом пред`явлення особи для впізнання за участю ОСОБА_29 від 09.07.2015, з яких вбачається, що остання впізнала ОСОБА_8 (т. 11, а.с. 110);

- протоколом огляду відеозапису від 27.07.2015 (т. 11, а.с. 117);

- протоколом огляду місця події від 16.10.2014, проведеного у АДРЕСА_9 (т. 11, а.с. 149);

- висновком судової автотоварознавчої експертизи № 3393 від 18.09.2015, з якого вбачається вартість автомобіля марки «Тоуоtа RАV 4», державний реєстраційний номерний знак НОМЕР_15 (т. 11, а.с. 167);

- протоколом огляду місця події від 16.10.2014, проведеного у м. Львові по вул. К. Левицького, 52; (т. 11, а.с. 177);

- висновком судової автотоварознавчої експертизи № 3394 від 18.09.2015, з якого вбачається вартість автомобіля марки «Тоуоtа Ніghlаndеr», державний реєстраційний номерний знак НОМЕР_16 (т. 11, а.с. 191);

- протоколом огляду місця події від 13.01.2015, проведеного у м. Нововолинську по вул. Пирогова, 5 (т. 12, а.с. 20);

- висновком судової автотоварознавчої експертизи № 3350 від 17.09.2015, з якого вбачається вартість автомобіля марки «Тоуоtа Ніghlаndеr», державний реєстраційний номерний знак НОМЕР_17 (т. 12 а.с. 25);

- протоколом огляду місця події від 29.04.2015, проведеного у м. Луцьку по вул. Конякіна, 9 (т. 12, а.с. 37);

- висновком судової автотоварознавчої експертизи № 3348 від 18.09.2015, з якого вбачається вартість автомобіля марки «Тоуоtа Ніghlаndеr», державний реєстраційний номерний знак НОМЕР_18 (т. 12, а.с. 46);

- протоколом огляду місця події від 15.05.2015, проведеного у м. Луцьку по пр. Президента Грушевського, 26 (т. 12, а.с. 64);

- висновком судової автотоварознавчої експертизи № 3349 від 17.09.2015, з якого вбачається вартість автомобіля марки «LEXUS RX 350», державний реєстраційний номерний знак НОМЕР_19 (т. 12, а.с. 63);

- протоколами пред`явлення особи для впізнання за участю ОСОБА_30 від 30.06.2015, з яких вбачається, що останній впізнав ОСОБА_8 та ОСОБА_19 (т. 12, а.с. 67, 69);

- протоколами пред`явлення особи для впізнання за участю ОСОБА_31 від 30.06.2015, з яких вбачається, що останній впізнав ОСОБА_8 та ОСОБА_19 (т. 12, а.с. 71-73);

- протоколом пред`явлення особи для впізнання за участю ОСОБА_31 від 30.06.2015, з яких вбачається, що останній впізнав ОСОБА_8 (т. 12, а.с. 73),

- та іншими доказами.

Вказує, що під час розгляду справи судом першої інстанції допущено ряд порушень вимог КПК України. Зокрема, посилається на те, що протокол огляду місця події від 18 травня 2014 року, в якому зафіксовано огляд місця події за адресою: АДРЕСА_10 , де було виявлено автомобіль потерпілого ОСОБА_32 марки Тойота Ленд Крузер 200 д.н.з. НОМЕР_20 (т.7 а.с. 43-45) судом визнано неналежним та недопустимим доказом, оскільки вказаний протокол заповнений нечитабельним почерком та складений слідчим, котрий до кримінального провадження, у якому здійснювалося розслідування незаконного заволодіння автомобіля ОСОБА_32 , немає жодного відношення.

В подальшому, враховуючі наведені вище обставини, досліджуючи висновок експерта №4/487 від 03 червня 2015 року, згідно резолютивної частини якого три сліди пальців рук перекопійовані на три відрізки прозорої липкої стрічки №1, 2, 3 розмірами сторін 24*44 мм, 24*55 мм, 24*39 мм, вилучені під час огляду місця події за фактом незаконного заволодіння автомобіля гр. ОСОБА_32 , що по АДРЕСА_11 , придатні для ідентифікації особи (т.7 а.с. 54) та з огляду на підстави, з яких колегія суддів прийшла до переконання про визнання недопустимим доказом протоколу огляду місця події від 18 травня 2014 року, в якому зафіксовано огляд місця події за адресою: м. Львів, вул. Пасічна, 84, де було виявлено автомобіль марки Тойота Ленд Крузер 200 д.н.з. НОМЕР_20 та слідову інформацію, - вказаний висновок визнано недопустимим доказом як похідний відповідно до доктрини плодів отруєного дерева.

Аналогічна ситуація склалась й під час дослідження форми 2 (довідка за результатами позитивної перевірки слідів за дактилообліком) - за підписом заступника начальника НДЕКЦ при ГУМВС України у Львівській області ОСОБА_33 , що датований 03 червня 2015 року, у якому зазначено про те, що перевіркою за дактилообліком слідів рук, вилучених з місця вчинення кримінального правопорушення за фактом незаконного заволодіння автомобілем гр.-на ОСОБА_32 по АДРЕСА_11 14.05.2015 к/п №0001398 встановлено, що сліди пальців рук залишені ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , прож. АДРЕСА_1 (т.7 а.с. 56), оскільки є похідним від протоколу огляду місця події від 18 травня 2014 року.

Разом з тим, як зазначено в постанові колегії суддів Касаційного кримінального суду Верховного суду № 642/5974/13-к від 11.04.2019, вважаються помилковими висновки щодо неналежного суб`єкта, який вправі був проводити досудове розслідування лише на підставі того, що не відображено групу прокурорів та/або слідчих, яка повинна здійснювати досудове розслідування. А разом з цим безпідставно було визнано недопустимими всі докази у кримінальному провадженні.

Вказане не вимагається і у статті 214 КПК. У частині 5 цієї статті наведені відомості, які підлягають внесенню до ЄРДР, а саме: 1) дату надходження заяви, повідомлення про кримінальне правопорушення або виявлення з іншого джерела обставин, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення; 2) прізвище, ім`я, по батькові (найменування) потерпілого або заявника; 3) інше джерело, з якого виявлені обставини, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення; 4) короткий виклад обставин, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення, наведених потерпілим, заявником чи виявлених з іншого джерела; 5) попередня правова кваліфікація кримінального правопорушення з зазначенням статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність; 6) прізвище, ім`я, по батькові та посада службової особи, яка внесла відомості до реєстру, а також слідчого, прокурора, який вніс відомості до реєстру та/або розпочав досудове розслідування; 7) інші обставини, передбачені положенням про Єдиний реєстр досудових розслідувань.

Наголошує на тому, що поза увагою суду залишились й безпосередні показання потерпілих, які вказували доведеність вини ОСОБА_8 у вчиненні кримінальних правопорушень, зокрема:

- допитаний в судовому засіданні потерпілий ОСОБА_34 суду повідомив, що можливо в березні 2015 року, точної дати не пригадує, з - під будинку АДРЕСА_12 в денну пору доби було викрадено належний йому на праві власності автомобіль «Тоуоta Highlander», державний реєстраційний номерний знак НОМЕР_18 , який придбано ним в 2014 році за 38 тис. дол. США. Залишаючи вказаний автомобіль в дворі будинку, закривав його на сигналізацію під електроключ, при цьому два комплекти ключів мав при собі. Виявивши викрадення автомобіля, відразу звернувся до поліції, у зв`язку з чим було розпочато його розшук. Через 2 місяці отримав відомості про автомобіль, а влітку його викликали до м. Львова для участі у проведенні очної ставки. Заподіяна шкода йому не відшкодована, повернуто лише окремі деталі автомобіля, які впізнав, перелік яких наявний у матеріалах справи. Вказані деталі зберігає.

Разом з тим, протокол обшуку від 18.06.2015, в якому зафіксовано проведення обшуку за адресою: АДРЕСА_13 , під час якого виявлення і вилучення автозапчастин до автомобілів (т.7 а.с. 98-104), зокрема до «Тоуоta Highlander», державний реєстраційний номерний знак НОМЕР_18 , належного ОСОБА_35 та до «Subaru Forester», р.н.з. НОМЕР_21 , належного ОСОБА_14 , визнаний таким, що не несе жодної доказової інформації.

Водночас, досліджено в судовому засіданні, однак не дано жодної оцінки постановам про зміну місця зберігання речових доказів, які були вилучені під час обшуку 18.06.2015, зокрема тих, що передані на відповідальне зберігання потерпілим ОСОБА_35 та ОСОБА_14 , а також їх розписки про отримання вказаних речових доказів.

Допитаний в судовому засіданні потерпілий ОСОБА_36 повідомив, що в ніч з 12 на 13 січня 2015 року близько 2-2.30 год. було викрадено автомобіль «Тоуоta Highlander», 2013 року випуску, придбаний ним в березні 2014 року за 41 тис. дол. США у ОСОБА_37 , користувався ним на підставі доручення. Власником автомобіля по технічному паспорту є ОСОБА_38 . Стверджує, що два електронні ключі від автомобіля знаходилися у нього вдома. Коли залишав автомобіль біля будинку, зачинив його на ключ і піднявся в квартиру. З цінних речей, які були в автомобілі, - це документація для будівництва храму в м. Нововолинському, печатка. Зазначені предмети знаходилися в чемодані, в багажнику автомобіля. Зазначені предмети йому не повернуто, також не повернуто і автомобіль. Автомобіль було застраховано страховим полісом - автоцивілка. В день викрадення автомобіль перебував на ринку, де невідома особа намагалася його просканувати. Дійшов до такої думки, оскільки у нього не вийшло закрити автомобіль, сів в автомобіль, він не реагував на ключ. У зв`язку з цим дружина з дому привезла інший ключ, за допомогою якого було приведено в дію запалювання автомобіля, а потім зачинено. Згодом повідомили, що ключ було зіскановано. Сигналізація в автомобілі була стандартна. З жодною особою про продаж чи про передачу в користування автомобіля не домовлявся. Йому відомо, що ОСОБА_37 повідомляв працівникам поліції про те, що він жодного відношення до придбаного у нього - ОСОБА_36 автомобіля немає. Слідчий за 3 чи 4 місяці йому повідомив про те, що окремі деталі від автомобіля знайдено, їх ідентифікували в м. Львів чи Львівській області. Виявлено співпадіння номеру подушки безпеки з номером кузова.

Звертає увагу на те, що судом досліджено, але не надано належної оцінки протоколам пред`явлення особи для впізнання від 25 червня 2015 року, в яких зазначено про те, що свідки ОСОБА_25 та ОСОБА_26 впізнали ОСОБА_19 . Однак зазначено, що при цьому в протоколі взагалі не зазначено, у зв`язку із чим проводилось впізнання, що позбавляє його будь-якого змісту.

Водночас, слід вказати на те, що законодавством не передбачено вимог або ж обов`язковості обґрунтування слідчим необхідності проведення впізнання за фотознімками, а не безпосередньо самої особи (ВС/ККС у справі № 742/2200/19 від 26.11.2020)

Зокрема, згідно з ч. 6 ст. 228 КПК за необхідності впізнання може проводитися за фотознімками, матеріалами відеозапису з додержанням вимог, зазначених у частинах першій і другій цієї статті. Проведення впізнання за фотознімками, матеріалами відеозапису виключає можливість у подальшому пред`явленні особи для впізнання.

А тому жодних імперативних вимог щодо пред`явлення для впізнання виключно безпосередньо самої особи, а не її фотознімків законодавством не передбачено, так само й обов`язковість обґрунтування слідчим необхідності проведення впізнання саме за фотознімками.

Вказує, що також судом не надано оцінки доказам, поданим щодо факту незаконного заволодіння транспортним засобом марки «Тоуоtа Land Cruіser 200», д.н.з. НОМЕР_13 , належного ОСОБА_39 , а саме:

- протокол огляду місця події від 07 лютого 2015 року, в якому зафіксовано огляд приміщення гаража № НОМЕР_11 , який знаходиться на території гаражно-будівельного кооперативу №11 по вул. Набережній в м. Івано-Франківську. В ході огляду виявлено та вилучено автомобіль марки « Тоуоtа Land Сгuizer 200», чорного кольору, д.н.з. НОМЕР_13 , сумку з документами, картками та грошима, проводи. Фототаблиця до протоколу огляду місця події від 07 лютого 2015 року на території ГБК по вул. Надрічна у м. Івано-Франківську(т. 11 а.с. 16-24) ;

- висновок експерта №840 від 06 липня 2015 року, згідно резолютивної частини якого слід пальця руки, виявлений та вилучений 07 лютого 2015 року під час огляду автомобіля «Тоуоtа Land Сгuizer», д.н.з. НОМЕР_22 , у приміщенні гаража № НОМЕР_11 у ГБК № 11 по вул. Набережній у м. Івано-Франківську, залишений великим пальцем лівої руки гр. ОСОБА_8 , жит. АДРЕСА_2 .

Зазначає, що, незважаючи на вимоги ст.95 КПК України, в якій вказується на те, що суд може обґрунтувати свої висновки лише на показаннях, які він безпосередньо сприймав під час судового засідання або отриманих у порядку, передбаченому статтею 225 цього Кодексу, судом не дано належної оцінки показам свідків ОСОБА_40 та ОСОБА_41 , які допитувались в порядку ст.225 КПК України.

Зокрема, ОСОБА_42 в ході допиту в судовому засіданні повідомив про те, що з ОСОБА_8 знайомі близько 4 чи 6 років, їх познайомив власник шроту, де працює свідок - ОСОБА_43 . З ОСОБА_8 та ОСОБА_19 перебувають в дружніх відносинах. Йому відомо, що ОСОБА_8 займався продажем автозапчастин, частина речей, які в нього залишалися, привозив і залишав. Були різні запчастини від автомобілів: Тойота Рав 4, Хайлендера, Лексуса і Субару. Своїм бусом він привозив наступні автозапчастини: 4 дверки з бампером або кучу пластику, подушку безпеки. Цілих автомобілів не було. Такі поставки були осінню, ближче до зими - від Тойоти Рав 4 чорного кольору, зимою - від Тойоти Рав 4 білого кольору, весною, надалі - від Субару. ОСОБА_8 приїжджав сам та з своїми знайомими, з ОСОБА_19 . Повідомив, що разом з ОСОБА_8 їздили за кордон по запчастини. Повідомив, що також весною була Тойота Хайлендер, було 3 чи 4 дверки, бампер, 2 крила, мотор, коробка, куча пластику. Весною до автомобіля Лексус 8350 темного кольору були: мотор коробка, деталі по салону, які привозив на бусі Мерседес. В червні чи травні він привозив до останнього Субару Форестера майже всі кузовні запчастини (двигун, коробку, по ходовій дещо). Вказав на те, що мав місце випадок, коли ОСОБА_8 привозив панель приборів з кермом автомобіля Тойота Хайлендер чорного кольору, д.н.з. НОМЕР_17 , в період з січня по травень того року ОСОБА_8 привіз на реалізацію вказані запчастини з кузовом автомобіля Тойота Хайлендер д.н.з. НОМЕР_23 білого кольору, вище вказана панель була комплектуючою до останнього. Автозапчастини ОСОБА_8 привозив в світлу пору доби, говорив, що залишилися, а він фотографував і закидав в інтернет. Підстав сумніватися в законності походження тих запчастин не було. Вважав, що ОСОБА_8 займається підприємницькою діяльністю. Жодних описів чи відомостей щодо отримання автозапчастин між ними не складалося. Він торгував зазвичай запчастинами до японських іномарок з періодичністю.

У даному випадку свідком, допитаним в порядку ст. 225 КПК України за участю захисника обвинуваченого ОСОБА_8 вказано на те, що дійсно привозились запчастини до транспортних засобів, належних ОСОБА_35 та ОСОБА_44 .

Допитаний в порядку ст. 225 КПК України свідок ОСОБА_45 (у вироці вказаний як ОСОБА_46 - слідчий, який проводив допит свідка) показав, що з ОСОБА_8 познайомилися 6 років назад під час пошуку роботи, він запропонував йому неофіційну роботу. Залучав, його щоб допомагати з машинами: Тойотами, Лексус, Субару, близько 5 чи 7 машин. ОСОБА_8 залучав його до робіт з розборки автомобілів на запчастини. їздили в Гориславичі, в Тернопіль, разом з ОСОБА_8 власним автомобілем. Розбірку автомобілів проводили в приміщенні у Городиславичах, у ОСОБА_8 там є приміщення. В тому місці територія велика і є склади. За виконану роботу він отримував грошові кошти в сумі 500 і 1000 грн. ОСОБА_8 розповідав йому, що є сайт, на якому продаються автомобілі. Всі автомобілі були в доброму стані. Йому відомо, що ОСОБА_8 купував автомобілі з Польщі. Також повідомив про те, що в ОСОБА_8 в Городиславичах є шрот. Допомагав йому розбирати автомобілі час від часу. Пригадував, що їздив з ОСОБА_8 в м. Тернопіль ймовірно в червні того року, в якому проводився його допит. В Тернополі потрібно було розібрати автомобіль Субару. У ОСОБА_8 був Мерседес, автозапчастини завантажували в нього та протягом трьох днів возили їх в Гориславичі. Про даний автомобіль ОСОБА_8 говорив, що купив його в людей на розборку. Для розборки автомобілів у ОСОБА_8 було своє обладнання. Вивозили все повністю, дверки, запчастини. Пристроїв глушіння сигналу при розборці не бачив. Після розборки автомобіля каркас кузова розрізали. Разом з ОСОБА_8 розбирали наступні автомобілі: Субару, Тойоти - великі автомобілі. Розборку проводили наступним чином: знімали капот, двері, крила, запчастини, знімали мотор. Розкомплектування та розпилювання автомобіля здійснювали в Гориславичах та в Тернополі.

Також просить викликати в судове засідання потерпілих ОСОБА_47 , ОСОБА_15 ,та свідків ОСОБА_28 , ОСОБА_29 , ОСОБА_48 , ОСОБА_30 , ОСОБА_49 , ОСОБА_50 , ОСОБА_51 , ОСОБА_27 , ОСОБА_52 , ОСОБА_53 , ОСОБА_54 , ОСОБА_9 .

В апеляційній скарзі обвинувачений ОСОБА_8 просить скасувати вирок Тернопільського міськрайонного суду від 15 лютого 2021 року в частині визнання його винуватим у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 289 КК України (в редакції Закону №2903-IV від 22.05.2005; зі змінами, внесеними згідно із Законами №270-VI від 15.04.2008) по епізодах від 29-30.05.2015 року, 17.06.2015 року, та постановити в цій частині новий вирок, яким визнати його невинуватим у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 289 КК України, по даних епізодах. Також просить скасувати запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.

Вказує, що докази, на які посилається суд першої інстанції у вироку, є недопустимими, оскільки вони зібрані неналежним органом досудового розслідування. Зокрема, посилається на те, що злочини, за якими його засуджено, вчинені на території м. Тернополя, однак проводив досудове розслідування та скеровував кримінальне провадження до суду слідчий підрозділ ГУ МВС України у Львівській області, що є порушенням вимог ч. 1 ст. 218 КПК України.

Також вказує, що дані докази є недопустимими, оскільки вони зібрані з істотним порушенням прав людини і основоположних свобод. Так, усі слідчі дії, на які суд першої інстанції посилається як на доказ вини ОСОБА_8 , проведені без його участі, після затримання в порядку ст. 208 КПК України по підозрі у вчиненні особливого тяжкого злочину ч. 3 ст. 289 КК України, за відсутності захисника.

Зазначає, що протокол огляду місця події від 18.06.2015 року (т. 8, а.с. 20), який проводився в період часу з 02 год. 30 хв. по 04 год. 35 хв. заступником начальника відділу СУ ГУМВС України у Львівській області по вул. Гайова, 60 у м. Тернополі, так і всі предмети, речі та документи, вилучені в ході його проведення, є недопустимими доказами, оскільки проводились без участі його захисника, яка була обов`язковою. При цьому звертає увагу суду на те, що правоохоронці, які проводили вказану слідчу дію, насправді провели повноцінний обшук, а не огляд місця події, не маючи в наявності відповідної ухвали суду на проведення такого обшуку, та провівши таку слідчу дію всупереч положенням ст. 233 КПК України, на наступний день не звернулися до слідчого судді з клопотанням про узаконення вказаного обшуку.

Недопустимим також є протокол проведення слідчого експерименту від 22.06.2015 року, оскільки вказана слідча дія проведена без участі його захисника. При цьому зазначає, що адвокат ОСОБА_10 , який брав участь у даному слідчому експерименті, не мав повноважень, передбачених ст. 50 КПК України, на здійснення захисту ОСОБА_8 .

Наголошує на тому, що проведення вказаної слідчої дії не супроводжувалось будь-якими засобами фіксації. Посилається на те, що він не приймав участі у слідчому експерименті, а підписання даного протоколу здійснювалось під фізичним та психологічним примусом працівників поліції. Окрім цього, в ході судового розгляду стороною обвинувачення не надано для безпосереднього дослідження у судовому засіданні електронних пристроїв, за допомогою яких було проведено слідчий експеримент та начебто продемонстровано можливість відкриття автомобіля та запуск двигуна несанкціонованим способом.

З аналогічних підстав просить визнати недопустимим доказом протокол огляду місця події від 18.06.2015 року (т. 8 а.с. 54), проведений в період часу з 08 год. 00 хв. по 10 год. 30 хв. начальником ВСУ ГУМВСУ у Львівській області ОСОБА_55 у квартирі за адресою: АДРЕСА_14 . Вказує, що добровільної згоди на проведення даного огляду не надавав, а заява, яка надана стороні обвинувачення про дозвіл на проведення огляду в квартирі, відібрана під фізичним та психологічним тиском, без участі його захисника.

Звертає увагу на те, що відібрання взірців його дактилокарти та дактилокарти ОСОБА_19 для експертизи проводилось у неналежний процесуальний спосіб, оскільки дане відібрання відбулось після їхнього затримання, без відповідно складеного протоколу та участі захисника, а тому висновки експерта №4/607 від 13.07.2015 року та №327 від 07.07.2015 року про проведення дактилоскопічної експертизи відповідно до доктрини плодів отруєного дерева є недопустимим доказом.

Вказує, що сліди пальців рук, вилучених під огляду квартири АДРЕСА_3 , та обшуку автомобіля Мерседес Бенс, державний номерний знак НОМЕР_24 , не доводять його вини у вчиненні інкримінованих правопорушень, оскільки як і квартира, так і автомобіль були у нього в користуванні.

Зазначає, що протокол огляду речей та предметів від 07.07.2015 (т. 9, а.с. 124), вилучених в ході огляду квартири АДРЕСА_3 , також є недопустимим доказом, так як всупереч положенням ст. 23 КПК України дані речі та документи не досліджувались в судовому засіданні, незважаючи на клопотання сторони захисту.

Наголошує на тому, що не може вважатись доказом його вини і протокол огляду місця події від 18.06.2015, проведений в період часу з 08 год. 20 хв. по 11 год. 20 хв. слідчим СВ Тернопільського МВ УМВС України в Тернопільській області ОСОБА_56 у гаражному приміщенні за адресою: АДРЕСА_15 , в ході якого було оглянуто автомобіль марки Лексус, державний номерний знак НОМЕР_10 , оскільки стороною обвинувачення не наведено жодного аргументу, який би підтверджував наявність його відношення до вказаного транспортного засобу, адже гаражний ангар, в якому проводився огляд, був у вільному доступі інших користувачів, які до того ж не допитувались в судовому засіданні.

Звертає увагу на те, що судом першої інстанції не надано оцінки неправомірним діям ОСОБА_16 , який інсценував незаконне викрадення автомобіля з метою отримання страховки.

Посилається на те, що всупереч його клопотанням судом першої інстанції не надано можливості перехресного допиту з ОСОБА_16 , що свідчить про неповноту судового розгляду. При цьому наводить правову позицію ВС від 21.01.2020 року у справі №754/17019/17, відповідно до якої наявність обставин, яким обвинувачення не може надати розумного пояснення або які свідчать про можливість іншої версії інкримінованої події, є підставою для розумного сумніву в доведеності його вини.

В апеляційній скарзі з подальшими змінами захисник обвинуваченого адвокат ОСОБА_7 просить врахувати та задовольнити апеляційні вимоги обвинуваченого ОСОБА_8 в повному обсязі, а у випадку, коли суд дійде до переконання, що вирок місцевого суду є законним, змінити його в частині призначеного ОСОБА_8 покарання, виключити із вироку додаткову міру покарання у виді конфіскації майна та призначити останньому покарання у вигляді позбавлення волі строком, який не перевищує або рівний терміну перебування останнього під вартою під час досудового слідства, вирішення питання про екстрадицію, екстрадиційного етапування на Україну та судового розгляду з врахуванням ч. 5 ст. 72 КК в редакції Закону №838-VIII.

Вказує, що судом першої інстанції обвинуваченому ОСОБА_8 призначено покарання, яке в силу наявності у матеріалах справи відомостей про наявність багатьох пом`якшуючих обставин, є надто суворим, та таким, що не відповідає особі обвинуваченого. Зокрема, не враховано наступні обставини: відсутність матеріальної шкоди від вчинення кримінальних правопорушень, за епізодами яких ОСОБА_8 було визнано винним, відсутність фізичного насильства в ході скоєння вказаних кримінальних правопорушень, повернення автомобілів власникам у цілісному стані, без пошкоджень, відсутність будь-якого інтересу з боку потерпілих щодо результатів розгляду справи, характеристику особи обвинуваченого, який раніше не був судимим, трудовий стаж та наявність вищої юридичної освіти, характеристику, видану директором ТОВ ЮК Барокко, відповідно до якої ОСОБА_8 характеризується лише позитивно, як професійний фахівець, який постійно працював на собою та є виконавчим, спокійним, врівноваженим.

Зазначає, що також судом не було враховано соціальні зв`язки обвинуваченого. Так, на утриманні у ОСОБА_8 перебуває малолітня дитина, ОСОБА_57 , 2007 року народження. Також за місцем реєстрації обвинуваченого проживає його бабуся ОСОБА_58 , 1925 року народження, яка є особою похилого віку та потребує цілодобового догляду, та матір ОСОБА_59 , 1950 року народження, яка є пенсіонеркою.

Крім цього, посилається на те, що стан здоров`я обвинуваченого за останні 5 років позбавлення волі значного погіршився. Так, в обвинуваченого ОСОБА_8 розпочались приступи головної болі, він відчуває запаморочення, слабкість, а тому потребує повного медичного обстеження, яке провести у місцях позбавлення волі є неможливим.

Звертає увагу на те, що суд першої інстанції не врахував вищенаведених обставин та призначив ОСОБА_8 покарання у виді 8 років позбавлення волі, що є верхньою граничною межею покарання, максимальним строком позбавлення волі, який передбачений санкцією ст. 289 КК України.

Вказує, що потерпілими ОСОБА_17 та ОСОБА_16 не заявлялись цивільні позови, так як автомобілі, які були предметом злочинних посягань, повернуті власникам у цілісному стані, без пошкоджень, а тому у разі задоволення апеляційної скарги та зміни вироку слід виключити додаткову міру покарання у виді конфіскації майна.

Наголошує на помилковому неврахуванні судом першої інстанції всього строку перебування ОСОБА_8 під вартою під екстрадиційним арештом у ОСОБА_60 у строк відбування його покарання. Зокрема, посилається на те, що місцевим судом у вироку від 15.02.2021 зараховано лише час, визначений компетентним судом Князівства Андорра для екстрадиційного етапування ОСОБА_8 на Україну, однак справа №6000105/2017 про екстрадицію останнього була розпочата ще 22.06.2017, коли її передано до Трибуналу суддів Андорри, який є уповноваженою установою з питань екстрадиції, для прийняття відповідного рішення. При цьому 22.06.2017 судом Князівства Андорри розпочато судовий розгляд справи про екстрадицію ОСОБА_8 та в той же день йому обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою в межах вказаної справи. Враховуючи вищенаведене, просить оскаржуваний вирок змінити в частині призначеного покарання, зарахувавши час тримання виданої особи ОСОБА_8 під вартою на території запитуваної держави у зв`язку з вирішенням питання про видачу в Україну до загального строку відбування покарання, призначеного вироком суду України.

В запереченнях на апеляційну скаргу прокурора обвинувачений ОСОБА_8 зазначив, що не погоджується з її вимогами щодо скасування вироку місцевого суду щодо нього з постановленням нового вироку, яким він має бути засудженим за всіма пунктами обвинувачення його за ч. 3 ст. 289 КК України.

Наголошує, що орган досудового розслідування за більш ніж два роки не вирішив питання з доставкою в судове засідання потерпілих, свідків, не були оглянуті речові докази.

Неодноразово порушувалось його право на захист, штучно затягувався судовий розгляд справи.

В запереченнях на апеляційну скаргу прокурора адвокат ОСОБА_7 просить апеляційну скаргу сторони обвинувачення відхилити та задовольнити апеляційні скарги сторони захисту. Вважає, що суд першої інстанції, ухвалюючи відносно обвинуваченого ОСОБА_8 вирок в частині визнання його невинуватим та виправдання останнього по епізодах 15-16.10.2014 року, 27.10.2014 року, 18.11.2014 року, 13.01.2015 року, 03.02.2015 року, 09.02.2015 року, 10.04.2015 року, 29.04.2015 року, 13-14.05.2015 року, 15.05.2015 року, 28-29.05.2015 року, дійшов до правильних висновків, оскільки стороною обвинувачення під час судового розгляду не доведено вчинення останнім кримінальних правопорушень по вказаних епізодах. Зазначає, що прокурор в апеляційній скарзі посилається на докази, які зібрані стороною обвинувачення всупереч порядку встановленому КПК України, а тому правомірно визнані судом першої інстанції недопустимими. Зокрема, протокол огляду місця події від 18.05.2014 року складений слідчим СВ Личаківського РВ ЛМУ ГУМВС України у Львівській області ОСОБА_61 майже за рік до вчинення кримінального правопорушення, яке розслідувалось в межах досудового розслідування кримінального провадження №0001398 від 14.05.2015 року за заявою ОСОБА_32 по факту незаконного заволодіння автомобіля марки Тойота, д.н.з. НОМЕР_1 . Також посилається на відсутність фототаблиці до вказано протоколу, яка є його невід`ємним додатком. Звертає увагу на те, що огляд місця події 18.05.2015 року проведений не уповноваженою особою.

19 квітня 2021 року на адресу суду надійшла заява ОСОБА_62 , в якій він просить у відповідності до ч. 3 ст. 138 КПК України розгляд кримінального провадження за обвинуваченням ОСОБА_8 проводити без його участі.

20 квітня 2021 року на адресу суду надійшла заява представника цивільного позивача АТ СК ІНГО (раніше ПрАТ АСК ІНГО Україна) ОСОБА_63 , в якій він просить проводити судові засідання без участі представника цивільного позивача. Доводи апеляційної скарги прокурора підтримує повністю. Також просить відшкодувати в порядку регресу завдану матеріальну шкоду в розмірі 226 520,04 грн.

Так, згідно вироку суду ОСОБА_8 за попередньою змовою в групі із особою, стосовно якої матеріали кримінального провадження виділено в окреме провадження, з корисливих мотивів, маючи умисел на незаконне заволодіння транспортним засобом, за допомогою попередньо придбаного (виготовленого) при невстановлених обставинах, місці та часі електронного пристрою для сканування (перехоплення) радіосигналу електронного ключа, який відкриває центральний замок запалювання автомобіля та його подальшого відтворення, в період часу з 20.00 год. 29 травня 2015 року по 07.00 год. 30 травня 2015 року, перебуваючи по вул. Миру, біля будинку №1 в м. Тернополі, незаконно заволодів належним ОСОБА_17 автомобілем марки «LEXUS RX 350», державний реєстраційний номерний знак НОМЕР_10 , після чого з місця події на викраденому автомобілі скрився.

Вартість автомобіля марки «LEXUS RX 350», державний реєстраційний номерний знак НОМЕР_10 , згідно висновку судової автотоварознавчої експертизи № 4-127/15 від 01 липня 2015 року становить 1 316 350 грн.

Крім цього, ОСОБА_8 за попередньою змовою в групі із особою, стосовно якої матеріали кримінального провадження виділено в окреме провадження, повторно, з корисливих мотивів, маючи умисел на незаконне заволодіння транспортним засобом, за допомогою попередньо придбаного (виготовленого) при невстановлених обставинах, місці та часі електронного пристрою для сканування (перехоплення) радіосигналу електронного ключа, який відкриває центральний замок запалювання автомобіля та його подальшого відтворення, в період часу з 23.00 год. по 23.30 год. 17 червня 2015 року, перебуваючи по вул. Бережанській, біля будинку № 10 в м. Тернополі, незаконно заволоділи належним громадянину Республіки Польща ОСОБА_16 автомобілем марки «Toyota Land Cruizer 200», державний реєстраційний номерний знак НОМЕР_25 , після чого з місця події на викраденому автомобілі скрились.

Вартість автомобіля марки «Toyota Land Cruizer 200», державний реєстраційний номерний знак НОМЕР_25 , згідно висновку судової автотоварознавчої експертизи № 2847 від 18 вересня 2015 року становить 751 441 грн.

Заслухавши доповідь судді, обвинуваченого ОСОБА_8 та його захисника ОСОБА_7 , які просять задовольнити подані апеляційні скарги з наведених в них мотивів, прокурора, який підтримав подану ним апеляційну скаргу та просить оскаржуване рішення суду в частині ухвалення виправдального вироку щодо Лесіва за ч. 3 ст. 289 КК України щодо епізодів від 15-16.10.2014 року, 27.10.2014 року, 18.11.2014 року, 13.01.2015 року, 3.02.2015 року, 9.02.2015 року, 10.04.2015 року, 29.04.2015 року, 13-14.05.2015 року, 15.05.2015 року, 28-29.05.2015 року - скасувати і ухвалити новий вирок, яким ОСОБА_8 визнати винним у скоєнні злочину, передбаченого ч. 3 ст. 289 КК України, та призначити покарання за ч. 3 ст. 289 КК України - 10 років позбавлення волі, з конфіскацією майна, ознайомившись з доводами апеляційних скарг та матеріалами кримінального провадження, провівши судові дебати, вислухавши останнє слово обвинуваченого, колегія суддів вважає, що апеляційні скарги прокурора, обвинуваченого ОСОБА_8 та його захисника - адвоката ОСОБА_7 до задоволення не підлягають.

Згідно ч. 1 ст. 404 Кримінального процесуального кодексу України (далі КПК) суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Відповідно до вимог ст. 370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до статті 94 цього Кодексу. Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.

Як встановлено частинами 1, 2 ст. 409 КПК України, підставами для скасування або зміни судових рішень при розгляді справи в суді апеляційної інстанції є лише: неповнота судового розгляду; невідповідність висновків суду, викладених у судовому рішенні, фактичним обставинам кримінального провадження; істотне порушення вимог кримінального процесуального закону. При вирішенні питання про наявність зазначених у частині першій цієї статті підстав суд апеляційної інстанції має керуватися статтями 410-414 цього Кодексу.

Проте під час перевірки матеріалів провадження встановлено, що висновки суду щодо доведеності винуватості обвинуваченого у вчиненні злочинів, передбачених ч. 2 ст. 289 КК України, суд належним чином вмотивував дослідженими під час судового розгляду доказами, які було оцінено відповідно до закону та в їх сукупності і правильно визнано судом достатніми та взаємозв`язаними для ухвалення обвинувального вироку щодо ОСОБА_8 .

Розглядаючи кримінальне провадження щодо ОСОБА_8 , суд першої інстанції, зберігаючи об`єктивність та неупередженість, створив необхідні умови для здійснення сторонами наданих їм прав та свобод у наданні доказів, їх дослідженні та доведеності їх переконливості перед судом в межах пред`явленого обвинувачення.

Дотримуючись вимог ст. 337 КПК України, безпосередньо дослідив докази у провадженні та, на переконання колегії суддів, з`ясував усі обставини, які мають істотне значення для правильного вирішення справи.

Свій висновок щодо доведеності винуватості ОСОБА_8 в незаконному заволодінні транспортними засобами за епізодами 29-30.05.2015 та 17.06.2015 місцевий суд належним чином вмотивував дослідженими під час судового розгляду доказами, які були оцінені за критеріями, визначеними у ч. 1 ст. 94 КПК України, і в їх сукупності правильно визнані судом достатніми та взаємозв`язаними для ухвалення обвинувального вироку.

Як вбачається з матеріалів кримінального провадження, обвинувачений ОСОБА_8 свою вину у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 289 КК України, а саме у незаконному заволодінні транспортними засобами, не визнав, посилаючись на те, що мав свій магазин та займався викупом автомобілів в будь-якому стані (після ДТП, не розмитнених), які в подальшому продавались на запчастини або перепродувались. Зокрема, транспортний засіб Тойота Ленд Крузер купив по техпаспорту у громадянина Польщі за 10 000 доларів США разом із двома монетами жовтого кольору. Після чого даний автомобіль загнав на територію гаража.

Під час слідчої дії, де відтворював процедуру відкриття автомобіля і запуск двигуна, його шантажували, робив це примусово.

Під час проведення обшуків стосовно епізодів викрадення транспортних засобів у ОСОБА_16 та ОСОБА_17 присутній не був, як і ОСОБА_19 , а працівники поліції зробили закладки.

Незважаючи на таку позицію обвинуваченого, суд першої інстанції на її спростування належним чином проаналізував і оцінив у вироку, визнавши достовірними, зібрані у справі докази, якими і обґрунтував своє рішення.

Так, необгрунтованими є твердження обвинуваченого про те, що докази, на які посилається суд першої інстанції у вироку, є недопустимими, оскільки вони зібрані неналежним органом досудового розслідування. Зокрема, зазначає, що злочини, за якими його засуджено, вчинені на території м. Тернополя, однак проводив досудове розслідування та скеровував кримінальне провадження до суду слідчий підрозділ ГУ МВС України у Львівській області, що є порушенням вимог ч. 1 ст. 218 КПК України.

Водночас, як вбачається із змісту ч. 1 ст. 218 КПК України, досудове розслідування здійснюється слідчим того органу досудового розслідування, під юрисдикцією якого знаходиться місце вчинення кримінального правопорушення.

Першій же епізод злочинної діяльності ОСОБА_8 , на думку органу досудового слідства, був вчинений 15-16.10.2014 на території АДРЕСА_9 , де останній заволодів, як зазначено у обвинувальному акті, автомобілем марки Тойота, що перебував в користуванні ОСОБА_64 , вартістю 409 156 грн.

Відповідно досудове слідство проводилось і повинно було проводитись згідно наведеної норми закону саме слідчим управлінням ГУ МВС України у Львівській обл.

В загальному ОСОБА_8 була оголошена підозра у незаконному заволодінні тринадцятьма транспортними засобами, в тому числі на території, окрім Львівської, ще й Тернопільської, Волинської та Івано-Франківської обл.

Та обставина, що обвинувачений був засуджений лише за двома епізодами незаконного заволодіння транспортними засобами на території Тернопільської обл., не суперечить наведеній нормі закону.

Обвинувачений також вказує, що докази, якими обґрунтовано його обвинувачення, є недопустимими, оскільки вони зібрані з істотним порушенням прав людини і основоположних свобод. Так, усі слідчі дії, на які суд першої інстанції посилається як на доказ його вини, проведені без його участі, після затримання в порядку ст. 208 КПК України по підозрі у вчиненні особливо тяжкого злочину, передбаченого ч. 3 ст. 289 КК України, за відсутності захисника.

Зокрема, наголошує, що проведення огляду місця події від 18.06.15 фактично було обшуком, а не оглядом, і відповідно потребувало ухвали слідчого судді для проведення такої процесуальної дії.

Так, згідно зазначеного протоколу огляду місця події від 18 червня 2015 року, в ньому зафіксовано огляд місця події біля житлового будинку за адресою: АДРЕСА_16 . Біля вказаного багатоповерхового будинку знаходиться стоянка для автомобілів, в`їзд до якої загороджує пластиковий шлагбаум. Зі слів потерпілого, на даній стоянці він біля 21.30 год. 17 червня 2015 року залишив свій автомобіль марки Тойота Лендкрузер. Автомобіль знаходився навпроти вхідних дверей у під`їзд будинку;

- до протоколу долучена фототаблиця огляду місця події за адресою: АДРЕСА_16 (т. 8 а.с.13-16 );

- з протоколу огляду місця події від 18 червня 2015 року, який проведений за участю ОСОБА_8 , і в якому зафіксовано огляд місця події - нежитлового приміщення з гаражами, що за адресою: АДРЕСА_15 , вбачається, що дане приміщення огороджено парканом і в`їзд на його територію закрито на металічні ворота. На момент огляду двері в гараж відкриті. За вхідними воротами у приміщенні гаражу стоїть автомобіль марки Тойота Лендкрузер д.н.з. НОМЕР_3 чорного кольору. На момент огляду двері водія і задні ліві - відкриті. Під час огляду автомобіля Тойота було вилучено сліди пальців рук, які відкопійовані на відрізки прозорої клейкої стрічки. Позаду автомобіля Тойота виявлено автомобіль Лексус, д.н.з. НОМЕР_10 білого кольору, для огляду якого було викликано слідчо-оперативну групу;

- до протоколу долучена фототаблиця з фотокартками, на яких зафіксовано транспортні засоби Тойота д.н.з. НОМЕР_3 , чорного кольору та Лексус, д.н.з. НОМЕР_10 , білого кольору, а також зафіксовано розташування в приміщенні гаража інших предметів (т. 8 а.с. 20-35).

Колегія суддів з приводу аргументів обвинуваченого зазначає, що за змістом статей 223, 237 КПК України огляд є слідчою дією, спрямованою на отримання (збирання) доказів або перевірку вже отриманих доказів у конкретному кримінальному провадженні, яка проводиться в межах досудового розслідування кримінального провадження.

Даних про те, що органом досудового розслідування проводився обшук, а не огляд, у матеріалах справи немає.

Сам же обвинувачений тільки заявляє про те, що проводився обшук, а не огляд, що свідчить лише про його субєктивну оцінку даного факту.

Підставою для проведення огляду місця події в даному випадку слугувала інформація про вчинення кримінального правопорушення, зафіксована у певній процесуальній формі. Зокрема, 18.06.15 в ЄРДР були внесені відомості про вчинення правопорушення за № 0001626.

Відмінністю між вказаними процесуальними діями оглядом та обшуком - є процесуальні підстави їх проведення. Для проведення огляду достатньо відповідного рішення слідчого прокурора, яке не вимагає письмової форми, для проведення обшуку - виключно судове рішення. В будь-якому випадку відповідно до положень ч. 2 ст. 237 КПК України огляд житла чи іншого володіння особи здійснюється згідно з правилами, передбаченими для обшуку житла чи іншого володіння особи.

Однак, зазначаючи про такі відмінності, визначені КПК України, сучасна практика судів вищої інстанції, зокрема Касаційного кримінального суду у складі Верховного Суду, свідчить про те, що згода особи визнається достатньою підставою для проникнення до житла та проведення в ньому огляду.

В даному випадку така згода була надана власником нежитлового приміщення за адресою АДРЕСА_15 ОСОБА_27 (т. 8 а. с. 19).

При цьому апеляційний суд з огляду на постанову Верховного Суду від 13 березня 2018 року у справі № 541/655/15-к акцентує увагу на тому, що при вирішенні питання про допустимість доказів, отриманих у ході огляду місця події, враховується те, що в кожному конкретному випадку є можливість у кінцевому результаті втратити таку нагоду та своєчасно не зафіксувати сліди злочину, тому колегія суддів дійшла висновку, що орган досудового розслідування діяв в межах закону.

З приводу відсутності захисника в процесі огляду місця події колегія суддів зазначає, що відповідно до ч. 3 ст. 237 КПК України для участі в огляді може бути запрошений потерпілий, підозрюваний, захисник, законний представник та інші учасники кримінального провадження.

Обовязкової участі захисника підозрюваного дана слідча дія не передбачає.

Тобто дії органу досудового слідства при огляді нежитлового приміщення з гаражами за відсутності захисника обвинуваченого не є такими, що свідчать про порушення працівниками поліції вимог КПК.

В своїй апеляційній скарзі обвинувачений ОСОБА_8 наголошує на тому, що зазначений протокол ОМП не може вважатись доказом його вини, оскільки стороною обвинувачення не наведено жодного аргументу, який би підтверджував наявність його відношення до вказаного транспортного засобу, адже гаражний ангар, в якому проводився огляд, був у вільному доступі інших користувачів, які до того ж не допитувались в судовому засіданні.

Колегія суддів з цього приводу зазначає, що відповідно до ч. 2 ст. 94 КПК жоден доказ не має наперед встановленої сили, а у ч. 1 цієї статті зазначено, що слідчий, прокурор, слідчий суддя, суд за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінюють кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення.

Саме так, на думку колегії суддів, і діяв суд першої інстанції, правомірно визнавши протокол ОМП доказом винуватості ОСОБА_8 .

За аналогічних підстав просить визнати недопустимим доказом протокол огляду місця події від 18.06.2015 року (т. 8 а.с. 54), проведений в період часу з 08 год. 00 хв. по 10 год. 30 хв. начальником ВСУ ГУМВСУ у Львівській області ОСОБА_55 у квартирі за адресою: АДРЕСА_14 . Вказує, що добровільної згоди на проведення даного огляду не надавав, а заява, яка надана стороні обвинувачення про дозвіл на проведення огляду в квартирі, відібрана під фізичним та психологічним тиском, без участі його захисника.

З цього приводу колегія суддів зазначає, що про огляд приміщення, де проживав ОСОБА_8 , у відсутності захисника аналогічні доводи апеляційної скарги були спростовані вище.

Твердження обвинуваченого про здійснений на нього фізичний та психологічний тиск під час огляду житла, в звязку з чим він змушений був дати дозвіл на огляд квартири, також є неспроможними.

Дана слідча дія проводилась в присутності понятих та інших учасників. Жодних зауважень з приводу порушення його прав обвинувачений не надавав як в процесі даної слідчої дії, так і в подальшому при розгляді кримінального провадження в суді, відповідно, колегія суддів вважає доводи апеляційної скарги обвинуваченого з цього приводу надуманими та непереконливими, а тому, на думку колегії суду, місцевий суд підставно поклав ці докази в основу обвинувального вироку.

Вина обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення доводиться також:

- протоколом проведення слідчого експерименту від 22 червня 2015 року, в ході якого ОСОБА_8 показав і розказав, яким чином і з застосуванням яких методів заволодівав транспортними засобами.

Твердження обвинуваченого про те, що протокол проведення слідчого експерименту від 22.06.2015 є недопустимим доказом, оскільки вказана слідча дія проведена без участі його захисника, а адвокат ОСОБА_10 , який брав участь у даному слідчому експерименті, не мав повноважень, передбачених ст. 50 КПК України, на здійснення захисту ОСОБА_8 , - є також неспроможними.

Так, слідчий експеримент від 22.06.15 був проведений як з участю самого ОСОБА_8 , так і його захисника ОСОБА_10 , як зазначено в протоколі даної слідчої дії, а також двох понятих.

Захиснику були розяснені його права і обовязки, передбачені ст. ст. 46, 47 КПК України.

Повноваження захисника ОСОБА_10 підтверджуються свідоцтвом на право зайняття адвокатською діяльністю № 303 від 26.09.2003, яке видане Тернопільською обласною КДКА.

Адвокат діяв на підставі угоди, укладеної між ним та дружиною ОСОБА_8 - ОСОБА_65 .

Жодних зауважень в процесі проведення даної слідчої дії, в тому числі щодо відсутності у адвоката ОСОБА_10 повноважень на захист обвинуваченого, ОСОБА_8 не висловлював.

Не заявляв він про це і протягом всього досудового слідства та розгляду справи в суді як першої інстанції, так і апеляційної.

Непереконливими є і посилання обвинуваченого на те, що він не приймав участі у слідчому експерименті, а підписання даного протоколу здійснювалось під фізичним та психологічним примусом працівників поліції.

Даний експеримент, як вже зазначалось, проводився в присутності захисника та понятих, в звязку з чим у колегії суддів немає підстав ставити під сумнів його законність.

З наведеного колегія суддів робить висновок про надуманість доводів обвинуваченого про порушення його права на захист при проведенні даного слідчого експерименту.

Зазначає, що в ході судового розгляду стороною обвинувачення не надано для безпосереднього дослідження у судовому засіданні електронних пристроїв, за допомогою яких було проведено слідчий експеримент та начебто продемонстровано можливість відкриття автомобіля та запуск двигуна несанкціонованим способом.

При цьому колегія суддів наголошує, що вищезазначені пристрої, якими користувався ОСОБА_8 при проведенні слідчого експерименту, долучені до матеріалів кримінального провадження в якості речових доказів (т. 8 а. с. 76).

Той факт, що в судовому засіданні ці електронні пристрої не були оглянуті, не свідчить про недопустимість даного доказу, оскільки відповідно до вимог ч. 1 ст. 240 КПК слідчий експеримент проводиться з метою перевірки і уточнення відомостей, які мають значення для встановлення обставин кримінального правопорушення, шляхом відтворення дій, обстановки, обставин певної події, проведення необхідних дослідів чи випробувань, тобто є окремою слідчою дією.

Те, що проведення вказаної слідчої дії не супроводжувалось будь-якими засобами фіксації, на що наголошує ОСОБА_8 , також не свідчить про недопустимість даного доказу, оскільки відповідно до ч. 2 ст. 240 КПК під час проведення слідчого експерименту можуть проводитися вимірювання, фотографування, звуко- чи відеозапис, складатися плани і схеми, виготовлятися графічні зображення, відбитки та зліпки, які додаються до протоколу, тобто їх проведення не є обовязковим.

Також апелянт звертає увагу на те, що відібрання взірців його дактилокарти та дактилокарти ОСОБА_19 для експертизи проводилось у неналежний процесуальний спосіб, оскільки дане відібрання відбулось після їхнього затримання, без відповідно складеного протоколу та участі захисника, а тому висновки експерта №4/607 від 13.07.2015 та №327 від 07.07.2015 про проведення дактилоскопічної експертизи відповідно до доктрини плодів отруєного дерева є недопустимим доказом.

Разом з тим колегія суддів зазначає, що вищезазначені твердження апелянта є безпідставними з огляду на таке.

Відповідно до ч. 2, ч. 3, ч. 5 ст. 241 КПК України освідування здійснюється на підставі постанови прокурора та, за необхідності, за участю судово-медичного експерта або лікаря. Перед початком освідування особі, яка підлягає освідуванню, пред`являється постанова прокурора. Після цього особі пропонується добровільно пройти освідування, а в разі її відмови освідування проводиться примусово. Про проведення освідування складається протокол згідно з вимогами цього Кодексу.

В матеріалах кримінального провадження присутні відомості, які свідчать про наявність правових підстав для відбирання зразків відбитків пальців рук, зокрема, у обвинуваченого для формування дактилоскопічних карток останнього.

Так, на а. с. 67 т. 8 міститься постанова про отримання зразків для експертизи від 18.06.2015, яка підписана ОСОБА_8 .

До матеріалів справи долучений також протокол отримання зразків для експертизи (а. с. 68 т. 8), з яким ОСОБА_8 також був ознайомлений, про що власноручно зазначив та написав, що зауважень і доповнень немає.

30.06.2015 начальником відділу СУ ГУМВС України у Львівській обл. ОСОБА_66 винесена постанова про призначення дактилоскопічної експертизи.

Як вбачається з висновку експерта № 4/607 від 13.07.2015, на експертизу експерту, серед іншого, слідчим було надано дактилоскопічні картки ОСОБА_8 та ОСОБА_19 в опечатаному та упакованому вигляді.

Також є непереконливими доводи обвинуваченого ОСОБА_8 про те, що місцевий суд не дав оцінки діям потерпілого ОСОБА_16 , який нібито інсценував незаконне викрадення автомобіля з метою отримання страховки. Жодних доказів цьому у справі немає.

Так, допитаний в судовому засіданні потерпілий ОСОБА_16 суду повідомив, що в 2015 році, більш точної дати не пригадує, біля 01 години працівником Львівської поліції йому було повідомлено, що в нього викрали автомобіль.

В подальшому він разом з працівниками опергрупи Львівської поліції направився в гараж, де вже знаходився затриманий у крадіжці його автомобіля.

Після закінчення слідчих дій автомобіль забрав, а тому цивільний позов не предявляв.

Не відповідають дійсності і твердження апелян6та про те, що всупереч його клопотанням судом першої інстанції не надано можливості перехресного допиту з ОСОБА_16 , що свідчить про неповноту судового розгляду.

Так, згідно журналу судового засідання від 20.06.19 (т. 4 а. с. 146) ОСОБА_16 був допитаний місцевим судом в якості потерпілого в присутності як обвинуваченого ОСОБА_8 , так і його захисника ОСОБА_67 та інших учасників.

Після давання показань потерпілим головуючим у справі була надана можливість поставити запитання решті учасникам процесу, чим скористався захисник обвинуваченого ОСОБА_68 . Водночас ОСОБА_8 заявив, що запитань у нього немає.

Дана версія, на думку колегії суддів, виникла в останнього вже на етапі складання апеляційної скарги, що свідчить про намір будь-яким способом уникнути кримінальної відповідальності за вчинене.

Винуватість обвинуваченого ОСОБА_8 у вчиненні кримінальних правопорушень, за які його засуджено, доводиться також:

- показаннями, наданими в судовому засіданні місцевого суду потерпілою ОСОБА_17 , яка повідомила, що в 2015 році під будинком за місцем її проживання, що за адресою: АДРЕСА_17 було викрадено належний їй автомобіль «LEXUS RX 350», державний реєстраційний номерний знак НОМЕР_10 2012 року випуску. По приїзду додому близько 20.00 год. чи 21.00 год. припаркувала автомобіль в дворі будинку, зачинивши при цьому його на ключ, поставивши на сигналізацію.

Зранку виявила відсутність автомобіля.

Автомобіль був застрахований.

Через 5 чи 6 днів після викрадення автомобіль було знайдено в приміщенні гаражів, що на вул. Гайова м. Тернополя.

Окрім показань потерпілих винуватість ОСОБА_8 у скоєнні вищевказаних злочинів також доводиться і іншими дослідженими в судовому засіданні письмовими доказами, зокрема:

- витягом з кримінального провадження №0000267 від 18 червня 2015 року, в якому зазначено про те, що 18.06.2015 о 06.00 в поліцію звернувся із заявою громадянин Республіки Польща ОСОБА_16 , приватний підприємець, який тимчасово, на протязі 5 років, проживає в Тернопільській обл., с. Настасів;

- заявою ОСОБА_16 , що датована 18 червня 2015 року, в якій останній просить прийняти міри до невідомих йому осіб, які в ніч на 18 червня 2015 року заволоділи його власним автомобілем марки «Тойота Лендкрузер 200», вартістю 40 000 доларів США (т.8 а.с. 12);

В заяві потерілий наголосив, що в період часу з 21:00 17.06.2015 по 00:00 18.06.2015 в АДРЕСА_16 невідома особа незаконно заволоділа його автомобілем «Тойота Лендкрузер 200» 2008 року випуску, вартістю 40 000 доларів США (т.8 а.с. 7).

Окрім наведених доказів вина ОСОБА_8 доводиться також:

- висновком експерта №4/607 від 13 липня 2015 року про проведення дактилоскопічної експертизи, згідно резолютивної частини якого вилучені під час огляду місця події 18 червня 2015 року, огляд квартири АДРЕСА_3 , сім слідів пальців рук, що придатні для ідентифікації особи, залишені великим пальцем правої руки гр. ОСОБА_8 , вказівним та середнім пальцем лівої руки гр. ОСОБА_8 , середнім та вказівним пальцем правої руки гр. ОСОБА_8 , безіменним пальцем лівої руки гр. ОСОБА_8 .

Чотири сліди пальців рук та один слід долоні, вилучені під час огляду місця події 18 червня 2015 року, (огляд автомобіля Mercedes-Benz Sprinter 318 CDI), по вул. Кривоноса, 14, в м. Тернополі, придатні для ідентифікації особи. З них слід залишений середнім пальцем правої руки гр. вказівним пальцем лівої руки гр. ОСОБА_8 .

Два сліди пальців рук, вилучені під час огляду місця події 18 червня 2015 року, огляд автомобіля Toyota Land Cruizer 200 по вул. Гайова, 60 м. Тернополя, придатні для ідентифікації особи. При цьому, один з них залишений безіменним пальцем правої руки гр. ОСОБА_8 (т.8 а.с. 164).

Протоколом огляду речей від 07 липня 2015 року зафіксовано огляд речей, вилучених 18 червня 2015 року в ході огляду житлової квартири АДРЕСА_3 , яку ОСОБА_8 та ОСОБА_19 винаймали у ОСОБА_69 .

До даного протоколу долучена фототаблиця огляду речей та документів, вилучених 18 червня 2015 року в ході огляду житлової квартири АДРЕСА_3 .

Протоколом огляду місця події від 18 червня 2015 року з фототаблицями до нього зафіксовано огляд автомобіля марки «Lexus» моделі RX-350, д.н.з. НОМЕР_10 білого кольору, який знаходиться в гаражі, що розташований за адресою: АДРЕСА_15 , який належить потерпілій ОСОБА_17 .

Винуватість ОСОБА_8 у вчиненні правопорушень доведена також:

- висновком експерта № 4-127/15 від 01 липня 2015 року, згідно резолютивної частини якого ринкова вартість представленого на експертизу автомобіля марки «Lexus RX 350», р.н.з. НОМЕР_10 станом на 30 травня 2015 року може становити 1316350 грн. 00 коп. (т. 10 а.с. 188-193 );

- висновком № 2847 судової автотоварознавчої експертизи у кримінальному провадженні №0003010 від 18 вересня 2015 року, згідно резолютивної частини якого вартість автомобіля TOYOTA LAND CRUISER 200, ідентифікаційний номер НОМЕР_26 , реєстраційний номер НОМЕР_25 , за рівнем цін таких автомобілів, що ввозяться на митну територію України (без врахування обов`язкових митних та інших платежів і зборів, ПДВ), станом на 17 червня 2015 року, складала 751 441 грн. (а.с.91 т.10).

Таким чином, в процесі досудового та судового слідства були встановлені і досліджені всі обставини, зясування яких мало значення для правильного вирішення справи, допитані всі особи, показання яких мають значення у кримінальному провадженні, а тому висновки суду про доведеність винуватості ОСОБА_8 за ч. 2 ст. 289 КК України (в редакції Закону № 2903-ІV від 22.09.2005) із змінами, внесеними згідно з Законами № 270-VІ від 15.04.2008) як незаконне заволодіння транспортними засобами, вчинене повторно, за попередньою змовою групою осіб, підтверджуються сукупністю достатніх, допустимих та відносних доказів, зібраних у встановленому законом порядку і з достатньою повнотою досліджених судом, яким дана належна оцінка.

Відповідно колегія суддів не приймає до уваги та вважає безпідставними доводи обвинуваченого ОСОБА_8 про те, що він не винен у незаконному заволодінні транспортними засобами.

За відсутності даних, які б вказували на те, що в діях обвинуваченого відсутній склад даного злочину, колегія суддів не вбачає підстав для задоволення апеляційних скарг як обвинуваченого ОСОБА_8 , так і його захисника.

Поряд з цим, при призначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_8 суд відповідно до вимог ст. 65 КК України врахував ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного, відсутність обтяжуючих та помякшуючих вину обставин, а тому призначив йому покарання в межах санкції ч. 2 ст.289 Кримінального кодексу України у виді позбавлення волі.

Суд навів належне мотивування своїх висновків щодо доведеності вини обвинуваченого у вчиненні злочину, за який його засуджено, з якими погоджується колегія суддів.

Крім цього, судом першої інстанції враховано думку потерпілого ОСОБА_16 , який просив призначити обвинуваченому максимальне покарання.

За таких обставин твердження захисника про те, що суд при призначенні покарання не в повній мірі врахував всі пом`якшуючі його вину обставини, на увагу не заслуговують, оскільки будь-які інші обставини, які могли б пом`якшити покарання, окрім тих, що встановлені судом першої інстанції, в матеріалах справи відсутні та в апеляційній скарзі не наведені.

Таким чином, призначаючи ОСОБА_8 покарання, суд виходив з положень ст. 65 КК України, а саме - принципів законності, справедливості, індивідуалізації, а також достатності покарання для подальшого виправлення та попередження скоєння нових злочинів, враховуючи ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, відсутність обставин, що пом`якшують чи обтяжують покарання, особу обвинуваченого, його відношення до скоєного злочину та думку потерпілого.

Наведені в апеляційній скарзі захисника доводи про те, що призначене покарання не відповідає ступеню тяжкості злочину та особі обвинуваченого і за своїм видом є невиправдано суворим, не впливають на відповідність призначеного покарання і не містять достатніх доводів необхідності призначення більш м`якого покарання, передбаченого санкцією ч. 2 ст. 289 КК України.

Що стосується апеляційної скарги прокурора на вирок місцевого суду в частині безпідставного, на думку апелянта, виправдання обвинуваченого ОСОБА_8 за епізодами від 15-16.10.2014 року, 27.10.2014 року, 18.11.2014 року, 13.01.2015 року, 3.02.2015 року, 9.02.2015 року, 10.04.2015 року, 29.04.2015 року, 13-14.05.2015 року, 15.05.2015 року, 28-29.05.2015 року у зв`язку із недоведеністю вчинення ним цих кримінальних правопорушень, колегія суддів зазначає таке.

В силу вимог ч. 3 ст. 62 Конституції України, положень ст. 17 КПК України особа вважається невинуватою у вчиненні злочину і не може бути піддана кримінальному покаранню, доки її вину не буде доведено в законному порядку і встановлено обвинувальним вироком суду. Ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчиненні злочину. Усі сумніви щодо доведеності винності особи тлумачаться на її користь.

Отже, при вирішенні питання про вину обвинуваченої особи не можна виходити з припущень, а лише з належних доказів, які підтверджують існування чи відсутність обставин, що підлягають доказуванню у кримінальному провадженні, за умов усунення всіх суперечностей, що мають місце, та відсутності будь-яких сумнівів у тому, що вина обвинуваченої особи доведена.

У справах «Нечипорук і Йонкало проти України» від 21 квітня 2011 року та «Барбера, Мессеге і Ябардо проти Іспанїї» від 06 грудня 1998 року Європейський Суд з прав людини зазначив, що «суд при оцінці доказів керується критерієм доведеності винуватості особи «поза будь-яким розумним сумнівом» і така «доведеність може випливати із сукупності ознак чи неспростовних презумпцій, достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою».

Відповідно до змісту ст. 92 КПК України обов`язок доказування покладений на прокурора. Саме сторона обвинувачення повинна доводити винуватість особи поза розумним сумнівом, чого в даному кримінальному провадженні зроблено не було.

Відповідно до вимог ст. 370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим, тобто таким, що ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом, на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду і оціненими судом відповідно до статті 94 цього Кодексу та в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.

При цьому положеннями ст. 94 КПК України встановлено обов`язок суду за його внутрішнім переконанням, яке повинно ґрунтуватися на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінювати кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення.

Згідно з ч.1 ст.373 КПК України виправдувальний вирок ухвалюється у разі, якщо не доведено, що: 1) вчинено кримінальне правопорушення, в якому обвинувачується особа; 2) кримінальне правопорушення вчинене обвинуваченим; 3) в діянні обвинуваченого є склад кримінального правопорушення.

Відповідно до п.1 ч.3 ст.374 КПК України у мотивувальній частині вироку зазначаються у разі визнання особи виправданою - формулювання обвинувачення, яке пред`явлене особі і визнане судом недоведеним, а також підстави для виправдання обвинуваченого з зазначенням мотивів, з яких суд відкидає докази обвинувачення.

За змістом цієї норми закону в мотивувальній частині виправдувального вироку мають бути викладені результати дослідження, аналізу та оцінки доказів у справі, як тих, що були зібрані стороною захисту, так і тих, що зібрані стороною обвинувачення, в тому числі і поданих у судовому засіданні.

Відповідно до ч.1 ст.404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

У ч.1.ст.407 КПК України передбачено, що за наслідками апеляційного розгляду за скаргою на вирок або ухвалу суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право:

1) залишити вирок або ухвалу без змін;

2) змінити вирок або ухвалу;

3) скасувати вирок повністю чи частково та ухвалити новий вирок.

При вирішенні питання про наявність зазначених у частині першій цієї статті підстав суд апеляційної інстанції має керуватися статтями 408-414 КПК України.

Висновок суду про недоведеність винуватості ОСОБА_8 в незаконному заволодінні транспортними засобами, на думку колегії суддів, є законним і обгрунтованим.

Суд першої інстанції при ухваленні вироку дотримався вищевказаних вимог закону та, аналізуючи зібрані та досліджені в судовому засіданні докази, в тому числі законність проведення органом досудового розслідування НСРД, на яких фактично і було побудоване обвинувачення, прийшов до обгрунтованого висновку про відсутність в діях обвинуваченого ОСОБА_8 складу кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 289 КК України.

Суд, вирішуючи питання щодо допустимості доказу в контексті ч. 1 ст. 87 КПК, має обґрунтувати, чому він вважає порушення фундаментального права або свободи настільки істотним, щоб обумовити недопустимість доказу. Застосовуючи ч. 1 ст. 87 КПК при визнанні недопустимими похідних доказів, суд має встановити не лише те, що первісний доказ отриманий з порушенням фундаментальних прав і свобод людини і використовувався в процедурах, які призвели до отримання похідного доказу, а також те, що похідний доказ здобутий саме завдяки тій інформації, яка міститься в первісному доказі, що визнаний недопустимим (Постанова Верховного Суду від 8 жовтня 2019 року у справі No 639/8329/14-к).

Так, виправдовуючи обвинуваченого ОСОБА_8 за епізодами від 15-16.10.2014 року, 27.10.2014 року, 18.11.2014 року, 13.01.2015 року, 3.02.2015 року, 9.02.2015 року, 10.04.2015 року, 29.04.2015 року, 13-14.05.2015 року, 15.05.2015 року, 28-29.05.2015 року у зв`язку із недоведеністю вчинення ним цих кримінальних правопорушень, місцевий суд зробив висновок щодо недопустимості доказів, а саме процесуальних документів, які стали правовою підставою для проведення негласних слідчих (розшукових) дій, оскільки вони не були відкриті учасникам судового провадження:

- протокол про хід проведення візуального спостереження фігуранта ОСОБА_8 по ОРС категорії «Захист» №06310796 ум. Н. «Циклон» в період з 12:00 год. 13.05.2015 по 17:00 год. 14.05.2015; протокол про хід проведення візуального спостереження фігуранта ОСОБА_8 по ОРС категорії «Захист» №06310796 ум. Н. «Циклон» в період з 15:20 год. 14.05.2015 по 22:00 год. 14.05.2015; протокол про хід проведення візуального спостереження фігуранта ОСОБА_8 по ОРС категорії «Захист» №06310796 ум. Н. «Циклон» в період з 11:40 год. 15.05.2015 по 21:00 год. 15.05.201;, протокол про хід проведення візуального спостереження фігуранта ОСОБА_8 по ОРС категорії «Захист» №06310796 ум. Н. «Циклон» в період з 15:30 год. 23.05.2015 по 24:00 год. 23.05.2015; протокол про хід проведення візуального спостереження фігуранта ОСОБА_8 по ОРС категорії «Захист» №06310796 ум. Н. «Циклон» в період з 14:00 год. 25.05.2015 по 22:00 год. 15.05.2015; протокол про хід проведення візуального спостереження фігуранта ОСОБА_8 по ОРС категорії «Захист» №06310796 ум. Н. «Циклон» в період з 17:00 год. 28.05.2015 по 24:00 год. 28.05.2015; протокол про хід проведення візуального спостереження фігуранта ОСОБА_8 по ОРС категорії «Захист» №06310796 ум. Н. «Циклон» в період з 18:40 год. 29.05.2015 по 02:00 год. 30.05.2015; протокол про результати проведення оперативно-технічного заходу №1 фігуранта ОСОБА_8 по ОРС категорії «Захист» №06310796 ум. Н. «Циклон».

Враховуючи похідний характер висновків експертів, отриманих на підставі недопустимих доказів, місцевим судом також були визнані недопустимими доказами дані, що містяться у висновку №№2832/2833 криміналістичної експертизи відео- звукозапису у кримінальному провадженні №0003010 від 09 вересня 2015 року.

Тобто місцевий суд дійшов висновку, що оскільки стороною обвинувачення не було дотримано вимог ст. 290 КПК України у ході відкриття стороні захисту матеріалів, на підставі яких були проведені оперативно-розшукові заходи стосовно ОСОБА_8 , то надані стороною обвинувачення докази є недопустимими і відповідно до п. 12 вказаної статті суд не має права допустити відомості, що містяться в них, як доказ.

Колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції.

Так, у статті 85 КПК визначено, що належними є докази, які прямо чи непрямо підтверджують існування чи відсутність обставин, що підлягають доказуванню у кримінальному провадженні, та інших обставин, які мають значення для кримінального провадження, а також достовірність чи недостовірність, можливість чи неможливість використання інших доказів.

Згідно зі ст. 86 КПК доказ визнається допустимим, якщо він отриманий у порядку, встановленому цим Кодексом. Недопустимий доказ не може бути використаний для прийняття процесуальних рішень, на нього не може посилатися суд при ухваленні судового рішення.

Відповідно до вимог ст. 84 КПК доказами у кримінальному провадженні є фактичні дані, отримані у передбаченому цим Кодексом порядку, на підставі яких слідчий, прокурор слідчий суддя і суд встановлюють наявність чи відсутність фактів та обставин, що мають значення для кримінального провадження та підлягають доказуванню. Процесуальними джерелами доказів є показання, речові докази, документи, висновки експертів.

Частиною 2 ст. 94 КПК визначено, що жоден доказ не має наперед встановленої сили. При постановленні вироку суд за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді всіх обставин кримінального провадження в їх сукупності, керуючись законом, повинен оцінити кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного рішення та вирішення питань, зазначених у ст. 374 КПК.

Принцип законності, який відноситься до загальних засад кримінального провадження та закріплений у ст. 9 КПК, встановлює, що під час кримінального провадження суд, слідчий суддя, прокурор, керівник органу досудового розслідування, слідчий, інші службові особи органів державної влади зобов`язані неухильно додержуватися приписів Конституції України, цього Кодексу, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, вимог інших актів законодавства.

За правилами ч. 2 ст. 290 КПК прокурор або слідчий за його дорученням зобов`язаний надати доступ до матеріалів досудового розслідування, які є в його розпорядженні, у тому числі будь-які докази, які самі по собі або в сукупності з іншими доказами можуть бути використані для доведення невинуватості або меншого ступеня винуватості обвинуваченого, або сприяти пом`якшенню покарання. Сторони кримінального провадження зобов`язані здійснювати відкриття одна одній додаткових матеріалів, отриманих до або під час судового розгляду. Якщо сторона кримінального провадження не здійснить відкриття матеріалів відповідно до положень цієї статті, суд не має права допустити відомості, що містяться в них, як докази (частини 11 та 12 ст. 290 КПК).

При цьому відкриттю, крім протоколів, у яких зафіксовано хід та результати проведення певних дій, в обов`язковому порядку підлягають і матеріали, які є правовою підставою проведення таких дій (ухвали, постанови, клопотання), що забезпечить можливість перевірки стороною захисту та судом допустимості результатів таких дій як доказів.

У рішенні «Якуба проти України» від 12 лютого 2019 року ЄСПЛ зазначив, що право на розкриття відповідних доказів не є абсолютним правом. У будь-якому кримінальному провадженні можуть виникати конкуруючі інтереси, наприклад, національна безпека або необхідність захисту свідків, що піддаються ризику репресій, або збереження таємних поліцейських методів розслідування злочинів, які повинні бути урівноважені з правами обвинувачених. У деяких випадках може бути необхідним отримання певних доказів від сторони захисту, щоб зберегти основні права іншої особи або захистити важливий суспільний інтерес. Проте лише такі заходи, які обмежують право на захист і є суворо необхідними, є також припустимими згідно з п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. Крім того, для гарантування обвинуваченому справедливого судового розгляду будь-які труднощі, які викликають обмеження прав захисту, повинні бути належним чином компенсовані процедурами, яких дотримуються судові органи.

Як убачається з матеріалів провадження, під час виконання вимог ст. 290 КПК стороні захисту не було відкрито процесуальні документи, які стали правовою підставою проведення негласних слідчих (розшукових) дій, зазначених вище.

Великою Палатою Верховного Суду (далі - Велика Палата) були сформульовані висновки щодо застосування норм права, передбачених ст. 290 КПК.

Зокрема, у постанові від 16 жовтня 2019 року (справа № 640/6847/15-к, провадження № 13-43кс19) Велика Палата зробила правовий висновок про те, що сторона обвинувачення повинна вживати необхідних і достатніх заходів для розсекречення матеріалів, які стали процесуальною підставою для проведення НСРД, з метою їх надання стороні захисту, і виконувати в такий спосіб вимоги щодо відкриття матеріалів іншій стороні відповідно до ст. 290 КПК.

У цьому рішенні констатовано, що, якщо сторона обвинувачення не вживала необхідних і своєчасних заходів, спрямованих на розсекречення матеріалів, які стали процесуальною підставою для проведення НСРД і яких немає в її розпорядженні, то в такому випадку має місце порушення норм ст. 290 КПК. У разі, коли відповідні процесуальні документи були отримані стороною обвинувачення після передачі обвинувального акта до суду, то вона зобов`язана здійснити їх відкриття згідно з ч. 11 ст. 290 КПК.

Якщо процесуальні документи, які стали підставою для проведення НСРД (у тому числі, ухвала слідчого судді) були надані суду під час судового розгляду і стороні захисту у змагальному процесі була забезпечена можливість довести перед судом свої аргументи щодо допустимості відомостей, отриманих у результаті НСРД, в сукупності з оцінкою правової підстави для проведення НСРД, то суд повинен оцінити отримані докази та вирішити питання про їх допустимість.

Якщо сторона обвинувачення під час досудового розслідування вжила всіх необхідних та залежних від неї заходів, спрямованих на розсекречення процесуальних документів, які стали підставою для проведення НСРД у кримінальному провадженні, однак вони не були розсекречені до моменту звернення прокурора до суду з обвинувальним актом з причин, що не залежали від волі або процесуальної поведінки прокурора, то в такому разі порушень вимог ст. 290 КПК з боку сторони обвинувачення немає. Суд має оцінити докази, отримані в результаті НСРД у комплексі із розсекреченими процесуальними документами, які стали підставою для їх проведення, та не повинен автоматично визнавати такі докази недопустимими.

Виходячи із цієї правової позиції Великої Палати, апеляційний суд зясував, чи вживалися стороною обвинувачення на стадії досудового розслідування заходи, спрямовані на розсекречення вказаних документів з метою надання їх стороні захисту під час виконання вимог ст. 290 КПК, і чи були вони розсекречені вже після звернення прокурора до суду з обвинувальним актом з причин, що не залежали від волі або процесуальної поведінки прокурора.

Як убачається з матеріалів провадження, під час виконання вимог ст. 290 КПК стороні захисту не було відкрито процесуальні документи, які стали правовою підставою проведення негласних слідчих (розшукових) дій, зазначених вище.

Деякі з цих документів були надані суду та відкриті стороні захисту в судовому засіданні суду апеляційної інстанції під час розгляду справи, а саме: клопотання про надання дозволу на проведення оперативно-розшукових заходів із застосуванням технічних засобів від 18.03.2015; від 18.05.2015 2 екземпляра; клопотання про розсекречння матеріалів оперативно-розшукових заходів від 16.06.2015; від 10.07.2015; від 15.07.2015; постанови про розсекречення протоколів про результати проведення оперативно-розшукових заходів від 16.06.2015; від 10.07.2015; від 25.07.2015; клопотання про розсекречення матеріального носія інформації від 15.06.21; дві постанови про розсекречення матеріальних носіів інформації від 15 та 17.06.2021.

Водночас у відповідь на клопотання про розсекречення ухвал суду про надання дозволу на проведення негласних слідчих (розшукових) дій першого заступника керівника Львівської обласної прокуратури, адресоване голові Львівського апеляційного суду 17.06.21, від останнього надійшла відповідь, що зазначені у клопотанні ухвали № 01246т від 23.03.2015; № 02022т від 22.05.2015; № 02011т від 21.05.2015 знищені відповідно до акту № 63дек від 15.02.2021.

Таким чином, як вбачається з наведеної інформації, окрім клопотань та постанов про розсекречення інформації прокуратурою не надано жодного процесуального документа (постанови прокурора, ухвали слідчого судді),Є які стали підставою для проведення НСРД.

На запитання суду, чи вживались прокурором заходи, спрямовані на розсекречення вказаних документів з метою надання їх стороні захисту під час виконання вимог ст. 290 КПК, остання відповіла, що не вживались, оскільки в певний період часу такої практики не існувало, що відповідає дійсності. Разом з тим невідкриття матеріалів кримінального провадження під час виконання вимог ст. 290 КПК України з названих причин не може вважатися таким, що не залежали від волі або процесуальної поведінки прокурора.

Таким чином, колегія суддів ще раз наголошує, що погоджується з висновками суду першої інстанції щодо визнання вищенаведених доказів та похідних від них недопустимими.

Що стосується інших підстав для виправдання ОСОБА_8 за одинадцятьма епізодами незаконного заволодіння транспортними засобами, колегія суддів зазначає, що вирок суду в цій частині є законним і обгрунтованим.

Як зазначив місцевий суд, він багаторазово (протягом півтора року) вживав заходи для забезпечення явки потерпілих та свідків (шляхом надсилання повісток та накладення грошових стягнень) в судові засідання, проте останні в судові засідання не з`являлися, їхня явка в судові засідання не була забезпечена стороною обвинувачення, хоча обов`язок забезпечити в судове засідання свідків обвинувачення ст.23 КПК України покладає саме на сторону обвинувачення.

З вказаних причин судові засідання неодноразово відкладалися. При цьому в ході розгляду кримінального провадження потерпілими: ОСОБА_64 , ОСОБА_54 , ОСОБА_70 , ОСОБА_17 , представником потерпілого ПрАТ«АСК «ІНГО Україна» ОСОБА_71 скеровано до суду заяви про розгляд кримінального провадження у їх відсутності. При цьому в судовому засіданні попри те, що ОСОБА_64 , ОСОБА_72 та представником потерпілого ПрАТ «АСК «ІНГО Україна» ОСОБА_71 подано вказані заяви, останні в судовому засіданні не допитувалися.

В судові засідання також не з`являлися та про причини неявки не повідомили, а відповідно було прийнято рішення про неможливість допиту в порядку ст. 97 КПК України стосовно потерпілих ОСОБА_47 , ОСОБА_15 , свідків ОСОБА_28 , ОСОБА_29 , ОСОБА_48 , ОСОБА_30 , ОСОБА_49 , ОСОБА_50 , ОСОБА_51 , ОСОБА_27 , ОСОБА_52 , ОСОБА_53 , ОСОБА_54 , ОСОБА_9 .

Аналогічно за клопотанням прокурора апеляційний суд намагався викликати потерпілих та свідків, зокрема, потерпілих: ОСОБА_47 , ОСОБА_15 , ОСОБА_73 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_17 , ОСОБА_74 , ОСОБА_34 , представника потерпілого ОСОБА_75 , ОСОБА_64 , ОСОБА_16 , а також свідків ОСОБА_27 , ОСОБА_52 , ОСОБА_54 , ОСОБА_29 , ОСОБА_48 , ОСОБА_50 , ОСОБА_30 , ОСОБА_49 ОСОБА_53 , ОСОБА_47 , ОСОБА_15 .

Більшість з них була повідомлена телефонограмою, при цьому в суд вони не зявились і про причини неявки не повідомили.

Щодо свідків ОСОБА_30 , ОСОБА_49 ОСОБА_53 , ОСОБА_47 - інформації щодо номерів телефонів у справі немає, а повістки не надсилались за відсутності коштів на рахунку суду на марки та конверти; потерпілий ОСОБА_15 повідомлялся повістками, які повертались.

Повісткою також повідомлявся потерпілий ОСОБА_76 ,але вона не повернулась.

Законний представник позивача ОСОБА_71 повідомлявся на електронну пошту. В судове засідання не зявився.

Потерпілий ОСОБА_14 помер.

За таких обставин на виконання вимог п. d ч.3 ст.6 ЄСПЛ, яка гарантує кожному обвинуваченому право на допит свідків обвинувачення безпосередньо в суді, та яка додатково закріплена в ст. 23 КПК України, місцевий суд, на думку колегії суддів, на законних підставах не взяв до уваги письмові докази, які зібрані за участю потерпілих та свідків, що не були безпосередньо допитані в судовому засіданні, щодо епізодів, за якими обвинувачений був виправданий.

Це ж стосується і протоколу огляду місця події від 18 травня 2014 року, в якому зафіксовано огляд місця події за адресою: м. Львів, вул. Пасічна, 84, де було виявлено автомобіль марки Тойота Ленд Крузер 200 д.н.з. НОМЕР_1 (т.7 а.с. 43-45).

Вказаний протокол заповнений нечитабельним почерком, що було зафіксовано в судовому засіданні. Окрім того, він складений слідчим, котрий до кримінального провадження, у якому здійснювалося розслідування незаконного заволодіння автомобіля ОСОБА_32 , немає жодного відношення. За таких обставин місцевий суд правильно визнав вказаний доказ неналежним (не несе доказового значення, оскільки його неможливо прочитати), і недопустимим (складений неуповноваженою особою);

Недопустимим визнаний місцевим судом доказ, а саме: висновок експерта №4/487 від 03 червня 2015 року, згідно резолютивної частини якого три сліди пальців рук перекопійовані на три відрізки прозорої липкої стрічки №1, 2, 3 розмірами сторін 24*44 мм, 24*55 мм, 24*39 мм, вилучені під час огляду місця події за фактом незаконного заволодіння автомобіля гр. ОСОБА_32 , що по АДРЕСА_11 , які придатні для ідентифікації особи (т.7 а.с. 54).

З огляду на підстави, з яких колегія суддів місцевого суду прийшла до переконання про визнання недопустимим доказом протоколу огляду місця події від 18 травня 2014 року, в якому зафіксовано огляд місця події за адресою: м. Львів, вул. Пасічна, 84, де було виявлено автомобіль марки Тойота Ленд Крузер 200 д.н.з. НОМЕР_1 та слідову інформацію, - колегія суддів апеляційного суду вважає обгрунтованим визнання вказаного висновку недопустимим доказом, як похідного відповідно до доктрини плодів отруєного дерева.

Похідним від протоколу ОМП від 18.05.2014 є форма 2 (довідка за результатами позитивної перевірки слідів за дактилообліком) - за підписом заступника начальника НДЕКЦ при ГУМВС України у Львівській області ОСОБА_33 , що датована 03 червня 2015 року, у якій зазначено про те, що перевіркою за дактилообліком слідів рук, вилучених з місця вчинення кримінального правопорушення за фактом незаконного заволодіння автомобілем гр.-на ОСОБА_32 по АДРЕСА_11 14.05.2015 к/п №0001398 встановлено, що сліди пальців рук залишені ОСОБА_8 , прож. в АДРЕСА_18 .

В звязку з наведеним вказаний доказ місцевий суд також визнав недопустимим, з чим погоджується і апеляційний суд.

В протоколі обшуку від 18 червня 2015 року зафіксовано проведення обшуку квартири АДРЕСА_4 , де окрім іншого виявлено партійний квиток «Сильна Україна» на ім`я ОСОБА_77 .

Місцевий суд зазначив, що сторона обвинувачення не змогла надати йому для огляду речовий доказ, а саме партійний квиток «Сильна Україна» на ім`я ОСОБА_77 .

За наведених обставин, з врахуванням такої засади кримінального провадження, як безпосередність дослідження показань, речей і документів, суд на законних підставах не взяв до уваги в якості доказу відомості, зазначені у вищевказаному протоколі.

Далі місцевий суд зазначає, що складений органом досудового розслідування протокол обшуку від 18 червня 2015 року, в якому зафіксовано проведення обшуку квартири АДРЕСА_19 , за місцем проживання ОСОБА_78 не наводить, а суд самостійно не встановив, в який спосіб вказана у протоколі обшуку інформація має будь - яке доказове значення у кримінальному провадженні про обвинувачення ОСОБА_8 , з чим погоджується колегія суддів апеляційного суду.

Прокурор у апеляційній скарзі посилається як на доказ винуватості ОСОБА_8 у вчиненні злочину також на протокол обшуку від 18 червня 2015 року, в якому зафіксовано проведення обшуку за місцем проживання та підсобних приміщень ОСОБА_9 за адресою: с. Рясна-Руська Яворівського району Львівської обл.

Місцевим судом у вироку зазначено, що стороною обвинувачення не наведено та судом самостійно не встановлено, в який спосіб вказана у протоколі обшуку інформація має будь - яке доказове значення у кримінальному провадженні про обвинувачення ОСОБА_8 .

Не спростовані ці доводи і у скарзі прокурора.

Це ж стосується протоколу обшуку від 24 червня 2015 року, в якому зафіксовано проведення обшуку, за адресою: АДРЕСА_20 ; протоколу обшуку від 18 червня 2015 року, в якому зафіксовано проведення ошуку за адресою: АДРЕСА_21 ; протоколу обшуку від 18 червня 2015 року, в якому зафіксовано проведення обшуку території, нежитлових приміщень за адресою: АДРЕСА_22 , кадастровий номер: :02:002:0049, Пустомитівського району Львівської області, та виявлення і вилучення автозапчастин до автомобілів, та інших предметів; протоколу обшуку від 18 червня 2015 року, в якому зафіксовано проведення обшуку автомобіля «Mercedes-Benz Vito 108 D», д.н.з. НОМЕР_27 , який розташований по вул. Гашека у м. Львові, біля будинку №12; протоколу обшуку від 18 червня 2015 року, в якому зафіксовано проведення обшуку автомобіля марки «Hyundai Accent», д.н.з. НОМЕР_28 ; протоколу обшуку від 18 червня 2015 року, в якому зафіксовано проведення обшуку на території ТВЦ «Автолюбитель», за адресою: м. Луцьк, вул. Трункіна, 5; протоколу обшуку від 18 червня 2015 року, в якому зафіксовано проведення обшуку у квартирі, в якій проживає ОСОБА_45 за адресою АДРЕСА_23 ; протоколу обшуку від 18 червня 2015 року, в якому зафіксовано проведення обшуку автомобіля марки «Mercedes-Benz Sprinter 318 CDI», д.н.з. НОМЕР_2 , який був припаркований навпроти входу до будинку за адресою: АДРЕСА_24 ; фототаблі до протоколу обшуку транспортного засобу Мерседес Бенц д.н.з. НОМЕР_2 з фотокартками, на яких зафіксовано вказаний транспортний засіб та предмети, які в ньому виявлені; протоколу про хід проведення візуального спостереження ОСОБА_79 по ОРС категорії «Захист» №06310796 ум. Н. «Циклон» в період з 12:00 год. 13.05.2015р. по 17:00 год. 14.05.2015 р., в якому зафіксовано переміщення ОСОБА_8 та ОСОБА_19 на автомобілі «Мерседес Спрінтер 318» білого кольору д.н.з. НОМЕР_2 на території м. Львова; протоколу про хід проведення візуального спостереження фігуранта ОСОБА_8 по ОРС категорії «Захист» №06310796 ум. Н. «Циклон» в період з 15:20 год. 14.05.2015р. по 22:00 год. 14.05.2015 р., в якому зафіксовано переміщення ОСОБА_8 та ОСОБА_19 на автомобілі «Мерседес Спрінтер» білого кольору д.н.з. НОМЕР_24 на території м. Львова, які після чого попрямували до м. Луцьк, де також зафіксовано їхнє переміщення; протоколу про хід проведення візуального спостереження фігуранта ОСОБА_8 по ОРС категорії «Захист» №06310796 ум. Н. «Циклон» в період з 11:40 год. 15.05.2015р. по 21:00 год. 15.05.2015 р., в якому зафіксовано переміщення ОСОБА_8 та ОСОБА_19 на території м. Луцьк та переміщення до м. Львова; протоколу про хід проведення візуального спостереження фігуранта ОСОБА_8 по ОРС категорії «Захист» №06310796 ум. Н. «Циклон» в період з 15:30 год. 23.05.2015 р. по 24:00 год. 23.05.2015 р., в якому зафіксовано переміщення ОСОБА_8 та ОСОБА_19 на автомобілі «Мерседес Спрінтер» НОМЕР_24 на територію автозламу в с. Городиславичі Пустомитівського району Львівської області та зустріч у вказаному місці з ОСОБА_80 , котрий був на автомобілі ВАЗ 21099 НОМЕР_29 . Надалі ще з одним невідомим мужчиною на автомобілі ВАЗ 21099 НОМЕР_29 направилися до м. Львова, де залишилися невідомий мужчина та згодом ОСОБА_19 , після чого ОСОБА_8 з ОСОБА_80 на автомобілі ВАЗ 21099 НОМЕР_29 приїхали до СТО по вул. Трункіна м. Луцька, а ОСОБА_45 на своєму автомобілі направився до кінця на вул. Дубненську м. Луцьк, де чекав ОСОБА_81 до 22.00 год. В цей час ОСОБА_8 під`їхав на легковому автомобілі марки «Лексус» чорного кольору, після чого ОСОБА_8 спереду на Лексусі а ОСОБА_82 позаду на ВАЗ 21099 направились в сторону м. Дубно Рівненської області. Надалі заїхали до так званого складу в с. Городиславичі Пустомитівського району Львівської області; протоколу про хід проведення візуального спостереження фігуранта ОСОБА_8 по ОРС категорії «Захист» №06310796 ум. Н. «Циклон» в період з 14:00 год. 25.05.2015р. по 22:00 год. 15.05.2015 р., в якому зафіксовано переміщення ОСОБА_8 та ОСОБА_19 на автомобілі «Мерседес Спрінтер» НОМЕР_24 , з території м. Тернополя до м. Луцьк, переміщення по м. Луцьк, після чого прямуючи через м. Дубно, поїхали до м. Тернопіль; протоколу про хід проведення візуального спостереження фігуранта ОСОБА_8 по ОРС категорії «Захист» №06310796 ум. Н. «Циклон» в період з 17:00 год. 28.05.2015 р. по 24:00 год. 28.05.2015 р., в якому зафіксовано переміщення ОСОБА_8 та ОСОБА_19 на автомобілі «Мерседес Спрінтер» НОМЕР_24 на території м. Тернопіль та до с. В.Березівці Тернопільського району; протоколу про хід проведення візуального спостереження фігуранта ОСОБА_8 по ОРС категорії «Захист» №06310796 ум. Н. «Циклон» в період з 18:40 год. 29.05.2015 р. по 02:00 год. 30.05.2015 р., в якому зафіксовано переміщення ОСОБА_8 та ОСОБА_19 на автомобілі «Мерседес Спрінтер» НОМЕР_24 на території м. Тернопіль та до готелю «Злагода» в с. Смиківці Тернопільського району; висновку експерта №4/608 від 14 липня 2015 року про проведення дактилоскопічної експертизи, згідно резолютивної частини якого три сліди пальців рук, вилучені під час огляду місця події 18 травня 2015 року, за фактом незаконного заволодіння автомобілем «Toyota Land Cruizer 200» д.н.з. НОМЕР_1 по вул. Садівничій, 27у м. Львові, придатні для ідентифікації особи та залишені великим пальцем, середнім пальцем правої руки та великим пальцем лівої руки гр. ОСОБА_8 .

З огляду на підстави, з яких колегія суддів місцевого суду прийшла до переконання про визнання недопустимим доказом протоколу огляду місця події від 18 травня 2014 року, в якому зафіксовано огляд місця події за адресою: м. Львів, вул. Пасічна, 84, де було виявлено автомобіль марки Тойота Ленд Крузер 200 д.н.з. НОМЕР_1 , та слідову інформацію, колегія суддів прийшла до переконання про визнання вказаного висновку недопустимим доказом, як похідного відповідно до доктрини плодів отруєного дерева, з чим погоджується і апеляційний суд.

Не доводять причетності ОСОБА_8 до вчинення злочину і інші, надані прокурором докази, на які він посилається в апеляційній скарзі, зокрема:

- протокол огляду місця події від 18 листопада 2014 року, в якому зафіксовано огляд ділянки, яка призначена для стоянки автомобілів та знаходиться поблизу будинку №14, що по вул. Кос-Анатольського у м. Львові, та фототаблицею до протоколу огляду місця події від 18 листопада 2014 року по вул. Кос.-Анатольського, 14 у м. Львові;

- протокол огляду місця події від 09 лютого 2014 року, в якому зафіксовано огляд ділянки дороги біля гуртожитку по вул. М. Печери, 39а у м. Львові та фототаблиця до протоколу огляду місця події від 09 лютого 2015 року по факту незаконного заволодіння автомобілем «Тойота Ленд Крузер» по вул. М. Печери, 39а у м. Львові;

- протокол пред`явлення особи для впізнання від 25 червня 2015 року, в якому зазначено про те, що свідок ОСОБА_25 впізнала ОСОБА_19 , та протокол пред`явлення особи для впізнання від 25 червня 2015 року, в якому зазначено про те, що свідок ОСОБА_26 впізнала ОСОБА_19 , при цьому в протоколі не зазначено, у зв`язку із чим проводилось впізнання, що позбавляє протоколи будь-якого змісту;

- протокол огляду предмету від 10 лютого 2015 року, в якому зафіксовано огляд техпаспорту на автомобіль марки «Тойота Ленд Крузер 200» д.н.з. НОМЕР_8 , чорного кольору серії НОМЕР_30 та чіп-ключ до вищевказаного автомобіля;

- протокол огляду предметів та документів від 07 липня 2015 року, в якому зафіксовано проведення огляду предметів та документів, вилучених у ОСОБА_9 , за адресою: АДРЕСА_25 , згідно протоколу обшуку від 18 червня 2015 року. Стороною обвинувачення суду не наведено, та судом самостійно не встановлено в яких спосіб вказана у протоколі огляду інформація має будь - яке доказове значення у кримінальному провадженні про обвинувачення ОСОБА_8 ;

- протокол огляду речей від 07 липня 2015 року, в якому зафіксовано огляд речей, вилучених 18 червня 2015 в ході обшуку за місцем проживання ОСОБА_41 АДРЕСА_23 , та фототаблицею до протоколу огляду речей та документів, вилучених 18 червня 2015 в ході обшуку за місцем проживання ОСОБА_41 за адресою: АДРЕСА_23 та 18 червня 2015 в ході обшуку автомобіля марки «Mercedes-Benz Vito 108 D» д.н.з. НОМЕР_27 , який використовував ОСОБА_45 ;

- протокол огляду речей від 07 липня 2015 року, в якому зафіксовано огляд речей, вилучених 18 червня 2015 року в ході обшуку за місцем проживання ОСОБА_19 та ОСОБА_8 за адресою: АДРЕСА_2 і фототаблицею до протоколу;

- протокол огляду речей від 07 липня 2015 року, в якому зафіксовано огляд речей, вилучених 18 червня 2015 року в ході обшуку автомобіля марки «Mercedes-Benz Sprinter 318 CDI» д.н.з. НОМЕР_2 , який ОСОБА_8 використовував як знаряддя злочину, а також речей, вилучених у ОСОБА_8 1 під час його особистого обшуку і фототаблицею до протоколу;

- протокол огляду предметів та документів від 10 липня 2015 року, в якому зафіксовано огляд предметів та документів, вилучених 18 червня 2015 року на підставі ухвали слідчого судді Галицького районного суду, в ході проведення обшуку території із нежитловими приміщеннями, розташованими ус. Городиславичи. земельна ділянка АДРЕСА_22 , що належить ОСОБА_83 та фототаблицею до нь ого;

- протокол огляду предметів та документів від 18 липня 2015 року, в якому зафіксовано огляд предметів та документів, вилучених у помешканні ОСОБА_84 за адресою: АДРЕСА_26 , згідно протоколу обшуку від 18 червня 2015 року;

- протокол огляду речей від 21 липня 2015 року, в якому зафіксовано огляд речей, вилучених 21 липня 2015 року, в ході огляду за місцем проживання ОСОБА_19 та ОСОБА_8 за адресою: АДРЕСА_2 з фототаблицями до нього;

- протокол огляду речей від 27 серпня 2015 року, в якому зафіксовано огляд речей, вилучених 18 червня 2015 року в ході проведення обшуку за адресою: АДРЕСА_27 на території ТВЦ «Автолюбитель» та фототаблицею до нього;

- протокол огляду речей від 27 серпня 2015 року, в якому зафіксовано огляд речей, вилучених 18 травня 2015 року в ході огляду місця події за адресою: АДРЕСА_10 ;

- протокол огляду речей від 10 липня 2015 року, в якому зафіксовано огляд речей, вилучених 18 червня 2015 року в ході обшуку в житловому будинку с. Рясна- Руська Яворівського району Львівської обл.;

- протокол огляду речей від 10 липня 2015 року, в якому зафіксовано огляд речей, вилучених 18 червня 2015 року в ході обшуку території із нежитловими приміщеннями, розташованими у АДРЕСА_13 , що належить ОСОБА_85 ;

- протокол огляду речей від 21 липня 2015 року, в якому зафіксовано огляд квартири, яка розташована за адресою: АДРЕСА_2 .;

- протокол про результати проведення оперативно-технічного заходу №1 фігуранта ОСОБА_8 ОРС категорії «Захист» №06310796 ум. Н. «Циклон);

- висновок №2832/2833 криміналістичної експертизи відео- звукозапису у кримінальному провадженні №0003010 від 09 вересня 2015 року. Вказаний доказ як похідний від протоколу про результати проведення оперативно-технічного заходу №1 фігуранта ОСОБА_8 по ОРС категорії «Захист» №06310796 ум. Н. «Циклон», є недопустимим доказом;

- висновок №2846 судової авто- товарознавчої експертизи по кримінальному провадженню №0003010 від 18 вересня 2015 року, згідно резолютивної частини якого ринкова вартість автомобіля «TOYOTA LAND CRUISER 200» ідентифікаційний номер НОМЕР_31 ,реєстраційний номер НОМЕР_1 , виходячи з його стану на момент огляду в цінах на 13 травня 2015р., тановила 942276.90 грн.;

- висновок №2848 судової авто- товарознавчої експертизи по кримінальному провадженню №0003010 від 17 вересня 2015 року, згідно резолютивної частини якого середня ринкова ціна автомобілів, ідентичних «TOYOTA LAND CRUISER 200» ідентифікаційний номер НОМЕР_32 реєстраційний номер НОМЕР_7 , виходячи з даних, зашифрованих виробником в ідентифікаційному номері, на задану дату оцінки 18 листопада 2014 р. становила 1010666 грн.;

- висновок №2849 судової авто- товарознавчої експертизи по кримінальному провадженню №0003010 від 17 вересня 2015 року, згідно резолютивної частини якого середня ринкова ціна автомобілів, ідентичних «TOYOTA LAND CRUISER 200» ідентифікаційний номер НОМЕР_33 , реєстраційний номер НОМЕР_8 , виходячи з даних, зашифрованих виробником в ідентифікаційному номері, на задану дату оцінки року, становила - 1656423 грн.;

- висновок експерта №256/2015ц від 12 серпня 2015 року, згідно якого проведено судово-медичну експертизу недопалка сигарети, вилученого під час огляду місця події;

- протокол огляду від 29 травня 2015 року, в якому зафіксовано огляд асфальтованої ділянки в дворі будинку АДРЕСА_28 та долучена до нього таблиця ілюстрацій;

- висновок експерта №4-126/15 від 25 червня 2015 року, згідно резолютивної частини якого ринкова вартість автомобіля марки «Subaru Forester», р.н.з. НОМЕР_9 , станом на 29 травня 2015 року може становити: 823 260 грн. 00 коп.;

- протокол огляду місця події від 03 лютого 2015 року, в якому зафіксовано огляд частини ділянки, яка знаходиться безпосередньо перед будинком № 30 по вул. Стуса м. Івано-Франківськ зі схемою до протоколу;

- протокол огляду місця події від 07 лютого 2015 року, в якому зафіксовано огляд приміщення гаража № НОМЕР_11 , який знаходиться на території гаражно-будівельного кооперативу №11 по вул. Набережній в м. Івано-Франківську.

В ході огляду виявлено та вилучено автомобіль марки «Toyota Land Cruiser 200», чорного кольору, д.н.з. НОМЕР_13 , сумку з документами, картками та грошима, проводи. Вказаний автомобіль, сумку чорного кольору з документами, пластиковими картками «Приват банку», автозаправки та грошовими коштами, акумулятор, предмет, схожий на глушник, проводи та слідову інформацію, фототаблиця Фото таблицю до протоколу огляду місця події від 07 лютого 2015 року;

- висновок експерта №09/18-21 від 12 березня 2015 року, згідно резолютивної частини якого ринкова вартість наданого на дослідження автомобіля «TOYOTA Land Cruiser 200» реєстраційний номер НОМЕР_34 , станом на 03 лютого 2015 року становила 1008590 грн. 40 коп.;

- висновок експерта №09/06-7 від 19 червня 2015 року, згідно резолютивної частини якого ідентифікаційний номер шасі « НОМЕР_35 » автомобіля «TOYOTA Land Cruiser 200» реєстраційний номер НОМЕР_34 , без ознак механічного втручання та відповідає встановленому стандарту заводу виробника - зміні шляхом перебиття чи переварки не піддавався і є первинним;

- висновок експерта №196 від 23 лютого 2015 року, згідно резолютивної частини якого слід пальця руки, виявлений та вилучений 07 лютого 2015 року під час огляду автомобіля «Toyota Land Cruiser», д.н.з. НОМЕР_13 , у приміщенні гаража № НОМЕР_11 у ГБК №11 по вул. Набережній у м. Івано-Франківську, придатний для ідентифікації за ним особи. Слід долоні руки, виявлений та вилучений за вищевказаним фактом, не придатний для ідентифікації за ним особи. Відповідь на запитання слідчого: «Якщо так, то чи залишені дані сліди особами (особою), дактилокарта яких (якої) міститься у дактиломасиві «Сонда - 6» НДЕКЦ при Управлінні МВС в Івано-Франківській області?» не надається на стадії проведення дослідження. Довідка про перевірку сліду додається до висновку експерта;

- висновок експерта №840 від 06 липня 2015 року, згідно резолютивної частини якого слід пальця руки, виявлений та вилучений 07 лютого 2015 року під час огляду автомобіля «Toyota Land Cruiser», д.н.з. НОМЕР_22 , у приміщенні гаража № НОМЕР_11 у ГБК №, залишений великим пальцем лівої руки гр. ОСОБА_8 . На експертизу експертний пакет НДЕКЦ 0060027 був направлений перепакованим, його цілісність була порушена, після чого він був скріплений ниткою та биркою слідчого, вказане свідчить про неналежне поводження із речовими доказами при проведенні експертизи, що, в свою чергу, свідчить, на думку місцевого суду, і з цим висновком погоджується апеляційнийсуд, про необхідність визнання вказаного доказу недопустимим;

- протокол огляду місця події від 10 квітня 2015 року, в якому зафіксовано огляд проїзної частини вул. Південний Бульвар у м. Івано-Франківську, розміщеної навпроти житлового будинку №24-Б з план - схемою до протоколу огляду місця події від 10 квітня 2015 року;

- висновок експерта №09/18-41 від 07 липня 2015 року, згідно резолютивної частини якого середня ринкова ціна Lexus RX 350, який ідентичний дocлiджyвaнoму автомобілю Lexus RX 350, 2012 року випуску, з ідентифікаційним номером кузова НОМЕР_36 в середньостатистичному нормальному технічному, експлуатаційному та укомплектованому стані, без пошкоджень і суттєвих дефектів, станом на 11 квітня 2015 року складала 1037250.8 грн.;

- протокол огляду місця події від 24 червня 2015 року, в якому зафіксовано огляд гаражного приміщення по АДРЕСА_29 , під час якого виявлено та влучено слід фактури матеріалу та на бетоні виявлено слід протектора шини та слід взуття, зі схемою до протоколу огляду місця події від 24 червня 2015 року та фототаблицею до протоколу огляду місця події від 24 червня 2015 року;

- протокол пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 03 липня 2015 року, в якому зазначено про те, що свідок ОСОБА_28 09 квітня 2015 року за адресою: м. Івано-Франківськ, вул. Галицька, 66В, зустріла двох невідомих чоловіків, які винайняли в неї вказаний гараж. Одного з них добре запам`ятала через його специфічну зовнішність. З осіб, зображених на фотознімках, ОСОБА_28 впізнала особу, яка зображена на фотознімку під №2, за кольором волосся та бороди, овальною формою обличчя, розміщення та глибиною очей, розташуванням брів.

Місцевий суд зазначив, що без допиту свідка в судовому засіданні та з`ясування вказаних обставин неможливо брати до уваги вказаний протокол як доказ, фото інших учасників мають різкі відмінності у віці, зовнішності та одязі, що суперечить ч.2 ст.228 КПК України.

З таким висновком суду погоджується і апеляційний суд з огляду на вимоги ст. 228 КПК України;

- протокол пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 13 липня 2015 року, в якому зазначено про те, що потерпіла ОСОБА_13 10 квітня 2015 року близько 20 год. 15 хв. по вул. Пд. Бульвар, 21 в м. Івано-Франківську біля свого автомобіля марки «Lexus RX 350» д.н.з. НОМЕР_14 бачила особу чоловічої статі віком від 35 до 40 років, зростом близько 185 см. З осіб, зображених на фотознімках, ОСОБА_13 впізнала особу, яка зображена на фотознімку під №3 за формою обличчя, скули виражені не сильно, кольором волосяного покриття у нижній частині обличчя.

- Протокол пред`явлення особи для впізнання від 09 липня 2015 року, в якому зазначено про те, що свідок ОСОБА_29 10 квітня 2015 року у період часу з 20:32 год. по 20:52 год. по вул. Пд. Бульвар, 21 (суши-ресторан «Кабукі») бачила особу чоловічої статі, яка неодноразово підходила до автомобіля марки «Lexus RX 350». Ця особа перша з ліва - це ОСОБА_8 . Впізнала цю особу за кольором волосся, формою обличчя, колір волосся - світло рудий, високий зростом, середньої тілобудови, обличчя овальне, зріст від 180 см. до 190 см.

Слідча дія проводилась без використання технічних засобів, у протоколі містяться зауваження захисника ОСОБА_8 - адвоката ОСОБА_86 з приводу наявності різких відмінностей по віку у статистів.

Дані докази місцевий суд також обгрунтовано не взяв до уваги з наведених вище підстав;

- протокол огляду відеозапису від 27 липня 2015 року, в якому зафіксовано огляд паперового конверту білого кольору, прямокутної форми із написом на задній стороні помаранчевим кольором «Момент незаконного заволодіння автомобілем марки Lexus RX 350», в якому знаходиться CD-диск (носій інформації) «ANV» (Professional CD-R BOMIN 700 MB), та перегляд файлів, які на ньому містяться. Під час перегляду відеозапису неможливо ідентифікувати осіб, які ним зафіксовані та не видно і неможливо ідентифікувати марку автомобіля, номерні знаки;

- протокол огляду предметів від 03 серпня 2015 року, в якому зафіксовано огляд предметів, які були добровільно надані працівникам поліції ОСОБА_13 , зокрема: двох пар ключів із брелками від автомобіля марки «Lexus» моделі «RX 350», 2012 року випуску, білого кольору, д.н.з. НОМЕР_14 , технічного паспорта від вказаного автомобіля з фототаблицею до нього;

- протокол огляду місця події від 16 жовтня 2014 року, в якому зафіксовано огляд частини проїзної дороги, що розташована на АДРЕСА_9 з фототаблицею;

- протокол огляду предметів від 17 жовтня 2014 року, в якому зафіксовано огляд ключів електронних до а/м марки «Тойота рав 4» 2 шт, свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу на вказаний а/м.;

- висновок №3393 судової авто- товарознавчої експертизи по кримінальному провадженню №0003338 від 18 вересня 2015 року, згідно резолютивної частини якого середня ринкова ціна автомобілів ідентичних «Toyota Rav 4» 2012 року випуску, ідентифікаційний номер НОМЕР_37 , реєстраційний номер НОМЕР_15 , виходячи з даних про нього, що визначені з ідентифікаційного номеру, станом на 16 жовтня 2014 року, складала - 409 156 грн.;

- протокол огляду місця події від 27 жовтня 2014 року, в якому зафіксовано огляд ділянки тротуару поруч з буд. АДРЕСА_30 з фототаблицею до нього;

- висновок №3394 судової авто- товарознавчої експертизи по кримінальному провадженню №0003444 від 18 вересня 2015 року, згідно резолютивної частини якого середня ринкова ціна автомобілів, ідентичних «Toyota Highlander», 2013 року випуску, ідентифікаційний номер НОМЕР_38 , реєстраційний номер НОМЕР_16 , виходячи з даних про нього, що визначені з його свідоцтва про реєстрацію та ідентифікаційного номеру, станом на 27 жовтня 2014 року, складала - 620 436 грн.

- CD-R диск, на якому міститься звукозапис судового засідання від 18 серпня 2015 року, в якому проводився допит свідка ОСОБА_46 , який в ході допиту в судовому засіданні повідомив про те, що з ОСОБА_8 познайомилися 6 років назад під час пошуку роботи, він запропонував йому неофіційну роботу. Залучав, його щоб допомагати з машинами: Тойотами, Лексус, Субару, близько 5 чи 7 машин. ОСОБА_8 залучав його до робіт з розборки автомобілів на запчастини. Їздили в Гориславичі, в Тернопіль, разом з ОСОБА_8 власним автомобілем. Розбірку автомобілів проводили в приміщенні у Городиславичах, у обвинуваченого там є приміщення. В тому місці територія велика і є склади. За виконану роботу він отримував грошові кошти в сумі 500 і 1000 грн. ОСОБА_8 розповідав йому, що є сайт, на якому продаються автомобілі. Всі автомобілі були в доброму стані. Йому відомо, що ОСОБА_8 купував автомобілі в Польщі. Також повідомив про те, що в останнього в Городиславичах є шрот. Допомагав йому розбирати автомобілі. Пригадував, що їздив з ОСОБА_8 в м. Тернопіль ймовірно в червні того року, в якому проводився його допит. В Тернополі потрібно було розібрати автомобіль Субару. У ОСОБА_8 був Мерседес, автозапчастини завантажували в нього та протягом трьох днів возили їх в Гориславичі. Про даний автомобіль ОСОБА_8 говорив, що купив його в людей на розборку. Для розборки автомобілів у нього було своє обладнання. Вивозили все повністю, дверки, запчастини. Пристроїв глушіння сигналу при розборці не бачив. Після розборки автомобіля каркас кузова розрізали. Разом з ОСОБА_8 розбирали наступні автомобілі: Субару, Тойоти. Розборку проводили наступним чином: знімали капот, двері, крила, запчастини, знімали мотор. Розкомплектування та розпилювання автомобіля здійснювали в Гориславичах та в Тернополі;

- CD-R диск, на якому міститься звукозапис судового засідання від 04 вересня 2015 року, в якому проводився допит свідка ОСОБА_42 , який в ході допиту в судовому засіданні повідомив про те, що з ОСОБА_8 знайомі близько 4 чи 6 років, їх познайомив власник шроту, де працює свідок ОСОБА_43 . З ОСОБА_8 та ОСОБА_19 перебувають в дружніх відносинах. Йому відомо, що ОСОБА_8 займався продажем автозапчастин, частину речей, які в нього залишалися, привозив і залишав. Були різні запчастини від автомобілів: Тойота Рав4, Хайлендера, Лексуса і Субару. Своїм бусом він привозив наступні автозапчастини: 4 дверки з бампером або кучу пластику, подушку безпеки. Цілих автомобілів не було. Такі поставки були осінню, ближче до зими - від Тойоти Рав 4 чорного кольору, зимою - від Тойоти Рав 4 білого кольору, весною, надалі - від Субару. ОСОБА_8 приїжджав сам та з своїми знайомими, з ОСОБА_19 . Повідомив, що разом з ОСОБА_87 їздили за кордон по запчастини. Повідомив, що також весною була Тойота Хайлендер, було 3 чи 4 дверки, бампер, 2 крила, мотор, коробка, купа пластику. Весною до автомобіля Лексус S350 темного кольору були: мотор коробка, деталі по салону, які привозив на бусі Мерседес. В червні чи травні він привозив до останнього Субару Форестера майже всі кузовні запчастини (двигун, коробку, по ходовій дещо). Вказав на те, що мав місце випадок, коли ОСОБА_8 привозив панель приборів з кермом автомобіля Тойота Хайлендер чорного кольору, д.н.з. НОМЕР_17 . В період з січня по травень того року ОСОБА_8 привіз на реалізацію вказані запчастини з кузовом автомобіля Тойота Хайлендер д.н.з. НОМЕР_39 НОМЕР_23 білого кольору, вищевказана панель була комплектуючою до останнього. Автозапчастини ОСОБА_8 привозив в світлу пору доби, говорив, що залишилися, а він фотографував і закидав в інтернет. Підстав сумніватися в законності походження тих запчастин не було. Вважав, що ОСОБА_8 займається підприємницькою діяльністю. Жодних описів чи відомостей щодо отримання автозапчастин між ними не складалося. Він торгував зазвичай запчастинами до японських іномарок з певною періодичністю. Чітко, коли саме та які саме автозапчастини ОСОБА_8 привозив, не пригадує.

Наведені місцевим судом показання свідків аналогічні показанням самого обвинуваченого, який не заперечував, що він займався викупом автомобілів в будь-якому стані, які в подальшому продавались на запчастини або перепродувались.

- висновок експерта №1045/2015-ім від 16 вересня 2015 року, на парі рукавиць (об`єкти №№1,2,3,4,5,6,7,8,9,10,11,12), вилучених під час огляду місця події, виявлений піт та антигени А, В, Н ізосерологічної системи AB0.

У випадку походження поту від однієї особи нею може бути будь-яка особа з групою поту (крові) АВ з супутнім антигеном Н або без нього.

При умові почергового носіння рукавиць двома або більше особами - виявлений піт може походити від особи (осіб) з групами поту (крові) A, B, AB з супутнім антигеном Н або без нього та групою 0 ізосерологічної системи AB0. Крові в цих слідах не виявлено;

- висновок експерта №266/2015ц. від 11 вересня 2015 року, згідно резолютивної частини якого при судово-медичній експертизі дев`яти недопалків сигарет, вилучених 18 червня 2015 року в гаражному приміщенні за адресою: м. Тернопіль. вул. Гайова, 60, встановлено наступне:

В слідах слини на недопалках сигарет /об`єкти №1,5,7,8/ виявлено клітини плоского епітелію особи чоловічої генетичної статі та антигени В і Н ізосерологічної системи ABO.

Отже, дані сигарети були викурені чоловіком - виділителем /Se/, в слині /клітинах/ якого міститься виявлений антиген В з супутнім антигеном Н.

В слідах слини на недопалку сигарети /об`єкт №2/ виявлено клітини плоского епітелію особи чоловічої генетичної статі та антигени А і Н ізосерологічної системи ABO.

Отже, дана сигарета була викурена чоловіком - виділителем /Se/, в слині /клітинах/ якого міститься виявлений антиген А з супутнім антигеном Н.

В слідах слини на недопалках сигарет /об`єкти №3,4,6,9/ виявлено клітини плоского епітелію та антигени В і Н ізосерологічної системи ABO. Статева належність клітин не встановлена через відсутність ядер. Отже, дані сигарети були викурені особою виділителем /Se/, в слині /клітинах/ якого міститься виявлений антиген В з супутнім антигеном Н.;

- витяг з кримінального провадження №0000031 від 13 січня 2015 року, згідно якого в період часу з 02.00 по 08.45 год. 13.01.2015 невстановлена особа з площадки перед буд. №5 вул. Пирогова м. Нововолинська шляхом вільного доступу таємно незаконно заволоділа автомобілем марки «Тойота-Highlander» д.н.з. НОМЕР_40 р.в., чорного кольору, вартістю 471 739 грн., що більш ніж в 250 разів перевищує неоподаткований мінімум доходів громадян, що зареєстрований за ОСОБА_88 , перебував в володінні і користуванні ОСОБА_89 , завдавши майнової шкоди;

- протокол огляду місця події від 13 січня 2014 року, в якому зафіксовано огляд є площадка перед будинком АДРЕСА_31 :ововолинська;

- висновок №3350 судової авто- товарознавчої експертизи по кримінальному провадженню №0000031 від 17 вересня 2015 року, згідно резолютивної частини якого середня ринкова ціна автомобілів, ідентичних «Toyota Highlander 3.5і V6» 2013 року випуску, ідентифікаційний номер НОМЕР_41 , реєстраційний номер НОМЕР_17 , виходячи з даних про нього, що визначені з його ідентифікаційного номеру, на 13 січня 2015 року, становила - 576632 грн.;

- протокол огляду місця події від 29 квітня 2015 року, в якому зафіксовано огляд території поблизу будинку АДРЕСА_12 з таблицею до нього;

- висновок №3348 судової авто- товарознавчої експертизи по кримінальному провадженню №0001180 від 18 вересня 2015 року, згідно резолютивної частини якого середня ринкова ціна автомобілів, ідентичних «TOYOTA HIGHLANDER Lux», ідентифікаційний номер НОМЕР_42 , рнеєстраційний номер НОМЕР_18 , виходячи з даних, зашифрованих виробником в ідентифікаційному номері, на задану дату оцінки 29 квітня 2015 року становила - 692361 грн.;

- протокол огляду місця події від 15 травня 2015 року, в якому зафіксовано огляд пр. Президента Грушевського, міста Луцька, а саме поряд з кафе-рестораном «Курінь» з фототаблицею до нього;

- висновок №3349 судової авто- товарознавчої експертизи по кримінальному провадженню №0001345 від 17 вересня 2015 року, згідно резолютивної частини якого середня ринкова ціна автомобілів, ідентичних «LEXUS ES 350», 2013 року випуску, ідентифікаційний номер НОМЕР_43 , реєстраційний номер НОМЕР_19 , виходячи з даних про нього, що визначені з його ідентифікаційного номеру на 15 травня 2015 року, становила - 739829 грн.;

- протокол пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 30 червня 2015 року, в якому зазначено про те, що свідок ОСОБА_30 з осіб, зображених на фотознімках, впізнав особу під №4 зліва направо, оскільки саме дана особа перебувала неодноразово у кафе-готелі « Околиця » в період часу з 12 по 18 травня 2015 року разом із невідомою жінкою. Впізнав особу за загальними рисами обличчя, бородою та спортивною тілобудовою.

Місцевий суд визнав за необхідне допитати в судовому засіданні зазначеного свідка, оскільки фото інших учасників мають різкі відмінності у віці, зовнішності та одязі. Також зазначено, що свідок впізнала ОСОБА_8 за спортивною тілобудовою, хоча на фото видно лише обличчя та голову;

- протокол пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 30 червня 2015 року, в якому зазначено про те, що свідок ОСОБА_49 з осіб, зображених на фотознімках, впізнав особу під №1 зліва направо, а саме особу, яка неодноразово у квітні-травні 2015 року разом із невідомою йому жінкою відвідувала кафе-готель « ІНФОРМАЦІЯ_3 ». Впізнав особу за загальними рисами обличчя, бородою та волоссям.

Місцевий суд визнав за необхідне допитати в судовому засіданні і цього свідка також, оскільки фото учасників мають різкі відмінності у віці, зовнішності та одязі, також зазначено, що свідок впізнала ОСОБА_8 за загальними рисами обличчя, бородою, волоссям. При цьому на фото серед учасників, пред`явлених для впізнання, лише ОСОБА_8 був з бородою;

- протокол пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 30 червня 2015 року, в якому зазначено про те, що свідок ОСОБА_50 з осіб, зображених на фотознімках, впізнав особу під №1 з ліва направо, а саме особу, яку він двічі бачив у травні 2015 року на території ТзОВ «Автолюбитель», що по вул. Трункіна у м. Луцьку.

З вищенаведених підстав місцевий суд правильно вирішив викликати та допитати свідка, з чим погоджується і апеляційний суд, оскільки на фото серед учасників, пред`явлених для впізнання, лише ОСОБА_8 з бородою.

Таким чином, як вже зазначав апеляційний суд, всі вищеперелічені докази, які надані стороною обвинувачення в підтвердження вини ОСОБА_8 у вчиненні решти 11 епізодів злочинної діяльності, місцевим судом обгрунтовано оцінено критично, оскільки ними не доводиться причетність останнього до вчинення описаних в обвинувальному акті злочинів, а прокурором у апеляційній скарзі не наведено переконливих аргументів, які б спростували висновки місцевого суду.

Керуючись ст. ст. 376, 404, 405, 407, 419 КПК України, колегія суддів

У Х В А Л И Л А:

Апеляційні скарги прокурора Тернопільської місцевої прокуратури ОСОБА_11 , обвинуваченого ОСОБА_8 та його захисника - адвоката ОСОБА_7 залишити без задоволення, а вирок Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 15 лютого 2021 р. - без змін.

Відповідно до ч. 5 ст. 72 КК України в редакції Закону України від 26 листопада 2015 року №838 VIII Про внесення зміни до Кримінального кодексу України щодо удосконалення порядку зарахування судом строку попереднього ув`язнення у строк покарання колегія суддів вважає за необхідне зарахувати у строк відбуття покарання ОСОБА_8 термін його перебування під вартою, а саме період з 17 червня 2015 року по 13 листопада 2015 року, 29 днів перебування під екстрадиційним арештом та з 21 січня 2019 року по 08 вересня 2021 року включно в межах кримінального провадження з розрахунку 1 день попереднього ув`язнення за 2 дні позбавлення волі.

Ухвала Тернопільського апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення, на неї може бути подана касаційна скарга до Верховного Суду протягом трьох місяців з дня проголошення судового рішення судом апеляційної інстанції, а засудженому, який тримається під вартою, - в той самий строк з дня вручення йому копії судового рішення.

Судді:

______________ ______________ _________________

ОСОБА_2 ОСОБА_4 ОСОБА_3