Справа № 282/821/20
Провадження № 1-кп/282/51/21
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 листопада 2021 року

смт. Любар

Любарський районний суд Житомирської області у складі:

головуючого судді - ОСОБА_1 ,

при секретарі судового засідання - ОСОБА_2 ,

за участю:

прокурора - ОСОБА_3 ,

обвинуваченого - ОСОБА_4 ,

його захисника - ОСОБА_5 ,

обвинуваченої - ОСОБА_6 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальні провадження відносно ОСОБА_4 , ОСОБА_6 , у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст.15 ч. 3 ст. 185 КК України, та відносно ОСОБА_4 , у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст.121, ч.2 ст.309, ч. 2 ст. 345 КК України, -

ВСТАНОВИВ:
В провадженні Любарського районного суду Житомирської області перебувають кримінальні провадження відносно ОСОБА_4 за ознаками вчинення кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 121, ч. 2 ст. 345, ч. 3 ст. 15, ч. 3 ст. 185, ч. 2 ст. 309 КК України.

Відносно обвинуваченого ОСОБА_4 застосований запобіжний захід у виді тримання під вартою, який закінчується 02 грудня 2021 року.

Завершити судовий розгляд обвинувальних актів до вказаної дати не представляється можливим з поважної причини.

Прокурором заявлено клопотання про продовження строку тримання обвинуваченого ОСОБА_4 під вартою на 60 днів, яке мотивоване тим, що він обвинувачується у вчиненні умисного тяжкого злочину, має слабкі соціальні зв`язки, офіційно не працевлаштований, продовжують існувати ризики, передбачені п.1, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, недостатністю застосування відносно нього іншого більш м`якого запобіжного заходу ніж тримання під вартою для запобігання ризикам, які були встановлені при застосуванні запобіжного заходу у виді тримання під вартою та продовженні його строків.

Захисник ОСОБА_5 в судовому засіданні заперечив проти задоволення клопотання прокурора та просив змінити запобіжний захід обвинуваченому з тримання під вартою на домашній арешт. Так, захисником ОСОБА_5 вказано, що прокурором не доведено наявності підстав для продовження строку тримання обвинуваченого ОСОБА_4 під вартою. Окрім того вказав, що обвинувачений ОСОБА_4 хворіє та потребує лікування, однак, перебуваючи під вартою, позбавлений можливості отримати належне лікування.

Обвинувачений ОСОБА_4 підтримав клопотання захисника ОСОБА_5 .

Вислухавши учасників судового засідання, суд дійшов наступного висновку.

Згідно ч. 3 ст. 331 КПК України, незалежно від наявності клопотань, суд зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою до спливу двомісячного строку з дня надходження до суду обвинувального акту чи з дня застосування судом до обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. За наслідками розгляду питання, суд своєю вмотивованою ухвалою скасовує, змінює запобіжний захід у вигляді триманні під вартою або продовжує його дію на строк, що не може перевищувати двох місяців.
Згідно ч. 1 ст. 177 КПК України, метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Відповідно до ч. 1 ст. 194 КПК України, під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Судом встановлено, що ОСОБА_4 обґрунтовано підозрюється у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 121, ч. 2 ст. 345, ч. 3 ст. 15, ч. 3 ст. 185, ч. 2 ст. 309 КК України, які згідно ст. 12 КК України відносяться до категорії не тяжких та тяжких злочинів, за вчинення яких, зокрема за ч.1 ст.121 КК України, передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк до 8 (восьми) років, ризики передбачені ст. 177 КПК України не зменшилися, оскільки на даний час не допитані усі свідки в кримінальному провадженні, докази в судовому засіданні не перевірені, відносно ОСОБА_4 обирався запобіжний захід у вигляді домашнього арешту, умови якого порушено обвинуваченим. Враховуючи викладене, суд дійшов висновку, що така поведінка обвинуваченого у сукупності із тяжкістю можливого покарання, яке йому загрожує, в разі засудження, характеру, обставин злочинів, що йому інкримінуються (насильницькі дії, вчинені по відношенню до працівника правоохоронного органу, а також з застосуванням ножа, що спричинило тяжкі тілесні ушкодження) вказують на обгрунтованість клопотання прокурора про продовження строку тримання під вартою обвинуваченого ОСОБА_4 .

Оскільки прокурором доведено, що на даний час ризики, передбачені ст.177 КПК України, які існували на час застосування до обвинуваченого запобіжного заходу у виді тримання під вартою, а також продовження його строку, не зменшились та не перестали існувати, суд вважає за доцільне продовжити строк тримання обвинуваченого ОСОБА_4 під вартою, оскільки на думку суду більш м`яка міра запобіжного заходу не може забезпечити виконання обвинуваченим його процесуальних обов`язків, що випливають із ст. 177 КПК України, та його належної поведінки.
З урахуванням конкретних обставин вчинення кримінальних правопорушень, які інкримінуються ОСОБА_4 , суд вважає, що у цьому кримінальному провадженні наявний суспільний інтерес, який полягає у необхідності захисту високих стандартів охорони прав і інтересів суспільства, так і потерпілих, тому застосування інших, більш м`яких альтернативних запобіжних заходів не зможе забезпечити виконання обвинуваченим його процесуальних прав та обов`язків, що безпосередньо впливає на дотримання розумних строків судового розгляду, а тому у задоволенні клопотання захисника обвинуваченого про заміну запобіжного заходу у виді тримання під вартою на цілодобовий домашній арешт слід відмовити.
Таким чином, виходячи з положень ст.ст. 177, 178, 183, 194 КПК України, ст.ст. 5, 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та враховуючи матеріали справи, які свідчать, що інші запобіжні заходи не забезпечать належної поведінки обвинуваченого під час розгляду справи, суд приходить до висновку, що обвинуваченому необхідно продовжити строк тримання під вартою на 60 днів.
Керуючись ст. 177, 197, 199, 331, 371, 372 КПК України, суд,-

ПОСТАНОВИВ:
В задоволенні клопотання захисника ОСОБА_5 про зміну запобіжного заходу обвинуваченому ОСОБА_4 з тримання під вартою на домашній арешт - відмовити.

Клопотання прокурора задовольнити.

Строк тримання під вартою обвинуваченого ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та жителя АДРЕСА_1 , - продовжити на 60 (шістдесят) днів.

Строк дії ухвали до 24 січня 2022 року включно.

Копію ухвали вручити обвинуваченому, прокурору, направити уповноваженій особі місця тримання під вартою.

Ухвала підлягає негайному виконанню після її оголошення, може бути оскаржена безпосередньо до Житомирського апеляційного суду в п`ятиденний строк з дня її оголошення, а обвинуваченим в той же строк з моменту вручення йому копії ухвали.

Повний текст ухвали оголошено о 16 год. 30 хв. 29.11.2021.
Головуючий суддя ОСОБА_1