Справа № 504/4899/21
Номер провадження 1-кп/504/971/21
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30.12.2021 року смт.Доброслав

Комінтернівський районний суд Одеської області у складі: головуючого судді ОСОБА_1 , який здійснює кримінальне провадження одноособово, розглянувши в спрощеному провадженні матеріали кримінального провадження №0000033 внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань 22.12.2021 року за обвинуваченням неповнолітньої:

ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки м.Одеса, громадянки України, освіта середня, неодруженої, непрацюючої, студентки 1 курсу Одеського інституту МАУП, зареєстрованої за адресою: АДРЕСА_1 , фактично проживаючої за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимої,

- у скоєнні кримінального проступку, передбаченого ч.2 ст.15, ч.1 ст.185 КК України,

ВСТАНОВИВ:

20.12.2021р. біля 12 год. ОСОБА_2 перебувала у торгівельній залі ТОВ «БЕРШКА УКРАЇНА», що знаходиться в ТРЦ «Рив`єра» за адресою: Одеська область Одеський район с.Фонтанка Південна дорога, 101 «а», комплекс будівельних споруд №1, де у неї виник протиправний намір, спрямований на таємне викрадення майна ТОВ «БЕРШКА УКРАЇНА».

Реалізуючи свій протиправний намір, ОСОБА_2 , діючи умисно, із корисливих мотивів та переслідуючи ціль незаконного збагачення, впевнившись, що за нею ніхто не спостерігає, а поряд відсутні сторонні особи, шляхом вільного доступу, таємно взяла зі стелажів наступні товари: одну одиницю жіночого светру розміру L артикул 4081/452/717 вартістю 749 грн. 16 коп., одну одиницю жіночих штанів розміру 34 артикул 5093/667/700 вартістю 1082 грн. 50 коп., одну одиницю жіночої футболки розміру S артикул 2344/463/810 вартістю 749 грн. 16 коп., після чого поклала зазначений товар до паперового пакету із надписом «Сенсей», який принесла із собою

У продовження своїх протиправних дій, ОСОБА_2 , не розрахувавшись за зазначений товар, пройшла лінію контролю ТОВ «БЕРШКА УКРАЇНА» та намагалась покинути місце вчинення кримінального проступку, тим самим таємно викрасти вищевказане майно і спричинити ТОВ «БЕРШКА УКРАЇНА» майнову шкоду на загальну суму 2580 грн. 82 коп., однак довести свій протиправний намір до кінця не змогла з незалежних від її волі причин, так як була зупинена співробітником служби безпеки ТРЦ «Рив`єра».

Дії ОСОБА_2 орган дізнання кваліфікував за ч.2 ст.15, ч.1 ст.185 КК України закінчений замах на таємне викрадення чужого майна (крадіжка).

До обвинувального акта додана письмова заява обвинуваченої ОСОБА_2 , складена в присутності захисника ОСОБА_3 та законного представника ОСОБА_4 , щодо добровільності беззаперечного визнання її винуватості, згоди із встановленими досудовим розслідуванням обставинами, ознайомлення з обмеженням права апеляційного оскарження, згідно з ч. 2 ст. 302 КПК України та згоди з розглядом обвинувального акта у спрощеному провадженні, а також письмова заява представника потерпілого ТОВ «БЕРШКА УКРАЇНА» ОСОБА_5 щодо згоди із встановленими досудовим розслідуванням обставинами, ознайомлення з обмеженням права апеляційного оскарження згідно з ч. 2 ст. 302 КПК України та згоди з розглядом обвинувального акта у спрощеному провадженні.

Відповідно до ч.1 ст.484 КПК України, порядок кримінального провадження щодо неповнолітніх визначається загальними правилами цього Кодексу з урахуванням особливостей, передбачених цією главою.

Згідно ч.2 ст.484 КПК України, під час кримінального провадження щодо неповнолітнього, в тому числі під час провадження щодо застосування примусових заходів виховного характеру, слідчий, дізнавач, прокурор, слідчий суддя, суд та всі інші особи, що беруть у ньому участь, зобов`язані здійснювати процесуальні дії в порядку, що найменше порушує звичайний уклад життя неповнолітнього та відповідає його віковим та психологічним особливостям, роз`яснювати суть процесуальних дій, рішень та їх значення, вислуховувати його аргументи при прийнятті процесуальних рішень та вживати всіх інших заходів, спрямованих на уникнення негативного впливу на неповнолітнього.

Враховуючи вищевикладене, суд вважає за можливе розглянути обвинувальний акт без проведення судового розгляду в судовому засіданні за відсутності учасників судового провадження, що узгоджується з приписами ч. 2 ст. 381 КПК України, ч.2 ст.484 КПК України, що, на думку суду, найменше порушить звичайний уклад життя неповнолітньої та відповідає її віковим та психологічним особливостям.

Дослідивши обвинувальний акт та додані до нього матеріали, суд вважає, що дії обвинуваченої ОСОБА_2 вірно кваліфіковані за ч.2 ст.15, ч.1 ст.185 КК України закінчений замах на таємне викрадення чужого майна (крадіжка).

Згідно ч.1 ст.22 КК України, кримінальній відповідальності підлягають особи, яким до вчинення кримінального правопорушення виповнилося шістнадцять років.

Призначаючи покарання суд враховує ступінь тяжкості кримінального правопорушення, яке у відповідності до статті 12 КК України є кримінальним проступком, особу винуватої, яка на момент вчинення кримінального правопорушення була неповнолітньою, раніше не судима, неодружена, не працює, позитивно характеризується за місцем навчання, на обліку у лікаря-психіатра не перебуває.

Обставинами, які пом`якшують покарання обвинуваченої ОСОБА_2 , відповідно до положень ст. 66 КК України, являється щире каяття у вчиненому кримінальному правопорушенні, активне сприяння розкриттю кримінального правопорушення.

Обставин, які обтяжують покарання обвинуваченого ОСОБА_2 , відповідно до положень ст. 67 КК України, судом не встановлено.

Статтею 485 КПК України визначено, що під час досудового розслідування та судового розгляду кримінальних правопорушень, вчинених неповнолітніми, крім обставин, передбачених статтею 91 цього Кодексу, також з`ясовуються:

1) повні і всебічні відомості про особу неповнолітнього: його вік (число, місяць, рік народження), стан здоров`я та рівень розвитку, інші соціально-психологічні риси особи, які необхідно враховувати при індивідуалізації відповідальності чи обранні заходу виховного характеру. За наявності даних про розумову відсталість неповнолітнього, не пов`язану з психічною хворобою, повинно бути також з`ясовано, чи міг він повністю усвідомлювати значення своїх дій і в якій мірі міг керувати ними;

2) ставлення неповнолітнього до вчиненого ним діяння;

3) умови життя та виховання неповнолітнього;

4) наявність дорослих підбурювачів та інших співучасників кримінального правопорушення.

Згідно ч.1 ст.103 КК України, при призначенні покарання неповнолітньому суд, крім обставин, передбачених у статтях 65-67 цього Кодексу, враховує умови його життя та виховання, вплив дорослих, рівень розвитку та інші особливості особи неповнолітнього.

При дослідженні матеріалів кримінального провадження судом встановлено, що батьки ОСОБА_2 розлучилися, коли їй було 11 років, матір виховувала ОСОБА_2 та її сестру самостійно, потім зустріла другого чоловіка та уклала із ним офіційний шлюб. ОСОБА_2 росла здоровою дівчинкою, розвивалася згідно віку, хронічних захворювань не мала, на обліку у лікарів: психіатра та невропатолога не перебувала. На разі є студенткою 1 курсу Одеського інституту МАУП, на заняттях показує себе з позитивного боку, підтримує дружні стосунки із однокурсниками, з викладачами ввічлива і тактична. Під час вчинення кримінального правопорушення дорослих підбурювачів та співучасників кримінального правопорушення не було.

Згідно п.2 ч.1 ст.98 КК України, до неповнолітніх, визнаних винними у вчиненні кримінального правопорушення, судом можуть бути застосовані такий основний вид покарання як громадські роботи.

З урахуванням наведеного, конкретних обставин справи, ступеня тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особи винуватої, обставин що пом`якшують покарання, відсутність обставин що обтяжують покарання, з огляду на умови виховання, рівень розвитку, соціально-психологічних рис неповнолітньої, суд дійшов висновку, що необхідним та достатнім для виправлення і попередження вчинення нових кримінальних правопорушень буде покарання у виді громадських робіт на строк, передбачений санкцією частини статті за якою інкриміновано її діяння. Суд вважає, що така міра покарання сприятиме вихованню особи в дусі додержання законів України, тобто формування у неї звички законослухняної поведінки і не бажання в майбутньому повторювати дії, які мають наслідком встановлення зазначених обмежень.

Відповідно до ч.1 ст.100 КК України, громадські роботи можуть бути призначені неповнолітньому у віці від 16 до 18 років на строк від тридцяти до ста двадцяти годин і полягають у виконанні неповнолітнім робіт у вільний від навчання чи основної роботи час. Тривалість виконання даного виду покарання не може перевищувати двох годин на день.

Запобіжний захід відносно ОСОБА_2 не обирався.

Речові докази по справі, а саме: светр коричневого кольору, маркування 7081/452/717, L, штани коричневого кольору, маркування 5093/667/700, розміру 34, футболку чорного кольору маркування 2344/463/810, розміром S, які передано під зберігальну розписку директору магазина ОСОБА_6 необхідно вважати повернутими власнику ТОВ «БЕРШКА УКРАЇНА»; DVD-R диск, на якому зберігаються відеофайли, який приєднаний до матеріалів кримінального провадження необхідно залишити зберігати у матеріалах кримінального провадження.

Цивільний позов у кримінальному провадженні не заявлений. Процесуальних витрат по справі немає.

Керуючись ст.ст.368, 370, 374, 376, 381, 382, 394, 395, 484, 485 КПК України, ст.ст.56, 98, 100, 103, 185 КК України, суд, -

УХВАЛИВ:

ОСОБА_2 визнати винуватою у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.15, ч.1 ст.185 КК України та призначити їй покарання у виді 80 (вісімдесяти) годин громадських робіт.

Речові докази по справі, а саме: светр коричневого кольору, маркування 7081/452/717, L, штани коричневого кольору, маркування 5093/667/700, розміру 34, футболку чорного кольору маркування 2344/463/810, розміром S, які передано під зберігальну розписку директору магазина ОСОБА_6 вважати повернутими власнику ТОВ «БЕРШКА УКРАЇНА»; DVD-R диск, на якому зберігаються відеофайли, який приєднаний до матеріалів кримінального провадження залишити зберігати у матеріалах кримінального провадження.

Вирок за результатами розгляду обвинувального акта щодо вчинення кримінального проступку може бути оскаржений в апеляційному порядку з урахуванням особливостей, передбачених статтею 394 цього Кодексу.

Вирок суду першої інстанції, ухвалений за результатами спрощеного провадження в порядку, передбаченому статтями 381 та 382 цього Кодексу, не може бути оскаржений в апеляційному порядку з підстав розгляду провадження за відсутності учасників судового провадження, недослідження доказів у судовому засіданні або з метою оспорити встановлені досудовим розслідуванням обставини.

Апеляційна скарга може бути подана на вирок протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо вирок було ухвалено без виклику особи, яка його оскаржує, в порядку спрощеного провадження, то строк апеляційного оскарження для такої особи обчислюється з дня отримання нею копії судового рішення.

Вирок, якщо інше не передбачено цим Кодексом, набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після прийняття рішення судом апеляційної інстанції.

Копія вироку за результатами розгляду обвинувального акта щодо вчинення кримінального проступку не пізніше дня, наступного за днем його ухвалення, надсилається учасникам судового провадження.

Суддя ОСОБА_1