Справа № 694/1497/20
провадження №1-кп/694/57/21
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАІНИ
30.11.2021 року м. Звенигородка
Звенигородський районний суд Черкаської області в складі:
головуючої - судді ОСОБА_1 ,
за участю секретаря судового засідання - ОСОБА_2 ,
прокурорів ОСОБА_3 , ОСОБА_4
ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м.Ватутіне Черкаської області, зареєстрованого та проживаючого АДРЕСА_1 , українця, громадянина України, раніше несудимого,
у вчиненні кримінальних правопорушень передбачених ч. 2 ст. 185, ч. 1 ст. 125 КК України,
обвинуваченого ОСОБА_5 ,
в с т а н о в и в:
ОСОБА_5 17 липня 2020 року, близько 17.20 години, перебуваючи у приміщенні будинку АДРЕСА_2 , умисно, усвідомлюючи суспільну небезпечність свого діяння, з корисливих мотивів та з метою особистого збагачення, звідки таємно викрав належні ОСОБА_6 грошові кошти в сумі 1200 гри. Після чого з викраденим майном місце вчинення злочину залишив, чим заподіяв ОСОБА_6 матеріальних збитків па зазначену суму.
Він же, 07.01.2021 близько 21.00, перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння на території подвір`я будинковолодіння, яке розміщене за адресою АДРЕСА_2 на грунті раптово виниклих неприязних відносин із ОСОБА_7 , маючи умисел на спричинення йому тілесних ушкоджень, умисно наніс один удар відломком скла по лівій частині грудної клітини ОСОБА_7 , внаслідок чого останній згідно висновку експерта № 05-9-01/26 від 18.01.2021 отримав тілесні ушкодження у вигляді садна на лівій боковій поверхні грудної клітки, які відносяться до категорії легких тілесних ушкоджень.
Допитаний в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_5 вину визнав в повному обсязі, визнав всі фактичні обставини, які йому пред`явлено в обвинуваченні та пояснив, що він за вказаних в обвинувальному акті обставинах вчинив вищеописані кримінальні правопорушення. Вказав, що на даний час з потерпілими примирився, у вчиненому щиро розкаюється.
Потерпілі ОСОБА_6 та ОСОБА_7 , які були належним чином повідомлені про місце, час та дату розгляду кримінального провадження за обвинуваченням ОСОБА_5 , в судове засідання не з`явилися. Надали через канцелярію суду заяви про розгляд справи за їх відсутності. При призначенні покарання покладається на розсуд суду.
Показання ОСОБА_5 відповідають фактичним обставинам обвинувачення і учасниками процесу не оспорюються.
Відповідно до ч. 3 ст. 349 КПК України суд, за згодою всіх учасників судового розгляду, визнав недоцільним дослідження доказів стосовно тих фактичних обставин справи, які ніким не оспорюються. При цьому судом з`ясовано, чи правильно учасники судового розгляду розуміють зміст цих обставин, чи добровільною та істинною є їх позиція, а також їм роз`яснено, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оспорювати ці фактичні обставини в апеляційному порядку.
В зв`язку з викладеним суд обмежив дослідження фактичних обставин справи допитом обвинуваченого та дослідженням тих матеріалів кримінального провадження, що характеризують особу обвинуваченого.
Вина обвинуваченого ОСОБА_5 підтверджується як його показаннями, даними ним в судовому засіданні, так і тими доказами які були зібрані органами досудового розслідування і які він визнав в судовому засіданні відповідно до ч. 3 ст. 349 КПК України, а кваліфікація його дій за фактом подій від 07.01.2021 є вірною, а саме: умисне легке тілесне ушкодження.
Дії ОСОБА_5 за фактом подій від 17 липня 2020 року органом досудового розслідування кваліфіковані за ч. 2 ст. 185 КК України як таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинене повторно.
Зазначена органом досудового розслідування кваліфікація дій обвинуваченого ОСОБА_5 за
фактом подій від 17 липня 2020 року за ч. 2 ст. 185 КК України є невірною на думку суду з огляду на наступне.
Нормативне визначення терміну повторності закріплене в ч. 1 ст. 32 КК України згідно якої під повторністю кримінальних правопорушень визнається вчинення двох або більше кримінальних правопорушень, передбачених тією самою статтею або частиною статті Особливої частини цього Кодексу.
Положеннями ч. 4 ст. 32 КК України встановлено, що повторність відсутня, якщо за раніше вчинене кримінальне правопорушення особу було звільнено від кримінальної відповідальності на підставах, установлених законом, або якщо судимість за це кримінальне правопорушення було погашено або знято, а також після відбуття покарання за вчинення кримінального проступку.
В силу вимог ч. 1 ст. 89 КК України особи, засуджені відповідно достатті 75КК України, якщо протягом іспитового строку вони не вчинять нового кримінального правопорушення і якщо протягом зазначеного строку рішення про звільнення від відбування покарання з випробуванням не буде скасоване з інших підстав, передбачених законом.
Виходячи з вимог статей 88, 89 КК України, припинення судимості анулює всі кримінально-правові і загальноправові наслідки засудження та призначення покарання. Особа, судимість якої погашена або знята, вважається такою, що раніше кримінального правопорушення не вчиняла, і покарання не відбувала. Вона не повинна відчувати жодних негативних наслідків погашеної або знятої судимості. Врахування останньої при вирішенні будь-яких питань, суперечить самій суті інституту припинення судимості і є неприпустимим.
Таким чином, оскільки на час вчинення кримінального правопорушення від 17 липня 2020 року судимість за вироком Ватутінського міського суду Черкаської області від 29.11.2016р. за ч. 2 ст. 185 КК України є такою, що погашена в силу ч. 1 ст. 89 КК України , суд приходить до висновку про відсутність в діях ОСОБА_5 за фактом подій 17.07.2020 року такої кваліфікуючої ознаки як «повторність».
За положеннями до ч. 3 ст.337 КПК України з метою ухвалення справедливого судового рішення та захисту прав людини і її основоположних свобод суд має право вийти за межі висунутого обвинувачення, зазначеного в обвинувальному акті, лише в частині зміни правової кваліфікації кримінального провадження, якщо це покращує становище особи, стосовно якої здійснюється кримінальне провадження, у зв`язку з чим дії обвинуваченого ОСОБА_5 , які стороною обвинувачення кваліфіковані за ч. 2 ст. 185 КК України, суд вважає за необхідне перекваліфікувати на ч. 1 ст. 185 КК України, тобто як таємне викрадення чужого майна (крадіжка).
Обставиною, яка пом`якшує покарання обвинуваченого ОСОБА_5 відповідно ст. 66 КК України, є щире каяття.
Обставин, які обтяжують покарання обвинуваченого ОСОБА_5 відповідно ст. 67 КК України за епізодом від 17.07.2020 судом не встановлено, за епізодом від 07.01.2021 вчинення кримінального правопорушення у стані алкогольного сп`яніння.
Стосовно наявності такої заявленої стороною обвинувачення обтяжуючої обставини вчинення кримінального правопорушення за подіями від 17.07.2020 як рецидив суд зазначає наступне.
Законодавче визначення поняття рецидиву кримінальних правопорушень наведене в статті 34 КК України згідно якої рецидивом кримінальних правопорушень визнається вчинення нового умисного кримінального правопорушення особою, яка має судимість за умисне кримінальне правопорушення.
Оскільки ОСОБА_5 в силу статті 89 КК України є раніше не судимим суд приходить до висновку, що вказана обтяжуюча обставина не знайшла свого підтвердження у суді, а відтак правові підстави для її врахування при призначенні покарання відсутні.
На підставі викладеного суд, реалізовуючи принципи справедливості та індивідуалізації покарання, приймаючи до уваги, що призначене покарання повинно бути не тільки карою, але і переслідувати цілі загальної та спеціальної превенції, , що покарання повинно бути відповідним скоєному і сприяти виправленню обвинуваченого та запобіганню вчинення ним нових кримінальних правопорушень у зв`язку з чим суд, приходить до висновку про те, що обвинуваченому ОСОБА_5 повинно бути призначене покарання в межах санкції статей, а саме: за ч. 1 ст. 185 КК України у виді обмеження волі, за ч. 1 ст. 125 КК України у виді громадських робіт, визначивши за сукупністю кримінальних правопорушень остаточне покарання шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, відповідно до ч. 1 ст. 70 КК України, оскільки саме таке покарання, на думку суду, є справедливим, а також необхідним і достатнім для виправлення обвинуваченого та попередження
вчинення ним та іншими особами нового кримінального правопорушення.
Водночас, беручи до уваги тяжкість кримінальних правопорушень, обставини їх здійснення, враховуючи щире каяття обвинуваченого, наявність пом`якшуючих та обтяжуючих обставин, суд вважає за можливе на підставі ст.75 КК України звільнити обвинуваченого ОСОБА_5 від відбування покарання з випробуванням, якщо він протягом визначеного судом іспитового строку не вчинить нового кримінального правопорушення і виконає покладені на нього відповідно до ст.76 КК України обов`язки.
Визначене обвинуваченому покарання на переконання суду відповідатиме меті покарання, гуманності, справедливості і не потягне за собою порушення засад виваженості, що включає наявність розумного балансу між захищуваними інтересами суспільства та правами осіб, які притягуються до кримінальної відповідальності.
При цьому суд виходив також і з положень ч. 2 ст. 50 КК України, якими визначено, що покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів, як засудженими, так і іншими особами. На переконання суду, покарання з яким визначився суд, буде необхідним і достатнім для виправлення обвинуваченого і попередження вчинення ним нових злочинів.
Витрати на залучення експертів, при проведенні під час досудового розслідування експертизи відсутні.
Цивільний позов у справі не заявлявся. Запобіжний захід не обирався.
Речові докази по справі відсутні.
Керуючись ст. ст. 349, 368, 370, 374 КПК України, суд, -
Визнати ОСОБА_5 винним у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 185 КК України та ч. 1 ст. 125 КК України та призначити покарання:
-за ч. 1 ст. 185 КК України у виді обмеження волі на строк 1 (один) рік;
-за ч. 1 ст. 125 КК України у вигляді восьмидесяти годин громадських робіт.
На підставі ч. 1 ст. 70 КК України шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим остаточно призначити ОСОБА_5 покарання у вигляді обмеження волі на строк 1 рік.
На підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_5 від відбування основного покарання з випробуванням, визначивши іспитовий строк тривалістю 1 (один) рік.
Відповідно до ст. 76 КК України покласти на ОСОБА_5 такі обов`язки:
1) періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації;
2) повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.
3) виконувати заходи, передбачені пробаційною програмою.
Цивільний позов у справі не заявлявся.
Речові докази у кримінальному провадженні відсутні.
Витрати на залучення експертів, при проведенні під час досудового розслідування експертизи відсутні.
На вирок може бути подана апеляційна скарга до Черкаського апеляційного суду через Звенигородський районний суд Черкаської області протягом 30 днів - учасниками процесу з дня його проголошення.
Вирок суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок суду, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку. Обвинуваченому та прокурору копія вироку вручається негайно після його проголошення. Учаснику судового провадження, який не був присутнім в судовому засіданні, копія судового рішення надсилається не пізніше наступного дня після ухвалення.

Суддя ОСОБА_1