Справа № 202/4298/14-к
Провадження № 1-кс/206/430/21
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05.10.2021Суддя Самарського районного суду м. Дніпропетровська ОСОБА_1 , розглянувши в місті Дніпрі заяву обвинуваченого ОСОБА_2 про відвід судді Самарського районного суду м. Дніпропетровська ОСОБА_3 у кримінальному провадженню внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000148 за обвинуваченням ОСОБА_2 , ОСОБА_4 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 301 КК України та ОСОБА_5 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 358, ч. 3 ст. 301 КК України

ВСТАНОВИВ:
В провадженні Самарського районного суду м. Дніпропетровська перебуває кримінальне провадження за обвинуваченням ОСОБА_2 , ОСОБА_4 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 301 КК України та ОСОБА_5 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 358, ч. 3 ст. 301 КК України
30.09.2021 року ОСОБА_6 подав до канцелярії суду письмову заяву про відвід судді ОСОБА_3 . Заява обґрунтувана тим, що суддя ОСОБА_3 після передачі справи від судді ОСОБА_7 прийняв до розгляду обвинувальний акт, що втратив свою юридичну силу, який підписаний прокурором, що не входить в групу прокурорів по даному кримінальному провадженню. Заявник вказує, що прокурором було оголошено змінений обвинувальний акт, а не попередній, в судовому засіданні 1 червня 2021 року, а вручено його йому 22 червня 2021 року. Вважає, що головуючий по справі зайняв сторону обвинувачення та відмовляється виконувати вимоги КПК України, незаконно відмовив у задоволенні клопотання від 30.09.2021 року, що є доказом упередженості судді, зацікавленості та необ`єктивності в ході судового розгляду справи.
В судове засідання заявник та інші учасники кримінального провадження з невідомих суду причин не з`явились, про час та місце слухання повідомлялись належним чином.
Суд, вивчивши доводи заявника, викладені в заяві про відвід судді, проаналізувавши норми КПК України, дійшов таких висновків.
Відповідно до частин 1, 2 ст. 80 КПК України, відвід судді може бути заявлений на підставах, передбачених статтями 75, 76 КПК України.
Відповідно до ч. 4 ст. 80 КПК України, заяви про відвід під час досудового розслідування подаються одразу після встановлення підстав для такого відводу. Заяви про відвід під час судового провадження подаються до початку судового розгляду. Подання заяви про відвід після початку судового розгляду допускається лише у випадках, якщо підстава для відводу стала відома після початку судового розгляду.
Згідно з ч. 1 ст. 81 КПК України, у разі заявлення відводу слідчому судді або судді, який здійснює судове провадження одноособово, його розглядає інший суддя цього ж суду, визначений у порядку, встановленому частиною третьою статті 35 цього Кодексу.
Згідно з ч. 5 ст. 80 КПК України, відвід повинен бути вмотивованим.
Статтею 75 КПК України передбачений вичерпний перелік обставин, що виключають участь слідчого судді у кримінальному провадженні: 1) якщо він є заявником, потерпілим, цивільним позивачем, цивільним відповідачем, близьким родичем чи членом сім`ї слідчого, прокурора, підозрюваного, обвинуваченого, заявника, потерпілого ,цивільного позивача, цивільного відповідача; 2) якщо він брав участь у цьому провадженні як свідок, експерт, спеціаліст, представник персоналу органу пробації, перекладач, слідчий, прокурор, захисник або представник; 3) якщо він особисто, його близькі родичі чи члени його сім`ї заінтересовані в результатах провадження; 4) за наявності інших обставин, які викликають сумнів у його неупередженості; 5) у випадку порушення встановленого ч.3 ст.35 КПК України визначення слідчого судді, судді для розгляду справи.
Відповідно до ст. 9 Конституції України, чинні міжнародні договори, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, є частиною національного законодавства України.
Відповідно до ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.
Положеннями ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод передбачається, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.
У справі «Де Куббер проти Бельгії» (De Cubber v. Belgium), заява № 9186/80, рішення від 26.10.1984 року, Європейський суд з прав людини зазначив, що «навіть видимість може бути важливою» … «правосуддя повинне не тільки чинитися, повинно бути також видно, що воно чиниться» (п. 26). Тому будь-який суддя, щодо якого є обґрунтовані підстави побоюватися браку безсторонності, має бути відведений.
У справі «Пуллар проти Сполученого Королівства» Європейський суд з прав людини вказує на те, що у кожній окремій справі слід визначити, чи мають стосунки, що розглядаються, таку природу та ступінь, що свідчать про те, що суд не є безстороннім.
Також Європейський суд у своїх рішеннях у справах «Мироненко і Мартенко проти України» (рішення від 10 грудня 2009 року), «Білуха проти України» (рішення від 09 листопада 2006 року), «Рудніченко проти України» (рішення від 11 липня 2013 року) вказав на те, що наявність безсторонності має визначатися, для цілей п. 1 ст. 6 Конвенції, за допомогою суб`єктивного та об`єктивного критеріїв.
За суб`єктивним критерієм оцінюється особисте переконання та поведінка конкретного судді, тобто чи виявляв суддя упередженість або безсторонність у цій справі. Відповідно до об`єктивного критерію визначається, серед інших аспектів, чи забезпечував суд як такий та його склад відсутність будь-яких сумнівів у його безсторонності.
Згідно зі ст. 15 Кодексу суддівської етики, неупереджений розгляд справ є основним обов`язком судді.
Відповідно до п. 1.1 Бангалорських принципів поведінки судді, суддя повинен здійснювати свою судову функцію незалежно, виходячи виключно з оцінки фактів, відповідно до свідомого розуміння права, незалежно від будь-якого стороннього впливу, спонукань, тисків, погроз або втручання, прямого чи опосередкованого, здійснюваного з будь-якої сторони та маючого на меті будь-які цілі.
Водночас слід враховувати те, що особа, яка подала заяву про відвід судді, повинна довести на підставі доказів факт упередженості судді у розгляді справи, адже відвід повинен бути вмотивований, з наведенням відповідних аргументів, доказів, які підтверджують наявність підстав для відводу.
Згідно з роз`ясненнями Постанови Пленуму Верховного Суду України № 8 від 13 червня 2007 року «Про незалежність судової влади», процесуальні дії судді, законність і обґрунтованість рішень суду можуть бути предметом розгляду лише в апеляційному та касаційному порядку, визначеному процесуальним законом (п.10). Відповідно, незгода сторони з винесеним суддею судовим рішенням, а так само прийняття суддею процесуальних рішень, розгляд суддею клопотань сторін по справі, не може бути підставою для відводу судді, а має наслідком право сторони на апеляційне та касаційне оскарження судового рішення.
Як встановлено судом, ОСОБА_2 ,. дійсно звертався до головуючого по справі із клопотанням, в якому просив припинити систематично порушувати його законні права та права інших обвинувачених, що передбачені кримінально-процесуальним законодавством України, Конституцією України; дотримуватися в ході судового розгляду кримінального провадження усіх вимог встановлених КПК України та КК України; забезпечити йому отримання копії нового обвинувального акту, оголошеного на початку судового розгляду 01 червня 2021 року в Самарському районному суді м. Дніпропетровська прокурором ОСОБА_8 , який має бути власноручно складений та підписаний останнім, погоджений діючим керівником органу прокуратури; після отримання ним копії нового обвинувального акту відкласти розгляд справи для надання змоги підготуватися до захисту проти нового обвинувачення; в разі відмови прокурора в наданні копії нового обвинувального акту повернути йому оголошений ним 01 червня 2021 року обвинувальний акт, адже в описовій частині даного обвинувального акта вказано, що інкриміноване кримінальне правопорушення скоєне якимось ОСОБА_9 , обвинувальний акт складений та підписаний особою, яка не входить до групи прокурорів в даному кримінальному провадженні, затверджений особою, яка не є прокурором.
30 вересня 2021 року суддею ОСОБА_3 вирішено дане клопотання шляхом винесення ухвали із наведенням мотивів та нормативно правового регулювання даного питання.
Аналіз викладеного вище, дозволяє суду дійти висновку, що заявлений ОСОБА_2 відвід судді не містить належних та підтверджених даних, які б свідчили про наявність обґрунтованих підстав для відводу судді, що передбачені нормами КПК України. За таких обставин, суд приходить до висновку, що доводи заявника щодо наявності сумнівів в неупередженості головуючого не знайшли свого підтвердження в судовому засіданні, адже всі доводи заявника зводяться лише до незгоди з процесуальним рішенням головуючого, яке не підлягає оскарженню. В поданій заяві про відвід викладені думки і роздуми заявника стосовно трактування положень КПК України, а тому в задоволені клопотання про відвід судді ОСОБА_3 слід відмовити. Крім того, раніше, а саме: 08.06.2021 року та 01.09.2021 року ОСОБА_2 вже заявлялись відводи судді ОСОБА_3 з процесуальних питань, у задоволенні яких було відмовлено.
При цьому слід роз`яснити заявнику, що усі твердження та доводи, зазначені в клопотанні про відвід можуть бути включені до апеляційної скарги на рішення суду за наслідком розгляду справи головуючим, у разі незгоди з таким.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 75-81, 369-372, 376 КПК України, суд
ухвалив:

У задоволенні заяви обвинуваченого ОСОБА_2 про відвід судді Самарського районного суду м. Дніпропетровська ОСОБА_3 у кримінальному провадженню внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000148 за обвинуваченням ОСОБА_2 , ОСОБА_4 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 301 КК України та ОСОБА_5 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 358, ч. 3 ст. 301 КК України - відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя ОСОБА_1