ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 жовтня 2021 року м. Дніпро

Дніпровський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду кримінальних справ:
головуючого судді-доповідача ОСОБА_2 ,
суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
за участю секретаря
судового засідання ОСОБА_5 ,
прокурора ОСОБА_6 ,
обвинуваченого ОСОБА_7 ,
захисника ОСОБА_8 (в режимі відеоконференції)
розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали кримінального провадження № 00001279 за апеляційними скаргами захисника ОСОБА_8 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_7 , прокурора Павлоградської окружної прокуратури ОСОБА_9 на вирок Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 04 червня 2021 року щодо
ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с.Вознесенська Мелітопольського району Запорізької області, ромської національності, громадянина України, без освіти, неодруженого, не працюючого, в силу ст.89 КК України раніше не судимого, який проживає без реєстрації за адресою: АДРЕСА_1 ,
обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 115 КК України, -
В С Т А Н О В И В:
Обставини, встановлені рішенням суду першої інстанції, короткий зміст оскарженого рішення.
Вироком Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 04 червня 2021 року ОСОБА_7 визнано винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 115 КК України, та призначено покарання за ч. 1 ст. 115 КК України у виді позбавлення волі на строк 10 (десять) років.

Запобіжний захід ОСОБА_7 до набрання вироком законної сили залишено обраний тримання під вартою в Державній установі «Дніпровська установа виконання покарань (№4)».
Строк відбуття покарання ОСОБА_7 обчислювати з 07.10.2019 року.
Доля речових доказів вирішена у відповідності вимог процесуального закону.
Цим вироком дії обвинуваченого ОСОБА_7 судом кваліфіковано за ч. 1 ст. 115 КК України як вбивство, тобто умисне протиправне заподіяння смерті іншій людині.
За обставин, встановлених судом та викладених в мотивувальній частині вироку, 26.06.2019 року приблизно о 15.00 годині обвинувачений ОСОБА_7 , перебуваючи з раніше знайомим, потерпілим ОСОБА_10 та двоюрідним братом ОСОБА_11 на території лісового масиву, розташованого та території «Центральної районної лікарні» по вулиці Плеханова, 9 м.Павлограда Дніпропетровської області, спільно вживаючи спиртні напої, під час сварки з потерпілим ОСОБА_10 , на ґрунті раптово виниклих неприязних відносин, реалізуючи злочинний намір на умисне вбивство потерпілого, стоячи навпроти останнього, умисно завдав один удар кулаком правої руки в обличчя потерпілого ОСОБА_10 , від чого він втратив рівновагу та впав спиною на землю. Після чого обвинувачений ОСОБА_7 , продовжуючи свій злочинний намір, сів зверху на груди потерпілого ОСОБА_10 та почав наносити численні удари кулаками правої та лівої руки по обличчю та голові останнього. Далі, продовжуючи свій злочинний намір, обвинувачений ОСОБА_7 , піднявшись, встав біля потерпілого ОСОБА_10 та почав наносити численні удари правою та лівою ногою в життєво важливий орган потерпілого: шию та голову, в результаті чого спричинив потерпілому ОСОБА_10 тілесні ушкодження у вигляді:
- садна в лобній області зліва, обширного садна в області лівої щоки, на нижній щелепі зліва, на підборідді в центрі, садна в області лівої ключиці, садна на тильній поверхні лівої кисті, обширного синця навколо лівого ока, на лівій щоці, на нижній губі зліва, біля зовнішнього кута правого ока, обширного синця в середній третині бокової поверхні шиї зліва, синця в проекції щитоподібного хряща зліва, забійної рани спинки носа, садна на крилах носа з обох боків, які за своїм характером відносяться до легких тілесних ушкоджень,
- перелому кісток носа, які за своїм характером відносяться до легких тілесних ушкоджень, які спричинили короткочасний розлад здоров`я впродовж більше шести днів, але не більше як три тижні,
- крововиливу в м`які тканини голови в тім`яно-потиличній області зліва та лобно-тім`яній області справа, субарахноїдальних крововиливів в тім`яній області справа, скроневій долі лівої півкулі та в тім`яно-скроневій долях правої півкулі, крововиливів в м`які тканини шиї по передній, задній та боковим поверхням, більше зліва, в області лівого великого рогу під`язикової кістки, лівого верхнього рогу щитоподібного хряща, лівої пластини щитоподібного хряща та в області дуги перстнеподібного хряща праворуч та ліворуч, перелому під`язикової кістки, щитоподібного хряща лівого верхнього рога біля його основи та лівої пластини щитоподібного хряща, перснеподібного хряща спереду, праворуч та ліворуч від середньої лінії, які за своїм характером відносяться до тяжких тілесних ушкоджень за ознаками небезпечності для життя в момент спричинення.
Смерть потерпілого ОСОБА_10 настала на місці скоєння кримінального правопорушення внаслідок сумісної тупої травми голови, шиї, що супроводжувалась субарахноїдальним крововиливами, переломами кісток органокомплексу шиї з послідуючим розвитком травматичного шоку, та знаходиться в причинно-наслідковому зв`язку з діями обвинуваченого ОСОБА_7 .

Короткий зміст вимог апеляційної скарги і узагальнені доводи особи, яка її подала.
В апеляційній скарзі захисник обвинуваченого просить скасувати вирок суду першої інстанції та закрити кримінальне провадження щодо нього, у зв`язку з відсутністю в діянні складу кримінального правопорушення на підставі п. 2 ч. 1 ст. 284 КПК України.
В обґрунтування вимог апеляційної скарги захисник зазначає, що висновки суду не відповідають фактичним обставинам кримінального провадження.
Так захисник вказує, що поза увагою суду залишилось те, що ОСОБА_11 , покази якого і покладено в основу вироку, є зацікавленою особою, через ризик його можливого притягнення до кримінальної відповідальності за вбивство ОСОБА_10 , оскільки він теж був присутній в місці, де потерпілому були спричинені тілесні ушкодження. Крім того, мобільний телефон потерпілого ОСОБА_10 ввечері 26.06.2019 р. був закладений до ломбарду знайомим ОСОБА_11 , а надати пояснення щодо обставин закладання в ломбард мобільного телефону ОСОБА_10 . ОСОБА_11 відмовився.
Разом з тим, обвинувачений ОСОБА_7 зазначав про те, що саме ОСОБА_11 розпочав конфлікт з ОСОБА_10 , саме ОСОБА_11 вимагав у ОСОБА_10 надати йому банківську карку та пін-код до неї, а не отримавши їх почав спричиняти останньому тілесні ушкодження, від яких останній помер.
Також про непричетність ОСОБА_7 до інкримінованого йому злочину свідчить те, що ОСОБА_10 та обвинувачений ОСОБА_7 товаришували з дитинства, між ними були відсутні неприязні та конфліктні відносини як напередодні так і вдень 26.06.2019 р., що підтверджують потерпіла ОСОБА_12 , свідки ОСОБА_13 та ОСОБА_14 . Так, ОСОБА_13 та ОСОБА_14 повідомили, що з ранку 26.06.2019 р. разом вживали алкогольні напої, коли розходились по домівках, сварок та конфліктів не було, навпаки, були плани спільно виконувати роботу з ремонту паркану. В подальшому, зі слів свідка ОСОБА_13 , ОСОБА_10 , ОСОБА_7 та ОСОБА_11 розпивали спиртні напої на території Павлоградської ЦРЛ, і коли він підходив до них, сварок, конфліктів ОСОБА_7 та ОСОБА_10 не спостерігав.

Щодо наявності неприязних стосунків між ОСОБА_7 та ОСОБА_10 , які мали місце між ними з приводу виявлення останнім злочину, вчиненого ОСОБА_7 , то вказаним подіям приблизно десять років, і зі слів потерпілої ОСОБА_12 про них ніхто ніколи не згадував, вони не могли слугувати підставою для вбивства її сина обвинуваченим.
Також у ОСОБА_7 відсутні сліди, які б могли утворитись в результаті спричинення ОСОБА_10 тілесних ушкоджень, зокрема слідів крові па тілі, одязі, взутті, тілесних ушкоджень на руках характерних для спричинення тілесних ушкоджень (садна, набряки і т.д.).
На підтвердження того, що ОСОБА_7 не наносив ОСОБА_10 тілесних ушкоджень, стороною захисту, до матеріалів кримінального провадження долучено висновок спеціаліста КУ «Запорізьке обласне бюро СМЕ» ЗОР ОСОБА_15 №403/с від 01.07.2019 р. відповідно до якого, в ОСОБА_7 виявлені тілесні ушкодження у вигляді садна в лобовій ділянці ліворуч, в ділянці лівого передпліччя, дефект м`яких тканин в ділянці першого пальцю правої кисті. Вказані тілесні ушкодження утворились від дій тупого твердого предмета. Зі слів ОСОБА_7 , вказані тілесні ушкодження йому спричинив ОСОБА_11 , коли вони перебували вдома у ОСОБА_16 , та він намагався змусити останнього розповісти про обставини побиття ОСОБА_10 .
Крім того, під час судового розгляду потерпіла ОСОБА_12 - мати ОСОБА_10 , постійно стверджувала, що вона не вірить в те, що ОСОБА_7 причетний до загибелі її сина, а у скоєному вона винуватила ОСОБА_11 , як особу, яка через свою агресивність, безкарність, постійно вчиняє злочини за місцем їх мешканням.

В апеляційній скарзі прокурор просить вирок суду першої інстанції скасувати і ухвалити новий вирок, та призначити ОСОБА_7 покарання за ч. 1 ст. 115 КК України у виді 12 років позбавлення волі. В іншій частині вирок суду залишити без змін.
В обґрунтування вимог апеляційної скарги прокурор зазначає, що вирок суду підлягає скасуванню з підстав невідповідності призначеного судом покарання ступеню тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого.
Так, прокурор зазначає, що засудженим вчинено особливо тяжке кримінальне правопорушення у стані алкогольного сп`яніння, та з показань ОСОБА_7 , які він надав у судовому засіданні, вбачається, що останній вину не визнає. Навіть після дослідження судом низки доказів, а саме: показань свідків, показань судово-медичного експерта, які прямо вказують на причетність засудженого до вчиненого кримінального правопорушення, ОСОБА_7 свою вину не визнав. Під час допиту в залі судового засідання ОСОБА_7 стверджував, що смерть ОСОБА_10 , настала внаслідок спричинення ударів сторонньою людиною, що вказує на те, що засуджений ставиться до вчиненого кримінального правопорушення байдуже, чітко усвідомлює характер своїх протиправних дій та наслідки, які можуть настати для нього внаслідок скоєного кримінального правопорушення.

Разом з тим, засуджений реалізовував свій злочинний намір у присутності свідків, як вбачається з досліджених у суді матеріалів справи. Огли ОСОБА_17 спрямовував свої удари безпосередньо по життєво важливим органам померлого - шиї та голові, розуміючи, що локалізація нанесення ударів може стати причиною критичних наслідків.
Крім того, відсутні обставини які б могли покращити становище ОСОБА_7 : щире каяття у скоєному, добровільне відшкодування шкоди, вибачення перед потерпілою стороною під час судового провадження в суді першої інстанції.
Зазначені обставини у їх сукупності свідчать про підвищену соціальну небезпеку обвинуваченого для оточуючих.

Позиції учасників судового провадження.
В судовому засіданні обвинувачений та його захисник підтримали вимоги апеляційної скарги захисника, просили її задовольнити в повному обсязі, заперечували проти задоволення апеляційної скарги прокурора.
Прокурор заперечувала проти задоволення апеляційної скарги захисника, просила апеляційну скаргу прокурора задовольнити.

Мотиви апеляційного суду.
Заслухавши доповідь судді, перевіривши матеріали кримінального провадження та обговоривши наведені у апеляційних скаргах доводи, апеляційний суд дійшов до наступних висновків.
У відповідності до ст. 404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.
Відповідно до вимог ст. 370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим та вмотивованим, ухвалене з дотриманням вимог матеріального права кримінального провадження, передбачених цим Кодексом, на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до вимог ст. 94 цього Кодексу, з наведенням належних та достатніх мотивів і підстав його ухвалення.
Стаття 94 КПК України передбачає, що суд за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінює кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення.
Посилання в апеляційній скарзі захисника на те, що висновки суду не відповідають фактичним обставинам кримінального провадження є необґрунтованими.
Перевіркою матеріалів кримінального провадження з`ясовано, що судовий розгляд у ньому проведено з дотриманням вимог кримінального процесуального закону, таких порушень цього закону, котрі були б суттєвими і тягли за собою скасування вироку, у провадженні не допущено.
Так, як вбачається з вироку, вказаних вимог закону суд першої інстанції дотримався в повному обсязі, встановивши правильно фактичні обставини, вчиненого кримінального правопорушення, проаналізував, дослідив усі докази по справі та дійшов обґрунтованого висновку про доведеність вини ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 115 КК України.
Зокрема, такого висновку суд дійшов на підставі аналізу змісту показів свідків та потерпілої, даних протоколів огляду місця події, огляду трупа, проведення слідчого експерименту, протоколу пред`явлення особи для впізнання, висновку експерта, а також на підставі інших доказів, зміст яких детально відображено у вироку.
Так, вина обвинуваченого ОСОБА_7 підтверджується показами потерпілої ОСОБА_12 , яка в судовому засіданні повідомила, що її син ОСОБА_18 , раніше працював в міліції, а обвинувачений ОСОБА_19 неодноразово казав, що вб`є сина, оскільки ОСОБА_20 під час служби затримував обвинуваченого, і останній після цього відбував покарання в місцях позбавлення волі.
Допитаний в судовому засіданні свідок ОСОБА_13 суду повідомив, що 26.06.2019 року разом з ОСОБА_10 та ОСОБА_14 прийшли на роботу, проте роботи не було. Пізніше ОСОБА_10 запропонував піти до ОСОБА_21 та ОСОБА_22 . Отримавши цигарки, свідок пішов, а ОСОБА_10 залишився з ними, вони стали разом вживати спиртні напої. Ніяких сварок чи бійок в цей момент не було, на ОСОБА_10 ніяких тілесних ушкоджень не було. Приблизно о 17.00 годині приїхала поліція, в автомобілі вже перебував ОСОБА_14 , їх протримали у відділі до 23.00 години. Коли повернувся додому, в телефоні побачив одинадцять пропущених дзвінків від ОСОБА_23 , який до цього о 16.00-17.00 годині йому дзвонив та казав, що «він щось накоїв». Йому відомо, що обвинувачений до цього погрожував ОСОБА_10 , між ОСОБА_24 та потерпілим ніяких відносин не було, зокрема неприязних.
Свідок ОСОБА_11 під час першого допиту в суді повідомив, що обвинувачений доводиться йому двоюрідним братом, та вони разом з ним та потерпілим ОСОБА_10 вживали спиртні напої. Потім між обвинуваченим та потерпілим виник конфлікт з приводу металевих люків, які раніше обвинувачений викрадав, а потерпілий сповістив про це в міліцію, за що обвинувачений в подальшому відбував покарання в місцях позбавлення волі. Так, свідок зазначив, що ОСОБА_19 один раз вдарив в обличчя потерпілого, а свідок їх розборонив, та пішов від них, ОСОБА_10 був без ушкоджень, через 3-5 хвилин його наздогнав ОСОБА_19 .
Під час повторного допиту в присутності захисника свідок ОСОБА_11 повідомив, що між ним та ОСОБА_25 існують неприязні відносини. В день інкримінованих подій він взяв у потерпілого мобільний телефон, щоб зателефонувати, та пішов від потерпілого та обвинуваченого, в подальшому заклав цей телефон до ломбарду. Ніякої бійки між ОСОБА_10 та ОСОБА_25 не бачив. Коли він уходив, ОСОБА_10 ще був живий. Йому невідомо, що стало причиною смерті потерпілого. При цьому, він категорично заперечував про обставини вимагання грошей та банківської картки у потерпілого, застосування гранати та завдання ним тілесних ушкоджень потерпілому, про які повідомив обвинувачений під час допиту. В нього немає освіти, він не знає цифр, він не може користуватись банківською картою, не може пояснити, чому брат ОСОБА_19 вказує, що саме він вчинив вбивство ОСОБА_26 .
При цьому, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції в частині критичного ставлення до показів свідка ОСОБА_11 , отриманих в судовому засіданні щодо його необізнаності та відсутності під час завдання ударів обвинуваченим потерпілому, що розцінюється як спроба свідка ОСОБА_11 , який доводиться братом обвинуваченому ОСОБА_7 , захистити останнього від висунутого обвинувачення в особливо тяжкому злочині, допомогти уникнути покарання.
З показань свідка ОСОБА_27 вбачається, що він є батьком ОСОБА_22 , який влітку 2019 року прийшов додому в стані алкогольного сп`яніння та повідомив, що викрав телефон у потерпілого ОСОБА_26 , коли вони разом з ним та обвинуваченим вживали спиртні напої. Син вказав, що між ОСОБА_25 та ОСОБА_28 виник конфлікт, а саме: потерпілий колись працював в міліції та затримав за викрадення каналізаційних кришок ОСОБА_21 , якого в подальшому засудили за ці ж дії. ОСОБА_29 також розповів, що між потерпілим та обвинуваченим виникла бійка, в ході якої ОСОБА_19 завдав удару рукою та ногою потерпілому, а він їх розборонив. При цьому, ніяких ушкоджень на тілі у ОСОБА_30 він не побачив, на одязі також не бачив ніяких ушкоджень чи плям крові. Вранці одразу з сином ОСОБА_24 приїхали до відділу поліції, де син, який не вміє писати та читати, в його присутності розповів про конфлікт та бійку, яка відбулась між обвинуваченим та потерпілим.
Суд апеляційної інстанції не знаходить підстав сумніватися в достовірності показань свідків та потерпілої вони є логічними, послідовними, узгоджуються між собою, а також під час вивчення матеріалів кримінального провадження не виявлено даних, які б давали підстави вважати, що всі допитані судом свідки та потерпіла з будь-яких причин обмовили чи могли обмовити обвинуваченого ОСОБА_7 у інкримінованому кримінальному правопорушенні.
Крім того, винуватість обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 115 КК України, підтверджується й дослідженими письмовими доказами у провадженні, зокрема протоколом огляду трупа від 26.06.2019 року, відповідно до якого в лежачому положенні був виявлений труп чоловіка з тілесними ушкодженнями на голові та шиї.
Згідно з протоколом огляду від 27.06.2019 року, було оглянуто в приміщенні моргу тіло потерпілого ОСОБА_10 з ушкодженнями на голові та шиї, оглянуті особисті речі, зрізи нігтьових пластин, зрізи волосся вилучені під час огляду.
Відповідно до протоколу пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 27.06.2019 року, свідок ОСОБА_11 серед запропонованих для впізнання фотографій вказав на фотокартку, на якій зображений обвинувачений ОСОБА_7 , його брат.
Як вбачається з протоколу проведення слідчого експерименту від 27.06.2019 року, за участі свідка ОСОБА_11 в присутності його батька ОСОБА_27 та понятих на місці вчинення злочину було проведено слідчий експеримент, проведення якого було зафіксоване на відеокамеру. Переглянувши відеозапис слідчої дії, судом було встановлено, що в день інкримінованих подій свідок ОСОБА_11 зустрів обвинуваченого ОСОБА_21 та потерпілого ОСОБА_26 . Огли ОСОБА_31 запропонував разом вжити спиртні напої, та вживши частину спиртного, обвинувачений пригадав, що раніше ОСОБА_10 , працюючи в міліції, затримував його за крадіжку каналізаційних люків, після чого він відбував покарання. Далі обвинувачений піднявся та вдарив кулаком правої руки потерпілого в область щелепи зліва, свідок ОСОБА_11 їх розборонив та примирив, вони продовжили вживати спиртні напої та допили пляшку, сидячи на землі. Вони піднялися, та ОСОБА_19 кулаком правої руки вдарив в обличчя потерпілого в область щелепи зліва, від чого ОСОБА_10 впав на землю та знепритомнів. Обвинувачений присів зверху на потерпілого, та кулаками став наносити 7-8 ударів в обличчя потерпілого. Потім ОСОБА_19 піднявся та ногою декілька разів вдарив потерпілого в область обличчя та шиї зліва, обійшов тіло ОСОБА_10 та став наносити ще удари ногою по голові та шиї останнього. Від отриманих ударів потерпілий ОСОБА_10 став хрипіти, у нього розпочалась кровотеча, потерпілий лежав та не рухався. Він запитав у ОСОБА_21 , що він накоїв, розвернувся та направився до тітки. Обвинувачений наздогнав його по дорозі та передав йому мобільний телефон, сказав, що він може його закласти до ломбарду та за виручені кошти випити. В будинку у тітки він все розповів їй про обставини побиття, ОСОБА_19 схопився за тяпку, став кидатись на нього. Він в свою чергу ударив палицею по руці обвинуваченого та зачинився в будинку. Тітка викликала поліцію, а ОСОБА_19 втік. Він забрав телефон потерпілого та за допомогою знайомого заклав до ломбарду в той же день за 70 гривень. Повернувшись додому, все розповів батькові. Наступного дня з`явився до поліції, де повідомив про обставини злочину. Покази надав добровільно, без примусу та погроз, повідомивши про механізм спричинення обвинуваченим ОСОБА_7 ударів по голові та шиї потерпілого ОСОБА_10 .
Згідно з висновоку експерта №399 від 26.07.2019 року та акту судово-медичного дослідження №399 від 26.07.2019 року, під час судово-медичної експертизи трупу ОСОБА_10 було встановлено, що синці та садна на обличчі, проекції лівої ключиці та тильної поверхні лівої кисті за своїм характером відносяться до легких тілесних ушкоджень. Відкритий перелом кісток носа за своїм характером відносяться до легких тілесних ушкоджень, які спричинили короткочасний розлад здоров`я впродовж більше шести днів, але не більше як три тижні. Ушкодження у вигляді сумісної травми голови та шиї, що супроводжувались субарахноїдальним крововиливами та ушкодженням органокомплексу шиї за своїм характером відносяться до тяжких тілесних ушкоджень за ознаками небезпечності для життя в момент спричинення.
Ушкодження у вигляді синців обличчя утворились від багаторазової дії тупих твердих предметів, що діяли по ударному механізму. Садна на обличчі, тулубі та лівій кінцівці утворились від дотичної дії тупих твердих предметів.
Смерть ОСОБА_10 настала внаслідок сумісної тупої травми голови, шиї, що супроводжувалась субарахноїдальним крововиливами, переломами кісток органокомплексу шиї (під`язикової кістки, щитоподібного хряща лівого верхнього рога біля його основи та лівої пластини щитоподібного хряща, перснеподібного хряща спереду, праворуч та ліворуч від серединної лінії) з послідуючим розвитком травматичного шоку, що й зумовило безпосередню причину смерті.
Враховуючи характер тілесних ушкоджень, їх анатомічне розташування, вони могли утворитись внаслідок не менш ніж п`яти травматичних дій в область обличчя та не менш двох механічних дій в область лівої та передньої поверхні шиї. Враховуючи характер тілесних ушкоджень, їх локалізацію, кількість, механізм утворення, малоймовірно, що вони могли утворитися при падінні з висоти власного зросту.
Таким чином, що стосується зазначених судом доказів у їх сукупності, колегія суддів не сумнівається у їх належності та допустимості, вважає їх достатніми і приходить до висновку, що вину ОСОБА_7 в інкримінованому йому кримінальному правопорушенні доведено поза розумним сумнівом.
Висновок суду про доведеність вини ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 115 КК України, відповідає доказам, які були предметом дослідження в судовому засіданні, та які суд поклав в основу обвинувального вироку, за вказаних у вироку обставин та кваліфікація його дій ґрунтується на досліджених в судовому засіданні та правильно оцінених судом доказах, відповідають фактичним обставинам справи та підтверджені розглянутими в судовому засіданні та викладеними у вироку доказами.
Що ж стосується наведених в апеляційній скарзі захисника обвинуваченого доводів про те, що ОСОБА_11 , покази якого і покладено в основу вироку, є зацікавленою особою, через ризик його можливого притягнення до кримінальної відповідальності за вбивство ОСОБА_10 , оскільки він теж був присутній в місці, де потерпілому були спричинені тілесні ушкодження, спростовується протоколом проведення слідчого експерименту за участю свідка ОСОБА_11 , в якому останній показав саме механізм спричинення тілесних ушкоджень обвинуваченим потерпілому, вказавши кількість ударів руками та ногами в ділянки тіла потерпілого, де в подальшому експертом були виявлені тяжкі тілесні ушкодження. Виявлені тілесні ушкодження у потерпілого ОСОБА_10 згідно висновку експерта судово-медичної експертизи утворились по ударному механізму прижиттєво за короткий проміжок часу, при цьому могли утворитись внаслідок не менш ніж п`яти травматичних дій в область обличчя та не менш двох механічних дій в область лівої та передньої поверхні шиї, тобто за тих обставин, на які вказав свідок ОСОБА_11 під час експерименту.
Посилання захисника на те, що ОСОБА_10 та обвинувачений ОСОБА_7 товаришували з дитинства, між ними були відсутні неприязні та конфліктні відносини як напередодні так і вдень 26.06.2019 р., що на думку сторони захисту, підтверджують потерпіла ОСОБА_12 , свідки ОСОБА_13 та ОСОБА_14 , спростовуються показами свідка ОСОБА_11 , який вказав на мотив дій обвинуваченого під час інкримінованих подій, а саме: наявність неприязних стосунків у зв`язку з засудженням обвинуваченого за крадіжку каналізаційних люків та причетності до затримання потерпілого ОСОБА_10 .
Крім того, допитаний в судовому засіданні свідок ОСОБА_13 , який останнім живим бачив потерпілого ОСОБА_10 в компанії обвинуваченого та свідка ОСОБА_11 , підтвердив наявність погроз з боку обвинуваченого на адресу потерпілого та відсутності будь-яких конфліктів між свідком ОСОБА_11 та ОСОБА_10 , та потерпіла ОСОБА_12 також підтвердила, що обвинувачений неодноразово погрожував її синові ОСОБА_10 спричиненням смерті, що спростовує доводи апеляційної скарги захисника в цій частині.
Доводи апеляційної скарги про те, що висновок спеціаліста від 01.07.2019 року про наявність у обвинуваченого ОСОБА_7 легких тілесних ушкоджень на голові та в ділянці лівого передпліччя та покази обвинуваченого ОСОБА_7 свідчать про те, що вказані тілесні ушкодження йому спричинив ОСОБА_11 , коли вони перебували вдома у ОСОБА_16 , та він намагався змусити останнього розповісти про обставини побиття ОСОБА_10 , не заслуговують на увагу, оскільки жодним чином не спростовують інкримінованих обвинуваченому подій, до того ж давність утворення виявлених тілесних ушкоджень за висновком можливе 27.06.2019 року, тобто на наступний день після смерті потерпілого ОСОБА_10 .
Версія сторони захисту про те, що у ОСОБА_7 відсутні сліди, які б могли утворитись в результаті спричинення ОСОБА_10 тілесних ушкоджень, колегія суддів оцінює критично, оскільки вона спростовується вищенаведеною сукупністю доказів, а саме: показами потерпілої, свідків, та з іншими доказами - зокрема, дослідженими судом протоколами слідчих дій, документами та висновками експертів, які повністю підтверджують вину обвинуваченого ОСОБА_7 у вчиненні інкримінованого кримінального правопорушення.
Отже, доводи апеляційної скарги захисника обвинуваченого, не ґрунтуються на матеріалах кримінального провадження.
Стосовно доводів апеляційної скарги прокурора щодо невідповідності призначеного обвинуваченому покарання ступеню тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого через м`якість, колегія суддів, вважає необґрунтованими, і такими, що не заслуговують на увагу.
Відповідно до вимог ст. 50 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень як засудженими, так і іншими особами.
Згідно з вимогами ст. 65 КК України особі, яка вчинила кримінальне правопорушення, має бути призначене покарання, необхідне і достатнє для її виправлення та попередження нових кримінальних правопорушень, з урахуванням ступеня тяжкості вчинених кримінальних правопорушень, особи винного та обставин, що пом`якшують і обтяжують покарання.
Як вбачається з вироку, при призначенні покарання ОСОБА_7 суд першої інстанції врахував всі обставини по справі, характер та ступінь тяжкості вчиненого злочину, який відповідно до ст. 12 КК України, відноситься до категорії особливо тяжких злочинів, ступінь негативних та непоправимих наслідків у вигляді смерті потерпілого, дані про особу обвинуваченого, який в силу ст.89 КК України раніше не судимий, не працює, за місцем проживання в м.Павлограді характеризується посередньо, за місцем проживання в м.Мелітополь характеризується позитивно, має на утриманні неповнолітню дитину, на обліку в психіатричному та наркологічному диспансерах не перебуває, а також відсутність будь-якого каяття у вчиненому, обставину, відповідно до вимог ст. 67 КК України, що обтяжує покарання обвинуваченого, а саме: вчинення кримінального правопорушення особою, що перебуває у стані алкогольного сп`яніння, відсутність обставин, що пом`якшують покарання обвинуваченого.
Суд апеляційної інстанції погоджується з встановленими судом обставинами, які впливають на вид і розмір покарання, й вважає, що призначене ОСОБА_7 покарання в межах санкції ч. 1 ст. 115 КК України у виді позбавлення волі повністю відповідає ступеню тяжкості вчиненого ним кримінального правопорушення, його конкретним обставинам та наслідкам, особі обвинуваченого, та саме таке покарання є необхідним і достатнім для виправлення обвинуваченого та запобіганню скоєнню нових кримінальних правопорушень.
Отже, на переконання колегії суддів, призначене ОСОБА_7 покарання за своїм видом і розміром слід вважати справедливим, та підстави для скасування вироку в частині призначеного покарання через м"якість, про що йдеться в апеляційній скарзі прокурора у суду відсутні.
З урахуванням вищевикладеного, суд апеляційної інстанції не вбачає підстав для задоволення апеляційної скарги прокурора в частині призначення обвинуваченому більш суворого покарання з огляду на її необґрунтованість та безпідставність, оскільки покарання ОСОБА_7 призначено з дотриманням вимог кримінального закону, на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до вимог закону, з наведенням належних і достатніх мотивів та підстав.
Істотних порушень вимог кримінального процесуального закону, які були б безумовною підставою для скасування судового рішення, не встановлено.
Враховуючи вищевикладене, колегія суддів вважає за необхідне апеляційні скарги захисника обвинуваченого та прокурора залишити без задоволення, а вирок суду без змін.
Керуючись ст.ст. 405, 407, 419 КПК України, апеляційний суд,-
П О С Т А Н О В И В:
Апеляційні скарги захисника ОСОБА_8 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_7 , прокурора Павлоградської окружної прокуратури ОСОБА_9 - залишити без задоволення.
Вирок Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 04 червня 2021 року щодо ОСОБА_7 , обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 115 КК України залишити без змін.
Ухвала суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена у касаційному порядку до Касаційного кримінального суду Верховного Суду протягом трьох місяців з дня її проголошення безпосередньо до суду касаційної інстанції, а обвинуваченим, який тримається під вартою, в той самий строк, з моменту вручення йому копії судового рішення.
Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4