Справа № 161/7808/20 Провадження №11-кп/802/64/21 Головуючий у 1 інстанції: ОСОБА_1
Категорія:ч. 1 ст. 309 КК України Доповідач: ОСОБА_2
ВОЛИНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

12 жовтня 2021 року місто Луцьк

Волинський апеляційний суд в складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

з участю секретаря ОСОБА_5 ,

прокурора ОСОБА_6 ,

захисника ОСОБА_7 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали кримінального провадження за апеляційною скаргою обвинуваченого ОСОБА_8 на вирок Луцького міськрайонного суду Волинської області від 22 червня 2020 року щодо останнього, яким -

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець м.Ковель, Волинської області, проживає за адресою: АДРЕСА_1 , громадянин України, з повною середньою освітою, не працює, не одружений, раніше судимий: 10.10.2019 вироком Луцького міськрайонного суду Волинської області за ч. 2 ст. 15, ч. 1 ст. 185 КК України до покарання у виді штрафу в розмірі 50 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 850 гривень, -
визнаний винуватим у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 309 КК України та йому призначено покарання у виді позбавлення волі на строк 1 рік.
На підставі ст. 75 КК України ОСОБА_8 звільнено від відбування основного покарання, якщо він протягом 1 року іспитового строку не вчинить нового злочину і виконає покладені на нього відповідно до ч. 1 ст. 76 КК України обов`язки:
- періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації;
- повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання;
- не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.
Вироком вирішено питання про долю речових доказів та процесуальних витрат.
Скасовано арешт, накладений ухвалою слідчого судді Луцького міськрайонного суду Волинської області від 21 квітня 2020року.

В С Т А Н О В И В

Згідно з вироком суду ОСОБА_8 визнано винуватим та засуджено за те, що він, керуючись прямим умислом та усвідомлюючи протиправний характер своїх дій, з метою незаконного придбання, виготовлення та зберігання наркотичних засобів без мети збуту, у порушення ст. 7 Закону України «Про наркотичні засоби, психотропні речовини і прекурсори», приблизно в жовтні 2019 року (точних дати та часу досудовим розслідуванням не встановлено), перебуваючи на земельній ділянці неподалік відстійників, що знаходяться в м. Луцьку на вул. Львівській, виявив рослину коноплі, яку незаконно придбав, від`єднавши верхні частини рослини від стебла та зберігаючи при собі в предметах одягу переніс їх в квартиру за місцем проживання на АДРЕСА_1 , де їх висушив, подрібнив, тим самим виготовив особливо небезпечний наркотичний засіб, обіг якого заборонено канабіс, помістив його в поліетиленовий пакет та незаконно зберігав за місцем проживання для власного вживання, без мети збуту.
В подальшому, ОСОБА_9 12.04.2020 поліетиленовий пакет із особливо небезпечним наркотичним засобом, обіг якого заборонено канабісом, з квартири, яка знаходиться за місцем проживання за адресою: АДРЕСА_1 , зберігаючи при собі в предметах одягу переніс до земельної ділянки, яка знаходиться в с. Липини Луцького району, неподалік гіпермаркету «Епіцентр К», де продовжував незаконно зберігати при собі, у внутрішній кишені куртки, до моменту виявлення та вилучення працівниками поліції під час огляду місця події, а саме до 16:17год. 12.04.2020.
Так, 12.04.2020 о 16:17год. в ході проведення огляду місця події, а саме земельної ділянки, яка знаходиться в с. Липини Луцького району, неподалік гіпермаркету «Епіцентр К», ОСОБА_8 добровільно видав працівникам поліції речовину рослинного походження зеленого кольору, що згідно висновку експерта №262 від 22.04.2020 являє собою особливо небезпечний наркотичний засіб канабіс, маса якого в перерахунку на висушену речовину становить 22,8641 г.
У поданій апеляційній скарзі обвинувачений ОСОБА_8 , не оспорюючи фактичних обставин справи та правильність кваліфікації його дій, оскаржує вирок в частині призначеного судом покарання, яке, як він вважає, не відповідає тяжкості вчиненого злочину та особі обвинуваченого через його суворість. Зазначають, що він вину визнав повністю, щиро розкаявся у вчиненому, сприяв розкриттю злочину, що у відповідності до ст. 66 КК України є обставинами, які пом`якшує покарання. Крім того, він навчається, а призначений іспитовий строк може негативно вплинути на подальше його працевлаштування. Просить вирок суду першої інстанції в частині призначеного покарання змінити, призначити покарання у вигляді штрафу .

Заслухавши доповідача, який доповів суть вироку та виклав доводи апеляційної скарги, думку захисника, який апеляційну скаргу підтримав та просив задовольнити, прокурора, яка апеляцію заперечила, перевіривши матеріали кримінального провадження, апеляційний суд доходить висновку про безпідставність поданої апеляційної скарги.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Кваліфікація дій обвинуваченого ОСОБА_8 за ч. 1 ст. 309 КК України, як незаконне виготовлення, придбання та зберігання наркотичних засобів без мети збуту, та доведеність його винуватості у вчиненні даного злочину, ґрунтуються на зібраних у передбаченому кримінальним процесуальним законом порядку та перевірених у судовому засіданні доказах, яким суд дав належну юридичну оцінку, і які ніким з учасників судового провадження не оспорюються, а тому на предмет законності та обґрунтованості апеляційним судом не перевіряються.

Відповідно до статей 50, 65 КК України особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне і достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів. Суд, призначаючи покарання, зобов`язаний врахувати ступінь тяжкості вчиненого злочину, дані про особу винного та обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання. При цьому покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженими, так і іншими особами та не має на меті завдати фізичних страждань або принизити людську гідність.

Виходячи з принципів співмірності й індивідуалізації таке покарання за своїм видом та розміром має бути адекватним (відповідним) характеру вчинених дій, їх небезпечності та даним про особу винного.

Залежно від конкретних обставин справи, особи засудженого, дій, за які його засуджено, наслідків протиправної діяльності суд вправі призначити такий вид та розмір покарання, який у конкретному випадку буде необхідним, достатнім, справедливим, слугуватиме перевихованню засудженої особи та відповідатиме кінцевій меті покарання в цілому. Разом з тим з огляду на дискреційні повноваження суд також вправі звільнити особу від відбування призначеного покарання з випробуванням за наявності для цього підстав.

Як убачається із змісту мотивувальної частини вироку суду, місцевий суд, обґрунтовуючи висновок щодо виду і розміру покарання ОСОБА_8 , призначаючи йому покарання у виді позбавлення волі та звільняючи від його відбування з випробуванням, виходив з того, що обвинувачений вчинив не тяжкий злочин, має постійне місцем проживання де характеризується посередньо.

До обставин, які пом`якшують покарання суд відніс щире каяття, активне сприяння розкриттю злочину.

Обставиною, яка обтяжує покарання - рецидив злочинів.

І з таким висновком погоджується апеляційний суд.

З урахуванням особи ОСОБА_8 , обставин, які пом`якшують та обтяжують його покарання, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про призначення йому основного покарання у виді позбавленні волі в межах санкції ч. 1 ст. 309 КК України та про можливість його виправлення і перевиховання без ізоляції від суспільства, із застосуванням до нього ст. 75 КК України та покладенням на нього обов`язків, передбачених ст. 76 КК України, що дозволить здійснювати контроль за його поведінкою з боку уповноваженого органу з питань пробації.

Доводи апеляційної скарги обвинуваченого не знайшли свого підтвердження при її розгляді апеляційним судом, тому підлягають залишенню без задоволення, а вирок суду першої інстанції без зміни.

Керуючись ст.ст. 404, 407 КПК України, Волинський апеляційний суд,

У Х В А Л И В

Апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_8 залишити без задоволення, а вирок Луцького міськрайонного суду Волинської області від 22 червня 2020 року щодо останнього, без зміни.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення.

Касаційна скарга на ухвалу може бути подана безпосередньо до Верховного Суду протягом трьох місяців з дня її проголошення.

Головуючий

Судді