Справа № 679/105/21
Провадження № 1-кп/682/51/2021
У Х В А Л А

24 вересня 2021 року

Славутський міськрайонний суд Хмельницької області в складі:

головуючої - судді ОСОБА_1 ,

секретаря ОСОБА_2 ,

з участю прокурора ОСОБА_3 ,

неповнолітньої обвинуваченої ОСОБА_4 ,

законного представника обвинуваченої ОСОБА_5 ,

захисника ОСОБА_6 ,

малолітньої потерпілої ОСОБА_7 ,

законного представника потерпілої ОСОБА_8 ,

представника служби в справах дітей ОСОБА_9 ,

представника ювенальної поліції ОСОБА_10 ,

психолога ОСОБА_11 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у місті Славута в режимі відеоконференції кримінальне провадження №0000241 щодо неповнолітньої ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки с. Головлі Шепетівського (Славутського) району, учениці Головлівської філії Крупецького ліцею, зареєстрованої за адресою: АДРЕСА_1 , яка фактично проживає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимої,

- за вчинення суспільно - небезпечного діяння, передбаченого ч. 1 ст. 186 КК України,

ВСТАНОВИВ:

18.12.2020 року близько 14 год. 00 хв., ОСОБА_4 перебуваючи по вулиці Лісовій, 1 в м. Нетішин Хмельницької області, маючи на меті відкрите викрадення чужого майна з корисливих мотивів, під приводом здійснення телефонного дзвінка, шляхом зловживання довірою малолітньої ОСОБА_7 отримала від останньої мобільний телефон марки "Nokia 6.1" 4/64 Gb чорного кольору, вартістю 3 440,40 грн., на якому був чохол типу книжка із магнітною застібкою та малюнком на передній частині у вигляді дерева, 150 гривень та у якому містилась сім-картка оператора мобільного зв`язку "Київстар" вартістю 20 гривень. Продовжуючи свій злочинний умисел, усвідомлюючи відкритий характер викрадення чужого майна, ОСОБА_4 втекла з місця події з мобільним телефоном ОСОБА_7 , не реагуючи на прохання останньої, повернути мобільний телефон.

В подальшому ОСОБА_4 розпорядилася викраденим майном на власний розсуд, заподіявши таким чином потерпілій ОСОБА_7 , матеріальної шкоди на загальну суму 3610,40 грн.

Такими діями, які виразились у відкритому викраденні чужого майна (грабіж), неповнолітня ОСОБА_4 вчинила суспільно - небезпечне діяння, передбачене ч. 1 ст.186 КК України.

Прокурор у судовому засіданні вказала, що обвинувачена ОСОБА_4 на час вчинення кримінального правопорушення (злочину) передбаченого ч. 1 ст.186 КК України не досягла віку з якого можлива кримінальна відповідальність, тому щодо неї можливе застосування примусових заходів виховного характеру.

Допитана судом неповнолітня ОСОБА_4 підтвердила суду фактичні обставини вчинення нею кримінального правопорушення, викладені в обвинувальному акті, зокрема показала, що 18.12.2020 року в денний час вона перебуваючи по вулиці Лісовій, 1 в м. Нетішин Хмельницької області та під приводом здійснення телефонного дзвінка отримала від невідомоїй їй дівчини мобільний телефон марки "Nokia" чорного кольору, в чихлі типу книжка рожевого кольору, видавши, що здійснює дзвінок, після чого втекла з місця події з вказаним мобільним телефоном не реагуючи на прохання поетрпілої повернути мобільний телефон. Телефон за півтора дні був виданий працівни кам поліції. Розкаюється у вчиненому.

ОСОБА_5 - законний представник неповнолітньої обвинуваченої ОСОБА_4 суду показав, що він побачив телефон у доньки і на запитання та відповіла, що це їй подарували. Згодом дізналися, що телефон викрадено. Вважає, що дочка усвідомила, що вчинила не правильно.

Захисник неповнолітньої обвинуваченої ОСОБА_4 адвокат ОСОБА_6 вказувала на те, що обвинувачена ОСОБА_4 на час вчинення кримінального правопорушення (злочину) передбаченого ч. 1 ст.186 КК України не досягла віку з якого можлива кримінальна відповідальність, а тому до неї слід застосувати примусові заходи виховного характеру - застереження.

Неповнолітня потерпіла ОСОБА_7 в судовому засіданні показала, що 18.12.2020 року близько 14 год. 00 хв., вона перебувала по вулиці Лісовій, 1, в м. Нетішин Хмельницької області, на території лікарні, куди йшла на масаж. В цей час до неї підійшла незнайома їй дівчина та під приводом здійснення телефонного дзвінка попросила у неї мобільний телефон, вона відповіла, що не дасть їй, та повторила прохання - і вона погодилася та дала їй у руки свій телефон марки "Nokia" чорного кольору, в чихлі типу книжка рожевого кольору з малюнками. Обвинувачена здійснювала дзвінок на який їй не відповіли. Після чого остання поклала телефон собі до кишені куртки і сказала, що це тепер її телефон, та пішла. Вона ж зайшла до приміщення медичного закладу, де попросила лікаря зателефонувати її мамі.

Законний представник неповнолітньої потерпілої ОСОБА_8 - в судовому засіданні показала, що їй зателефонував лікар-реабілітолог та повідомив, що у її доньки викрадено мобільний телефон. Коли вона приїхала до медичного закладу, донька була злякана, плакала. Донька розповіла їй що невідома дівчина під приводом термінового дзвінка попросила у неї телефон та привласнивши його пішла у невідомому напрямку. Телефон їм повернуто.

Свідок ОСОБА_12 суду показала, що вона є педагогом навчального закладу, де навчалася ОСОБА_4 . В один із понеділків у грудні 2020 року її учениця ОСОБА_13 прийшла до школи із мобільним телефоном, якого до того не мала. Це привернуло її увагу. Та окрім того, вона прочитала в мережі інтернет про випадок викрадення мобільного телефону у м. Нетішин на вихідні. Коли ОСОБА_13 дала їй телефон, щоб вона подивилася, вона допустивши, що телефон може бути викраденим, тому про це було повідомлено у поліцію, працівнику якої і було видано нею телефон. ОСОБА_4 характеризує як складного підлітка, яка проживає у багатодітній сімї, в якій не приділяли належного виховання для дівчинки. Проте вважає, що ОСОБА_4 зрозуміла свою помилку, шкодує, що так сталося і виправила свою поведінку.

Доведеність причетності неповнолітньої ОСОБА_4 до вчинення суспільно - небезпечного діяння також підтверджується письмовими доказами, дослідженими судом, а саме, даними:

- рапорту оперативного чергового Нетішинського ВнП Славутського ВП ГУНП в Хмельницькій області від 19.12.2020 року про отримання заяви від гр. ОСОБА_14 про те, що 18.12.2020 року близько 15 год. 00 хв., в м. Нетішин по вул. Лісова, 1, невстановлена особа без застосування фізичної сили відкрито заволоділа мобільним телефоном марки "Nokia 6.1" чорного кольору, що належить гр. ОСОБА_7 , 2008 р.н.;

- протоколу прийняття заяви про вчинене кримінальне правопорушення від 19.12.2020 року;

- протоколу допиту законного представника потерпілої від 20.12.2020 року;

- протоколу допиту неповнолітньої потерпілої від 20.12.2020 року;

- протоколу пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 16.01.2021 року та довідки до нього;

- заяви гр. ОСОБА_12 про добровільну видачу нею працівникам поліції мобільного телефону марки "Nokia", який 21.12.2020 року був взятий в учениці ОСОБА_4 та який зі слів останньої був придбаний нею за 600 грн. у м. Нетішин;

- протоколу огляду речей від 21.12.2020 року;

- протоколу допиту свідка від 21.12.2021 року;

- постанови про приєднання до матеріалів кримінального провадження речових доказів від 21.12.2020 року;

- висновку експерта СЕ-19/123-20/555-ТВ від 24.12.2020 року відповідно до якого ринкова вартість мобільного телефону марки "Nokia 6.1", 4/64 Gb, чорного кольору, станом на 18.12.2020 року, могла становити 3440,40 грн.;

- довідки ПП "Златодар 585" від 04.01.2021 року відповідно до якої станом на 18.12.2020 року вартість бувшого у використанні чохла типу книжка із магнітною застібкою та малюнком на передній частині у вигляді дерева, до мобільного телефону "Nokia 6.1", може становити 150 гривень;

- довідки ПП "Златодар 585" від 10.01.2021 року відповідно до якої станом на 18.12.2020 року вартість бувшої у використанні сім-картки оператора мобільного зв`язку "Київстар" може становити 20 гривень.

Сукупність наведених і вивчених в судовому засіданні доказів, підтверджує, що суспільно - небезпечне діяння мало місце і вчинено воно саме неповнолітньою ОСОБА_4 .

Судом встановлено, що ОСОБА_4 , яка народилася ІНФОРМАЦІЯ_2 , на час вчинення нею, а саме, 18 грудня 2020 року суспільно-небезпечного діяння, передбаченого ч. 1 ст. 186 КК України, не досягла віку кримінальної відповідальності.

Відповідно до ст. 22 КК України кримінальна відповідальність за вчинення злочину передбаченого ч. 1 ст. 186 КК України настає з 14 років.

Відповідно до ст. 498 КПК України, кримінальне провадження щодо застосування примусових заходів виховного характеру, передбачених законом України про кримінальну відповідальність, здійснюється внаслідок вчинення особою, яка після досягнення одинадцятирічного віку до досягнення віку, з якого може настати кримінальна відповідальність, вчинила суспільно небезпечне діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність.

Згідно з ч. 2 ст. 97 КК України примусові заходи виховного характеру, передбачені частиною другою статті 105 цього Кодексу, суд застосовує і до особи, яка до досягнення віку, з якого може наставати кримінальна відповідальність, вчинила суспільно небезпечне діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого Особливою частиною цьогоКодексу.

Згідно з вимогами ст. 501 КПК України під час постановлення ухвали в кримінальному провадженні щодо застосування примусових заходів виховного характеру суд з`ясовує такі питання: 1) чи мало місце суспільно небезпечне діяння; 2) чи вчинено це діяння неповнолітнім у віці від одинадцяти років до настання віку, з якого настає кримінальна відповідальність за це діяння; 3) чи слід застосувати до нього примусовий захід виховного характеру і якщо слід, то який саме.

У пункті 1 Постанови Пленуму Верховного Суду України №2 від 15.05.2006 «Про практику розгляду судами справ про застосування примусових заходів виховного характеру» роз`яснюється, що законодавством передбачено застосування примусових заходів виховного характеру виключно до неповнолітніх, тобто особа повинна бути неповнолітньою не тільки на час вчинення злочину, а й на час розгляду справи в суді.

Як вбачається із вимог ст. 105 КК України, неповнолітній, який вчинив злочин невеликої або середньої тяжкості, може бути звільнений судом від покарання, якщо буде визнано, що внаслідок щирого розкаяння та подальшої бездоганної поведінки він на момент постановлення вироку не потребує застосування покарання.

У цьому разі суд застосовує до неповнолітнього такі примусові заходи виховного характеру: застереження; обмеження дозвілля і встановлення особливих вимог до поведінки неповнолітнього; передача неповнолітнього під нагляд батьків чи осіб, які їх заміняють, чи під нагляд педагогічного або трудового колективу за його згодою, а також окремих громадян на їхнє прохання; покладення на неповнолітнього, який досяг п`ятнадцятирічного віку і має майно, кошти або заробіток, обов`язку відшкодування заподіяних майнових збитків; направлення неповнолітнього до спеціальної навчально-виховної установи для дітей і підлітків до його виправлення, але на строк, що не перевищує трьох років. Умови перебування в цих установах неповнолітніх та порядок їх залишення визначаються законом.

До неповнолітнього може бути застосовано кілька примусових заходів виховного характеру, що передбачені у частині другій цієї статті. Тривалість заходів виховного характеру, передбачених у пунктах 2 та 3 частини другої цієї статті, встановлюється судом, який їх призначає.

На підставі вищевикладеного, враховуючи наявність підстав зазначених у ст. 501 КПК України, а також оцінивши докази, враховуючи вік та особу неповнолітньої, її щире розкаяння та подальшу бездоганну поведінку, дані щодо її особи на час вчинення суспільно - небезпечного діяння та те, що неповнолітня ОСОБА_4 на час вчинення суспільно - небезпечного діяння не досягла віку кримінальної відповідальності, проживає та виховується в повній багатодітній сім`ї з матір`ю ОСОБА_15 та батьком ОСОБА_5 , на обліку в лікаря - психіатра та лікаря - нарколога не перебуває, думку потерпілої та її законного представника щодо обрання відносно ОСОБА_4 покарання, суд вважає можливим застосувати до неповнолітньої примусові заходи виховного характеру у вигляді застереження.

Відповідно до ч. 2 ст. 500 КПК України, судовий розгляд у кримінальному провадженні щодо застосування примусових заходів виховного характеру завершується постановленням ухвали про застосування примусових заходів виховного характеру або про відмову в їх застосуванні.

Цивільний позов у справі не заявлявся.

В силу ст. 124 КПК України та на підставі ст. 100 КПК України з ОСОБА_5 - законного представника ОСОБА_4 на користь держави стягненню підлягають судові витрати на залучення експерта.

Долю речових доказів необхідно вирішити відповідно до вимог ст. 100 КПК України.

Заходи забезпечення кримінального провадження у даному провадженні не застосовувалися.

На підставі викладеного, керуючись ст.22, ч. 2 ст.97, ст.105 КК України, керуючись ст.ст. 369-372, 376, 392-395, 498, 501 КПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

Застосувати щодо неповнолітньої ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки с. Головлі Шепетівського (Славутського) району Хмельницької області, примусові заходи виховного характеру у вигляді застереження.

Стягнути з ОСОБА_5 - законного представника неповнолітньої ОСОБА_4 , - в дохід держави судові витрати на залучення експерта в розмірі 817,25 грн.

Речові докази - мобільний телефон марки "Nokia 6.1" 4/64 Gb чорного кольору, чохол типу книжка із магнітною застібкою та малюнком на передній частині у вигляді дерева, сім-картку оператора мобільного зв`язку "Київстар" повернути законному представнику малолітньої потерпілої ОСОБА_8 .

На ухвалу може бути подана апеляція до Хмельницького апеляційного суду через Славутський міськрайонний суд протягом 7 днів з дня її проголошення.

Суддя ОСОБА_1