КОМСОМОЛЬСЬКИЙ МІСЬКИЙ СУД
Справа № 534/2272/21
Провадження № 1-кс/534/547/21
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 грудня 2021 року місто Горішні Плавні

Слідчий суддя Комсомольського міського суду Полтавської області ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , слідчого ОСОБА_3
розглянувши у судовому засіданні в залі суду клопотання слідчого СВ ВП №2 Кременчуцького РУП ГУПН в Полтавській області лейтенанта поліції ОСОБА_3 , (за матеріалами кримінального провадження, внесеними до ЄРДР за №0000657 від 19.12.2021) про накладення арешту,
встановив:
До Комсомольського міського суду Полтавської області звернувся слідчий СВ ВП№2 Кременчуцького РУП ГУНП в Полтавській області ОСОБА_3 , із клопотанням, в якому порушує питання про накладення арешту на 1 куб дерева породи "Листвяниця", з метою заборони користування, розпорядження та відчуження , до скасування арешту майна у встановленому порядку передбаченого КПК України з поміщенням до камери зберігання речових доказів СПД №1 ВП №2 Кременчуцького РУП ГУНП в Полтавській області, на бензопилу марки "Гудлак", власником якої є ОСОБА_4 , на легковий автомобіль марки «ОпельКадет», д.н.з. НОМЕР_1 , який належить ОСОБА_5 , автомобільний причіп д.н.з. НОМЕР_2 , який належить ОСОБА_6 з метою заборони користування, розпорядження та відчуження, до скасування арешту майна у встановленому порядку передбаченого КПК України.
Необхідність застосування заходів забезпечення кримінального провадження вмотивована тим, що вказані речі визнані речовим доказом і об`єктами вчинення кримінального правопорушення.

Виходячи із змісту внесеного клопотання, 18.12.2021 до чергової частини СПД №1 ВП №2 КРУП ГУНП в Полтавській області надійшло повідомлення про те, що 18.12.2021 у лісі поряд із с. Хорішки Кременчуцького району Полтавської області виявлено незаконну вирубку деревини породи «Листвяниця».

Відомості за даним фактом внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000657 від 19.12.2021 та розпочато розслідування за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.246 КК України.

В ході досудового розслідування було встановлено, що під час огляду місця події неподолік с. Хорішки Кременчуцького району Полтавської області було виявлено та вилучено: частини спиляної деревини породи «Листвяниця» у кількості 1 куб; бензопилу марки «Гудлак»; легковий автомобіль марки «Опель Кадет», автомобільний причіп.

В судовому засіданні слідчим внесене клопотання було підтримано повністю.

Власники автомобіля та причіпа в судове засідання не з`явились.

Власник бензопили марки «Гудлак» ОСОБА_4 в судове засідання не з`явився, направив до суду заяву про розгляд справи у його відсутність, проти арешту заперечував. В заяві зазначив, що він також на законних підставах користується також автомобілем, однак доказів на підтвердження вказаних обставин не надав.

З`ясувавши думку слідчого, дослідивши надані матеріали кримінального провадження, слідчий суддя вважає, що клопотання підлягає до часткового задоволення з наступних підстав.

Як вбачається з приєднаних до клопотання матеріалів, відділенням поліції №2 Кременчуцького РУП ГУНП в Полтавській області здійснюється досудове розслідування кримінального провадження №0000657 від 19.12.2021 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.246 КК України.

У відповідності до протоколу огляду місця події від 18.12.2021, було виявлено та вилучено: частини спиляної деревини породи «Листвяниця» у кількості 1 куб; бензопилу марки «Гудлак»; легковий автомобіль марки «Опель Кадет», автомобільний причіп.

Постановою слідчого СВ відділення поліції №2 Кременчуцького РУП ГУНП в Полтавській області ОСОБА_3 від 20.12.2021 вищезазначені речі були визнані та залучені до кримінального провадження в якості речових доказів з поміщенням до камери зберігання речових доказів.
Згідно із вимогами ч.5 ст.171 КПК України, клопотання слідчого, прокурора про арешт тимчасово вилученого майна повинно бути подано не пізніше наступного робочого дня після вилучення майна, інакше майно має бути повернуто особі, у якої його було вилучено.

У відповідності до вимог ст.167 КПК України, тимчасово вилученим може бути майно у вигляді речей, документів, грошей тощо, щодо яких є достатні підстави вважати, що вони:

1) підшукані, виготовлені, пристосовані чи використані як засоби чи знаряддя вчинення кримінального правопорушення та (або) зберегли на собі його сліди;
2) призначалися (використовувалися) для схиляння особи до вчинення кримінального правопорушення, фінансування та/або матеріального забезпечення кримінального правопорушення або винагороди за його вчинення;
3) є предметом кримінального правопорушення, у тому числі пов`язаного з їх незаконним обігом;
4) одержані внаслідок вчинення кримінального правопорушення та/або є доходами від них, а також майно, в яке їх було повністю або частково перетворено.
Тимчасовим вилученням майна є фактичне позбавлення підозрюваного або осіб, у володінні яких перебуває зазначене у частині другій цієї статті майно, можливості володіти, користуватися та розпоряджатися певним майном до вирішення питання про арешт майна або його повернення.
Згідно ст.168 КПК України, вилучені в ході огляду речі є тимчасово вилученим майном, на яке, у відповідності до ст.171 КПК України, може бути накладено арешт з метою його подальшого використання під час проведення експертних досліджень та слідчих дій, унеможливлення втрати слідів злочину.
Відповідно до ч.1 ст.170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.
Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження.
Крім того, стаття 170 КПК України передбачає, що арешт майна допускається, зокрема, з метою забезпечення збереження речових доказів та в такому випадку арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у частині першій статті 98 цього Кодексу, у якій наведено визначення речових доказів, якими є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.
Статтею 173 КПК України передбачено, що при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати: 1) правову підставу для арешту майна; 2) можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої статті 170 цього Кодексу); 3) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення або суспільно небезпечного діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність (якщо арешт майна накладається у випадках, передбачених пунктами 3, 4 частини другої статті 170 цього Кодексу); 31) можливість спеціальної конфіскації майна (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 2 частини другої статті 170 цього Кодексу); 4) розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 4 частини другої статті 170 цього Кодексу); 5) розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження; 6) наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб.
Слідчий суддя доходить висновку, що на на 1 куб дерева породи "Листвяниця", та на бензопиду марки "Гудлак", власником якої є ОСОБА_4 має бути накладено арешт з метою забезпечення збереження речових доказів з позбавленням права на відчуження, розпорядження та користування вказаним майном до вирішення питання про їх долю як речових доказів.
При цьому аналізуючи матеріали провадження щодо накладення арешту на автомобіль марки «Опель Кадет» д.н.з НОМЕР_1 та автомобліьний причіп д.н.з НОМЕР_2 , слідчий суддя приходить до висновку, що на цьому етапі кримінального провадження потреби досудового розслідування виправдовують таке втручання у права та інтереси власника майна з метою забезпечення кримінального провадження, а слідчий суддя на даній стадії не вправі вирішувати ті питання, які повинен вирішувати суд при розгляді кримінального провадження по суті, тобто не вправі оцінювати докази з точки зору їх достатності і допустимості для встановлення вини чи її відсутності у фізичної або юридичної особи за вчинення злочину, а лише зобов`язаний на підставі розумної оцінки сукупності отриманих доказів визначити достатність підстав для застосування заходів забезпечення кримінального провадження, одним із яких і є накладення арешту на майно.
У рішенні Європейського суду з прав людини від 07.06.2007 р. у справі «Смирнов проти Росії» було висловлено правову позицію про те, що при вирішенні питання про можливість утримання державою речових доказів належить забезпечувати справедливу рівновагу між, з одного боку, суспільним інтересом та правомірною метою, а з іншого боку вимогами охорони фундаментальних прав особи. Для утримання речей державою у кожному випадку має існувати очевидна істотна причина.
Як вбачається з наданих матеріалів, допит водія транспортного засобу проведено не було, доказів на підтвердження того, що вказаний транспортний засіб та причіп мають зв`язок із вчиненням кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 246 КК України органом досудового розслідування не надано.
Відповідно до ст. 173 КПК слідчий суддя, суд відмовляють у задоволенні клопотання про арешт майна, якщо особа, що його подала, не доведе необхідність такого арешту, а також наявність ризиків, передбачених абзацом другим частини першої статті 170 цього Кодексу, а відповідно до ч. 5 ст. 132 КПК України під час розгляду питання про застосування заходів забезпечення кримінального провадження сторони кримінального провадження повинні подати слідчому судді або суду докази обставин, на які вони посилаються.
Беручи до уваги вищевикладене,оцінюючи розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження, наслідки арешту майна для третіх осіб, обґрунтованість необхідності обмеження у праві власності рухомим майном, слідчий суддя приходить до висновку, що клопотання слідчого в частині накладення арешту на автомобіль та причіп є необґрунтованим та таким що не підлягає задоволенню.
Керуючись ст.ст.98,170,171 КПК України, слідчий суддя,

У Х В А Л И В :
Клопотання слідчого СВ ВП №2 Кременчуцького РУП ГУПН в Полтавській області лейтенанта поліції ОСОБА_3 (за матеріалами кримінального провадження, внесеними до ЄРДР за №0000657 від 19.12.2021) про накладення арешту задовльнити частково.
Накласти арешт на 1 куб дерева породи "Листвяниця", з метою заборони користування, розпорядження та відчуження , до скасування арешту майна у встановленому порядку передбаченого КПК України з поміщенням до камери зберігання речових доказів СПД №1 ВП №2 Кременчуцького РУП ГУНП в Полтавській області .
Накласти арешт на бензопиду марки "Гудлак", власником якої є ОСОБА_4 , з метою заборони користування, розпорядження та відчуження, до скасування арешту майна у встановленому порядку передбаченого КПК України з поміщенням до камери зберігання речових доказів СПД №1 ВП №2 Кременчуцького РУП ГУНП в Полтавській області.
В решті клопотання відмовити.
Роз`яснити учасникам розгляду справи право на звернення із клопотанням про скасування арешту майна, в порядку ст.174 КПК України.
Ухвала може бути оскаржена протягом 5 (п`яти) діб з дня її оголошення, шляхом подання апеляційної скарги безпосередньо до Полтавського апеляційного суду.
Слідчий суддя ОСОБА_1