печерський районний суд міста києва
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
21 вересня 2021 року слідчий суддя Печерського районного суду м. Києва ОСОБА_1 , з участю секретаря ОСОБА_2 , розглянувши у судовому засіданні в залі суду в м. Києві клопотання представника потерпілого ОСОБА_3 , у кримінальному провадженні адвоката ОСОБА_4 , про арешт майна ,-
ВСТАНОВИВ:
До провадження слідчого судді Печерського районного суду м. Києва надійшло клопотання представника потерпілого у кримінальному провадженні ОСОБА_3 адвоката ОСОБА_4 , про арешт майна, яке належить ОСОБА_5 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 ), а саме:
- квартиру за адресою АДРЕСА_1 , під № 68 загальною площею 31, 1 кв. м. за реєстраційним номером 000;
- автомобіль марки Lexus RX 200T, 2016 року випуску, ДНЗ НОМЕР_1 ;
- частку в статутному капіталі ТОВ "М-ЕЛЕКТРОНІКС" () у розмірі 750 000,00 грн.;
майно яке належить ОСОБА_6 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 ), а саме:
частку в статутному капіталі ТОВ "М-ЕЛЕКТРОНІКС" () у розмірі 750 000,00 грн.;
- частку в статутному капіталі ТОВ "ДІС" () у розмірі 30000,00 грн.;
- частку в статутному капіталі ТОВ "ВІТАЛ І КО" () у розмірі 4700,00 грн.
- частку в статутному капіталі ТОВ «Барсук» () у розмірі 150, 00 грн.
- частку в статутному капіталі ТОВ "ГАСТРОРОК" () у розмірі 150, 00 грн.
- житловий будинок, який розташований за адресою АДРЕСА_2 , загальною площею 299, 8 кв. м., реєстраційний номер № 227;
- на квартири під АДРЕСА_3 , загальною площею 76, 28 кв. м., реєстраційний номер 25859836.

В обґрунтування клопотання представник потерпілого, вказує, що потерпілим у кримінальному провадженні заявлено цивільний позов, на загальну суму 28 875 000 гривень. Одною з підстав для накладення арешту на майно є забезпечення відшкодування шкоди завданої скоїним кримінальним правопорушенням.
З наданих в обґрунтування матеріалів вбачається, що Управлінням поліції у Печерському районі Головного управління Національної поліції в місті Києві здійснюється досудове розслідування кримінальному провадженні № 0001402 за ч. 3 ст. 190 КК України.
Так, ОСОБА_3 у поданій заяві про вчинення кримінального правопорушення вказав, що ОСОБА_5 та ОСОБА_7 заволоділи його грошовими коштами в особливо великих розмірах.
10.09.2021 року в інтересах ОСОБА_3 було клопотання про залучення його в якості потерпілого та цього ж дня подано цивільний позов до названих вище осіб.
13.09.2021 року в інтересах ОСОБА_3 до органу досудового розслідування було подано клопотання про арешт майна, але відповіді я так і не отримав.
Тому, з метою захисту прав та інтересів ОСОБА_3 , а також з метою відшкодування шкоди завданої внаслідок кримінального правопорушення виникла необхідність у арешті майна.
07.08.2018 року між ОСОБА_3 та ОСОБА_5 , а також ОСОБА_7 було укладено договір позики, відповідно до якого, ОСОБА_3 позичив останнім, як позичальникам грошові кошти у розмірі 280 000, 00 грн.
Цього ж дня було укладено додаткову угоду, якою сторони змінили суму позики, а саме збільшили її до 28 875 000,00 грн. (двадцяти восьми мільйонів вісімсот сімдесяти п`яти тисяч) гривень 00 коп.
Крайній термін повернення вказаної вище позики закінчувався 29.03.2019 року і станом на день подання цього клопотання грошові кошти не повернуті.
Тому, об`єктом кримінального правопорушення були грошові кошти потерпілого у розмірі 28 875 000, 00 грн., оскільки останні не були повернуті до 29.03.2019 року, а тому згадані грошові кошти у повному обсязі набуті кримінально протиправним шляхом.
При цьому, варто звернути особливу увагу на те, що договір Позики укладений 07.08.2018 року, а відтак відсутність повернення позичених коштів навіть у мінімальному обсязі, само по собі, навіть на початковій стадії досудового розслідування, беззаперечно вказує на вчинення кримінального правопорушення передбаченого ч. 3 ст. 190 КК України.
Відповідно до ч. 2 ст. 172 КПК України клопотання слідчого, прокурора, цивільного позивача про арешт майна, яке не було тимчасово вилучене, може розглядатися без повідомлення підозрюваного, обвинуваченого, іншого власника майна, їх захисника, представника чи законного представника, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, якщо це є необхідним з метою забезпечення арешту майна.
У зв`язку з неприбуттям у судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі та на підставі ч.4 ст.107 КПК України фіксування кримінального провадження в суді за допомогою технічних засобів не здійснюється.
Вивчивши клопотання, та матеріали, якими воно обгрунтовується, прихожу до наступних висновків.
Згідно з ч. 1 ст. 131 КПК України захід забезпечення кримінального провадження застосовується з метою досягнення дієвості цього провадження.
Одним із заходів забезпечення кримінального провадження є арешт майна (ч. 2 ст. 131 КПК України).
Відповідно до ч. 1-3 ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.
Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження. Окрім того в даному випадку необхідність арешту також обґрунтовується необхідністю забезпечення відшкодування завндоної шкоди вчиненим кримінальним правопорушенням.
Згідно ч. 2 ст. 173 КПК України, при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати: 1) правову підставу для арешту майна; 2) достатність доказів, що вказують на вчинення особою кримінального правопорушення; 3) розмір можливої конфіскації майна, можливий розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, та цивільного позову; 4) наслідки арешту майна для інших осіб;5) розумність та співрозмірність обмеження права власності відповідає завданням кримінального провадження.
Відповідно до рішення Європейського суду з прав людини у справі «Ісмаїлов проти Росії» від 06.11.2008 року, де вказувалися порушення ст. 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, в якому зазначено, що кожна фізична та юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше, як в інтересах суспільства на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права».
Відповідно до п. 4 ч. 2 ст. 170 КПК України, арешт майна допускається з метою забезпечення відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов).
Як було встановлено слідчим суддею з матеріалів, які додані до клопотання представником потерпілого у кримінальному проводження ОСОБА_3 адвокатом ОСОБА_4 , в межах кримінального провадження управління Національної поліції в місті Києві здійснюється досудове розслідування кримінальному провадженні № 0001402 за ч. 3 ст. 190 КК України, ОСОБА_3 визнано та допитано в якості потерпілого, останнім заявлено цивільний позов на загальну суму 28 875 000 гривень
Разом з тим, матеріалами клопотання не підтверджено необхідність накладення арешту на майно,а саме :
-- частку в статутному капіталі ТОВ "М-ЕЛЕКТРОНІКС" () у розмірі 750 000,00 грн.;

-частку в статутному капіталі ТОВ "М-ЕЛЕКТРОНІКС" () у розмірі 750 000,00 грн.;

-- частку в статутному капіталі ТОВ "ДІС" () у розмірі 30000,00 грн.;

-- частку в статутному капіталі ТОВ "ВІТАЛ І КО" () у розмірі 4700,00 грн.

-- частку в статутному капіталі ТОВ «Барсук» (код ) у розмірі 150, 00 грн.

-- частку в статутному капіталі ТОВ "ГАСТРОРОК" (код ) у розмірі 150, 00 грн.

так, як відсутня співмірність між ціною заявленого позову та майном на якке заявник просить накласти арешт.
Відповідно до ч. 10 ст. 170 КПК України арешт може бути накладений у встановленому цим Кодексом порядку на рухоме чи нерухоме майно, гроші у будь-якій валюті готівкою або у безготівковій формі, в тому числі кошти та цінності, що знаходяться на банківських рахунках чи на зберіганні у банках або інших фінансових установах, видаткові операції, цінні папери, майнові, корпоративні права, щодо яких ухвалою чи рішенням слідчого судді, суду визначено необхідність арешту майна.
Згідно з ч. 11 ст. 170 КПК України заборона або обмеження користування, розпорядження майном можуть бути застосовані лише у разі, коли існують обставини, які підтверджують, що їх незастосування призведе до приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі майна.
З урахуванням наведеного, слідчий суддя дійшов висновку про задоволення клопотання частково та накладення арешту на майнові права .
З урахуванням наведеного та керуючись ст. ст. 40, 84, 110, 167, 168, 170-173 КПК України,-
УХВАЛИВ:
Клопотання задовольнити частково.
Накласти арешт на :
майно яке належить ОСОБА_5 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 ), а саме:
- квартиру за адресою АДРЕСА_1 , під № 68 загальною площею 31, 1 кв. м. за реєстраційним номером 000;
- автомобіль марки Lexus RX 200T, 2016 року випуску, ДНЗ НОМЕР_1 ;
майно яке належить ОСОБА_6 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 ), а саме:
- житловий будинок, який розташований за адресою АДРЕСА_2 , загальною площею 299, 8 кв. м., реєстраційний номер № 227;
- на квартири під АДРЕСА_3 , загальною площею 76, 28 кв. м., реєстраційний номер 25859836.
В решті вимог відмовити.

Ухвала підлягає негайному виконанню.
На ухвалу слідчого судді безпосередньо до Київського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення може бути подана апеляційна скарга. Якщо ухвалу постановлено без виклику особи, яка її оскаржує, строк апеляційного оскарження для такої особи обчислюється з дня отримання копії судового рішення.
Відповідно до ст. 174 КПК України арешт може бути скасований за клопотанням власника або володільця майна, які не були присутніми при розгляді питання про арешт майна.

Слідчий суддя: ОСОБА_1