У Х В А Л А
Іменем України

29 грудня 2021 року м. Полтава
Слідчий суддя Октябрського районного суду м. Полтави - ОСОБА_1 ,

за участю секретаря - ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

підозрюваного ОСОБА_4 ,

захисника - ОСОБА_5 ,

слідчого ОСОБА_6 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Полтаві клопотання слідчого відділу розслідування злочинів скоєних у сфері транспорту слідчого управління Головного управління Національної поліції в Полтавській області капітана поліції ОСОБА_6 , погоджене прокурором у кримінальному провадженні заступником начальника відділу Полтавської обласної прокуратури ОСОБА_3 , у кримінальному провадженні №0001621 від 26.10.2021 року, про застосування запобіжного заходу у вигляді цілодобового домашнього арешту відносно:
ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Кременчуг, Полтавської області, громадянина України, не одруженого, осіб на утримані не маючого, раніше не судимого, з середньою освітою, працюючого на посаді виконроба ТОВ «Житлоінвест», зареєстрованого: АДРЕСА_1 та фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , -

В С Т А Н О В И В :

Слідчим управлінням здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0001621 від 26.10.2021 за підозрою ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення порушення, передбаченого ч.3 ст. 286-1 КК України, а саме: порушенні правил безпеки дорожнього руху, особою, яка керує транспортним засобом у стані наркотичного сп`яніння, що спричинило смерть ОСОБА_7 ІНФОРМАЦІЯ_2 ..

У ході досудового розслідування встановлено, що 26.10.2021 о 07 год. 51 хв., в світлий час доби, ясну погоду, без опадів, по сухому асфальтобетонному покриттю вул. 29 вересня в м. Кременчуці Полтавської області, яка має по одній смузі руху у кожному напрямку, зі сторони вул. Івана Мазепи в напрямку до перехрестя вул. 29 вересня Ігоря Сердюка м. Кременчука, керуючи автомобілем ВАЗ 21093 реєстраційний номер НОМЕР_1 , рухався водій ОСОБА_4 , який перебував в стані наркотичного сп`яніння, тим самим порушив вимоги п. 2.9. а) «Правил дорожнього руху України», де відповідно вказано: п. 2.9 «Водієві забороняється: а) керувати транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння або перебуваючи під впливом наркотичних чи токсичних речовин».

Водій ОСОБА_4 , рухаючись по другорядній дорозі вул. 29 вересня, м. Кременчука, наблизившись до перехрестя вул. 29 вересня І. Сердюка, м. Кременчука, зупинився перед виїздом на проїзну частину вул. І. Сердюка, м. Кременчука, для надання переваги в русі транспортним засобам, що рухались в межах головної дороги вул. І. Сердюка, м. Кременчука, з метою подальшого виконання маневру повороту праворуч.

В цей самий час, зі сторони буд. 23/1 по вул. І. Сердюка, м. Кременчука, на нерегульований пішохідний перехід через вул. І. Сердюка, м. Кременчука, який визначений дорожньою розміткою 1.14.1. «Зебра» та дорожнім знаком 5.35.1. «Пішохідний перехід», вийшов пішохід - ОСОБА_7 , який почав перетинати дорогу по пішохідному переходу зправа на ліво, відносно напрямку руху автомобіля.
Розпочавши рух у вказаному напрямку, в заданій дорожній обстановці, водій ОСОБА_4 , під час керуванням автомобілем ВАЗ 21093 р.н. НОМЕР_1 , поблизу буд. 23/1по вул. І. Сердюка в м. Кременчуці, в момент початку руху та здійснення маневру повороту праворуч, проявив неуважність до дорожньої обстановки, перед зміною напрямку свого руху, не переконався, що це буде безпечним і не створить небезпеки іншим учасникам дорожнього руху, не надав переваги в русі пішоходу, не вжив своєчасних заходів до зменшення швидкості та екстреного гальмування автомобіля, тим самим порушив вимоги п.п. 10.1., 16.2., 18.1. «Правил дорожнього руху України», де відповідно вказано:

1.п. 10.1. перед початком руху, перестроюванням та будь-якою зміною напрямку руху водій повинен переконатися, що це буде безпечним і не створить перешкод або небезпеки іншим учасникам руху;

2.п. 16.2. на регульованих і нерегульованих перехрестях водій, повертаючи праворуч або ліворуч, повинен дати дорогу пішоходам, які переходять проїзну частину, на яку він повертає, а також велосипедистам, які рухаються прямо в попутному напрямку;

3.п. 18.1. водій транспортного засобу, що наближається до нерегульованого пішохідного переходу, на якому перебувають пішоходи, повинен зменшити швидкість, а в разі потреби зупинитися, щоб дати дорогу пішоходам, для яких може бути створена перешкода чи небезпека,і в межах правої смуги руху на нерегульованому пішохідному переході, допустив наїзд правою боковою частиною керованого ним автомобіля у ліву бокову частину тіла пішохода ОСОБА_7 , який переходив проїзну частину з права на ліво відносно напрямку руху автомобіля.

Внаслідок проявленої злочинної необережності та порушення водієм ОСОБА_4 правил безпеки дорожнього руху, пішохід ОСОБА_7 отримав тілесні ушкодження та був госпіталізований до КНМП «ЛІЛ «Кременчуцька», де від отриманих травм, ІНФОРМАЦІЯ_3 , - помер.

Відповідно до висновку судово-медичної експертизи № 815/1 від 30.11.2021, при судово-медичній експертизі у трупа ОСОБА_7 виявлені наступні тілесні ушкодження: тупа травма голови у вигляді: садна та двох синців на голові, крововиливів в м`які покрови голови; крововиливу в товщу правого скроневого м`язу; лінійного перелому кісток склепіння та основи черепу; крововиливів під тверду мозкову оболонку (субдуральна гематома об`ємом близько 115мл.); крововиливів під м`яку мозкову оболонку головного мозку та мозочка; крововиливу в гіпофіз; забою головного мозку, ознак набряку-набухання головного мозку; тупа травма грудей у вигляді: перелому п`ятого правого ребра по заднє-підпахвовій лінії по розгинальному механізму з крововиливом довкола; крововиливу в парааортальну клітковину; тупа травма лівої гомілки та стегна у вигляді: синця на лівій гомілці; повних поперечних переломів великогомілкової та малогомілкової кісток з крововиливами довкола; крововилив в м`які тканини лівого стегна; тупа травма правої гомілки у вигляді: крововиливу в проекції правого колінного суглобу; крайового перелому голівки правої малогомілкової кістки.

Всі вищевказані тілесні ушкодження, враховуючи їх характер, утворились незадовго до госпіталізації в лікувальний заклад, від травматичної дії предмету(ів), з властивостями тупого твердого, за механізмом удару-струсу, не виключено, що як у пішохода в умовах дорожньо-транспортної пригоди.

Тупа травма голови за ступенем тяжкості має ознаки тяжких тілесних ушкоджень, за ознакою небезпеки для життя, а в даному випадку, як такі, що призвели до смерті згідно (п.п. 2.1.1 «а», 2.1.2 та 2.1.3 «б», «в») «Правил судово-медичного визначення ступеню тяжкості тілесних ушкоджень Наказу № 6 МОЗ України від 17.01.1995 р. та перебуває в причинно-наслідковому зв`язку з настанням смерті.

Причиною смерті ОСОБА_7 , стала вищевказана тупа травма голови, яка ускладнилась розвитком набряку-набухання головного мозку.

Враховуючи характер та локалізацію тілесних ушкоджень, ОСОБА_7 в момент первинного контакту при дорожньо-транспортній пригоді, ймовірніше за все був обернений лівою стороною тіла до транспортного засобу та знаходився в вертикальному чи близькому до нього положенні.

При судово-токсикологічному дослідженні крові, вилученої у трупа ОСОБА_7 етиловий та інші спирти - не виявлені.

Відповідно до висновку щодо результатів медичного огляду, з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції КП «Полтавський обласний центр терапії залежностей Полтавської обласної ради» № 683від 26.10.2021, в сечі ОСОБА_4 виявлено метаболіти канабіноїдів. Згідно зазначеного висновку, ОСОБА_4 перебував у стані наркотичного сп`яніння.

Відповідно до висновку судової автотехнічної експертизи № СЕ-19/117-21/15082-ІТ від 20.12.2021, в заданій дорожній обстановці, водій автомобіля ВАЗ 21093, реєстраційний номер НОМЕР_1 , ОСОБА_4 , мав технічну можливість запобігти наїзду на пішохода ОСОБА_7 , шляхом виконання вимог п.п. 10.1., 16.2., 18.1. «Правил дорожнього руху України», для чого у нього не було будь-яких перешкод технічного характеру.

У заданій дорожній обстановці, в діях водія автомобіля ВАЗ 21093, реєстраційний номер НОМЕР_1 , ОСОБА_4 , вбачаються невідповідності з вимогами п.п. 10.1., 16.2., 18.1. «Правил дорожнього руху України», які з технічної точки зору знаходилися в причинному зв`язку з виникненням даної дорожньо-транспортної пригоди.

Таким чином, ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , своїми необережними діями, які виразились у порушенні правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом у стані наркотичного сп`яніння, що спричинило смерть потерпілого ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч. 3 ст. 286-1 КК України.

23.12.2021 р. ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.286-1 КК України.

Вина ОСОБА_4 об`єктивно підтверджується зібраними у кримінальному провадженні доказами:

1.відомостями, які містяться у протоколі огляду місця дорожньо-транспортної пригоди від 26.10.2021;

2.висновком судово-медичної експертизи № 815/1 від 30.11.2021 трупу ОСОБА_7 ;

3.показаннями ОСОБА_8 ;

4.висновком, щодо результатів медичного огляду КП «Полтавський обласний центр терапії залежностей ПОР» № 683від 26.10.2021;

5.висновком судової автотехнічної експертизи № СЕ-19/117-21/15082-ІТ від 20.12.2021.

Підозрюваний ОСОБА_4 вчинив тяжкий злочин, за який законом передбачено покарання у вигляді позбавлення волі на строк від п`яти до десяти років, з позбавленням права керувати транспортними засобами на строк від п`яти до десяти років.

Метою застосування підозрюваному ОСОБА_4 запобіжного заходу, відповідно до ст. 177 КПК України, - є забезпечення виконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам:

1)переховуватися від органів досудового розслідування та суду: підозрюваний ОСОБА_4 , усвідомлюючи тяжкість вчиненого ним злочину, за вчинення якого передбачене покарання у вигляді позбавлення волі від 5 до 10 років, може ухилятися від слідства та суду, що унеможливить своєчасне виконання процесуальних рішень та призначення йому покарання за скоєне кримінальне правопорушення;

2)незаконно впливати на потерпілого, свідків у цьому ж кримінальному провадженні, так як проживає в одному населеному пункті з ними, знає їх анкетні дані, що може привести до зміни останніми своїх показань або до відмови від їх дачі.

Відповідно до ч. 2 ст. 177 КПК України установлено, що підставою застосування запобіжного заходу підозрюваному ОСОБА_4 - є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ним кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.286-1 КК України, за вчинення якого передбачено позбавлення волі від п`яти до десяти років, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави вважати, що підозрюваний може переховуватися від органів досудового розслідування та суду, незаконно впливати на потерпілого та свідків у кримінальному провадженні.

Сторона обвинувачення звертає увагу на:

1.наявність вагомих доказів про вчинення підозрюваним ОСОБА_4 інкримінованого йому кримінального правопорушення;

2.тяжкість покарання, що загрожує у разі визнання підозрюваного винним;

3.вік та задовільний стан здоров`я підозрюваного, який є працездатною особою, має задовільний стан здоров`я, достатній для продовження вчинення ним інших кримінальних правопорушень.

Враховуючи, те що ОСОБА_4 обґрунтовано підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч.3 ст.286-1 КК України, тобто у вчиненні тяжкого необережного злочину, за який законом передбачено покарання у вигляді позбавлення волі на строк від п`яти до десяти років, з позбавленням права керувати транспортними засобами на строк від п`яти до десяти років, раніше не судимий, із метою забезпечення виконання підозрюваним ОСОБА_4 покладених на нього процесуальних обов`язків, орган досудового слідства вважає, що домашній арешт із забороною залишати місце проживання цілодобово, буде необхідним запобіжним заходом, який унеможливить у подальшому спроби переховування від слідчого чи суду, забезпечить належну процесуальну поведінку підозрюваного.

Застосування відносно підозрюваного більш м`яких запобіжних заходів недоречно, оскільки існували та існують ризики, передбачені п.п.1,3 ч.1 ст.177 КПК України, які дають підстави вважати, що ОСОБА_4 може переховуватися від суду.

Так, однієї тільки обіцянки підозрюваного - недостатньо для переконання, що він буде дотримуватися відповідних процесуальних обов`язків за наявності загрози у покаранні за вчинення тяжкого злочину за який відповідно до ч.3 ст.286-1 КК України, передбачено покарання у виді позбавленням волі на строк від п`яти до десяти років з позбавленням права керувати транспортними засоби на строк від п`яти до десяти років (п. 1 ч. 1 ст. 177 КПК України).

Також, не перебуваючи під домашнім арештом, він не буде позбавлений можливості впливати на потерпілого, свідків, анкетні дані та місце проживання яких йому достовірно відомо (п. 3 ч. 1 ст. 177 КПК України).

Інші більш м`які запобіжні заходи неможливо застосувати до підозрюваного із наступних причин:
1.особисте зобов`язання неможливо застосувати тому, що даний запобіжний захід вимагає наявність особливої довіри до обвинуваченого в підтвердження можливості дотримання процесуальних обов`язків та через необхідність дотримання принципів співрозмірності між тяжкістю злочину та м`яким характером цього запобіжного заходу;
2.застава неможливо застосувати до підозрюваного у зв`язку з тим, що підозрюваний підлягає постійному візуальному контролю, з метою запобігання вчиненню вищевказаних ризиків та слідчому чи прокурору не надходили заяви або клопотання від підозрюваного, його захисника, рідних або інших осіб про врахування можливостей внесення грошових коштів на спеціальний рахунок, визначений у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України при звернені слідчого, прокурора до слідчого судді з клопотанням про застосування до підозрюваного запобіжного заходу;
3.порука неможливо застосувати до підозрюваного у зв`язку з тим, що на адресу слідчого управління та Полтавської обласної прокуратури не надходили письмові звернення осіб, які поручаються за підозрюваного, оскільки ніхто не наважується поручитися за нього, що негативно характеризує його особистість.
Також у разі застосування до підозрюваного більш м`якого, не пов`язаного з домашнім арештом, запобіжного заходу - неможливо запобігти вищевказаним ризикам, оскільки всі вони передбачають перебування на волі без контролю, що дає можливість вчиняти дії вказані у наведених ризиках, тим самим негативно вплинути на повне та всебічне встановлення об`єктивної істини у кримінальному провадженні.

На даний час у органу досудового слідства виникла необхідність у обранні запобіжного заходу у вигляді цілодобового домашнього арешту відносно підозрюваного ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 за адресою: АДРЕСА_2 , строком на 60 діб із покладенням на нього обов`язків, передбачених ч. 5 ст. 194 КПК України, а саме: прибувати до слідчого, прокурора, суду за викликом; не відлучатися із населеного пункту, в якому він зареєстрований, проживає чи перебуває без дозволу слідчого, прокурора або суду; повідомляти слідчого, прокурора, суд про зміну місця свого проживання; утримуватися від спілкування з потерпілим та свідками кримінального провадження, за виключенням як за ініціативою слідчого чи прокурора в їх присутності, тому слідчий і звернувся до суду з даним клопотанням.

Прокурор та слідчий в судовому засіданні клопотання підтримали, просили задовольнити в повному обсязі з тих підстав, що підозрюваний, який вчинив тяжкий злочин у стані наркотичного сп`яніння, за який передбачено позбавлення волі на строк від п`яти до десяти років, може здійснювати спроби переховуватися від слідчих органів та суду, для уникнення кримінальної відповідальності за скоєне, розуміючи тяжкість вчиненого злочину, а також наголошували на відсутність стійких соціальних зв`язків, що також свідчить про наявність ризику, передбаченого п.1 ч.1 ст.177 КПК України, крім того, може здійснювати незаконний вплив на свідків, з метою зміни їх показів на свою користь, що унеможливить встановлення істини по даному кримінальному провадженню, тому, вважають, що тільки цілодобовий домашній арешт може запобігти вказаним ризикам.

Захисник та підозрюваний частково заперечували проти застосування запобіжного заходу у вигляді цілодобового домашнього арешту, так як у органу досудового слідства немає доказів того, що підозрюваний чинив спроби переховування від правоохоронних органів та незаконного впливу на свідків, хоча з моменту ДТП пройшло більше двох місяців, навпаки, ОСОБА_4 матеріально допомагав потерпілій стороні та з`являвся на виклики органу досудового слідства за першою вимогою, що свідчить про належне виконання процесуальних обов`язків, навіть до обрання запобіжного заходу підозрюваному, тому просили застосувати запобіжний захід у вигляді домашнього арешту у нічний час доби.

Заслухавши пояснення учасників кримінального провадження, дослідивши матеріали клопотання та долучені сторонами докази, слідчий суддя дійшов до таких висновків.

Відповідно до ст.177 КПК України, метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: 1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; 2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; 3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; 4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; 5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті. Слідчий, прокурор не мають права ініціювати застосування запобіжного заходу без наявності для цього підстав, передбачених цим Кодексом.

Відповідно до ч.1 ст.194 КПК України, під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: 1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним кримінального правопорушення; 2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених ст.177 КПК України, і на які вказує слідчий, прокурор; 3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Слідчим суддею встановлено, що в провадженні СУ ГУНП в Полтавській області перебувають матеріали досудового розслідування у кримінальному провадженні №0001621 від 26.10.2021 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.286-1КК України.

23.12.2021 року ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 286-1 КК України.

Наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_4 кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.286-1 КК України, об`єктивно підтверджується зібраними у кримінальному провадженні доказами, зокрема:

1. відомостями, які містяться у протоколі огляду місця дорожньо-транспортної пригоди від 26.10.2021;

2. висновком судово-медичної експертизи № 815/1 від 30.11.2021 трупу ОСОБА_7 ;

3. показаннями свідка ОСОБА_9 ;

4. висновком, щодо результатів медичного огляду КП «Полтавський обласний центр терапії залежностей ПОР» № 683 від 26.10.2021;

5. висновком судової автотехнічної експертизи № СЕ-19/117-21/15082-ІТ від 20.12.2021.

У матеріалах провадження містяться достатні дані, які переконують суд у тому, що підозрюванийміг вчинити інкримінований йому злочин, тим більше вину свою він визнаєчастково, а саме в частині: скоєння ДТП за участю пішохода, що призвело до смерті останнього, а тому повідомлена ОСОБА_4 підозра - є обґрунтованою. При цьому ОСОБА_4 підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, яке спричинило смерть потерпілого,скоєногов стані наркотичного сп`яніння за, яке передбачено покарання у вигляді позбавлення волі на строк від п`яти до десяти років, з позбавленням права керувати транспортними засобами на строк від п`яти до десяти років.

Всі інші питання, фактичні обставини кримінального провадження, доведеності чи недоведеності вини підозрюваного, а також питання допустимості доказів не є предметом розгляду слідчого судді на даній стадії кримінального провадження, та вирішуються під час іншої стадії кримінального процесу - розгляду справи по суті в суді першої інстанції.

З урахуванням наданих суду доказів обґрунтованості підозри, слідчий суддя вважає, що ОСОБА_4 міг вчинити дане кримінальне правопорушення.

Таким чином, слідчий суддя вважає, що ОСОБА_4 обґрунтовано підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.286-1 КК України.

На обґрунтування клопотання, як на підставу застосування вказаного запобіжного заходу, прокурор посилається на наявність обґрунтованої підозри та наявність ризиків, передбачених п.п.1,3 ч.1 ст.177 КПК України.

Зважаючи на інкримінований підозрюваному злочин, надані у судовому засіданні пояснення та встановлені вище обставини, слідчий суддя приходить до переконання, що прокурором доведений лише один з ризиків, а саме ризик, передбачений п.3 ч.1 ст.177 КПКУкраїни, оскільки досудове розслідування на цей час триває, і лише при розгляді кримінального провадження по суті показання свідків будуть матимуть доказове значення для встановлення обставин кримінального правопорушення. А до того часу, підозрюваний може впливати на показання свідків способом умовлянь, залякуванням або іншими діями.
Ризик, передбачений п.1 ч.1 ст.177 КПК України, органом досудового слідства - не доведений і ці доводи були спростовані в судовому засіданні. Так, з моменту дорожньо-транспортної пригоди 26.10.2021 року і до подання клопотання про обрання запобіжного заходу 28.12.2021 р., пройшов значний проміжок часу і у підозрюваного була можливість здійснити дії, направлені на переховування від органів досудового розслідування та на ухилення від обрання запобіжного заходу судом. Однак, підозрюваний, усвідомлюючи тяжкість вчиненого злочину, не намагається якимось чином уникнути відповідальності за вчинене та демонструє належну процесуальну поведінку.

При оцінці обставин, передбачених ст. 178 КПК України, слідчий суддя дійшов до висновку, що наявні достатні і вагомі докази, які вказують на вчинення підозрюваним ОСОБА_4 кримінального правопорушення; враховує дані про особу підозрюваного, його вік, часткового визнання вини, офіційного працевлаштування, матеріальної підтримки потерпілої сторони, що у сукупності дозволяють застосування до нього запобіжного заходу, пов`язаного із частковим обмеженням особистої свободи, а саме домашнього арешту в нічний час доби.

Згідно з ч.ч.1,2 ст.181 КПК України домашній арешт полягає в забороні підозрюваному, обвинуваченому залишати житло цілодобово або у певний період доби. Домашній арешт може бути застосовано до особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за вчинення якого законом передбачено покарання у виді позбавлення волі.

З урахуванням встановлених ризиків та особи підозрюваного, обставин вчинення кримінального правопорушення, у вчиненні якого підозрюється ОСОБА_4 , слідчий суддя вважає, що застосування до нього більш м`яких запобіжних заходів не в змозі запобігти вищевказаним ризикам та не забезпечить належну процесуальну поведінку підозрюваного.

З огляду на викладене, слідчий суддя приходить висновку, що мета застосування запобіжного заходу буде досягнута, шляхом застосування до ОСОБА_4 , який матиме можливість працювати та відшкодовувати матеріально, потерпілій стороні завдану шкоду, запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту в нічний період доби із забороною залишати місце постійного проживання в період часу з 22 години 00 хвилини по 06 годину 00 хвилин наступного дня, та з покладенням на підозрюваного обов`язків, передбачених ст.194 КПК України, і це буде достатнім для забезпечення виконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігатиме спробам вчинення дій, передбачених ч.1 ст.177 КПК України.

Таким чином, суд дійшов до висновку, що клопотання слідчого підлягає частковому задоволенню.

Керуючись вимогами статей 176 - 178, 181, 184, 193, 194, 376 КПК України, слідчий суддя, -

У Х В А Л И В :

Клопотання слідчого відділу розслідування злочинів скоєних у сфері транспорту слідчого управління Головного управління Національної поліції в Полтавській області капітана поліції ОСОБА_6 , погоджене прокурором у кримінальному провадженні заступником начальника відділу Полтавської обласної прокуратури ОСОБА_3 , у кримінальному провадженні №0001621 від 26.10.2021 року, про застосування запобіжного заходу у вигляді цілодобового домашнього арешту відносно ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 задовольнити частково.

Обрати відносно ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді домашнього арешту у нічний час доби, з 22:00 години по 06:00 годину, за адресою: АДРЕСА_2 , строком на 2 місяці, тобто до 28 лютого 2022 року.

Покласти на підозрюваного ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , такі обов`язки:

1)прибувати до слідчого, прокурора або суду за викликами у встановлений строк, за першою вимогою;

2)не відлучатися із населеного пункту, в якому він зареєстрований, проживає чи перебуває, без дозволу слідчого, прокурора або суду;

3)повідомляти слідчого, прокурора, суд про зміну місця свого проживання;

4)утримуватися від спілкування з потерпілим та свідками у кримінальному провадженні, за виключенням як за ініціативою слідчого чи прокурора в їх присутності.

У разі невиконання вищевказаних зобов`язань, до підозрюваного може бути застосований більш жорсткий запобіжний захід.

Ухвала слідчого судді підлягає негайному виконанню.

Контроль за виконанням ухвали покласти на ВРЗСУСТСУ ГУНП в Полтавській області. Роз`яснити, що за умисне невиконання ухвали суду передбачена відповідальність за ст.382 КК України.

Ухвала може бути оскаржена до Полтавського апеляційного суду протягом п`яти днів з часу проголошення.

Слідчий суддя ОСОБА_1 .