Номер провадження: 11-сс/813/1455/21
Номер справи місцевого суду: 496/902/21 1-кс/496/1609/21
Головуючий у першій інстанції ОСОБА_1
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
18.11.2021 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд у складі:

головуючий суддя ОСОБА_2 ,

судді ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

за участю:

секретарки судового засідання ОСОБА_5 ,

прокурора ОСОБА_6 ,

підозрюваного ОСОБА_7 ,

законного представника підозрюваного ОСОБА_8 ,

захисника ОСОБА_9 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу захисника підозрюваного ОСОБА_7 адвоката ОСОБА_9 на ухвалу слідчого судді Біляївського районного суду Одеської області від 22.09.2021 року про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Одеса, громадянина України, тимчасово не працюючого, маючого неповну середню освіту, не одруженого, фактично проживаючого за адресою (без реєстрації): АДРЕСА_1 , зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимого,
підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.5 ст.185 КК України у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000169 від 27.02.2021 року

Зміст оскаржуваного судового рішення
Ухвалою слідчого судді Біляївського районного суду Одеської області від 22.09.2021 року було задоволено клопотання слідчого СВ Одеського РУП №2 ГУНП в Одеській області ОСОБА_10 тазастосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком до 20.11.2021 року із визначенням розміру застави у розмірі 300 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що становить 681000 грнвідносно ОСОБА_7 , підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.5 ст.185 КК України у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000169 від 27.02.2021 року.

Рішення слідчого судді мотивоване тим, що прокурором в судовому засіданні була доведена наявність у кримінальному провадженні обґрунтованої підозри щодо ОСОБА_7 у вчиненні інкримінованого йому злочину та наявність ризиків, передбачених ч.1 ст.177 КПК України, а також із тим, що більш м`які запобіжні заходи, ніж тримання під вартою, не зможуть забезпечити подальшу належну поведінку підозрюваного та виконання ним процесуальних обов`язків.

Крім того, враховуючи те, що ОСОБА_7 підозрюється у вчиненні особливо тяжкого злочину, предметом якого є грошові кошти та коштовності на загальну суму 777470 гривень, обставини кримінального провадження слідчий суддя дійшов висновку про необхідність застосування застави у максимальному передбаченому законом розмірі - 300 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, вважаючи, що саме такий розмір застави є достатнім для забезпечення належної процесуальної поведінки підозрюваного та виконання покладених на нього обов`язків в разі її внесення.

Вимоги апеляційної скарги та узагальнені доводи особи, що її подала
В своїй апеляційній скарзі, захисник підозрюваного вважає ухвалу слідчого судді необґрунтованою з наступних підстав:

- підозра, висунута ОСОБА_7 необґрунтована, а докази надані слідчим до клопотання лише свідчать про факт події та опис самого кримінального правопорушення;

- жоден ризик, заявлений прокурором, не доведений;

- судом не враховані дані про особу підозрюваного, зокрема: має постійне місце проживання, позитивно характеризується, є особою, яка раніше не судима.

- розмір застави, визначений слідчим суддею є непомірним для підозрюваного, оскільки він є членом багатодітної родини, не працює, будь-якого заробітку не має.

У доповненнях до апеляційної скарги захисник звертає увагу на те, що слідчий суддя визначив в оскаржуваній ухвалі строк її дії за межами строку досудового розслідування.

На підставі викладеного, захисник підозрюваного в апеляційній скарзі просить ухвалу слідчого судді скасувати та постановити нову, якою відмовити у задоволені клопотання слідчого та застосувати до ОСОБА_7 запобіжний захід, не пов`язаний із триманням під вартою.

Позиції учасників судового розгляду
Заслухавши: доповідь судді-доповідача; пояснення захисника, підозрюваного та законного представника підозрюваного, які підтримали вимоги апеляційної скарги; доводи прокурора, який заперечував проти задоволення апеляційної скарги, дослідивши матеріали судового провадження та перевіривши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд дійшов таких висновків.

Мотиви суду апеляційної інстанції
Частина перша ст.404 КПК України передбачає, що суд апеляційної інстанції переглядає рішення суду 1-ї інстанції в межах апеляційної скарги.

Відповідно до приписів ч.1 ст.370 КПК України, судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.

Згідно вимог ч.1 ст.370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.
Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом.
Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до статті 94 цього Кодексу.
Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.
Вимогами ст.176 КПК України передбачено, що запобіжний захід це захід забезпечення кримінального провадження, який застосовується у відповідній стадії кримінального провадження
Відповідно до ч.1 ст.197 КПК України строк дії ухвали слідчого судді, суду про тримання під вартою або продовження строку тримання під вартою не може перевищувати шістдесяти днів.
Разом з тим, частина 3 статті 197 КПК України додатково обмежує строки тримання під вартою, вказуючи, що строк тримання під вартою може бути продовжений слідчим суддею в межах строку досудового розслідування в порядку, передбаченому цим Кодексом.
Апеляційним судом встановлено, що на день постановлення слідчим суддею оскаржуваної ухвали встановлений п.4 ч.3 ст.219 КПК України двомісячний строк досудового розслідування з урахуванням повідомлення 30.08.2021 року ОСОБА_7 про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.5 ст.185 КК України у даному кримінальному провадженні спливав 31.10.2021 року, тобто строк дії ухвали про застосування запобіжного заходу з урахуванням вимог ч.1, 3 ст. 197 КПК України не повинен перевищувати 31.10.2021 року.
Разом з тим, як вбачається з оскаржуваної ухвали, слідчий суддя зазначені вище вимоги кримінального процесуального закону не виконав та не врахував їх при постановленні ухвали, в порушенні вимог ч.1, 3 ст. 197 КПК України визначив строк дії ухвали про застосування запобіжного заходу за межами строку досудового розслідування.

Зазначене свідчить про неповноту судового розгляду, що у відповідності до вимог п.2 ч.3 ст.407 КПК України та п.1 ч.1 ст.409 КПК України є підставою для скасування ухвали слідчого судді і постановлення апеляційним судом нової ухвали за результатами розгляду клопотання слідчого про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_7 .
Розглянувши клопотання слідчого, апеляційний суд дійшов таких висновків.

Згідно із ст.178 КПК України, при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у ст. 177 цього Кодексу, слідчий суддя, суд на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини, у тому числі: 1) вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; 2) тяжкість покарання, що загрожує відповідній особі у разі визнання підозрюваного, обвинуваченого винуватим у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого він підозрюється, обвинувачується; 3) вік та стан здоров`я підозрюваного, обвинуваченого; 4) міцність соціальних зв`язків підозрюваного, обвинуваченого в місці його постійного проживання, у тому числі наявність в нього родини й утриманців; 5) наявність у підозрюваного, обвинуваченого постійного місця роботи або навчання; 6) репутацію підозрюваного, обвинуваченого; 7) майновий стан підозрюваного, обвинуваченого; 8) наявність судимостей у підозрюваного, обвинуваченого; 9) дотримання підозрюваним, обвинуваченим умов застосованих запобіжних заходів, якщо вони застосовувалися до нього раніше; 10) наявність повідомлення особі про підозру у вчиненні іншого кримінального правопорушення; 11) розмір майнової шкоди, у завданні якої підозрюється, обвинувачується особа, або розмір доходу, в отриманні якого внаслідок вчинення кримінального правопорушення підозрюється, обвинувачується особа, а також вагомість наявних доказів, якими обґрунтовуються відповідні обставини.

Статтею 194 КПК України передбачено, що під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: 1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; 2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених ст. 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; 3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Частина 4 ст. 194 КПК України встановлює, що якщо при розгляді клопотання про обрання запобіжного заходу прокурор доведе обставини, передбачені пунктами 1 та 2 частини першої цієї статті, але не доведе обставини, передбачені пунктом 3 частини першої цієї статті, слідчий суддя, суд має право застосувати більш м`який запобіжний захід, ніж той, який зазначений у клопотанні, а також покласти на підозрюваного, обвинуваченого обов`язки, передбачені частиною п`ятою цієї статті, необхідність покладення яких встановлена з наведеного прокурором обґрунтування клопотання.

Так, згідно з положеннями ч.1 ст.183 КПК України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених ч.5 ст.176 цього Кодексу.

Відповідно до ч.1 ст.196 КПК України, в ухвалі про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зазначає відомості про: 1) кримінальне правопорушення (його суть і правову кваліфікацію із зазначенням статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність), у якому підозрюється, обвинувачується особа; 2) обставини, які свідчать про існування ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу; 3) обставини, які свідчать про недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу; 4) посилання на докази, які обґрунтовують ці обставини; 5) запобіжний захід, який застосовується.

При розгляді зазначеного кримінального провадження у відповідності до ст.17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» колегія суддів застосовує Конвенцію «Про захист прав людини і основоположних свобод» (далі «Конвенція») та практику Європейського суду з прав людини (далі ЄСПЛ), як джерело права.

Відповідно до п. 219 рішення у справі «Нечипорук та Йонкало проти України» від 21.04.2011 року, заява №42310/04, суд повторює, що термін «обґрунтована підозра» означає, що існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення.

Згідно матеріалів клопотання, досудовим розслідуванням встановлено, що 27.02.2021 року, близько 01 годин 20 хвилин, неповнолітній ОСОБА_7 , знаходячись у АДРЕСА_3 , де здійсню свою підприємницьку діяльність ТОВ СПК «Флагман», виник умисел, направлений на заволодіння майном. Реалізуючи свій злочинний намір, направлений на таємне викрадення чужого майна, ОСОБА_7 , діючи умисно, протиправно, з корисливих мотивів, переконавшись в таємності своїх дій, з тильної сторони території, що розташована за адресою: АДРЕСА_3 , через паркан, проник на територію, де дахом підсобних приміщень, прослідував до будівлі офісу, де підійшов до металопластикового вікна, яке зламав (віджав), після чого проник до середини приміщення офісу, в якому, прослідував до підсобного приміщення, де виявив металевий сейф, який зламав за допомогою металевого Г-подібного ключа, який заздалегідь взяв з собою, після чого заволодів майном, яке в ньому знаходилось, а саме: 19 000 доларів США (курс валют згідно НБУ на 27.02.2021 становив 27 грн. 93 коп.,), 233 000 грн., наручний жіночий годинник марки «Daniel Wellington», золота каблучка з гравіруванням «сильно и крепко», складний ніж з рукоятям чорного кольору, після чого з місця скоєння злочину зник та розпорядився вищезазначеними майном на власний розсуд, чим завдав матеріальну шкоду потерпілому ОСОБА_11 у розмірі 777 470 гривен.

Відомості щодо вказаного кримінального правопорушення внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань 27.02.2021 року за №0000169, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.5 ст.185 КК України.
30.08.2021 року ОСОБА_7 повідомлено про підозру у скоєні кримінального правопорушення, передбаченого ч.5 ст. 185 КК України за кваліфікуючими ознаками: таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинена в особливо великих розмірах.
Не погоджуючись із посиланнями сторони захисту про необґрунтованість підозри, апеляційний суд наголошує на тому, що обґрунтованість підозри ОСОБА_7 у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення, передбаченого ч.5 ст.185 КК України підтверджується наданими апеляційному суду та долученими до клопотання матеріалами кримінального провадження, зокрема: протоколом огляду місця події, протоколами допиту свідків, потерпілого, протоколами впізнання особи за фотознімками, протоколом огляду предметів, протоколами впізнанням предметів за фотознімками.
Підозра це процесуальне рішення прокурора, слідчого (за погодженням з прокурором), яке ґрунтується на зібраних під час досудового розслідування доказах та в якому формується припущення про причетність конкретної особи до вчинення кримінального правопорушення, з повідомленням про це такій особі та роз`ясненням її прав та обов`язків відповідно до чинного законодавства.
При вирішенні питання про застосування запобіжного заходу, однією з підстав є саме обґрунтованість підозри у вчиненні особою злочину, яка, власне, випливає зі змісту процесуального рішення повідомлення про підозру. Звертаючись до практики ЄСПЛ, зокрема, в рішеннях «Фокс, Кемпбелл і Хартлі проти Сполученого Королівства» (Fox, Campbell and Hartley v. the United Kingdom), «Лабіта проти Італії» (Labita v. Italy), «Мюррей проти Сполученого Королівства» (Murray v. the United Kingdom), «Ільгар Маммадов проти Азейбарджану» (Ilgar Mammadov v. Azerbaijan), «Нечипорук і Йонкало проти України» (Nechiporuk and Yonkalo v. Ukraine), зазначається, що наявність «обґрунтованої підозри» передбачає існування фактів та інформації, які могли б переконати об`єктивного спостерігача в тому, що ця особа могла вчинити злочин. Факти, які дають підставу для підозри, не мають бути такого ж рівня, як такі, що обґрунтовують засудження особи, тобто мають бути достатніми, щоб виправдати подальше розслідування або висунення звинувачення.
З огляду на те, що кримінальне провадження перебуває на стадії досудового розслідування, слідчий суддя лише на підставі розумної та об`єктивної оцінки отриманих доказів визначає чи виправдовують вони в своїй сукупності факт проведення досудового розслідування та чи дозволяють встановити причетність особи до вчинення злочину, яка є вірогідною та достатньою для застосування щодо неї запобіжного заходу.
Апеляційний суд звертає увагу на те, що відповідно до статей 89, 94 КПК України та Глави 28 КПК України питання про встановлення вини ОСОБА_7 у вчиненні інкримінованого йому злочину, оцінка зібраних доказів на предмет їх достовірності, допустимості та їх достатності відноситься до компетенції суду за наслідками судового розгляду кримінального провадження по суті обвинувачення, а підстав для визнання доказів недопустимими, відповідно до ст.87 КПК України, в ході апеляційного розгляду не встановлено.
На підставі зазначеного, апеляційний суд вважає, що надані прокурором докази, які долучені до клопотання, на даній стадії досудового розслідування повністю доводять обґрунтованість підозри ОСОБА_7 у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення.
Крім того, слід зазначити, що стаття 279 КПК України передбачає, що в разі виникнення підстав для повідомлення про нову підозру або зміну раніше повідомленої підозри прокурор зобов`язаний виконати дії, передбачені статтею 278 КПК України.
Такими підставами для зміни повідомлення про підозру є: непідтвердження будь-якої події злочину, що інкримінується підозрюваному; відсутність в діяннях особи складу злочину; недоведеність участі підозрюваного у вчиненні одного або декількох злочинів з числа тих, що ставляться йому в вину у повідомленні про підозру; непідтвердження обставин, що обтяжують відповідальність; встановлення обставин, що змінюють оцінку і кваліфікацію вчинку (замах, закінчений злочин, повторність, продовжуваний злочин); встановлення обставин, що тягнуть зміну оцінки ступеню співучасті підозрюваного в злочині (або деяких з них), в тому числі закриття кримінального провадження з реабілітуючих підстав відносно інших осіб; встановлення обставин, що пом`якшують відповідальність; наявність достатніх доказів, що вказують на вчинення підозрюваним злочину, що не інкримінувався йому раніше.
Щодо доводів апеляційної скарги про недоведеність наявності у клопотанні заявлених слідчим ризиків, апеляційний суд дійшов таких висновків.
Вирішуючи питання наявності ризиків, передбачених ч.1 ст.177 КПК України, про які в своєму клопотанні зазначає сторона обвинувачення, апеляційний суд дійшов таких висновків.
Апеляційний суд вважає встановленим наявність обґрунтованої підозри за фактом можливого вчинення підозрюваним ОСОБА_7 особливо тяжкого кримінального правопорушення, передбаченого ч.5 ст.185 КК України, тяжкість покарання, що загрожує підозрюваному у разі визнання його винуватим, його суспільно-небезпечний характер, а також те, що підозрюваний офіційно не працевлаштований, підозрюється у вчиненні інших кримінальних правопорушень, внаслідок чого вважає, що ризики можливого переховування від органів досудового розслідування та суду та вчинення іншого кримінального правопорушення встановлені в судовому засіданні.
Разом з тим, апеляційний суд вважає недоведеними наявність заявлених у клопотанні ризиків незаконного впливу на свідків та перешкоджання кримінальному провадженню іншим чином.
Таким чином, доводи апеляційної скарги про недоведеність наявності у кримінальному провадженні заявлених слідчим ризиків є необґрунтованими, оскільки спростовуються матеріалами провадження та встановленими під час апеляційного розгляду обставинами.
Разом з тим, на переконання апеляційного суду, органом досудового розслідування не було доведено неможливості застосування відносно підозрюваного ОСОБА_7 більш м`якого запобіжного заходу для запобігання встановленим вище ризикам та забезпечення належної процесуальної поведінки останнього впродовж досудового розслідування кримінального провадження, натомість, одна лише тяжкість кримінального правопорушення, у якому підозрюється особа, та тяжкість покарання, що загрожує їй у разі визнання винуватою у вчиненні інкримінованого злочину, не можуть бути єдиною підставою для застосування відносно ОСОБА_7 виняткового та найсуворішого запобіжного заходу у виді тримання під вартою.
Апеляційний суд враховує особу підозрюваного, який раніше не судимий, має постійне місце проживання, за яким позитивно характеризується, вік підозрюваного, який є неповнолітнім.
Апеляційний суд враховує посилання прокурора на те, що ОСОБА_7 також притягується до кримінальної відповідальності за вчинення трьох майнових злочинів, разом з тим, апеляційний суд також враховує те, що у зазначених кримінальних провадженнях ОСОБА_7 обирались запобіжні заходи, не пов`язані із триманням під вартою, умови яких він не порушував, що підтвердив прокурор в судовому засіданні.
Згідно з приписами ст.177 КПК України, метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: 1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; 2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; 3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; 4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; 5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Апеляційний суд враховує вимоги п.п. 3 і 4 ст.5 Конвенції про захист прав людини та практику Європейського суду з прав людини, згідно з якими обмеження права особи на свободу і особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою. При цьому, ризик переховування обвинуваченого від правосуддя не може оцінюватися виключно на підставі суворості можливого судового рішення, а це слід робити з урахуванням низки відповідних фактів, які можуть підтверджувати існування такого ризику, або свідчити про такий його незначний ступінь, який не може служити підставою для запобіжного ув`язнення.

Крім того апеляційний суд враховує те, що на даний час світ охопила пандемія коронавірусу COVID-19 та постановою Кабінету Міністрів України від 11.03.2020 року №211 «Про запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2» запроваджено низку заходів щодо протидії поширенню зазначеної інфекційної хвороби.

Європейським комітетом з питань запобігання катуванням чи нелюдському або такому, що принижує гідність, поводженню чи покаранню 20.03.2020 року було затверджено «Перелік принципів, що стосуються поводження з особами, позбавленими свободи, у контексті пандемії коронавірусної хвороби (COVID-19)». Зокрема, у принципі 5 Переліку наголошується на тому, що всі органи влади, від яких це залежить, повинні здійснювати узгоджені заходи, що є альтернативними позбавленню свободи. Такі заходи є нагально необхідними передусім у ситуаціях перенаселеності установ. Крім того, органи влади повинні частіше використовувати альтернативи взяттю особи під варту в очікуванні суду, а також вдаватися до скорочення строків позбавлення волі, до умовно дострокового звільнення та пробації, до повторної оцінки потреби у продовженні недобровільної госпіталізації психіатричних пацієнтів, до виписки або надання комунальної медико-соціальної допомоги особам, які перебувають в установах соціального захисту, а також до утримання максимально можливою мірою від затримання мігрантів.

Отже, апеляційний суд вважає частково обґрунтованими доводи апеляційної скарги сторони захисту, оскільки під час розгляду клопотання слідчого в суді апеляційної інстанції прокурор не довів наявність обставин, які б свідчили про неможливість застосування до підозрюваної більш м`якого запобіжного заходу.

Відповідно до п.2 ч.3 ст.407 КПК України за наслідками апеляційного розгляду за скаргою на ухвалу слідчого судді, суд апеляційної інстанції має право скасувати ухвалу і постановити нову ухвалу.

Пунктами 1, 2 ч. 1 ст. 409 КПК України передбачає, що підставою для скасування або зміни судового рішення при розгляді справи в суді апеляційної інстанції є неповнота судового розгляду та невідповідність висновків суду, викладених у судовому рішенні, фактичним обставинам кримінального провадження.

Апеляційний суд, за результатами розгляду клопотання слідчого, вважає за необхідне скасувати оскаржувану увалу слідчого судді та постановити нову ухвалу, якою клопотання слідчого про застосування до ОСОБА_7 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою задовольнити частково.

Постановляючи нову ухвалу, апеляційний суд враховує те, що на даному етапі досудового розслідування підозра ОСОБА_7 у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч.5 ст.185 КК України є обґрунтованою, підтверджується зібраними матеріалами кримінального провадження, однак доводи прокурора про наявність підстав для застосування до підозрюваного виняткового та найсуворішого запобіжного заходу (тримання під вартою) не ґрунтуються на беззаперечних доказах, апеляційний суд дійшов до висновку, що обрання до ОСОБА_7 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою не буде відповідати меті застосування запобіжного заходу, передбаченої ст.177 КПК України, тому застосуванню підлягає більш м`який запобіжний захід, ніж той, який зазначений у клопотанні, у вигляді цілодобового домашнього арешту, який відповідно до ст.184 КПК України полягає в забороні підозрюваному залишати житло цілодобово, з покладанням на нього обов`язків передбачених п.п. 1, 2, 3, 4, 8, 9 ч. 5 ст. 194 КПК України. Апеляційний суд вважає, що запобіжний захід у вигляді домашнього арешту буде достатнім для забезпечення виконання покладених на підозрюваного процесуальних обов`язків, дозволить контролювати його місце перебування під час досудового розслідування, а також зможе запобігти вищезазначеним ризикам, передбаченим ч.1 ст.177 КПК України. Також, враховуючи те, що на час розгляду апеляційним судом клопотання слідчого прокурором надано докази продовження строку досудового розслідування даного кримінального провадження до 30.11.2021 року, апеляційний суд, керуючись імперативними приписами ч.1, 3 ст. 197 КПК України, визначає строк дії ухвали про застосування ОСОБА_7 запобіжного заходу у межах строку досудового розслідування, тобто до 30.11.2021 року.

Керуючись ст. 177, 178, 182, 183, 194, 199, 370, 404, 405, 407, 419, 422, 532 КПК України, апеляційний суд,
постановив
Апеляційну скаргу захисника підозрюваного ОСОБА_7 адвоката ОСОБА_9 задовольнити частково.
Ухвалу слідчого судді Біляївського районного суду Одеської області від 22.09.2021 року про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_7 , підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.5 ст.185 КК України у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000169 від 27.02.2021 року скасувати.
Постановити нову ухвалу, якою клопотання старшого слідчого СВ Одеського РУП №2 ГУНП в Одеській області ОСОБА_10 про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_7 задовольнити частково.
Застосувати до ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ,запобіжний захід у вигляді домашнього арешту із забороною цілодобово залишати житло за адресою: АДРЕСА_1 .

Покласти на підозрюваного ОСОБА_7 обов`язки, передбачені п.п. 1, 2, 3, 4, 8, 9 ч. 5 ст. 194 КПК України, а саме:

- прибувати до слідчого, прокурора, слідчого судді, суду;

- не відлучатися із населеного пункту, у якому він повинен відбувати домашній арешт без дозволу слідчого, прокурора або слідчого судді, суду;

- повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну свого місця проживання;

- здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт для виїзду за кордон (у разі існування такого), або інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну;

- утримуватися від спілкування з потерпілими та свідками у даному кримінальному провадженні;

- носити електронний засіб контролю.

Звільнити з під варти ОСОБА_7 в залі суду.

Роз`яснити підозрюваному ОСОБА_7 , що в разі невиконання, покладених на нього обов`язків, до нього може бути застосований більш жорсткий запобіжний захід та накладене грошове стягнення.

Виконання ухвали Одеського апеляційного суду про обрання запобіжного заходу відносно підозрюваного ОСОБА_7 у вигляді домашнього арешту та контроль за його поведінкою покласти на співробітників Березівського районного відділу поліції ГУНП в Одеській області.

Виконання ухвали в частині звільнення ОСОБА_7 з під варти покласти на Державну установу «Одеський слідчий ізолятор (№21)».

Строк дії ухвали апеляційного суду становить в межах строку досудового розслідування до 30.11.2021 року.
Ухвала набирає законної сили з моменту її оголошення та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді Одеського апеляційного суду:
ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4