Справа № 489/640/22
Провадження № 1-кс/489/318/22
Ухвала

Іменем України

10 лютого 2022 року м. Миколаїв

Слідчий суддя Ленінського районного суду м. Миколаєва ОСОБА_1 , розглянувши клопотання прокурора окружної прокуратури міста Миколаєва ОСОБА_2 про арешт майна у кримінальному провадженні № 0001478, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань 23.10.2021, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 191 КК України,

ВСТАНОВИВ:
Прокурор окружної прокуратури міста Миколаєва ОСОБА_2 звернулася до Ленінського районного суду м. Миколаєва з клопотанням у кримінальному провадженні № 0001478 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 191 КК України, за фактом вчинення невстановленими особами незаконних дій щодо майна ОСОБА_3 , про накладення арешту на майно, яке належить на праві власності ТОВ «Н Авто», а саме: нежитловий виробничий об`єкт за адресою: Миколаївська область, Вітовський район, с. Мішково-Погорілове, вул. Волкова, 15.
В обґрунтування клопотання зазначено, що у 2013 році ОСОБА_3 заснував ТОВ «Н Авто» та призначався його директором. В якості керівника цього Товариства ним відкрито автосалон за адресою: АДРЕСА_1 . Також у підприємства є нерухомість за адресою: АДРЕСА_2 .
У 2018 році приятель братів ОСОБА_4 став співзасновником підприємства із часткою в статутному фонді 55%. Приблизно влітку 2020 року ОСОБА_3 було призначено директором ТОВ «Н Авто», а ОСОБА_5 та ОСОБА_6 залишились співзасновниками.
Пізніше у братів ОСОБА_7 з ОСОБА_6 почалися взаємонепорозуміння, пов`язані із протиріччям у веденні господарської діяльності та восени 2020 року ОСОБА_6 всупереч діючому Статуту підприємства без погодження з ОСОБА_8 призначив нового директора ТОВ «Н Авто» - ОСОБА_9 . Дії державного реєстратора ОСОБА_10 щодо реєстрації на посаді директора ОСОБА_9 брати ОСОБА_7 оскаржили до МінЮсту та відповідно до рішення МінЮсту таке рішення реєстратора було скасовано та поновлено ОСОБА_11 на посаді директора. Пізніше реєстратор знову незаконно зареєструвала заступником директора ОСОБА_9 , а директором ОСОБА_12 , за що ОСОБА_10 було позбавлено ключа та ліцензії із забороною вчиняти реєстраційні дії.
Але видалити з державного реєстру відомості про заступника директора ОСОБА_9 та директора ОСОБА_12 не вдалося, оскільки рішенням Господарського суду міста Києва заборонено вчиняти будь-які реєстраційні дії у зв`язку з подачею ОСОБА_6 позову щодо заперечення підписання ним протоколу обрання директором ОСОБА_9
ІНФОРМАЦІЯ_1 помер ОСОБА_3 та до прийняття у спадщину його частки триває піврічний термін, а в цей час ОСОБА_9 та ОСОБА_12 можуть спричинити незворотні збитки підприємству, ними вчиняються дії направлені на штучне створення боргів ТОВ «Н Авто».
Клопотання подано з метою забезпечення можливого подальшого цивільного позову, а також з метою запобігання подальших незаконних дій з вищевказаним нерухомим майном.
На підставі п. 7 ч. 2 ст. 131 УПК України арешт майна є заходом забезпечення кримінального провадження.

Згідно ч. 5 ст. 132 КПК України під час розгляду клопотання про застосування заходів забезпечення кримінального провадження сторони кримінального провадження повинні подати слідчому судді докази обставин, на які вони посилаються.

Розглядаючи клопотання про накладення арешту на майно, в порядку ст. ст.170-173 КПК України, для прийняття законного та обґрунтованого рішення, слідчий суддя з`ясовує всі обставини, які передбачають підстави для арешту майна або відмови у задоволенні клопотання про арешт майна.

За положеннями ч. 10 ст. 170 КПК України, арешт може бути накладений у встановленому цим Кодексом порядку на рухоме чи нерухоме майно, щодо якого ухвалою чи рішенням слідчого судді, суду визначено необхідність арешту майна.

Відповідно до ст. 170 КПК України, арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом кримінального правопорушення, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна.

Згідно п. 4 ч. 2 ст. 170 КПК України, арешт майна допускається з метою забезпечення відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов). В такому разі, арешт накладається на майно підозрюваного за наявності обґрунтованого розміру цивільного позову у кримінальному провадженні.
Відповідно до вимог ч. 8 ст. 170 КПК України, вартість майна, яке належить арештувати з метою забезпечення цивільного позову, повинна бути співмірною розміру шкоди, завданої кримінальним правопорушенням.

Вирішуючи питання про арешт майна, якщо він накладається у випадку, передбаченому п. 4 ч. 2 ст. 170 КПК України, слідчий суддя, відповідно до вимог ч. 2 ст. 173 КПК України, повинен врахувати: правову підставу для арешту майна; достатність доказів, що вказують на вчинення кримінального правопорушення; розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням; розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження; наслідки арешту майна для підозрюваного, третіх осіб.

Згідно ч. 2 ст. 171 КПК України, до клопотання слідчого, прокурора про арешт майна також мають бути додані оригінали або копії документів та інших матеріалів, якими слідчий, прокурор обґрунтовує доводи клопотання.

До матеріалів клопотання додано копії витягу з Єдиного реєстру досудових розслідувань, заяви про вчинення кримінального правопорушення, протоколу допиту потерпілого ОСОБА_3 , протоколу загальних зборів учасників (засновників) ТОВ «Н Авто» та інформацію з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно - нежитловий виробничий об`єкт за адресою: Миколаївська область, Вітовський район, с. Мішково-Погорілове, вул. Волкова, 15.

При цьому, додані до клопотання документи не містять даних на підтвердження вартості майна, на яке прокурор просить накласти арешт, що, в даному випадку, є обов`язковим для встановлення співмірності вартості арештованого майна із розміром можливої шкоди, завданої кримінальним правопорушенням. Не надано слідчому судді і доказів наявності обставин, якими обґрунтовано клопотання. Посилання, що дії керівництва ТОВ «Н Авто» можуть спричинити незворотні збитки підприємству, ним вчиняються дії направлені на штучне створення боргів ТОВ «Н Авто» належними доказами не підтверджені, а є припущеннями.
З огляду на наведене, оскільки клопотання прокурора не містить даних про вартість майна, яке належить арештувати з метою забезпечення можливого цивільного позову, та не надано достатніх доказів в обґрунтування клопотання про арешт майна, недоведеність відсутність ризику відчуження майна, слідчий суддя вважає, що таке обмеження права власності як арешт майна не є співрозмірним, а прокурор не навів та не надав достатніх і належних доказів того, що потреби досудового розслідування виправдовують такий ступінь втручання у права юридичної особи ТОВ «Н Авто».
За такого, оцінивши ці докази з точки зору їх достатності та взаємозв`язку для прийняття рішення, слідчий суддя вважає, що в задоволенні клопотання слід відмовити.
Керуючись ст.ст.170-173 КПК України, слідчий суддя,

УХВАЛИВ:
В задоволенні клопотання - відмовити.
Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Миколаївського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її проголошення.

Слідчий суддя ОСОБА_1