Справа № 362/3427/19
У Х В А Л А

21.03.2022 м. Біла Церква

Білоцерківський міськрайонний суд Київської області у складі:

головуючого судді: ОСОБА_1 ,

за участю секретаря судового засідання: ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Біла Церква, Київської області, в приміщенні суду, в залі судових засідань № 1, в режимі відеоконференцзв`язку за допомогою технічного засобу Viber-відеозв`язку, клопотання обвинуваченого ОСОБА_3 , засудженого вироком Білоцерківського міськрайонного суд Київської області від 21.02.2022 за ч. 2 ст. 15 ч. 1 ст. 115 КК України, про зміну запобіжного заходу, по кримінальному провадженню № 0000273 від 21.02.2019,

сторони кримінального провадження та інші учасники судового провадження:

прокурор Білоцерківської окружної прокуратури Київської області: ОСОБА_4 ,

захисник адвокат: ОСОБА_5 ,

У С Т А Н О В И В :

Вироком Білоцерківського міськрайонного суд Київської області від 21.02.2022 ОСОБА_3 визнано винуватим у пред`явленому обвинуваченні по ч. 2 ст. 15 ч. 1 ст. 115 КК України та призначено йому покарання у вигляді позбавлення волі строком на вісім років. Запобіжний захід, як захід забезпечення кримінального провадження, обвинуваченому ОСОБА_3 у вигляді тримання під вартою продовжено до набрання вироком законної сили. Вирок Білоцерківського міськрайонного суд Київської області від 21.02.2022 законної сили не набрав. Вирішено питання судових витрат та речових доказів по справі.

Так, обвинувачений ОСОБА_3 звернувся до суду з клопотанням про зміну запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою на особисте зобов`язання із покладанням на нього обов`язків, передбачених ч. 4 ст. 194 КПК України.

Клопотання обґрунтоване тим, що на даний час вирок Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 21.02.2022 не набрав законної сили та враховуючи введення воєнного стану в Україні, а також ведення бойових дій у м. Києві та Київській області, обвинувачений ОСОБА_3 не має можливості подати апеляційну скаргу на вирок суду, а тому, на даний час являється обвинуваченим.

Отже враховуючи, що відносно ОСОБА_3 застосований запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, який був продовжений до набрання рішенням законної сили, отже останній перебуває під вартою у Державній установі «Київський слідчий ізолятор» більше 3 (трьох) років. Таким чином ОСОБА_3 звернувся до Білоцерківського міськрайонного суду Київської області з клопотанням про заміну запобіжного заходу з тримання під вартою на особисте зобов`язання, оскільки за час перебування під вартою у вищезазначеній установі, жодних стягнень ОСОБА_3 не має, порядку та режиму утримання дотримується, характеризується позитивно.

Крім того, обвинувачений ОСОБА_3 у період із 2000 по 2002 рік проходив військову службу у лавах Збройних Сил України, а з 2002 по 2010 роки проходив службу у лавах Міністерства внутрішніх справ України на посадах інспектора патрульної служби та оперуповноваженого відділу по боротьбі з незаконним обігом наркотиків, має заохочення.

За час проходження служби у лавах МВС стягнень та зауважень не мав, до обов`язків проходження служби та виконання посадових обов`язків ставився сумлінно та відповідально.

Обвинувачений ОСОБА_3 не має закордонного паспорту, за межі України виїжджати не планує, родичів за кордоном не має, за станом здоров`я являється придатним для проходження військової служби у лавах Збройних Сил України та має бажання призватися на військову службу для захисту України.

Враховуючи вищевикладене, складну ситуацію в державі та поведінку обвинуваченого ОСОБА_3 , останній просить змінити йому запобіжний захід у вигляді тримання під вартою на особисте зобов`язання із покладанням на нього обов`язків, передбачених ч. 4 ст. 194 КПК України, з можливістю призватися на військову службу в Збройні Сили України.

Захисник наполягав на заявленому клопотанні, просив його задовольнити з підстав викладених в ньому, при цьому звернув увагу на військовий квиток ОСОБА_3 , який пройшов підготовку водія на УАЗ 3152, а також має досвід проходження служби в правоохоронних органах, що може надати величезну допомогу країні в супротиві від нападу російської агресії.

Прокурор заперечував щодо клопотання про зміну запобіжного заходу з тримання під вартою на особисте зобов`язання ОСОБА_3 , зазначивши, що відсутні підстави для задоволення вказаного клопотання.

Суд, вислухавши думку сторін кримінального провадження, приходить до наступного висновку.

Відповідно до ч. 1 ст. 539 КПК України питання, які виникають під час та після виконання вироку вирішуються судом за клопотанням (поданням) прокурора, засудженого, його захисника, законного представника, органу або установи виконання покарань, а також інших осіб, установ або органів у випадках, встановлених законом.

Потерпілий, цивільний позивач, цивільний відповідач та інші особи мають право звертатися до суду з клопотаннями про вирішення питань, які безпосередньо стосується їх прав, обов`язків чи законних інтересів.

Так, 24.02.2022 Указом Президента № 64/2022 введений в Україні воєнний стан на строк 30 діб.

Указом Президента України від 14.03.2022 № 133/2022 строк дії воєнного стану в Україні продовжено з 26.03.2022 строком на 30 діб.

Згідно зі ст. 12-2 Закону України «Про правовий режим воєнного стану» в умовах правового режиму воєнного стану суди, органи й установи системи правосуддя діють виключно на підставі, в межах повноважень та у спосіб, визначені Конституцією України й законами України, а також відповідно до ст. 26 цього Закону скорочення чи прискорення будь-яких форм судочинства забороняється.

24.02.2022 Радою Суддів України прийнято рішення «Щодо вжиття невідкладних заходів для забезпечення сталого функціонування судової влади України в умовах припинення повноважень ВРП та воєнного стану у зв`язку зі збройною агресією з боку РФ», де зазначено, що навіть в умовах воєнного стану робота судів не може бути припинена.

Крім цього Верховним Судом також зазначено, що навіть в умовах воєнного стану конституційне право людини на судовий захист не може бути обмеженим.

Таким чином, запровадження правового режиму воєнного стану в Україні та її окремих місцевостях, не змінює встановленого законом порядку відправлення правосуддя в Україні.

Враховуючи п. 7 роз`яснень Верховного Суду від 03.03.2022 зазначено, що якщо через об`єктивні обставини учасник кримінального провадження не може брати участь у засіданні в режимі відеоконференцзв`язку за допомогою засобів, визначених КПК України, як виняток можна допустити участь такого учасника в режимі відеоконференцзв`язку за допомогою інших засобів, при цьому треба звернути увагу на роз`яснення такому учаснику його процесуальних прав та обов`язків.

Також, ураховуючи об`єктивні обставини, як виняток, можна допускати розгляд клопотань щодо запобіжних заходів без участі обвинуваченого, з належною мотивацією такої процедури розгляду.

Отже, відповідно до отриманої інформації з Державної установи «Київський слідчий ізолятор» Міністерства юстиції України встановлено, що в умовах введеного в Україні воєнного стану конвоювання та доставка обвинувачених до суду не здійснюється. Крім того, у зв`язку з постійними повітряними тривогами та відсутністю стабільного інтернет зв`язку, у Державній установі «Київський слідчий ізолятор» Міністерства юстиції України, відсутня можливість забезпечити присутність обвинуваченого ОСОБА_3 .

Таким чином, клопотання про зміну запобіжного заходу розглядається судом без участі обвинуваченого ОСОБА_3 , а лише за участю його захисника, що також не суперечить положенню ч. 5 ст. 539 КПК України, яка передбачає, що неприбуття в судове засідання осіб, які були належним чином повідомлені про місце та час розгляду клопотання (подання), не перешкоджає проведенню судового розгляду, крім випадків, коли їх участь визнана судом обов`язковою або особа повідомила про поважні причини неприбуття.

Відповідно до ст. ст. 395, 532 Кримінального процесуального кодексу України вирок або ухвала суду першої інстанції, ухвала слідчого судді (якщо інше прямо не передбачено в Кримінальному процесуальному кодексі України) набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було на ухвалу суду про обрання запобіжного заходу у виді тримання під вартою, про зміну іншого запобіжного заходу на запобіжний захід у виді тримання під вартою або про продовження строку тримання під вартою, постановлену під час судового провадження в суді першої інстанції до ухвалення судового рішення по суті, - протягом п`яти днів з дня її оголошення; (на вирок або ухвалу про застосування чи відмову у застосуванні примусових заходів медичного або виховного характеру протягом тридцяти днів з дня їх проголошення; на ухвалу суду про обрання запобіжного заходу у виді тримання під вартою, про зміну іншого запобіжного заходу на запобіжний захід у виді тримання під вартою або про продовження строку тримання під вартою, постановлену під час судового провадження в суді першої інстанції до ухвалення судового рішення по суті, - протягом п`яти днів з дня її оголошення; на інші ухвали суду першої інстанції протягом семи днів з дня її оголошення; на ухвалу слідчого судді протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Проте, згідно з ч. 1 ст. 377 КПК України до набрання вироком суду законної сили він в усіх випадках виконується негайно в частині звільнення підсудного з-під варти у разі: виправдання; звільнення від відбування покарання; засудження до покарання, не пов`язаного з позбавленням волі тощо.

Момент набрання судовим рішенням законної сили залежить від того, чи реалізовують учасники кримінального провадження права на подання апеляційної або касаційної скарг.

Так, відповідно до ст. 532 КПК України у разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції. Якщо строк апеляційного оскарження буде поновлено, вважається, що вирок чи ухвала суду, слідчого судді не набрала законної сили. Судові рішення суду апеляційної та касаційної інстанцій, набирають законної сили з моменту їх проголошення. Ухвали слідчого судді та суду, які не можуть бути оскаржені, набирають законної сили з моменту їх оголошення.

Так, в судовому засіданні встановлено, що відносно ОСОБА_3 ухвалений вирок Білоцерківським міськрайонним судом Київської області від 21.02.2022, яким останнього визнано винним у пред`явленому обвинувачені, передбаченому ч. 2 ст. 15 ч. 1 ст. 115 КК України, призначено покарання, вирішено питання щодо запобіжного заходу, судових витрат та речових доказів по справі.

При цьому запобіжний захід ОСОБА_3 у вигляді тримання під вартою продовжено до набрання вироком законної сили.

До теперішнього часу сторони кримінального провадження та інші учасники судового провадженням з апеляційною скаргою на вирок Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 21.02.2022 не звертались.

Отже, доводи обвинуваченого ОСОБА_3 викладені в клопотання про зміну запобіжного заходу щодо відсутності можливості звернутися з апеляційною скаргою на вирок Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 21.02.2022 не заслуговують на увагу, що підтверджується зверненням обвинуваченого з відповідним клопотанням про зміну запобіжного заходу, тобто так само сторона захисту має право та можливість під час воєнного часу звернутися до суду, який ухвалив вирок з апеляційною скаргою на вищевказаний вирок.

В судовому засіданні встановлено, що відносно ОСОБА_3 ухвалений вирок, який не набрав законної сили, при ухваленні якого судом у повній мірі вирішені питання, передбачені ст. 368 КПК України.

Крім цього суд при розгляді клопотання сторони захисту щодо можливості зміни запобіжного заходу з тримання під вартою на особисте зобов`язання, з покладанням на обвинуваченого ОСОБА_3 обов`язків, передбачених ч. 4 ст. 194 КПК України, з можливістю призватися на військову службу в Збройні Сили України, зазначає наступне.

24.02.2022 Указом Президента України № 69/2022 оголошена загальна мобілізація, в тому числі, на території Київської області.

Враховуючи посилання захисника у своїх доводах на обґрунтування заявленого клопотання на законопроект № 7149, який знаходиться на розгляді в Верховній Раді суд звертає увагу на той факт, що ч. 1 ст. 616 КПК України викладена в наступній редакції, що у разі введення в Україні або окремих її місцевостях (адміністративній території) воєнного стану, здійснення заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії Російської Федерації та/або інших держав проти України підозрюваний, обвинувачений, який під час досудового розслідування або судового розгляду тримається під вартою, за виключенням тих, що підозрюються у вчиненні злочинів проти основ національної безпеки України, а також злочинів, передбачених ст. ст. 115, 146-147, 152-156, 255, 255-1, 257, 258-262, 305-321, 330, 335-337, 401-414, 426-433, 436, 437-442 КК України, має право звернутися до прокурора з клопотанням про скасування цього запобіжного заходу для призову на військову службу під час мобілізації.

Отже, з вищевикладеного суд приходить до висновку, що наразі відсутні підстави для того аби змінити обраний та продовжений обвинуваченому ОСОБА_3 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою на особисте зобов`язання, оскільки подане останнім клопотання не ґрунтується на вимогах закону.

Тримання під вартою обвинуваченого ОСОБА_3 до набрання вироку законної сили не суперечить вимогам ст. 5 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, оскільки в кримінальному провадженні існують реальні ознаки справжнього суспільного інтересу, який, не зважаючи на презумпцію невинуватості, переважає принцип поваги до особистої свободи.

Стан здоров`я обвинуваченого не перешкоджає перебуванню його у місці попереднього ув`язнення.

Враховуючи викладене суд переконаний, що саме запобіжний захід у виді тримання під вартою кореспондується з характером суспільного інтересу, тобто визначеними КПК України конкретними підставами і метою запобіжного заходу та відповідає характеру та тяжкості діянь, які інкримінуються обвинуваченому, а тому клопотання обвинуваченого ОСОБА_3 не підлягає до задоволення.

Керуючись ст. ст. 176-178, 183, 376, 537, 539 КПК України, суд

П О С Т А Н О В И В :

У задоволенні клопотання ОСОБА_3 , засудженого вироком Білоцерківського міськрайонного суд Київської області від 21.02.2022 за ч. 2 ст. 15 ч. 1 ст. 115 КК України до покарання у вигляді позбавлення волі строком на вісім років, про зміну запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою на особисте зобов`язання із покладанням на нього обов`язків, передбачених ч. 4 ст. 194 КПК України, з можливістю призватися на військову службу в Збройні Сили України по кримінальному провадженню № 0000273 від 21.02.2019 відмовити.

Ухвала підлягає оскарженню до Київського апеляційного суду через Білоцерківський міськрайонний суд Київської області протягом 7 днів з дня її оголошення.

СуддяОСОБА_6