Справа № 163/1986/21
Провадження № 1-кп/163/230/21
ЛЮБОМЛЬСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД ВОЛИНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
ВИРОК

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

07 вересня 2021 року Любомльський районний суд Волинської області
в складі головуючого судді ОСОБА_1
з участю секретаря ОСОБА_2 ,
прокурора ОСОБА_3 ,
обвинуваченого ОСОБА_4 ( ОСОБА_5 ),
захисника ОСОБА_6 ,
перекладача ОСОБА_7

розглянувши у підготовчому судовому засіданні в приміщенні суду в місті Любомль Волинської області кримінальне провадження № 0000290 про обвинувачення

ОСОБА_4 ( ОСОБА_5 ),
ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця міста Алжир Алжирської Демократичної Народної Республіки, араба, громадянина Алжирської Демократичної Народної Республіки, жителя міста Алжир Алжирської Демократичної Народної Республіки, непрацюючого, без освіти, неодруженого, раніше несудимого,
у вчиненні злочину, передбаченого ч.1 ст.332 КК України,

в с т а н о в и в :
ОСОБА_4 ( ОСОБА_5 ) обвинувачується в тому, що він діючи умисно, усвідомлюючи значення та суспільно-небезпечний характер власних дій та керуючи ними, передбачаючи їх суспільно небезпечні наслідки, достовірно знаючи порядок перетину державного кордону України організував незаконне, поза встановленими пунктами пропуску, переправлення через державний кордон України до Республіки Польща громадянки Алжирської Демократичної народної Республіки ОСОБА_8 ( ОСОБА_9 ), яка не мала права в законний спосіб потрапити на територію Республіки Польща, керував її діями, сприяв їх вчиненню порадами, вказівками та наданням засобів.

Так, досудовим розслідування встановлено, що 16.08.2021 громадянка Алжирської Демократичної Народної Республіки ОСОБА_8 ( ОСОБА_9 ) на підставі запрошення на навчання прибула на територію України авіарейсом Алжир-Катар-Київ. В подальшому 18.08.2021 у місті Київ, точного часу та місця досудовим розслідуванням не встановлено, ОСОБА_4 ( ОСОБА_5 ) зустрівся з громадянкою Алжирської Демократичної Народної Республіки ОСОБА_8 ( ОСОБА_9 ) та розробив і узгодив з вказаною особою план дій щодо організації її незаконного переправлення через державний кордон України до Республіки Польща узгодивши час, місце та інші дії щодо незаконного переправлення вказаної особи через державний кордон України. На виконання попередньої домовленості та узгодженого плану щодо організації незаконного переправлення через державний кордон України, 19.08.2021 ОСОБА_4 ( ОСОБА_5 ) винайняв у однієї із служб таксі міста Києва транспортний засіб, марка та модель якого досудовим розслідуванням не встановлено, для переміщення до державного кордону України до села Старовойтово Ковельського району та яким 19 серпня 2021 року під керуванням невстановленої особи виїхав з міста Київ разом з громадянкою Алжирської Демократичної народної Республіки ОСОБА_8 ( ОСОБА_9 ). Далі, 19.08.2021 близько 19 години 20 хвилин, прибувши в село Старовойтове Ковельського району Волинської області, ОСОБА_4 ( ОСОБА_5 ) організував та забезпечив тимчасове проживання ОСОБА_8 ( ОСОБА_9 ) у приміщенні готелю «Ягодин», що за адресою: АДРЕСА_1 , де повідомив останній, що перетин кордону необхідно буде здійснювати в пішому порядку поза межами пунктів пропуску та в подальшому вплав через річку Західний Буг. Вранці, 20.08.2021, точного часу досудовим розслідуванням не встановлено, ОСОБА_4 ( ОСОБА_5 ) надав вказівку ОСОБА_8 ( ОСОБА_9 ) залишити готель «Ягодин» та за допомогою додатку «Google Maps» визначив маршрут в напрямку державного кордону України з Республікою Польща. 20 серпня 2021 року близько 11 години 15 хвилин, прикордонним нарядом відділу прикордонної служби « ІНФОРМАЦІЯ_2 » ІНФОРМАЦІЯ_3 в ході проведення перевірочних заходів, в районі розмежування прикордонних знаків № 992-993 на відстані до 500 метрів від державного кордону, було виявлено громадян Алжирської Демократичної Народної Республіки - ОСОБА_4 ( ОСОБА_5 ) та ОСОБА_8 ( ОСОБА_9 ) та припинено спробу незаконного переправлення через державний кордон України.

Таким чином, ОСОБА_4 ( ОСОБА_5 ) обвинувачується у організації незаконного переправлення особи через державний кордон України, керівництві такими діями, сприянні їх вчиненню порадами, вказівками, наданням засобів, тобто у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 332 КК України.

У суд обвинувальний акт надійшов з угодою про визнання винуватості.

Згідно із цією угодою ОСОБА_4 ( ОСОБА_5 ) повністю визнає вчинення інкримінованого йому злочину за фактичними обставинами і погоджується з кваліфікацією його дій.

В угоді сторони підтверджують, що ознайомлені з наслідками її укладення та невиконання.

Сторонами узгоджено, що при затвердженні угоди буде призначене покарання за ч.1 ст.332 КК України у вигляді 1200 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 20 400 гривень.

Під час розгляду питання про затвердження угоди, суд встановив таке.

За інкримінованим обвинуваченням ОСОБА_4 ( ОСОБА_5 ) в підготовчому судовому засіданні визнав себе винуватим повністю.

Згідно з п.1 ч.4 ст.469 КПК України, угода про визнання винуватості між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим може бути укладена у провадженні щодо кримінальних проступків, нетяжких злочинів, тяжких злочинів.

Злочин, у вчиненні якого обвинувачений ОСОБА_4 ( ОСОБА_5 ) визнав себе винуватим, віднесений до категорії нетяжких злочинів, внаслідок якого шкода завдана лише суспільним інтересам, та, виходячи з положень статей 468, 469 КПК України, угода про визнання винуватості за викладених вище обставин може бути укладена.
Зміст угоди відповідає положенням обвинувального акта та вимогам ст.472 КПК України, а обвинувачення, з яким погоджується ОСОБА_4 ( ОСОБА_5 ), є обґрунтованим і свідчить про наявність фактичних підстав для визнання винуватості, яке не суперечить інтересам суспільства і не порушує права, свободи чи інтереси сторін та інших осіб.

Міра покарання, погоджена сторонами угоди, більш м`якого виду, ніж передбачено санкцією ч.1 ст.332 КК України, однак достатньо обґрунтована наявністю підстав для застосування ч.1 ст.69 КК України, в тому числі, з огляду на фактичні обставини інкримінованого злочину, на умовах визнання сукупності пом`якшуючих обставин (щире каяття, активне сприяння розкриттю злочину, відсутність тяжких наслідків) такими обставинами, що істотно знижують тяжкість вчиненого злочину і в сукупності з відомостями про особу обвинуваченого дають підстави для призначення покарання більш м`якого виду.
При узгодженні покарання, сторонами враховано обставини, згідно ст.ст.66, 67 КК України, ступінь суспільної небезпеки та тяжкості вчиненого злочину, особу обвинуваченого та фактичні обставини вчиненого кримінального правопорушення.
Суд встановив, що обвинувачений цілком розуміє положення ч.4 ст. 474 КПК України, в тому числі, щодо права на судовий розгляд та щодо обмежень у правах, а також усвідомлює наслідки невиконання угоди відповідно до ст.476 КПК України.

Суд переконався, що укладення угоди сторонами є добровільним, тобто не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз або наслідком обіцянок чи дії будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді. Про це заявили в судовому засіданні обвинувачений та його захисник, а також свідчать вивчені судом матеріали кримінального провадження. Скарги стороною захисту під час досудового розслідування не подавались.

Таким чином, судом встановлено, що умови угоди відповідають положенням ст.472 КПК України, не суперечать іншим вимогам КПК України та КК України, а також інтересам суспільства, а кримінальне провадження свідчить про наявність підстав для визнання винуватості.

В підготовчому засіданні прокурор вважала за необхідне затвердити угоду.

Обвинувачений та його захисник просили затвердити угоду і погодились на призначення узгодженого покарання.

Враховуючи наведене, суд приходить до висновку про наявність підстав для затвердження угоди.

Питання про долю речових доказів слід вирішити згідно вимог ст.100 КПК України.
Судові витрати по даному кримінальному провадженню відсутні, цивільний позов не заявлено.
Запобіжний захід щодо обвинуваченого не застосований, клопотання про застосування такого заходу не заявлено.
Керуючись ст.ст. 314, 373, 374, 474, 475 КПК України, суд

у х в а л и в :
Угоду про визнання винуватості від 07.09.2021 у кримінальному провадженні №0000290 від 01.09.2021, укладену прокурором Любомльського відділу Ковельської окружної прокуратури та обвинуваченим ОСОБА_4 ( ОСОБА_5 ), затвердити.
ОСОБА_4 ( ОСОБА_5 ) визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч.1 ст.332 КК України, і за цим законом призначити йому покарання на підставі ч.1 ст.69 КК України у виді штрафу в розмірі 1200 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 20 400 (двадцять тисяч чотириста) гривень.

Долю речових доказів і документів визначити таким чином : мобільний телефон марки Apple 12 Pro max IMEI: НОМЕР_1 залишити у власності ОСОБА_4 ( ОСОБА_5 ); ДВД-диск, на якому знаходиться три файли відеозаписів скопійованих з телефону Apple 12 Pro max IMEI: НОМЕР_1 , НОМЕР_2 , який зберігається в матеріалах кримінального провадження №0000290, - залишити в даних матеріалах кримінального провадження.
Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Вирок може бути оскаржений в апеляційному порядку з підстав, передбачених ст. 394 КПК України, до Волинського апеляційного суду протягом 30 днів з дня його проголошення через Любомльський районний суд Волинської області.

Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору.

Головуючий : суддя ОСОБА_1