Справа № 352/1261/21
Провадження № 1-кп/352/56/22
В И Р О К
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 лютого 2022 року м. Івано-Франківськ

Тисменицький районний суд Івано-Франківської області у складі:

головуючої судді ОСОБА_1 ,

секретарі судового засідання ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

за участю: прокурорів ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 ,

захисника ОСОБА_8 ,

обвинуваченого ОСОБА_9 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали кримінального провадження внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000475 від 16.12.2020 по обвинуваченню:

ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та зареєстрованого в АДРЕСА_1 , жителя АДРЕСА_2 , громадянина України, українця, не одруженого, раніше судимого:

- 12.12.2016 Жовківським районним судом Львівської обл. за ч. 2 ст. 15, ч. 3 ст. 185 КК України до покарання у вигляді позбавлення волі строком 3 роки, на підставі ст.75 КК України з іспитовим строком 1 рік; 01.03.2017 Богородчанським районним судом Івано-Франківської обл. за ч. 3 ст. 185, ч. 3 ст. 15, ч. 3 ст. 185, ст. 70 КК України до покарання у вигляді позбавлення волі строком 3 роки 3 місяці;

- 04.07.2017 Калуським міськрайонним судом Івано-Франківської обл. за ч. 3 ст. 185, ст. 71 КК України до покарання у вигляді позбавлення волі строком 3 роки 4 місяці;

- 09.10.2018 Тисменицьким районним судом Івано-Франківської обл. за ч. 3 ст. 185, ст. 70 КК України до покарання у вигляді позбавлення волі строком 4 роки;

- 19.04.2019 Івано-Франківським міським судом Івано-Франківської обл. за ч. 3 ст. 185, ст.71 КК України до покарання у вигляді позбавлення волі строком на 5 років;

- 11.08.2021 Богородчанським районним судом Івано-Франківської обл. за ч. 3 ст. 185, до покарання у вигляді позбавлення волі строком 4 роки;

- 30.12.2021 Тлумацьким районним судом Івано-Франківської обл. за ч. 3 ст. 185, ч.3 ст.186 КК України до покарання у вигляді позбавлення волі строком 4 роки 1 місяць;

у вчиненні кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч.3 ст.185 Кримінального кодексу України (далі КК України), -

ВСТАНОВИВ:

Судом визнано доведеним, що ОСОБА_9 вчинив таємне викрадення чужого майна(крадіжку), вчинене повторно, поєднане із проникненням в житло та інше приміщення за наступних обставин.

ОСОБА_9 , будучи раніше неодноразово судимим за вчинення злочинів проти власності, маючи не зняту та не погашену у встановленому законом порядку судимість, на шлях виправлення не став та повторно вчинив корисливий злочин проти власності за наступних обставин.

Так, 15.12.2020 ОСОБА_9 прибув в смт. Лисець Лисецької ОТГ Івано-Франківського району Івано-Франківської області з метою вчинення крадіжки чужого майна, поєднаної з проникненням в житло.

Цього ж дня, в період часу із 07 год. 30 хв. по 19 год. 30 хв., ОСОБА_9 , перебуваючи біля домогосподарства АДРЕСА_3 , що належить потерплій ОСОБА_10 , вирішив вчинити таємне викрадення чужого майна, поєднане з проникненням в житло.

Реалізуючи свій злочинний умисел, спрямований на таємне викрадення чужого майна, діючи умисно, повторно, з корисливих мотивів, з метою незаконного збагачення, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи суспільно небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, достовірно знаючи про наявність камер зовнішнього відеоспостереження, встановлених перед входом до будинку, переконавшись, що за його діями ніхто не спостерігає, ОСОБА_9 перестрибнув через огорожу і таким чином незаконно проник на територію домогосподарства.

Продовжуючи свої злочинні дії, спрямовані на таємне викрадення чужого майна, ОСОБА_9 , перебуваючи на території домогосподарства по АДРЕСА_3 , підійшов до вікна будинку та за допомогою невстановленого в ході досудового розслідування предмету, застосовуючи фізичну силу, віджав із зовнішньої сторони металопластикове вікно, через яке незаконно проник у житло, де із вітальної кімнати повторно викрав належний потерпілій ОСОБА_10 сервер для камери відеоспостереження марки «Hikvision» моделі DS- 7204HGHI-SH, вартістю 1806, 30 грн.

Після цього, ОСОБА_9 з викраденим майном залишив місце вчинення кримінального правопорушення, та отримавши реальну можливість розпорядитись викраденим майном, розпорядився ним на власний розсуд, чим спричинив потерпілій ОСОБА_10 майнову шкоду на загальну суму 1806, 30 грн.

Далі, ОСОБА_9 , продовжуючи свою злочинну діяльність, 15.12.2020

в період часу із 07 год. 30 хв. по 19 год. 30 хв., перебуваючи неподалік домогосподарства АДРЕСА_3 , що належить ОСОБА_10 та в якому проживає її дочка - ОСОБА_11 , вирішив повторно вчинити таємне викрадення чужого майна, поєднане з проникненням в житло.

Реалізуючи свій злочинний умисел, спрямований на таємне викрадення чужого майна, діючи умисно, повторно, з корисливих мотивів, з метою незаконного збагачення, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи суспільно небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, переконавшись, що за його діями ніхто не спостерігає, ОСОБА_9 через відчинену хвіртку воріт зайшов на територію домогосподарства АДРЕСА_3 , що належить ОСОБА_10 та в якому проживає її дочка - ОСОБА_11 .

Продовжуючи свої злочинні дії, спрямовані на таємне викрадення чужого майна, ОСОБА_9 , перебуваючи на території домогосподарства по АДРЕСА_3 , підійшов до будинку із центрального входу та наблизившись до розташованого поряд вікна, за допомогою невстановленого в ході досудового розслідування предмету, розбив склопакет метало- пластикового вікна, провернув ручку з положення «зачинено» на «відчинено»

і таким чином незаконно проник до житла, де із спальної кімнати

на 2 поверсі будинку повторно таємно викрав належні ОСОБА_11 грошові кошти на суму 1000 Євро, що згідно курсу НБУ станом на 15.12.2020 (1 євро = 33,888 гривень) становить 33 888 грн., грошові кошти на суму 52 000 грн., золоту підвіску квадратної форми, 585 проби, вагою 4 гр., всередині зображення Матері Божої із Ісусом Христом, стінка перламутрова, вартістю 7983, 16 грн., золоту сережку, пробою 585, вагою 3 гр., вартістю 3570 грн., а з вітальні на 1 поверсі повторно таємно викрав підставку у вигляді кота, срібного кольору, бувшу у користуванні, вартістю 155,80 грн.

Після цього, ОСОБА_9 з викраденим майном залишив місце вчинення кримінального правопорушення, та отримавши реальну можливість розпорядитись викраденим майном, розпорядився ним на власний розсуд, чим спричинив потерпілій ОСОБА_11 майнову шкоду на загальну суму 97 596, 96 грн.

Крім цього, ОСОБА_9 , продовжуючи свою злочинну діяльність, в ніч

з 18.12.2020 по 19.12.2020 прибув до в смт. Лисець Лисецької ОТГ Івано-Франківського району Івано-Франківської області з метою вчинення крадіжки чужого майна, поєднаної з проникненням в інше приміщення.

Реалізуючи свій злочинний умисел, спрямований на таємне викрадення чужого майна, діючи умисно, повторно, з корисливих мотивів, з метою незаконного збагачення, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи суспільно небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, переконавшись, що за його діями ніхто не спостерігає, ОСОБА_9 підійшов зі сторони двору до магазину « ІНФОРМАЦІЯ_2 », що розташований по АДРЕСА_3 , наблизившись до вікна магазину, за допомогою невстановленого в ході досудового розслідування предмету, застосовуючи фізичну силу, віджав із зовнішньої сторони металопластикове вікно, і таким чином незаконно проник до торгового приміщення магазину.

Продовжуючи свої злочинні дії, спрямовані на таємне викрадення чужого майна, ОСОБА_9 , перебуваючи у приміщенні магазину, з шафи для зберігання грошових коштів повторно таємно викрав грошові кошти на суму 2000 гривень, що належать потерпілому ОСОБА_12 .

Після цього, ОСОБА_9 з викраденим майном залишив місце вчинення кримінального правопорушення, та отримавши реальну можливість розпорядитись викраденим майном, розпорядився ним на власний розсуд, чим спричинив потерпілому ОСОБА_12 майнову шкоду на загальну суму 2000 грн.

Таким чином, ОСОБА_9 вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч. 3 ст. 185 КК України.

В судовому засіданні обвинувачений свою винуватість у інкримінованому йому кримінальному правопорушенні визнав. Пояснив, що взимку вчинив крадіжку майна та коштів в смт. Лисець. Зокрема зазначив, що до домоволодіння де проживає ОСОБА_11 увійшов через ворота, а в будинок проник відкривши вікно. В подальшому віднайшов та викрав грошові кошти, золоті прикраси та статуетку. Крім того, проникнув і до домоволодіння ОСОБА_10 звідки викрав сервер від камер відеоспостереження. В судовому засіданні ОСОБА_9 визнав і обставини вчинення ним крадіжки грошових коштів з магазину «Євромікс» в смт. Лисець, що належить ОСОБА_13 . Зокрема вказав, що проник до приміщення через вікно та викрав грошові кошти, які там знаходились. Просив суворо не карати.

Потерпіла ОСОБА_11 суду показала, що 15.12.2020 приїхавши додому близько 19:30 год побачила, що у її домоволодінні розбите вікно, однак двері до будинку були закриті. Зайшовши всередину виявила відсутність цінних речей, а саме: ювелірних виробів, грошових коштів у сумі близько 60 000 грн і 1 000 євро та статуетку. Зазначила, що на будинку її матері, який знаходиться поруч, розташовані камери відеоспостереження, однак невідомі особи проникли і в її домоволодіння та викрали сервер. При призначенні покарання поклалась на розсуд суду.

Потерпіла ОСОБА_10 суду показала, що 15.12.2020 приїхавши додому близько 19:30 год побачила, що у її домоволодінні відкриті двері і розбитий вазон, що стояв на вікні. Саме ж вікно було підважене та теж відкрите. В будинку речі були розкидані та знаходились не на своїх місцях. Виявила, що відсутня незначна сума коштів, близько 3 000 грн. Крім того, також був викрадений сервер, що знаходився на кухні, на який зберігались записи із камер відеоспостереження, що були встановлені на її будинку. При призначенні покарання поклалась на розсуд суду.

Таким чином, оскільки у судовому засіданні обвинувачений у повному обсязі визнав свою винуватість у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення при обставинах, викладених у обвинувальному акті, вислухавши думку учасників судового провадження, які не заперечували проти розгляду кримінального провадження в порядку, передбаченому ч. 3 ст. 349 КПК України, суд визнав недоцільним дослідження доказів стосовно тих фактичних обставин провадження, які ніким не оспорюються.

При цьому суд роз`яснив обвинуваченому положення ч. 3 ст. 349 КПК України про те, що у такому випадку останній буде позбавлений права оспорювати фактичні обставини провадження у апеляційному порядку.

Суд також пересвідчився в добровільності позиції обвинуваченого та не знайшов підстави вважати, що останній себе оговорює або в інший спосіб викривлює визнані ним у судовому засіданні обставини, чи визнає їх під примусом.

Це узгоджується з вимогами п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, розділу ІІІ Рекомендації № 6 R (87) 18 Комітету міністрів Ради Європи «Відносно спрощеного кримінального правосуддя» та практики Європейського Суду з прав людини щодо їх застосування, згідно з якими суд повинен забезпечити належну реалізацію права на справедливий суд під час розгляду кримінальних проваджень шляхом спрощеного і скороченого розгляду.

Ураховуючи викладене, суд, допитавши потерпілих ОСОБА_11 та ОСОБА_10 , обвинуваченого, дослідивши матеріали кримінального провадження, що характеризують особу обвинуваченого, дійшов висновку, щодо доведеності винуватості ОСОБА_9 поза розумним сумнівом у вчиненні інкримінованого злочину, передбаченого ч. 3 ст.185 КК України, а саме таємному викраденні чужого майна (крадіжки), вчиненій повторно, поєднаній із проникненням в житло та інше приміщення.

При призначенні покарання суд дотримується вимог кримінального закону, зокрема ст.65 КК України, та принципів законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання, відповідно до яких слід враховувати ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, дані про особу винного та обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання.

Водночас, згідно з ч.2 ст.50 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень.

У рішенні «Бемер проти Німеччини» від 03 жовтня 2002 року Європейський суд з прав людини зазначає, що кримінальний суд має враховувати особу засудженого, його стаж злочинної діяльності, обставини скоєного ним злочину, його поведінку після злочину, умови його життя та наслідки, яких можна очікувати в зв`язку з відстрочкою.

Так, суд враховує, що інкриміноване обвинуваченому кримінальне правопорушення є тяжким злочином, ОСОБА_9 раніше неодноразово судимий за вчинення корисливих злочинів, молодий вік, не працює, не одружений, на обліку у лікаря нарколога не перебуває, перебував на стаціонарному лікуванні в КНП «ПОКЦПЗ ІФ ОР» у 2014 році з діагнозом: Розлад соціальної поведінки. Відповідно до висновку судово-психіатричного експерта за №106/2021 ОСОБА_9 будь-якими психічними розладами не страждає і не страждав на період часу, що відноситься до інкримінованих йому протиправних дій.

Обставиною, що пом`якшує покарання відповідно до ст.66 КК України є щире каяття. При цьому суд не вважає активне сприяння розкриттю кримінальних правопорушень як обставиною, що пом`якшує покарання, оскільки остання означає добровільну допомогу слідству будь-яким чином: повідомлення правоохоронним органам або суду фактів у справі, надання доказів, інших відомостей про власну кримінальну діяльність чи діяльність інших осіб, викриття інших співучасників, визначення ролі кожного з них у вчиненні кримінального правопорушення, надання допомоги в їх затриманні, видача знарядь і засобів вчинення кримінального правопорушення, майна, здобутого злочинним шляхом. Тому, беззаперечно, воно має бути активним, тобто певним чином ініціативним. Однак, як вбачається з обвинувального акту ОСОБА_9 на досудовому слідстві вину не визнавав, а в судовому засіданні суду жодних нових обставин не повідомив.

Обставин, що відповідно до ст. 67 КК України обтяжують покарання не встановлено.

З огляду на зазначене, врахувавши ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу винного, як у загально-соціальному плані, так і в плані його потенційної суспільної небезпеки, поведінку обвинуваченого після вчинення кримінального правопорушення, ставлення обвинуваченого до вчиненого, суд дійшов висновку, що виправлення обвинуваченого не можливе без ізоляції від суспільства, у зв`язку з чим вважає за необхідне призначити йому покарання в межах санкції, передбаченої ч.3 ст.185 КК України, а саме у виді позбавлення волі.

При цьому, суд переконаний, що відповідно до вимог ч. 2 ст. 65 КК України, дана міра покарання є достатньою для виправлення обвинуваченого та попередження вчинення ним нових злочинів.

Суд вважає відсутніми підстави для застосування ст.ст. 75, 69, 69-1 КК України.

Крім того згідно вироку Тлумацького районного суду Івано-Франківської області від 30.12.2021 ОСОБА_9 визнано винним у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 185, ч. 3 ст. 186 КК України, та на підставі ч. 1 ст. 70 КК України призначено йому покарання за сукупністю кримінальних правопорушень, шляхом поглинання менш суворого покарання більш суворим - 4 (Чотири) роки 1 (Один) місяць позбавлення волі. На підставі ч. 4 ст. 70 КК України призначено ОСОБА_9 остаточне покарання за сукупністю кримінальних правопорушень шляхом поглинання менш суворого покарання, призначеного за вироком Богородчанського районного суду Івано-Франківської області від 11.08.2021 року, більш суворим покаранням, призначеним за даним вироком, - 4 (Чотири) роки (Один) місяць позбавлення волі.

Строк відбування покарання ОСОБА_9 за даним вироком обраховано з моменту приведення вироку Богородчанського районного суду Івано-Франківської області від 11.08.2021 року до виконання, а саме з 26.10.2021 року та зараховано обвинуваченому в строк відбування покарання строк його попереднього ув`язнення з 10.02.2020 року до 29.10.2020 року включно з розрахунку один день попереднього ув`язнення за один день позбавлення волі та частково відбуте обвнуваченим покарання за попереднім вироком Богородчанського районного суду Івано-Франківської області від 11.08.2021 року.

При цьому суд враховує, що кримінальне правопорушення за даним вироком ОСОБА_9 вчинив до ухвалення вироку Тлумацьким районним судом Івано-Франківської області від 30.12.2021.

Тому остаточне покарання ОСОБА_9 слід призначати за правилами, передбаченими ч. 1, 4 ст. 70 КК України, з урахуванням вироку Тлумацького районного суду Івано-Франківської області від 30.12.2021.

Цивільний позов у кримінальному провадженні не заявлявся.

Крім того у відповідності до ст. ст. 122, 124 КПК України з обвинуваченого підлягають стягненню на користь держави витрати на залучення експерта для проведення експертиз у даній справі в розмірі 2 288,30 грн, 1 307,6 грн, 1 797,95 грн, 3 260,78 грн, 653,8 грн, 1 716,2 грн, 2 059,32 грн, 1 029,66 грн, 1 716,10 грн, 817,25 грн, а в загальному розмірі 16 646,96 грн.

Запобіжний захід обвинуваченому в даному кримінальному провадженні на момент ухвалення вироку не обраний і підстав для його обрання суд не вбачає.

Питання про речові докази суд вирішує в порядку ст.100 КПК України.

Враховуючи викладене, керуючись ст.ст. 368-371, 373-376, 381-382 КПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

ОСОБА_9 визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України та призначити йому покарання у виді позбавлення волі строком на 3 (три) роки 9 (дев`ять) місяців.

Відповідно до ч. 4 ст. 70 КК України за сукупністю кримінальних правопорушень, шляхом поглинення менш суворого покарання у виді позбавлення волі на строк 3 (три) роки 9 (дев`ять) місяців, за даним вироком більш суворим, призначеним вироком Тлумацького районного суду Івано-Франківської області від 30.12.2021, у виді позбавлення волі на 4 (чотири) роки 1 (один) місяць остаточно призначити ОСОБА_9 покарання у вигляді позбавлення волі на строк 4 (чотири) роки 1 (один) місяць.

Зарахувати ОСОБА_9 в строк відбуття покарання, остаточно призначеного за сукупністю кримінальних правопорушень даним вироком суду, частково відбуте покарання у виді позбавлення волі за вироком Тлумацького районного суду Івано-Франківської області від 30.12.2021 та строк відбування покарання ОСОБА_7 рахувати з 26.10.2021.

Стягнути з ОСОБА_9 в дохід державного бюджету процесуальні витрати, які складаються з витрат на проведення експертизи, в сумі 16 646 (шістнадцять тисяч шістсот сорок шість) грн 96 коп.

Речові докази у кримінальному провадженні, а саме:

витяг із ЄРДР № 0002528 від 17.12.2020 р. за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.185 КК України; клопотання про дозвіл на проведення обшуків від 11.02.2021 р.; ухвали Івано-Франківського міського суду від 11.02.2021 р. про дозвіл на проведення обшуків; протоколи обшуку від 05.03.2021 р. за місцями проживання ОСОБА_9 за адресою: АДРЕСА_2 та в АДРЕСА_4 ; постанову про визнання предметів речовими доказами та передачу їх на зберігання від 05.03.2021 р.; клопотання про арешт вилученого в ході обшуків майна; ухвалу Івано-Франківського міського суду про арешт майна, які зберігаються при матеріалах кримінального провадження, - залишити зберігати при матеріалах кримінального провадження сторони обвинувачення;

упакування із вмістом корму для риб маркування «Акваріус», квитанції про оплату електроенергії на ім`я ОСОБА_14 , об`єкти дослідження, які поміщені до сейф-пакету 5277905 та 5278149, які знаходяться в кімнаті зберігання речових доказів ВП №1 (м. Тисмениця) Івано-Франківського РУП ГУНП в Івано-Франківській області знищити;

металеву підставку (статуетку) у вигляді «кота» сірого кольору із вставкою двох камінців синього кольору, яка знаходиться в кімнаті зберігання речових доказів ВП №1 (м. Тисмениця) Івано-Франківського РУП ГУНП в Івано-Франківській області повернути ОСОБА_11 ;

пару взуття чорного кольору із підошвою помаранчевого кольору із маркуванням «Fashion», яка зберігається у кімнаті зберігання речових доказів ВП №1 (м. Тисмениця) Івано-Франківського РУП ГУНП в Івано-Франківській області - повернути ОСОБА_9 .

Апеляційна скарга на вирок суду може бути подана виключно з підстав, передбачених ст.394 КПК України до Івано-Франківського апеляційного суду через Тисменицький районний суд Івано-Франківської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого цим Кодексом, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Обвинуваченому та прокурору копію вироку вручити негайно після його проголошення.

Суддя Тисменицького районного суду
Івано-Франківської області ОСОБА_15