Справа № 405/1157/22
провадження № 1-кс/405/526/22
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21.03.2022 м. Кропивницький

слідчий суддя Ленінського районного суду м. Кіровограда ОСОБА_1 , за участю секретаря судових засідань ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , захисника ОСОБА_4 , підозрюваної ОСОБА_5 розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Кропивницький клопотання старшого слідчого-криміналіста слідчого відділу УСБУ в Кіровоградській області ОСОБА_6 , у кримінальному провадженні № 0000041 від 19.03.2022 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 111 КК України про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки с. Піщаний Брід Веселинівського району Миколаївської області, громадянки України, українки, зареєстрованої за адресою: АДРЕСА_1 , офіційно не працюючої, раніше не судимої,
ВСТАНОВИВ:
слідчий за погодженням з прокурором звернувся до суду з клопотанням про застосування відносно підозрюваної у кримінальному провадженні № 0000041 від 19.03.2022 ОСОБА_5 , яка ІНФОРМАЦІЯ_2 народилась у с. Піщаний Брід, Веселинівського району Миколаївської області, громадянки України, українки, зареєстрованої за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимої, запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на 60 (шістдесят) днів.
На обгрунтування клопотання, слідчий зазначив, що слідчим відділом УСБУ в Кіровоградській області здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні №0000041 від 19.03.2022 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 111 КК України.
Органом досудового розслідуванням встановлено, що з 20 лютого 2014 року між Російською Федерацією та Україною триває збройний конфлікт міжнародного характеру.
Частиною 2 статті 1 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» від 15 квітня 2014 № 1207-VII констатовано, що тимчасова окупація території України розпочалася 20 лютого 2014 року.
Законом України «Про особливості державної політики із забезпечення державного суверенітету України на тимчасово окупованих територіях у Донецькій та Луганській областях» від 18 січня 2018 року № 2268-VIII визначено, що збройна агресія Російської Федерації розпочалася з неоголошених і прихованих вторгнень на територію України підрозділів збройних сил та інших силових відомств Російської Федерації, а також шляхом організації та підтримки терористичної діяльності; Російська Федерація чинить злочин агресії проти України та здійснює тимчасову окупацію частини її території за допомогою збройних формувань Російської Федерації, що складаються з регулярних з`єднань і підрозділів, підпорядкованих Міністерству оборони Російської Федерації, підрозділів та спеціальних формувань, підпорядкованих іншим силовим відомствам Російської Федерації, їхніх радників, інструкторів та іррегулярних незаконних збройних формувань, озброєних банд та груп найманців, створених, підпорядкованих, керованих та фінансованих Російською Федерацією, а також за допомогою окупаційної адміністрації Російської Федерації, яку складають її державні органи та структури, функціонально відповідальні за управління тимчасово окупованими територіями України, та підконтрольні Російській Федерації самопроголошені органи, які узурпували виконання владних функцій на тимчасово окупованих територіях України.
Продовжуючи реалізацію злочинного плану, з метою створення приводів для ескалації конфлікту і спроби виправдання своєї агресії перед громадянами Російської Федерації та світовою спільнотою, 21 лютого 2022 року Російською Федерацією визнано «Донецьку народну республіку» та «Луганську народну республіку» незалежними державами.
22 лютого 2022 року Президент Російської Федерації, реалізуючи злочинний план, направив до Ради Федерації звернення про використання Збройних Сил РФ за межами РФ, яке було задоволено.
24 лютого 2022 року о 5 год. Президент Російської Федерації оголосив про рішення розпочати спеціальну військову операцію в Україні.
У подальшому Збройними Силами РФ, які діяли за наказом керівництва РФ і ЗС РФ, здійснено пуск крилатих та балістичних ракет по аеродромам, військовим штабам і складам ЗС України, а також підрозділами ЗС та інших військових формувань РФ здійснено вторгнення на територію суверенної держави Україна.
Досудовим розслідуванням також встановлено, що в період з 04.03.2022 по 15.03.2022 на території с. Кашперо-Миколаївка, Баштинського району, Миколаївської області дислокувалися військовослужбовці невстановленого формування ЗС РФ, з якими мешканка вказаного населеного пункту ОСОБА_5 налагодила тісний особистий контакт.
Діючи за винагороду (кошти, цигарки, алкоголь, продукти), ОСОБА_5 надавала представникам збройних сил РФ відомості щодо учасників АТО, патріотично налаштованих активістів з числа мешканців с. Кашперо-Миколаївка та навколишніх сіл, які могли б організувати рух опору військовій агресії ЗС РФ, чим поставила під загрозу їх життя та свободу.
Таким чином, ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч. 2 ст. 111 КК України, а саме державної зради, тобто діянні, умисно вчиненому громадянином України на шкоду суверенітетові, територіальній цілісності та недоторканності, обороноздатності, державній, економічній, а також інформаційній безпеці України: наданні іноземній державі, іноземній організації та їх представникам допомоги в проведенні підривної діяльності проти України в умовах воєнного стану.
19.03.2022 о 18 год. 20 хв. ОСОБА_5 фактично затримано як підозрювану в порядку п. 2 ч.1 ст.208 КПК України, у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст. 111 КК України.
19 березня 2022 року о 20 год. 25 хв. ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_1 , було повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.111 КПК України.
У клопотанні слідчий зазначає, що вина ОСОБА_5 у вчиненні особливо тяжкого злочину, передбаченого ч. 2 ст. 111 КК України, обґрунтовується сукупністю зібраних в ході досудового розслідування даного кримінального провадження доказів, у тому числі:
1.Повідомленням про виявлення кримінального правопорушення;
2.Протоколом затримання ОСОБА_5 від 19.03.2022;
3.Протоколом допиту свідка ОСОБА_7 від 19.03.2022;
4.Протоколом допиту свідка ОСОБА_8 від 19.03.2022;
5.Протоколом допиту свідка ОСОБА_9 від 19.03.2022;
6.Повідомленням про підозру ОСОБА_5 від 19.03.2022;
Отже, ОСОБА_5 підозрюється у діянні, умисно вчиненому громадянином України на шкоду суверенітетові, територіальній цілісності та недоторканності, обороноздатності, державній, економічній чи інформаційній безпеці України: наданні іноземній державі, іноземній організації та їх представникам допомоги в проведенні підривної діяльності проти України в умовах воєнного стану, тобто у вчиненні особливо тяжкого злочину, за який Законом передбачене покарання у вигляді позбавлення волі на строк від 15 років до довічного позбавлення волі.
Крім цього, ОСОБА_5 вчиняла вказане кримінальне правопорушення у прихований спосіб, конспіративно, з метою уникнення можливого викриття правоохоронними органами. При цьому, ОСОБА_5 на виконання завдання, поставленого представником іноземної організації, передавала представникам ЗС РФ відомості щодо осіб, які можуть організувати рух опору військовій агресії ЗС РФ, чим поставила під загрозу їх життя та свободу. Крім цього, ОСОБА_5 може перешкоджати здійсненню досудового розслідування у даному кримінальному провадженні та продовжувати вчиняти кримінальні правопорушення.
Слідчий також зазначив, що на даний час проведений не увесь комплекс необхідних слідчих (розшукових) дій та не встановлено усі обставини, що мають значення для досудового розслідування. Разом з тим, у ході досудового розслідування не допитано усіх осіб, яким відомі обставини, що підлягають доказуванню під час кримінального провадження, а тому викладені обставини в достатній мірі дають підстави вважати, що підозрювана ОСОБА_5 вчинить спроби незаконно впливати на свідків у даному кримінальному провадженні.
Крім того, ОСОБА_5 має можливість вчинювати інші подібні кримінальні правопорушення, а так само інші кримінальні правопорушення, у тому числі сховати або спотворити докази у кримінальному провадженні.
Прокурор в судовому засіданні підтримав клопотання та просив його задовольнити, посилаючись на обґрунтованість підозри, наявність ризиків, передбачених ст.177 КПК України, що викладені в клопотанні та неможливість їх запобігання, шляхом застосування більш м`якого запобіжного заходу.
Захисник у судовому засідання просив застосувати більш м`який запобіжний захід не пов`язанний з триманням під вартою.
Підозрювана підтримала думку захисника
Заслухавши учасників, перевіривши надані матеріали клопотання та дослідивши докази по даних матеріалах слідчий суддя прийшов до наступних висновків.
Дослідивши матеріали справи за клопотанням слідчого, слідчий суддя приходить до висновку, що органом досудового слідства ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_1 , обґрунтовано підозрюється у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 111 КК України, яке 19.03.2022 року внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № №0000041.
Причетність ОСОБА_5 до оголошеної підозри, підтверджується повідомленням про виявлення кримінального правопорушення (а.к.10); протоколом затримання підозрюваної (а.к. 11-14), повідомлення про підозру (а.к. 17-23), протоколом допиту підозрюваної ( а.к. 27-28), протоколом допиту свідка ( 29-32), протоколом допиту свідка
(33-37), протокол допиту свідка (39-42).
19.03.2022 о 18 год. 20 хв. ОСОБА_5 фактично затримано як підозрювану в порядку п. 2 ч.1 ст.208 КПК України, у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст. 111 КК України.
19 березня 2022 року о 20 год. 25 хв. ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_1 , було повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.111 КПК України.
Відповідно до ст.12 КК України злочин, передбачений ч. 2 ст. 111 КК України у вчиненні якого підозрюється ОСОБА_5 є особливо тяжким злочином, за який передбачено покарання у вигляді позбавлення волі на строк п`ятнадцять років або довічним позбавленням волі, з конфіскацію майна.
Відповідно до п. 4 ч.2 ст.183 КПК України, запобіжний захід у вигляді тримання під вартою не може бути застосований, окрім як до раніше не судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад п`ять років.
Згідно ч.1 ст.177 КПК України, метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: 1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; 2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; 3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; 4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; 5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.
Викладене в сукупності свідчить про наявність достатніх підстав вважати, що у матеріалах кримінального провадження № №0000041 відносно ОСОБА_5 існують ризики, передбачені ст. 177 КПК України.
Вказане свідчить, що більш м`які запобіжні заходи, зазначені у ст.176 КПК України, не зможуть забезпечити належне виконання підозрюваною процесуальних обов`язків, а також запобігти встановленим ризикам, а тому не буде забезпечено виконання завдань кримінального судочинства.
Щодо обґрунтованості підозри слідчий суддя зазначає, що оскільки чинне законодавство не розкриває це поняття, враховуючи ст. 8, 9 КПК України, слід керуватися позиціями Європейського суду з прав людини. З точки зору практики ЄСПЛ обґрунтованість підозри - це певний стандарт доказування, який означає, що існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення (рішення у справі "Фокс, Кемпбелл і Гартлі проти Сполученого Королівства" від 30 серпня 1990 року, п. 32, Series A, N 182). При чому факти, які викликали підозру, не обов`язково мають бути одного рівня з тими, які необхідні для того, щоб не лише обґрунтувати засудження, а й пред`явити обвинувачення, що є наступною стадією в процесі розслідування кримінальної справи (рішення у справі «Murrаy v.United Kingdom», 14310/88, 28.10.1994, п. 55).
Необхідно зауважити, що на даному етапі провадження слідчий суддя не вправі вирішувати ті питання, які повинен вирішувати суд під час розгляду кримінального провадження по суті, зокрема оцінювати докази з точки зору їх достатності та допустимості для визнання особи винуватою чи невинуватою у вчиненні кримінального правопорушення. Слідчий суддя на підставі розумної оцінки сукупності отриманих відомостей повинен визначити лише чи є причетність особи до вчинення кримінального правопорушення вірогідною та достатньою для застосування щодо особи обмежувальних заходів. Відповідно до ч. 4 ст. 193 КПК України за клопотанням сторін або за власною ініціативою слідчий суддя має право дослідити будь-які матеріали, що мають значення для вирішення питання про застосування запобіжного заходу. В світлі конкретних обставин даного клопотання досліджених матеріалів достатньо для того, щоб в рамках судового контролю, який здійснюється слідчим суддею при розгляді питання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, дійти висновку про наявність обґрунтованої підозри.
Таким чином, наявні матеріали на думку слідчого судді свідчать, що існують факти та інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача, що ОСОБА_5 могла вчинити кримінальні правопорушенні, передбачені ч. 2 ст. 111 КК України.
Відповідно до практики Європейського суду з прав людини, суд своїм рішенням повинен забезпечити не тільки права підозрюваного, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів. Забезпечення таких стандартів, як підкреслює Європейський суд з прав людини, вимагає від суду більшої суворості в оцінці порушень цінностей суспільства.
Так, згідно ст. 7-9 КПК України кримінальне процесуальне законодавство України застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини. У рішенні по справі «Летельє проти Франції» від 26.06.1991 Європейський суд з прав людини вказав, що наявність вагомих підстав підозрювати затриманого у вчиненні злочину є неодмінною умовою правомірності тримання під вартою.
У рішенні по справі «W проти Швейцарії» від 26.01.1993 Європейський суд з прав людини вказав, що врахування тяжкості злочину має свій раціональний зміст, оскільки вона свідчить про ступінь суспільної небезпечності цієї особи та дозволяє спрогнозувати з достатньо високим ступенем імовірності її поведінку, беручи до уваги, що майбутнє покарання за тяжкий злочин підвищує ризик того, що підозрюваний може ухилитись від слідства.
Крім цього, у рішенні по справі «Харченко проти України» від 10.02.2011 Європейський суд з прав людини вказав, що розумність строку тримання під вартою не може оцінюватись абстрактно, вона має оцінюватись в кожному конкретному випадку залежно від особливостей конкретної справи.
Отже, застосування відносно підозрюваної запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою за вказаних обставин справи та серйозністю висунутої проти неї підозри, з урахуванням встановлених ризиків, на думку слідчого судді, не є надмірним та таким, що принижує її гідність у розумінні Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.
Усі наведені обставини у їх сукупності, не дають достатніх підстав застосувати відносно неї більш м`який запобіжний захід, ніж тримання під вартою строком на 60 днів, тобто в межах строку досудового розслідування.
Згідно ч.4 ст. 183 КПК України, слідчий суддя, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, враховуючи підстави та обставини, передбачені статтями 177 та 178 цього Кодексу, має право не визначити розмір застави у кримінальному провадженні: щодо злочину, вчиненого із застосуванням насильства або погрозою його застосування; щодо злочину, який спричинив загибель людини.
Керуючись ст.ст.176-197, 369-372 КПК України, -
ПОСТАНОВИВ :
клопотання слідчого задовольнити.
Застосувати відносно підозрюваної ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді тримання під вартою на строк 60 днів, а саме з 18.20 год. 19.03.2022 року до 18.20 год 17.05.2022 р.
Дата закінчення дії ухвали 17.05.2022 р.
Ухвала підлягає негайному виконанню після її оголошення.
Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Кропивницького апеляційного суду протягом 5 днів з дня її оголошення.

Слідчий суддя ОСОБА_10