ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-сс/803/258/22 Справа № 202/45/22 Суддя у 1-й інстанції - ОСОБА_1 Суддя у 2-й інстанції - ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 лютого 2022 року м. Дніпро

Колегія суддів Судової палати з розгляду кримінальних справ Дніпровського апеляційного суду у складі:

головуючого судді ОСОБА_2
суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4
за участю:
секретаря судового засідання ОСОБА_5
прокурора ОСОБА_6
підозрюваного ОСОБА_7
захисника ОСОБА_8
розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали за апеляційною скаргою захисника ОСОБА_8 в інтересах підозрюваного ОСОБА_7 на ухвалу слідчого судді Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 20 січня 2022 року про обрання запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту щодо

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця міста Дніпродзержинська Дніпропетровської області, громадянина України, не працевлаштованого, неодруженого, який мешкає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 296 КК України,

ВСТАНОВИЛА:

Ухвалою слідчого судді Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 20 січня 2022 року клопотання слідчого СУ ГУНП в Дніпропетровській області ОСОБА_9 , погоджене прокурором відділу Дніпропетровської обласної прокуратури ОСОБА_6 про застосування запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту відносно ОСОБА_7 , підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 296 КК України було задоволено.
Застосовано відносно підозрюваного ОСОБА_7 , запобіжний захід у вигляді домашнього арешту з забороною цілодобово, залишати житло, за адресою: АДРЕСА_1 , окрім випадків необхідності отримання ОСОБА_7 невідкладної медичної допомоги, та в разі виникнення надзвичайних ситуацій, які б унеможливили безпечне для життя та здоров`я перебування підозрюваного у житлі.
Зобов`язано ОСОБА_7 , прибувати за кожною вимогою до суду, слідчого або прокурора та покладено на нього обов`язки, передбачені п.п. 3,4 ч. 5 ст. 194 КПК України, а саме:
- повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну свого місця проживання;
- утримуватись від спілкування зі свідками у кримінальному провадженні.
Встановлено строк тримання ОСОБА_7 під домашнім арештом до 18 березня 2022 року включно.

Рішення суду обґрунтовано тим, що слідчим суддею були враховані обставини передбачені ст. 178 КПК України, а саме: вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним кримінальних правопорушень; тяжкість покарання, що загрожує підозрюваному у разі визнання його винуватим; дані про особу підозрюваного ОСОБА_7 , який має незакінчену вищу освіту, є студентом, не працевлаштований, неодружений, має місце мешкання, раніше не судимий, однак на даний час підозрюється у скоєнні тяжкого злочину проти громадського порядку і моральності, вчиненого групою осіб.
Слідчий суддя вважав доведеним наявність ризиків, передбачених п.п. 1,3 ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме те, що останній може: переховуватись від органу досудового розслідування та/або суду; незаконно впливати на свідків та інших підозрюваних у кримінальному провадженні.
Слідчий суддя прийшов до висновку про необхідність застосування відносно ОСОБА_7 запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту з забороною цілодобово залишати житло за місцем проживання, оскільки саме такий запобіжний захід належним чином забезпечить виконання підозрюваним ОСОБА_7 покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання ризикам, передбаченим п. 1,3 ч. 1 ст. 177 КПК України.
Захисник не погодився з рішенням суду. В своїй апеляційній скарзі просить скасувати ухвалу Індустріального районного суду міста Дніпропетровська від 20.01.2022 року. Прийняти нове рішення застосувавши до ОСОБА_7 запобіжний захід у вигляді особистого зобов`язання.
В обґрунтування своїх вимог посилається на те, що на даний час відсутні передбачені кримінальним процесуальним законодавством України підстави для цілодобового домашнього арешту ОСОБА_7 .
В порушення вищезазначеної норми КПК України, слідчий суддя прийняв до уваги лише доводи сторони обвинувачення, які не були підтверджені будь-якими доказами, та повністю проігнорував докази, подані стороною захисту, що свідчить про порушення слідчим суддею вимог ст. 22 КПК України.
Слідчий суддя лише послався на доведеність прокурором наявності обставин, передбачених п. 2 ч. 1 ст. 194 КПК України, та зазначив, що дані про особу підозрюваного, конкретні обставини справи, тяжкість покарання, яке можливо буде призначено підозрюваному ОСОБА_7 , в разі визнання його винним в скоєнні інкримінованого йому кримінального правопорушення, істотність зібраних доказів про причетність підозрюваного до скоєння інкримінованого йому кримінального правопорушення, його вік, стан здоров`я, в своїй сукупності свідчать про наявність ризиків, передбачених ст. 177 КПК України.
Вважає, що матеріали справи взагалі не містять будь-яких належних та допустимих доказів обгрунтованості пред`явленої ОСОБА_7 підозри.
Доказів того, що ОСОБА_7 вчиняв незаконні дії спрямовані на порушення громадського порядку матеріали кримінального провадження та клопотання не містять, та не можуть таких містити, оскільки окрім нічим непідтверджених посилань слідчого та прокурора на дану обставину такого факту не було та його відповідно не зафіксовано.
Зауважує, що підозра вручена ОСОБА_7 , є необгрунтованою, оскільки правових підстав для її вручення не було.
Висновок суду про те, що підозрюваний ОСОБА_7 може незаконно впливати на свідків, потерпілих, інших учасників кримінального процесу, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, вчинити інше кримінальне провадження ніяких реальних доказів з вище перерахованого не має.
Апелянт звертає увагу на те, що поведінка ОСОБА_7 протягом досудового слідства не тільки свідчить про відсутність ризику того, що підозрюваний може переховуватись від органів досудового розслідування і суду, а й переконує, що ОСОБА_7 заінтересований у проведенні об`єктивного та ефективного досудового розслідування.
Просить звернути увагу на те, що ОСОБА_7 ніколи не притягався до кримінальної відповідальності, що характеризує його, як особу не схильну до протиправної поведінки, навчається в Дніпропетровському Державному Університеті внутрішніх справ денна форма навчання, має постійне місце проживання.
Таким чином, міцність соціальних зав`язків ОСОБА_7 в місці його постійного проживання, в тому числі наявність у нього родини, виключно позитивна репутація підозрюваного та його майновий стан, відсутність притягнення до кримінальної та адміністративної відповідальності, в сукупності з іншими доводами, вказує на відсутність достатніх підстав для застосування до ОСОБА_7 запобіжного заходу.
Заслухавши доповідь головуючого судді, думку підозрюваного та його захисника, які, кожен окремо, підтримали апеляційну скаргу та просили її задовольнити, доводи прокурора, який вважав за необхідне залишити ухвалу слідчого судді без змін, а скаргу без задоволення, перевіривши представлені матеріали та обговоривши доводи скарги, колегія суддів приходить до висновку, що вимоги апеляційної скарги задоволенню не підлягають з наступних підстав.
Так, згідно п. 9 ч. 2 ст. 131 КПК України застосування запобіжного заходу є одним із видів заходів забезпечення кримінального провадження.
Відповідно до ч. 3 ст. 132 КПК України застосування заходів забезпечення кримінального провадження не допускається, якщо слідчий, прокурор не доведе, що:
1)існує обґрунтована підозра щодо вчинення кримінального правопорушення такого ступеня тяжкості, що може бути підставою для вжиття заходів забезпечення кримінального провадження;
2)потреби досудового розслідування виправдовують такий ступінь втручання у права і свободи, про який йдеться у клопотанні слідчого або прокурора;
3)може бути виконане завдання, для виконання якого слідчий, прокурор звертається з клопотанням.
Згідно ч. 2 ст. 177 КПК України підставою для застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені ч. 1 ст. 177 КПК України.
Відповідно до ч. 1 ст. 194 КПК України, під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язані встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про:
1)наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення;
2)наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, і на які вказує слідчий або прокурор;
3)недостатність застосування більш м`яких запобіжних засобів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.
Відповідно до правової позиції Європейського суду з прав людини, викладеної у його рішенні від 26.06.1991 р. у справі «Летельє проти Франції», попереднє ув`язнення не повинне бути передвісником наступного покарання у виді позбавлення волі та не може бути «формою очікування» обвинувального вироку.
Крім того, Європейський суд з прав людини неодноразово, в тому числі у рішенні від 10.02.2011 року у справі "Харченко проти України", рішенні від 29.09.2011 року у справі "Третьяков проти України", рішенні від 06.11.2008 року у справі "Єлоєв проти України" зазначав, що тримання особи під вартою у кожному випадку повинне мати безсумнівне обґрунтування, а також що за будь-яких обставин суд зобов`язаний розглянути можливість застосування менш обтяжливих альтернативних запобіжних заходів.
На думку колегії суддів, при обрані запобіжного заходу підозрюваному ОСОБА_7 ці вимоги закону були дотримані.
Так, колегія суддів погоджується з висновком слідчого судді суду першої інстанції про обґрунтованість підозри ОСОБА_7 у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 296 КК України, яка достатньою мірою підтверджується наданими матеріалами.
При цьому враховується, що, як зазначено у рішенні Європейського суду з прав людини від 28.10.2004 р. у справі «Мюррей проти Сполученого Королівства», для вирішення питання про обрання запобіжного заходу факти, що викликають підозру, не обов`язково мають бути встановлені до ступеню, необхідного для засудження або навіть пред`явлення обвинувачення, а згідно рішення Європейського суду з прав людини від 30.08.1998 р. у справі «Кемпбелл та Хартлі проти Сполученого Королівства» наявність обґрунтованої підозри передбачає наявність фактів або відомостей, на підставі яких об`єктивний спостерігач зробив би висновок, що дана особа могла б скоїти злочин.
Так, сам по собі факт вчинення інкримінованого цьому підозрюваному кримінального правопорушення та ймовірність призначення йому суворого покарання, за відсутності конкретних фактів наявності ризиків, передбачених ст. 177 КПК України не свідчить про недостатність запобіжного заходу у виді домашнього арешту.
На думку колегії суддів, суд першої інстанції при обрані запобіжного заходу ОСОБА_7 , який обґрунтовано підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 296 КК України, який є тяжким злочином на підставі ст. 12 КК України, у відповідності до вимог ст. ст. 193, 194 КПК України дослідив та достатньою мірою взяв до уваги фактичні обставини, що підлягають врахуванню згідно зі ст.178 КПК України.
Перевіряючи обґрунтування слідчого судді щодо наявності ризиків, передбачених п.п. 1,3 ч. 1 ст. 177 КПК України, колегія суддів встановила належне та детальне обґрунтування слідчим суддею наявності кожного із зазначених ризиків в оскаржуваній ухвалі, зважаючи на тяжкість покарання, яке загрожує підозрюваному у разі визнання його винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, характер та ступінь суспільної небезпеки кримінального правопорушення, у вчиненні якого підозрюється ОСОБА_7 , фактичні обставини провадження та дані про особу підозрюваного, в тому числі про його сімейний, майновий стан, а також інші обставини, передбачені ст. 178 КПК.
Отже, всі обставини, враховані судом першої інстанції та дослідженні в апеляційному порядку, у сукупності дають достатні підстави для обрання цьому підозрюваному запобіжного заходу у вигляді цілодобового домашнього арешту.
З урахуванням наведеного колегія суддів погоджується з висновками слідчого судді суду про те, що запобіжний захід у виді цілодобового домашнього арешту є достатнім для забезпечення належної поведінки підозрюваного та дієвості кримінального провадження щодо нього.
Доводи апелянта про те, що стороною обвинувачення не було доведено наявність ризиків, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України, а також про неврахування судом даних про особу підозрюваного, на думку колегії суддів, необґрунтовані, оскільки вказані факти були взяті до уваги судом в сукупності з іншими доказами по справі та їм було надано належної оцінки.
Доводи ж захисту про те, що суд першої інстанції не взяв до уваги дані, характеризуючі підозрюваного, які викладені в апеляційній скарзі, є безпідставними, оскільки суд при постановленні ухвали це врахував, однак з метою запобігти встановленим ризикам, беручи до уваги тяжкість злочину у вчиненні якого він підозрюється, міру покарання, яка передбачена за них у виді позбавлення волі, судом першої інстанції було обгрунтовано задоволено клопотання слідчого та застосовано до ОСОБА_7 запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту.
В апеляційній скарзі містяться також інші аргументи сторони захисту, які не потребують детального аналізу колегії суддів та не мають будь-якого вирішального значення в цьому провадженні.
Таким чином апеляційний суд констатує, що надані із клопотанням про застосування запобіжного заходу матеріали доводять наявність правових підстав для застосування до підозрюваного ОСОБА_7 запобіжного заходу, а також те, що на цьому етапі кримінального провадження потреби досудового розслідування виправдовують саме такий обсяг втручання у права та інтереси підозрюваного з метою досягнення дієвості цього провадження, що з дотриманням процесуальних норм правомірно встановлено слідчим суддею.
За викладених обставин колегія суддів не вбачає порушень вимог кримінального процесуального законодавства, які б давали підстави для скасування оскаржуваної ухвали слідчого судді. Застосований судом щодо підозрюваного запобіжний захід відповідає вимогам кримінального процесуального закону, а тому колегія суддів вважає, що ухвала суду є законною, обґрунтованою та справедливою, а подана на неї апеляційна скарга задоволенню не підлягає.
На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 376, 405, 407, 419, 422 КПК України, колегія суддів

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_8 в інтересах підозрюваного ОСОБА_7 залишити без задоволення.
Ухвалу слідчого судді Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 20 січня 2022 року про обрання запобіжного заходу у вигляді цілодобового домашнього арешту щодо ОСОБА_7 , підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 296 КК України - залишити без змін.
Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та касаційному оскарженню не підлягає.

Судді:

_____________ _______________ _______________
ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4