КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 вересня 2021 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду в складі:

головуючого судді ОСОБА_1
суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3
за участю секретаря ОСОБА_4
прокурора ОСОБА_5
представника колонії ОСОБА_6
захисника ОСОБА_7
засудженого ОСОБА_8

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Київського апеляційного суду в режимі відеоконференцзв`язку з Державною установою «Кагарлицька виправна колонія (№115)» апеляційну скаргу прокурора Кагарлицького відділу Обухівської окружної прокуратури ОСОБА_9 на ухвалу Кагарлицького районного суду Київської області від 31 травня 2021 року стосовно ОСОБА_8 про заміну невідбутої частини покарання більш м`яким покаранням,-

В С Т А Н О В И Л А:

Ухвалою Кагарлицького районного суду Київської області від 31.05.2021 року задоволено подання начальника ДУ «Кагарлицька виправна колонія (№115)» та ОСОБА_8 , засудженому вироком Бобровицького районного суду Чернігівської області від 13.09.2019 року замінено невідбуту частину основного покарання у виді 1 року 329 днів позбавлення волі на покарання у виді 1 року 329 днів виправних робіт по місцю роботи з відрахуванням 10% заробітку в дохід держави.

В обґрунтування прийнятого рішення суд зазначив, що станом на 25.04.2021 року засуджений ОСОБА_8 відбув 1/3 частину строку призначеного йому покарання. Згідно матеріалів особової справи за період перебування в ДУ «Кагарлицька виправна колонія (№115)» ОСОБА_8 характеризується позитивно, дотримувався норм, які визначають порядок та умови відбування покарання, вимог режиму тримання не порушував, до праці ставився сумлінно, чесно виконував свої трудові обов`язки, за що 2 рази був заохочений адміністрацією установи, дисциплінарних стягнень не має, у скоєному злочині розкаявся.

Враховуючи, що засуджений вирішив питання працевлаштування та частково відшкодував збитки, сумлінно працював відбуваючи покарання, а тому суд першої інстанції дійшов висновку, що засуджений став на шлях виправлення і стосовно нього можуть бути застосовані положення ст. 82 КК України щодо заміни ОСОБА_8 невідбутої частини основного покарання у виді позбавлення волі на більш м`яке, а саме на виправні роботи.

На дану ухвалу прокурор Кагарлицького відділу Обухівської окружної прокуратури ОСОБА_9 подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати оскаржувану ухвалу Кагарлицького районного суду Київської області від 31.05.2021 року про заміну засудженому ОСОБА_8 невідбутої частини основного покарання у виді позбавлення волі більш м`яким, у зв`язку з невідповідністю висновків суду фактичним обставинам справи та неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність та постановити нову ухвалу, якою відмовити у задоволенні подання начальника ДУ «Кагарлицька виправна колоніа (№115)» про заміну засудженому ОСОБА_8 невідбутої частини основного покарання покарання у виді позбавлення волі на більш м`яке.
В обґрунтування доводів апеляційної скарги апелянт, посилаючись на положення ст. 82 КК України та роз`яснення викладені у Постанові Пленуму Верховного Суду України №2 від 26.04.2002 «Про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміну невідбутої частини покарання більш м`яким», зазначає, що головною умовою прийняття рішення про можливість заміни покарання на більш м`яке є доведеність того, що засуджений став на шлях виправлення. Висновки про те, чи став засуджений на шлях виправлення, можливо зробити врахувавши увесь комплекс даних, які характеризують засудженого, його поведінку, відношення до праці, відношення до вчиненого злочину тайого наслідків, наявність заохочень, їх кількість та регулярність отримання, наявність чи відсутність стягнень, тощо. При цьому висновок про становлення особи на шлях виправлення повинен ґрунтуватись не на характеристиці особи за періоду що безпосередньо передує настанню строку, після відбування якого можливе умовно-дострокове звільнення, а на даних за весь час відбування покарання або принаймні протягом значної частини цього строку. Тобто, при вирішенні питання про те, чи довів засуджений своєю добросовісною поведінкою і відношенням до праці своє виправлення, суд має виходити з аналізу усього процесу виправлення засудженого упродовж усього терміну відбування ним покарання, а не за період часу, що передував звільненню.
При цьому апелянт вказує, що вироком Бобровицького районного суду Чернігівської області від 13.09.2019 року ухвалено стягнути з ОСОБА_8 410 000 грн., проте засудженим в добровільному порядку відшкодовано лише 15 000 грн., що є явно непропорційним відшкодуванням суми завданих злочином збитків. Згідно подання установи виконання покарань, засуджений працевлаштований у липні 2020 року, фактично працювати почав у вересні 2020 року та відповідно заохочення за добросовісне відношення до праці отримав лише перед формальним настанням строку можливого застосування до нього заміни невідбутої частини покаранняу виді позбавлення волі на більш м`яке.

Апелянт вважає, що аналіз особової справи засудженого ОСОБА_8 дає підстави зробити висновок, що упродовж усього терміну відбування покарання засуджений наполегливо не ставав на шлях виправлення та бажає лише настання лише формально юридичних підстав для застосування до нього положень ст. 82 КК України.

Заслухавши доповідь судді, пояснення прокурора на підтримку доводів поданої апеляційної скарги; пояснення засудженого ОСОБА_8 , його захисника та представника ДУ «Кагарлицька виправна колонія (№115)», які заперечували проти апеляційної скарги прокурора; перевіривши матеріали судового провадження №1-в/368/66/21 (справа №368/417/21) стосовно засудженого ОСОБА_8 та апеляційні доводи, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга прокурора Кагарлицького відділу Обухівської окружної прокуратури_задоволенню не підлягає, виходячи з наступного.

14.05.2021 року до Кагарлицького районного суду Київської області надійшло подання начальника ДУ «Кагарлицька виправна колонія (№115)» про заміну засудженому ОСОБА_8 невідбутої частини основного покарання більш м`яким, без скасування додаткового покарання у виді позбавлення права керувати транспортними засобами.

Відповідно до положень ст. 82 КК України особам, що відбувають покарання у виді обмеження або позбавлення волі, невідбута частина покарання може бути замінена судом більш м`яким покаранням. У цих випадках більш м`яке покарання призначається в межах строків, установлених у Загальній частині цього Кодексу для даного виду покарання, і не повинне перевищувати невідбутого строку покарання, призначеного вироком. Заміна невідбутої частини покарання більш м`яким може бути застосована, якщо засуджений став на шлях виправлення та після фактичного відбуття засудженим не менше третини строку покарання, призначеного судом за кримінальний проступок або нетяжкий злочин, а також за необережний тяжкий злочин.

Як вбачається з матеріалів судового провадження №1-в/368/66/21, ОСОБА_8 був засуджений вироком Бобровицького районного суду Чернігівської області від 13.09.2019 року за ч.2 ст. 286 КК України до покарання у виді позбавлення волі строком на 3 роки з позбавленням права керувати транспортними засобами на строк 3 роки і ухвалою Чернігівського апеляційного суду від 24.02.2020 року вказаний вирок залишено без зміни.
На даний час засуджений ОСОБА_8 відбуває покарання у ДУ «Кагарлицька виправна колонія (№115)» і станом на 25.04.2021 року останній відбув 1/3 строку призначеного покарання, а його невідбута частина становить 1 рік 329 днів.

Приймаючи рішення про заміну засудженому ОСОБА_8 невідбутої частини основного покарання у виді позбавлення волі більш м`яким покаранням, суд першої інстанції врахував, що останній відбув 1/3 строкупризначеного йому покарання у виді позбавлення волі, який за період перебування в ДУ «Кагарлицька виправна колонія (№115)» характеризується позитивно, вимог режиму тримання не порушував, дотримувався норм, які визначають порядок та умови відбування покарання, виконував передбачені законом вимоги персоналу установи, до праці ставився сумлінно, за що два рази був заохочений адміністрацією установи, дисциплінарних стягнень не має, у скоєному злочині розкаявся, тобто своєю поведінкою та ставленням до праці засуджений довів, що став на шлях виправлення.

Також суд зазначив, що засуджений сумлінно працював відбуваючи покарання, вирішив питання працевлаштування та частково відшкодував збитки, оскільки враховуючи обов`язкові відрахування адміністрації установи із заробітку, коштів на повне відшкодування збитків не залишилося, а тому суд визнав можливим, відповідно до положень ст. 82 КК України, замінити засудженому ОСОБА_8 невідбуту частину основного покарання у виді позбавлення волі більш м`яким покаранням у виді виправних робіт, з чим також погоджується і суд апеляційної інстанції.

Доводи апеляційної скарги прокурора про те, що засуджений ОСОБА_8 працевлаштований в липні 2020 року, фактично почав працювати у вересні 2020 року та відповідно заохочення за добросовісне відношення до праці отримано ним лише перед формальним настанням строку можливого застосування пільги, передбаченої ст. 82 КК України, що свідчить про бажання засудженого настання лише формально юридичних підстав для застосування до нього положень ст. 82 КК України, колегія суддів вважає безпідставними, оскільки як вбачається з подання начальника виправної колонії (а.с. 1) та наявної в матеріалах справи характеристики на засудженого ОСОБА_8 від 06.05.202021 року (а.с. 9-10), останній з 28.04.2020 року утримувався у ДУ «Чернігівський СІЗО» та прибув до ДУ «КВК (№115)» 15.07.2020 року, де того ж дня працевлаштований робітником в господарській обслузі установи. За період перебування в колонії зарекомендував себе з позитивної сторони, дотримується норм, які визначають порядок та умови відбування покарання, за що отримав два заохочення і дисциплінарних стягнень не має, до виконання робіт по благоустрою установи відноситься з розумною ініціативою, до майна установи і предметів, якими користується при виконанні дорученої роботи, ставиться дбайливо, дотримується вимог пожежної безпеки та безпеки праці. При цьому прокурор не довів тієї обставини, що перебуваючи в ДУ «Чернігівський СІЗО» ОСОБА_8 був залучений до праці та ухилявся від цієї роботи і не працював, а тому, на переконання колегії суддів, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про наявність підстав для заміни засудженому ОСОБА_8 невідбутої частини основного покарання більш м`яким.

Посилання прокурора на ту обставину, що вироком Бобровицького районного суду Чернігівської області від 13.09.2019 року ухвалено стягнути з ОСОБА_8 410 000 грн., проте засудженим в добровільному порядку відшкодовано лише 15 000 грн., що є явно непропорційним відшкодуванням суми завданих злочином збитків, колегія суддів вважає необґрунтованим, оскільки відбуваючи покарання, засуджений ОСОБА_8 працював та частково відшкодував збитки. Крім того, останній вирішив питання працевлаштування і згідно гарантійного листа ПП «Сапсан» (а.с.14), ОСОБА_8 буде працевлаштований до вказаного підприємства на посаду комірника, що сприятиме відшкодуванню останнім завданної шкоди.

За викладеним, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про наявність підстав для задоволення подання начальника ДУ «Кагарлицька виправна колоніа (№115)» про заміну засудженому ОСОБА_8 невідбутої частини основного покарання у виді позбавлення волі більш м`яким покаранням та належним чином мотивував прийняте рішення, а тому ухвала Кагарлицького районного суду Київської області від 31.05.2021 року стосовно ОСОБА_8 є законною та обґрунтованою і підстав для її скасування, про що ставиться питання в апеляційній скарзі прокурора не вбачає.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 404, 407 КПК України, колегія суддів,

У Х В А Л И Л А :

Апеляційну скаргу прокурора Кагарлицького відділу Обухівської окружної прокуратури ОСОБА_9 залишити без задоволення, а ухвалу Кагарлицького районного суду Київської області від 31 травня 2021 року, якою задоволено подання начальника ДУ «Кагарлицька виправна колоніа (№115)» та замінено ОСОБА_8 , засудженому вироком Бобровицького районного суду Чернігівської області від 13.09.2019 року невідбуту частину основного покарання у виді 1 року 329 днів позбавлення волі на покарання у виді 1 року 329 днів виправних робіт по місцю роботи з відрахуванням 10% заробітку в дохід держави без зміни.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді: __________________ _________________ __________________
ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3