ДАРНИЦЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД М.КИЄВА
провадження № 1-кс/753/3875/21
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"27" вересня 2021 р. Дарницький районний суд м. Києва в складі:
слідчого судді ОСОБА_1
за участю секретаря ОСОБА_2
прокурора ОСОБА_3
слідчого ОСОБА_4
захисника ОСОБА_5
підозрюваного ОСОБА_6
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві клопотання слідчого СВ Дарницького управління поліції Головного управління Національної поліції у м. Києві ОСОБА_4 про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець м. Києва, громадянин України, з вищою технічною освітою, одружений, має одну повнолітню дитину, працює інженером з охорони праці ТОВ «ВЕСТ ІНВЕСТ», на обліку у лікаря нарколога та психіатра не перебуває, зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимий, підозрюваний у кримінальному провадженні № 0002789 від 25.09.2021 року за ознаками злочину, передбаченого ч. 1 ст. 259 КК України, -
ВСТАНОВИВ:
27 вересня 2021 року слідчий СВ Дарницького управління поліції Головного управління Національної поліції у м. Києві ОСОБА_4 , за погодженням із прокурором, який здійснює процесуальне керівництво у даному кримінальному провадженні, звернувся до слідчого судді із клопотанням про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою до підозрюваного ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .
Клопотання вмотивоване тим, що ОСОБА_6 обґрунтовано повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 259 КК України, за наступних обставин: 24.09.2021 близько 21 години 54 хвилин ОСОБА_6 перебував за адресою: м. Київ, вул. Декабристів, 12/37 у «Максимум", де маючи на меті злочинний умисел на завідомо неправдиве повідомлення про підготовку вибуху, діючи умисно, усвідомлюючи, що його завідомо неправдиве повідомлення викличе обстановку страху у населення, порушить громадську безпеку та дезорганізує діяльність ресторана «Максімум», розташованого за адресою: м. Київ, вул. Декабристів, 12/37 знаходячись неподалік даного закладу, перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, з належного йому мобільного телефону марки «Xiaomi Redmi», imei1: НОМЕР_1 , imei2: НОМЕР_2 , з абонентським номером оператора мобільного зв`язку «ПрАТ «Київстар» НОМЕР_3 , здійснив телефонний дзвінок на спец-лінію «102» та в ході розмови, достовірно знаючи, що поширена ним інформація є неправдивою, повідомив про те що, підірве заклад «Максимум» чим безпідставно відволік сили і засоби для перевірки вказаного повідомлення.
Мотивуючи клопотання щодо необхідності застосування запобіжного заходу до підозрюваного, органом досудового розслідування зазначено, що ОСОБА_6 обґрунтовано підозрюється у вчиненні злочину, за який передбачене покарання у виді позбавлення волі на строк до семи років, вказує на наявність ризиків, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України, що свідчить про те, що він може: переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду, оскільки обґрунтовано підозрюється у вчиненні тяжкого злочину. За вчинення вказаного злочину передбачено суворе покарання у вигляді позбавлення волі строком до семи років. Вказані обставини можуть спонукати підозрюваного до втечі з метою уникнення покарання; незаконно впливати на свідків, у цьому ж кримінальному провадженні. Свідки надають покази, які у своїй сукупності підтверджують вину підозрюваного у вчиненні злочину, тому з метою уникнення відповідальності, або її пом`якшення з боку підозрюваного може здійснюватися незаконний вплив на них, адже останні судом безпосередньо не допитані, а підозрюваному відомо їх місце роботи та проживання.
Адже під час складання протоколу затримання ОСОБА_6 в порядку ст. 208 КПК України, останній погрожував особам які були присутніми як поняті, крім того від затриманого лунали також погрози в бік слідчого який на той час проводив вказану слідчу дію; вчинити інший злочин.
Прокурор та слідчий у судовому засіданні підтримав клопотання та просив його задовольнити з підстав, наведених у мотивувальній частині клопотання.
Захисник підозрюваного проти задоволення вимог клопотання заперечував, просив обрати більш м`який запобіжний захід відносно підозрюваного, запобіжний захід не пов`язаний з триманням під вартою, а саме у виді домашнього арешту, у нічний час, з підстав відсутності обставин для обрання підозрюваному запобіжного заходу у виді тримання під вартою, оскільки ризики зазначені слідчим та прокурором, на думку захисника, необґрунтовані та взагалі відсутні.
Підозрюваний свою причетність до вказаного кримінального правопорушення не заперечував, обставини викладені у повідомлені про підозру не оспорював, проте вказав на відсутність умислу вчиняти будь-які дії кримінального характеру. Підтримав думку захисника щодо обрання запобіжного заходу.
Заслухавши думку прокурора, слідчого, пояснення підозрюваного та його захисника, дослідивши клопотання та долучені до нього документи, слідчий суддя дійшов наступного висновку.
Відповідно до вимог ч. 2 ст. 177 КПК України підставою для застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті, тобто з метою запобігання спробам: 1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; 2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; 3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; 4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; 5)вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.
Розглядаючи клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді взяття під варту для прийняття законного і обґрунтованого рішення, суд, відповідно до ст. 178 КПК України та практики Європейського суду з прав людини, крім наявності зазначених обставин, повинен врахувати тяжкість кримінального правопорушення, у вчиненні якого підозрюється особа та особисті обставини життя особи, які можуть свідчити на користь збільшення (зменшення) ризику переховування від правосуддя чи інших способів неналежної процесуальної поведінки.
Європейський суд з прав людини неодноразово підкреслював, що наявність підстав для тримання особи під вартою має оцінюватись в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин. Тримання особи під вартою завжди може бути виправдано, за наявності ознак того, що цього вимагають справжні інтереси суспільства, які, незважаючи на існування презумпції невинуватості, переважають інтереси забезпечення поваги до особистої свободи.
Відповідно до положень ч. 1 ст. 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених частиною п`ятою статті 176 цього Кодексу.
Слідчим суддею встановлено, що у провадженні слідчого відділу Дарницького управління поліції Головного управління Національної поліції у м. Києві перебувають матеріали кримінального провадження №0002789, відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань 25.09.2021, за ознаками злочину, передбаченого ч. 1ст. 259 КК України.
24 вересня 2021 року ОСОБА_6 було затримано у порядку ст. 208 КПК України та 25 вересня 2021 року повідомлено про підозру у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 259 КК України.
Відповідно до практики Європейського суду з прав людини, вимога розумної підозри передбачає наявність доказів, які об`єктивно зв`язують підозрюваного з певним злочином і вони не повинні бути достатніми, щоб забезпечити засудження, але мають бути достатніми, щоб виправдати подальше розслідування або висунення обвинувачення.
Крім того, слід зазначити й про те, що поняття «обґрунтована підозра» не визначене у національному законодавстві та, виходячи з положень ч. 5 ст. 9 КПК України, необхідно взяти до уваги позицію Європейського суду з прав людини, відображену у пункті 175 рішення від 21 квітня 2011 року у справі «Нечипорук і Йонкало проти України», відповідно до якої «термін «обґрунтована підозра» означає, що існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення, те що вимога розумної підозри передбачає наявність доказів, які об`єктивно зв`язують підозрюваного з певним злочином і вони не повинні бути достатніми, щоб забезпечити засудження, але мають бути достатніми, щоб виправдати подальше розслідування або висунення звинувачення (рішення у справі «Мюррей проти Об`єднаного Королівства» від 28 жовтня 1994 року, «Фокс, Кемпбелл і Гартлі проти Сполученого Королівства» від 30 серпня 1990 року).
Як вбачається зі змісту повідомлення про підозру, ОСОБА_6 підозрюється у завідомо неправдивому повідомленні про підготовку вибуху, які загрожують загибеллю людей чи іншими тяжкими наслідками, тобто у вчинені злочину, передбаченого ч. 1 ст. 259 КК України.
У даному кримінальному провадженні зв`язок підозрюваного ОСОБА_6 із вчиненим кримінальним правопорушенням підтверджується наявними у кримінальному провадженні доказами, а саме: - протоколами огляду місця події; протоколами допитів свідків; протоколом затримання особи в порядку ст. 208 КПК України; аудіозаписами, протоколами стенограм; іншими матеріалами кримінального провадження в їх сукупності.
Сукупність цих доказів дає підстави вважати, що причетність ОСОБА_6 до вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 259 КК України, є обґрунтованою, що дає підстави для застосування до нього запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою з метою здійснення подальшого розслідування.
При цьому слід зауважити, що слідчий суддя на даному етапі провадження не вправі вирішувати ті питання, які повинен вирішувати суд під час розгляду кримінального провадження по суті, зокрема оцінювати докази з точки зору їх достатності та допустимості для визнання особи винуватою чи невинуватою у вчиненні кримінальних правопорушень.
Слідчий суддя на підставі розумної оцінки сукупності отриманих доказів повинен визначити лише чи є причетність особи до вчинення кримінальних правопорушень вірогідною та достатньою для застосування щодо особи обмежувальних заходів.
Дослідивши матеріали клопотання слідчий суддя вважає, що наявність обставин, на які посилаються органи досудового розслідування та які містяться в матеріалах справи, можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що ОСОБА_6 може бути причетний до вчинення кримінального правопорушення, яке йому інкримінують.
З урахуванням зазначеного, посилання прокурора на наявність обґрунтованої підозри щодо ОСОБА_6 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 259 КК України, заслуговують на увагу.
Метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків, передбачених Кримінальним процесуальним кодексом України, а також: запобігання спробам переховуватись переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду, оскільки обґрунтовано підозрюється у вчиненні тяжкого злочину. За вчинення вказаного злочину передбачено суворе покарання у вигляді позбавлення волі строком до семи років. Вказані обставини можуть спонукати підозрюваного до втечі з метою уникнення покарання; незаконно впливати на свідків, у цьому ж кримінальному провадженні; здійснювати незаконний вплив на свідків у кримінальному провадженні покази яких у своїй сукупності підтверджують вину підозрюваного у вчиненні злочину, адже останні судом безпосередньо не допитані, а підозрюваному відомо їх місце роботи та проживання.
Водночас слідчий суддя вважає недоведеним заявлений органом досудового розслідування ризик вчинення іншого кримінального правопорушення, оскільки у матеріалах кримінального провадження на цей час відсутні відомості щодо притягнення підозрюваного до кримінальної відповідальності в минулому, що давало б підстави стверджувати про схильність останнього до протиправної поведінки, тому вказаний ризик, на думку слідчого судді, зводиться до необґрунтованих припущень органу досудового розслідування.
Також необхідно врахувати обставини, передбачені ст. 178 КК України, вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним тяжкого злочину, тяжкість покарання за вчинення кримінального правопорушення, відсутність у підозрюваного місця проживання, стійких соціальних зв`язків, його майновий стан, враховуючи, що підозрюваний не працює, репутацію, вік та стан здоров`я.
Поряд з цим, слідчим суддею не отримано даних про те, що підозрюваний ОСОБА_6 за станом свого здоров`я не може утримуватись в умовах Державної установи «Київський слідчий ізолятор».
Згідно з положенням ст. 5 Конвенції про захист прав та основоположних свобод людини, а також практики Європейського суду з прав людини, обмеження права особи на свободу і особисту недоторканність можливе лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою. У кожному випадку, як підкреслює Європейський суду з прав людини, суд своїм рішенням повинен забезпечити не тільки права підозрюваного, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів.
Таким чином, згідно з положеннями ч. 2 ст. 183 КПК України до підозрюваного ОСОБА_6 можливо застосувати запобіжний захід у виді тримання під вартою, оскільки останній є раніше не судимою особою, яка підозрюється у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення на строк понад п`ять років.
Відповідно до ч. 3 ст. 183 КПК України, слідчий суддя, суд, при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, зобов`язаний визначити розмір застави, достатньої для забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим обов`язків, передбаченим цим Кодексом, крім випадків передбачених частиною четвертою цієї статті. Згідно з п. 1 ч. 5 ст. 182 КПК України, розмір застави щодо особи, підозрюваного чи обвинуваченого у вчиненні тяжкого злочину визначається у межах від двадцяти до восьмидесятий розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.
Отже, задовольняючи клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, слідчий суддя вважає за необхідне визначити підозрюваному розмір застави, а також покласти на підозрюваного обов`язки, передбачені ч. 5 ст. 194 КПК України, необхідність покладення яких вбачається з наведеного в обґрунтування даного клопотання.
При цьому, враховуючи тяжкість злочину, обставини кримінального правопорушення, майновий та сімейний стан особи, а саме - наявність стійких соціальних зв`язків, а також наявність ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, які вказують на те, що існує велика ймовірність того, що підозрюваний може переховуватись від органів досудового розслідування та суду, здійснювати незаконний вплив на свідків, а також іншим чином перешкоджати кримінальному провадженню, слідчий суддя вважає за належне визначити заставу у розмірі відповідно ч. 5 ст. 182 КПК України у розмірі, який становить сорок розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що становить 20 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, враховуючи, що зазначений розмір застави буде належною гарантією того, що у разі сплати його, ОСОБА_6 вирішить не зникати через побоювання втратити цю заставу.
Такий розмір застави є справедливим, здатний забезпечити високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів, не порушує права підозрюваного, та підстав вважати його завідомо непомірним для ОСОБА_6 , слідчий суддя не вбачає.
При цьому, при визначенні розміру застави, слідчий суддя зважує не лише на обсяг повідомленої підозри та можливість настання тяжких наслідків для конкретної особи, однак і виходить з тих позицій Європейського Суду, відповідно до яких визначення суми коштів, яку повинна надати особа, виходячи лише з можливих розмірів збитків, не відповідає статті 5 § 3 Європейської Конвенції.
Застава повинна визначатися даними про особу, щодо якої обирається застава, її особистістю, добробутом, іншими ознаками, тим ступенем довіри, при якому перспектива втрати застави у випадку ухилення від слідства та суду буде достатнім стримуючим засобом, щоб відбити у особи, щодо якої застосовано заставу, якесь бажання переховуватися.
Окрім цього, обираючи ОСОБА_6 запобіжний захід у виді застави, слідчий суддя вважає за необхідне покласти на підозрюваного відповідні обов`язки, згідно положень ч. 5 ст. 194 КПК України.
Відповідно до ч. 4 ст. 202 КПК України підозрюваний звільняється з-під варти після внесення застави, визначеної у даній ухвалі, якщо в уповноваженої службової особи місця ув`язнення, під вартою в якому він перебуває, відсутнє інше судове рішення, що набрало законної сили і прямо передбачає тримання цього підозрюваного під вартою.
На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 177, 178, 182, 183, 193, 194, 196, 197, 205, 309 КПК України, слідчий суддя, -
УХВАЛИВ:
Клопотання-задовольнити.

Застосувати до підозрюваного ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на 60 (шістдесят) днів, тобто до 22 год. 16 хв. 22 листопада 2021 року включно.

Встановити підозрюваному ОСОБА_6 , альтернативний запобіжний захід у виді застави та визначити розмір застави, достатньої для забезпечення виконання підозрюваним обов`язків, передбачених КПК України, у розмірі 20 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що становить 45 400 гривень.
У разі внесення застави на спеціальний рахунок територіального управління Державної судової адміністрації України в м. Києві та надання слідчому документа, що це підтверджує, підозрюваний ОСОБА_6 підлягає звільненню з-під варти.
З моменту звільнення з-під варти внаслідок внесення застави ОСОБА_6 , зобов`язаний прибувати за кожною вимогою до органу досудового розслідування і суду та виконувати такі обов`язки: не відлучатися з місця проживання без дозволу слідчого, прокурора або суду; повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну свого місця проживання.
Роз`яснити підозрюваному, що у разі невиконання обов`язків, покладених судом, застава звертається в дохід держави, а до підозрюваного (обвинуваченого) може бути застосований більш жорсткий запобіжний захід та накладене грошове стягнення в розмірі від 0,25 до 2 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.
Контроль за виконанням ухвали покласти на прокурора.
Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку протягом п`яти днів з моменту її оголошення.

Слідчий суддя: