Номер справи 280/1610/15-к
Номер провадження 1-кп/289/1/21
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05.11.2021 м. Радомишль

Радомишльський районний суд Житомирської області у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участю: секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ОСОБА_4 , його захисника адвоката ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в межах кримінального провадження № 0000192 відносно ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Житомир, зареєстрованого та проживаючого по АДРЕСА_1 , обвинуваченого у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 239-1, ст. 254 КК України, клопотання захисника обвинуваченого ОСОБА_4 адвоката ОСОБА_5 про долучення прокурором до матеріалів справи незавіреної копії документу,

ВСТАНОВИВ:

В судовому засіданні під час дослідження доказів захисник обвинуваченого адвокат ОСОБА_5 заявив клопотання про зобов`язання судом прокурора надати суду для огляду та долучення до матеріалів справи незавірену копію Свідоцтва про державну реєстрацію юридичної особи Серії А01 №151119 посилаючись на те, що під час його ознайомлення в суді з матеріалами кримінального провадження, які були надані прокурором та долучені судом до справи, вказаний документ не був належним чином завірений, отже фактично в судовому засіданні відбувається заміна прокурором долучених до матеріалів справи документів, що порушує право обвинуваченого на захист.

Обвинувачений ОСОБА_4 підтримав позицію свого захисника.

Прокурор ОСОБА_3 в судовому засіданні проти задоволення клопотання заперечував посилаючись на те, що сторона захисту ознайомлена з матеріалами справи, вважає, що захист навмисно затягує розгляд цієї справи заявляючи подібні клопотання.

Суд, вислухавши думку учасників судового провадження, перевіривши доводи клопотання сторони захисту, приходить до наступного.
Статтею 22 КПК України закріплено засаду змагальності сторін, за змістом якої сторони кримінального провадження мають рівні права на збирання та подання до суду речей, документів, інших доказів, клопотань, скарг, а також на реалізацію інших процесуальних прав, передбачених цим Кодексом (ч. 2 ст. 22 КПК). Суд, зберігаючи об`єктивність і неупередженість, створює необхідні умови для реалізації сторонами їхніх процесуальних прав та виконання процесуальних обов`язків (ч. 6 ст. 22 КПК).
При цьому, змагальність процесу передбачає свободу сторін у висловленні своїх заперечень, у тому числі щодо допустимості тих чи інших доказів. Це, зокрема, прямо випливає зі змісту ч. 3 ст. 89 КПК України, яка передбачає, що сторони кримінального провадження, потерпілий, представник юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, мають право під час судового розгляду подавати клопотання про визнання доказів недопустимими, а також наводити заперечення проти визнання доказів недопустимими. Цьому праву кореспондує відповідний обов`язок іншої сторони довести допустимість такого доказу (ч. 2 ст. 92 КПК України).
ЄСПЛ у своїй прецедентній практиці зазначає про те, що основним аспектом права на справедливий судовий розгляд у кримінальному провадженні, включаючи елементи такого провадження, що відносяться до процедури, має бути змагальність, і що має бути забезпечена рівність сторін між обвинуваченням та захистом. Право на змагальний судовий процес у кримінальній справі означає, що і обвинувачення, і захист повинні мати можливість володіти інформацією, ознайомитись із матеріалами і прокоментувати зауваження та докази, подані іншою стороною, а також надавати щодо них пояснення (рішення ЄСПЛ у справі «Брандштеттер (Brandstetter) проти Австрії» від 28 серпня 1991 року, §§ 66-67).
Принцип змагальності є наскрізним, і він не вичерпується реалізацією положень статті 290 КПК України. Навпаки, після передачі кримінального провадження до суду, саме суд у ході розгляду справи під час безпосереднього дослідження кожного доказу у змагальній процедурі забезпечує безпосереднє дотримання принципу змагальності.
Відповідно до ст. 84 КПК України доказами в кримінальному провадженні є фактичні дані, отримані у передбаченому цим Кодексом порядку, на підставі яких слідчий, прокурор, слідчий суддя і суд встановлюють наявність чи відсутність фактів та обставин, що мають значення для кримінального провадження та підлягають доказуванню. Процесуальними джерелами доказів є показання, речові докази, документи, висновки експертів.
На етапі досудового розслідування сторони відповідно до статті 290 КПК України повинні розкрити всі докази, які є у їхньому розпорядженні. Оцінка належності, достовірності та допустимості кожного із доказів буде здійснюватися судом, згідно положень ч. 1 ст. 89 КПК України в нарадчій кімнаті під час ухвалення судового рішення.
Згідно матеріалів справи сторона захисту ознайомлена із матеріалами кримінального провадження, тому має реальну можливість ефективно здійснювати захист та наводити свої аргументи відносно наданих стороною обвинувачення доказів.

Суд звертає увагу, що кримінальним процесуальним законодавством не передбачено можливість зобов`язання судом будь-кого із сторін, в тому числі прокурора, надавати суду для долучення до матеріалів справи відповідні докази, тому суд приходить до висновку про відсутність підстав для задоволення клопотання адвоката ОСОБА_5 .
В той же час, беручи до уваги положення ч. 1 ст. 349 КПК України, згідно якої докази зі сторони обвинувачення досліджуються в першу чергу, зі сторони захисту - у другу, суд зазначає, що сторона захисту не позбавлена права надати суду відповідні докази на доведення своєї позиції щодо належності, достовірності та допустимості наданих стороною обвинувачення доказів.

Керуючись ст.ст. 22, 23, 349, 350, 369-372 КПК України, суд

УХВАЛИВ:

Відмовити у задоволенні клопотання захисника обвинуваченого ОСОБА_4 адвоката ОСОБА_5 про долучення прокурором незавіреної копії документу.
Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення, є остаточною та оскарженню не підлягає. Заперечення на ухвалу можуть бути включені до апеляційної скарги на судове рішення, прийняте за результатами розгляду справи.

Суддя ОСОБА_1