Житомирський апеляційний суд
Справа №286/3199/20 Головуючий у 1-й інст. ОСОБА_1
Категорія ч.1 ст.125 КК Доповідач ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 жовтня 2021 року Житомирський апеляційний суд в складі:
головуючого-судді ОСОБА_2 ,

суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
за участю: секретаря ОСОБА_5 ,

прокурора ОСОБА_6 ,
обвинуваченої ОСОБА_7 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Житомирі кримінальне провадження №286/3199/20 за апеляційною скаргою потерпілої ОСОБА_8 на ухвалу Овруцького районного суду Житомирської області від 18 серпня 2021 року,

в с т а н о в и в :
зазначеною ухвалою задоволено клопотання сторін у кримінальному провадженні відносно ОСОБА_7 , обвинуваченої у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч.1 ст.125 КК України, про звільнення останньої від кримінальної відповідальності та закриття кримінального провадження в зв`язку із примиренням винного з потерпілим.
Звільнено ОСОБА_7 від кримінальної відповідальності, передбаченої ч.1 ст.125 КК України в зв`язку з примиренням обвинуваченої з потерпілою.
Кримінальне провадження №0000110 від 08.10.2020 провадженням закрито.
Питання про речові докази вирішено у відповідності до норм ст.100 КПК України.
Потерпіла ОСОБА_8 в своїй апеляційній скарзі просить скасувати ухвалу суду першої інстанції, як незаконну, а своїм рішенням призначити новий розгляд у суді першої інстанції. При цьому, зазначає, що на лікування нею витрачено більше 12 тис. гривень, що підтверджується наданими документами та позовною заявою, що долучені до матеріалів справи. Її заява про те, що вона погоджується на звільнення обвинуваченої ОСОБА_7 від кримінальної відповідальності була нею недостатньо усвідомленою та передчасною у зв`язку із недостатнім знанням діючого законодавства. Поведінка обвинуваченої ОСОБА_7 як на досудовому розслідуванні, так і під час судового розгляду не свідчила про наявність щирого каяття. Обвинувачена ОСОБА_7 взагалі їй нічого добровільно не відшкодовувала ні під час досудового слідства, ні під час судового слідства, а отримала лише розписку 18.08.2021, що вона в майбутньому зобов`язується це зробити для того, щоб вона погодилася на звільнення від кримінальної відповідальності. Звертає увагу, що в матеріалах справи не має розписок, що вона від ОСОБА_7 отримувала грошові кошти на відшкодування матеріальних збитків та моральних страждань. Вважає, що при винесені вказаної ухвали суд недостатньо з`ясував чи дійсно обвинувачена ОСОБА_7 відшкодувала завдані збитки та усунула заподіяну шкоду та щиро покаялася, як і не навів доказів цьому.
Обвинувачена ОСОБА_7 в своїх запереченнях на апеляційну скаргу потерпілої, просить залишити цю скаргу без задоволення, а ухвалу суду першої інстанції без зміни.
Заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення обвинуваченої ОСОБА_7 , яка просила оскаржену ухвалу залишити без з змін, думку прокурора, яка апеляційну скаргу потерпілої підтримала, перевіривши матеріали кримінального провадження та доводи апеляційної скарги, а також ухвалу суду першої інстанції в межах, передбачених ст.404 КПК України, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга потерпілої підлягає до задоволення задоволенню з таких підстав.

Відповідно до ст.370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до статті 94 КІІК України.

Згідно ст.2 КПК України завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

Згідно до ст.46 КК України, особа, яка вперше вчинила кримінальний проступок або необережний нетяжкий злочин, крім корупційних кримінальних правопорушень, кримінальних правопорушень, пов`язаних з корупцією, порушень правил безпеки дорожнього руху або експлуатації транспорту особами, які керували транспортними засобами у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебували під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, звільняється від кримінальної відповідальності, якщо вона примирилася з потерпілим та відшкодувала завдані нею збитки або усунула заподіяну шкоду.

Відповідно до п.4 постанови Пленуму Верховного суду України №12 від 23 грудня 2005 року «Про практику застосування судами України законодавства про звільнення особи від кримінальної відповідальності», звільнення винної особи від кримінальної відповідальності та закриття справи у зв`язку з примиренням із потерпілим можливе тільки в разі відшкодування завданих збитків або усунення заподіяної шкоди.

Шкода є сукупністю несприятливих особистих немайнових, а також майнових наслідків, що виникли у разі порушення суб`єктивних прав фізичної або юридичної особи. Відшкодування майнової шкоди, заподіяної кримінальним правопорушенням, має важливе значення для усунення наслідків такого правопорушення та поновлення порушених прав громадян, підприємств, установ, організацій. Саме тому особа, якій кримінальним правопорушенням або іншим суспільно небезпечним діянням завдано майнової шкоди, має право на її відшкодування.

Разом з цим, вказаних вимог кримінального закону суд першої інстанції при звільненні обвинуваченої ОСОБА_7 від кримінальної відповідальності за вчинення кримінального проступку, передбаченого ч.1 ст.125 КК України у зв`язку з примиренням з потерпілою, не дотримався.

У відповідності до позовної заяви потерпілої ОСОБА_8 (а.п.20-22), остання просила стягнути з обвинуваченої ОСОБА_7 завдану шкоду її діями відповідну майнову (7 343 грн.) та моральну шкоду (20 000 грн.). Згідно до заяви потерпілої ОСОБА_8 від 18.08.2021 (а.п.107), остання звернулась до суду з клопотанням про закриття провадження відносно ОСОБА_7 на підставі ст.46 КК України, в зв`язку з повним відшкодуванням останньою майнових збитків.

Як встановлено апеляційним судом, звільняючи обвинувачену ОСОБА_7 від кримінальної відповідальності за ч.1 ст.125КК України, судом першої інстанції не перевірено та не встановлено обставини (спосіб, розмір) відшкодування обвинуваченою шкоди заподіяної потерпілій.

Жодних відповідних розписок потерпілої, можливих квитанцій, чеків, тощо, про відшкодування обвинуваченою ОСОБА_7 майнової шкоди потерпілій, матеріали провадження не містять.

В судовому засіданні апеляційного суду обвинувачена підтвердила, що шкода спричинена потерпілій взагалі не відшкодована. Апеляційним судом встановлено, що фактичного примирення між потерпілою та обвинуваченою не відбулося.

Таким чином, оскаржуване рішення суду першої інстанції про наявність підстав для застосування ст.46 КК України та звільнення обвинуваченої ОСОБА_7 від кримінальної відповідальності за вчинення кримінального проступку передбаченого ч.1 ст.125 КК України, не ґрунтується на матеріалах кримінального провадження та є незаконним.

З огляду на викладене, в силу вимог ч.6 ст.9, п.4 ч.1 ст.409, ст.415 КПК України у зв`язку з неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність оскаржена ухвала підлягає скасуванню з призначенням нового розгляду в суді першої інстанції.

Керуючись ст.ст.404, 405, 407 КПК України, апеляційний суд,
У Х В А Л И В :
Апеляційну скаргу потерпілої ОСОБА_8 задовольнити.
Ухвалу Овруцького районного суду Житомирської області від 18 серпня 2021 року, якою звільнено ОСОБА_7 від кримінальної відповідальності, передбаченої ч.1 ст.125 КК України в зв`язку з примиренням обвинуваченої з потерпілою, та закрито кримінальне провадження №0000110 від 08.10.2020, - скасувати.
Призначити в суді першої інстанції новий розгляд кримінального провадження №286/3199/20 по обвинуваченню ОСОБА_7 за ч.1 ст.125 КК України.
Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення та касаційному оскарженню не підлягає.
Судді :