Справа № 504/59/22
Номер провадження 1-кп/504/546/22
У Х В А Л А
16.02.2022 рокусмт.Доброслав

Комінтернівський районний суд Одеської області у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участю секретаря судових засідань ОСОБА_2 ,

прокурора Доброславської окружної прокуратури Одеської області ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ОСОБА_4 ,

захисника-адвоката ОСОБА_5 ,

потерпілої ОСОБА_6 ,
представника потерпілої адвоката ОСОБА_7 ,
розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні в залі суду обвинувальний акт по кримінальному провадженню, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань №0001133 від 25.09.2020 року, за обвинуваченням ОСОБА_4 у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.286 КК України,
ВСТАНОВИВ:

В провадженні Комінтернівського районного суду Одеської області перебуває обвинувальний акт по кримінальному провадженню, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань №0001133 від 25.09.2020 року, за обвинуваченням ОСОБА_4 у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.286 КК України.
В підготовчому судовому засіданні прокурор Доброславської окружної прокуратури Одеської області ОСОБА_3 заявив клопотання про обрання обвинуваченому ОСОБА_4 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою строком на 60 діб, оскільки строк обраного на досудовому розслідуванні запобіжного заходу спливає, а перебуваючи на волі останній може переховуватися від суду; незаконно впливати на потерпілих, свідків у цьому ж кримінальному провадженні, знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином.
Потерпіла ОСОБА_6 та її представник-адвокат ОСОБА_7 підтримали думку прокурора.
Обвинувачений ОСОБА_4 заперечував проти задоволення клопотання та просив обрати йому запобіжний захід у виді домашнього арешту, оскільки він не має наміру переховатися від суду, завжди по першому виклику з`являвся до слідчого, прокурора, впливу на жодних осіб не здійснював. Повідомив суд, що він є курсантом третього курсу морехідного училища ім. О.І. Маринеска, навчається бюджетній основі, тому просив суд надати йому можливість продовжувати навчання.
Захисник-адвокат ОСОБА_5 (призначений на окрему процесуальну дію) підтримав позицію ОСОБА_4 та запевнив суд, що обвинувачений в разі звільнення з-під варти згоден виконувати усі покладені на нього обов`язки.
Потерпілий ОСОБА_8 , будучи належним чином повідомленим, в судове засідання не з`явився, однак надав заяву про розгляд справи без його участі.
Вислухавши думку учасників процесу, суд приходить до наступного.

Згідно ч.3 ст.315 КПК України, під час підготовчого судового засідання суд за клопотанням учасників судового провадження має право обрати, змінити чи скасувати заходи забезпечення кримінального провадження, в тому числі запобіжний захід, обраний щодо обвинуваченого.

У відповідності до ч.1 ст.177 КПК України, метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачуються.

Розглядаючи клопотання про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою для прийняття законного і обґрунтованого рішення, суд, відповідно до ст.178 КПК України та практики Європейського суду з прав людини, крім наявності вищезазначених обставин, повинен врахувати тяжкість кримінального правопорушення, у вчиненні якого підозрюється особа та особисті обставини життя особи, які можуть свідчити на користь збільшення (зменшення) ризику переховування від правосуддя чи інших способів неналежної процесуальної поведінки.

Так, відповідно до ст.ст. 177, 178 КПК України, та практики Європейського суду з прав людини, висновки про ступінь ризиків та неможливість запобігання їм більш м`яких запобіжних заходів, мають бути зроблені за результатами сукупного аналізу обставин злочину та особистості підозрюваного (його характеру, моральних якостей, способу життя, сімейних зв`язків, постійного місця роботи, утриманців), поведінки підозрюваного під час розслідування злочину (наявність або відсутність спроб ухиляння від органів влади), поведінки підозрюваного під час попередніх розслідувань (способу життя взагалі, способу самозабезпечення, системності злочинної діяльності, наявності злочинних зв`язків).

Відповідно до практики ЄСПЛ, при розгляді клопотання про обрання (продовження) запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою обов`язково має бути розглянуто можливість застосування інших (альтернативних) запобіжних заходів, передбачених законом (правова позиція, викладена у п.80 рішення ЄСПЛ від 10 лютого 2011 року у справі «Харченко проти України»).

Суд, оцінюючи в сукупності вищевикладені обставини, враховуючи принцип презумпції невинуватості, правила поваги до свободи особи, бере до уваги обставини інкримінованого ОСОБА_4 злочину, тяжкість покарання, що загрожує у разі визнання його винуватим у кримінальному правопорушенні, однак в той же час судом приймається до уваги і той факт, що ОСОБА_4 раніше не судимий, має постійне місце проживання, навчається у морехідному училищі ім. О.І. Маринеска, його молодий вік.
Ризик переховування від суду прокурор у своєму клопотанні обґрунтовує тим, що ОСОБА_4 розуміючи тяжкість покарання, яке йому загрожує, може здійснити спроби переховування від суду. Разом із тим, згідно положень ст. 5 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, та правової позиції ЄСПЛ у рішенні від 12.01.2012р. у справі «Тодоров проти України», тільки тяжкість вчиненого злочину, складність справи та серйозність обвинувачень не можуть вважатися достатніми причинами для тримання особи під вартою. Одночасно суд враховує, що під час розгляду клопотання прокурором не було надано доказів того, що раніше ОСОБА_4 здійснював спроби переховування від органів досудового розслідування, навпаки обвинувачений пояснив, що завжди за першим викликом з`являвся до слідчого, доказів супротивного стороною обвинувачення не надано.

Посилання прокурора на можливість незаконного впливу обвинуваченого на потерпілих та свідків, є припущенням, так як під час розгляду клопотання будь-яких доказів спроби незаконного впливу на потерпілих та свідків не доведено стороною обвинувачення жодним доказом.

Крім того, прокурор у клопотанні про обрання запобіжного заходу вказує на те, що обвинувачений може знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, однак будь-яких обґрунтувань цьому не наводить, а лише перелічує вказані ризики у клопотанні, тому суд вважає заявлені ризики не доведеними.
Під час звернення до суду із клопотанням про обрання запобіжного заходу прокурор посилається на обґрунтованість підозри та надає перелік відповідних доказів, однак суд, при наданні оцінки наявності обґрунтованої підозри враховує положення статей 368, 369, 371, 374 КПК України, змістом яких передбачено, що надання оцінки доказів у справі відбувається в нарадчій кімнаті на стадії постановлення вироку. Зазначене свідчить про те, що суд на стадії проведення підготовчого судового засідання не може робити висновок щодо «обґрунтованості підозри» шляхом надання оцінки всіх доказів у справі, а повинен виходити з поняття наявності відомостей, які здатні переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа могла вчинити це правопорушення, що узгоджується з висновками Європейського суду з прав людини.

Відповідно до рішення ЄСПЛ у справі «Клішин проти України», наявність кожного ризику повинна носити не абстрактний, а конкретний характер та доводитися відповідними доказами. Як зазначено в п. 111-112 Рішення ЄСПЛ «Белеветський проти Росії» обмеження розгляду клопотання про обрання, продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою лише переліком законодавчих (стандартних) підстав для його застосування без встановлення їх наявності та обґрунтованості до конкретної особи є порушенням п. 4 ст. 5 Конвенції. Як зазначено в Рішенні ЄСПЛ «Александр Макаров проти Росії» національні органи влади зобов`язані проаналізувати особисті обставини особи докладніше та навести на користь тримання її під вартою конкретні підстави, підкріплені встановленими в судовому засіданні доказами.

Як зазначено в п. 143 Рішення ЄСПЛ «Бойченко проти Молдови» одне тільки посилання судів на відповідну норму закону без вказання підстав з яких вони вважають обґрунтованими твердження про те, що ніби заявник може перешкоджати провадженню по справі, переховуватись від правосуддя або скоювати нові злочини, не є достатніми для ухвалення рішення про тримання заявника під вартою (аналогічні справи «Беччієв проти Молдови» та «Сарбан проти Молдови»).

Враховуючи, що докази про те, що заявлені в клопотанні ризики виправдовують тримання особи під вартою, яке є винятковим запобіжним заходом, стороною обвинувачення не надані, суд вважає можливим обрати обвинуваченому ОСОБА_4 запобіжний захід, не пов`язаний з позбавленням волі, а саме у вигляді домашнього арешту, оскільки підстав для застосування більш суворого запобіжного заходу не вбачається.

Для дієвості кримінального провадження застосування запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту, на думку суду, буде достатнім та необхідним для ОСОБА_4 і таким, що зможе запобігти ризикам передбаченим ст.177 КПК України.

Згідно ч.1 ст.194 КПК України, під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: 1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; 2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; 3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Згідно ч.4 ст.194 КПК України, якщо при розгляді клопотання про обрання запобіжного заходу прокурор доведе обставини, передбачені пунктами 1 та 2 частини першої цієї статті, але не доведе обставини, передбачені пунктом 3 частини першої цієї статті, слідчий суддя, суд має право застосувати більш м`який запобіжний захід, ніж той, який зазначений у клопотанні, а також покласти на підозрюваного, обвинуваченого обов`язки, передбачені частинами п`ятою та шостою цієї статті, необхідність покладення яких встановлена з наведеного прокурором обґрунтування клопотання.

Враховуючи викладене, суд приходить до висновку про необхідність застосування до обвинуваченого ОСОБА_4 запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту, та покладає на останнього обов`язки, визначені ст.194 КПК України.

Згідно ч.ч.1, 2 ст.181 КПК України, домашній арешт полягає в забороні підозрюваному, обвинуваченому залишати житло цілодобово або у певний період доби. Домашній арешт може бути застосовано до особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за вчинення якого законом передбачено покарання у виді позбавлення волі.

Судом роз`яснено обвинуваченому вимоги ст.ст.181, 194 КПК України та наслідки невиконання обов`язків, які покладаються на нього.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.177, 178, 181, 183, 194, 197, 314, 315, 369, 372 КПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

У задоволенні клопотання прокурора Доброславської окружної прокуратури Одеської області ОСОБА_3 про обрання обвинуваченому ОСОБА_4 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відмовити.

Застосувати до ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді домашнього арешту за адресою: АДРЕСА_1 .

Покласти на обвинуваченого ОСОБА_4 обов`язки, згідно ч.5 ст.194 КПК України, а саме:

-в період часу з 22:00 годин до 05:00 годин наступного дня не залишати місце постійного проживання без дозволу суду;

-прибувати до суду за першою вимогою;

-утримуватись від спілкування з потерпілими та свідками у вказаному кримінальному провадженні;

-здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України та в`їзд в Україну;

Обов`язки, визначені ухвалою суду, покладаються на обвинуваченого, згідно ч. 6 ст.194 КПК України, на строк не більше двох місяців. У разі необхідності цей строк може бути продовжений за клопотанням прокурора в порядку, передбаченому статтею 199 цього Кодексу. Після закінчення строку, в тому числі продовженого, на який на обвинуваченого були покладені відповідні обов`язки, ухвала про застосування запобіжного заходу в цій частині припиняє свою дію і обов`язки скасовуються.

Ухвалу про обрання запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту передати для виконання до ВП № 4 ОРУП №2 ГУНП в Одеській області.

Контроль за виконанням ухвали покласти на прокурора Доброславської окружної прокуратури Одеської області ОСОБА_3 .

Строк дії ухвали становить 2 (два) місяці і обчислюється з моменту оголошення ухвали, тобто з 16.02.2022 року по 16.04.2022 року.

Обвинуваченого ОСОБА_4 негайно звільнити з-під варти.

Копію ухвали вручити обвинуваченому, його захиснику, прокурору та направити уповноваженій службовій особі місця ув`язнення для відома і виконання.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя: ОСОБА_1