Роздільнянський районний суд Одеської області
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
Справа № 511/2309/21

Номер провадження: 1-кс/511/810/21

11.11.2021 року слідчий суддя Роздільнянського районного суду Одеської областіОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , cкаржника ОСОБА_3 , прокурора ОСОБА_4 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду міста Роздільна Одеської області в режимі відеоконференції з Великомихайлівським районним судом Одеської області, скаргу ОСОБА_3 в порядку статей 303-307 КПК України,

ВСТАНОВИВ:
03 листопада 2021 року на адресу Роздільнянського районного суду Одеської області надійшла вищевказана скарга, відповідно до якої ОСОБА_3 (далі скаржник) просить:

- зобов`язати відповідальних осіб, а саме: слідчих Великомихайлівського відділення № 1 СВ Роздільнянського РВП ГУНП в Одеській області внести достовірні, повні, конкретні відомості до ЄРДР по зареєстрованим заявам ОСОБА_3 № М- 110 від 09 серпня 2021 рокута від 25 серпня 2021 року відносно голови Великомихайлівської селищної ради Роздільнянського району Одеської області ОСОБА_5 , яка підозрюється скаржником у вчиненні кримінального правопорушення, та через 24 години з моменту внесення таких відомостей надати витяг з ЄРДР, та по факту розпочати досудове розслідування, а також надати скаржнику витяг з ЄРДР, постанову про початок досудового розслідування;

- зобов`язати відповідальних осіб, а саме: слідчих Великомихайлівського відділення № 1 СВ Роздільнянського РВП ГУНП в Одеській області внести достовірні, повні, конкретні відомості до ЄРДР по зареєстрованій заяві ОСОБА_3 від 07 вересня 2021 року відносно групи посадових осіб і депутатів органу місцевого самоврядування Великомихайлівської селищної ради Роздільнянського району Одеської області, які підозрюються скаржником у вчиненні кримінального правопорушення, та через 24 години з моменту внесення таких відомостей надати витяг з ЄРДР, постанову про початок досудового розслідування заявнику ОСОБА_3 ;

- визнати недійсною постанову № 67.1/М-144 від 28 жовтня 2021 року про відмову в задоволенні клопотання щодо визнання потерпілим та проведення допиту в якості потерпілого, за підписом слідчого відділення № 1 СВ Роздільнянського РВП ГУНП в Одеській області ОСОБА_6 , оскільки вказана постанова порушила права скаржника;

- зобо`язати слідчого відділення поліції № 1 СВ Роздільнянського РВП ГУНП в Одеській області ОСОБА_6 після внесення достовірних, повних відомостей до ЄРДР по зареєстрованій заяві від 07 вересня 2021 року, виконати наступну дію, а саме: допитати заявника ОСОБА_3 згідно статті 55 КПК України в якості потерпілого по кримінальному провадженню № 0000433 від 04 жовтня 2021 року;

- в разі виявлення у діях посадових осіб і службовців Державних правоохоронних органів НП України вищевказаних в скарзі, а саме: посадових осіб Великомихалійвського відділення поліції № 1 Роздільнянського РВП ГУНП в Одеській області порушення діючого законодавства України і Коституції України, притягнути винних посадових осіб до відповідальності;

- зобов`язати виявлених посадових осіб відділення поліції № 1 Роздільнянського РВП ГУНП в Одеській області у порушенні скаржника Конституційних прав і свобод, відшкодувати ОСОБА_3 і його сім`ї (рідним) нанесену матеріальну і моральну шкоду, згідно статей 55, 56 Конституції України в розмірі 50 000 (п`ятдесят тисяч) гривень.

Позиція учасників розгляду скарги.
ОСОБА_3 скаргу підтримав, просив задовольнити.

Прокурор Роздільнянської окружної прокуратури ОСОБА_4 заперечувала проти задоволення скарги.

Висновки слідчого судді за результатами розгляду скарги.
В провадженні відділення № 1 СВ Роздільнянського РВП ГУНП в Одеській області перебувають матеріали кримінального провадження № 0000433 від 04 жовтня 2021 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого частиною 1 статті 364 КК України.

Відносно вимоги щодо зобов`язання слідчих Великомихайлівського відділення № 1 СВ Роздільнянського РВП ГУНП в Одеській області внести достовірні, повні, конкретні відомості до ЄРДР по зареєстрованим заявам ОСОБА_3 , слідчий суддя зазначає, що 30 вересня 2021 слідчим суддею Роздільнянського районного суду Одеської області за результатами розгляду скарги було постановлено ухвалу, відповідно до якої зобов`язано уповноважених осіб відділу № 1 СВ Роздільнянського РВП ГУНП в Одеській області відповідно до положень статті 214 КПК України, внести відомості до Єдиного реєстру досудових розслідувань, згідно заяв ОСОБА_3 № М-110 від 09 серпня 2021 року, від 25 серпня 2021 року, від 07 вересня 2021 року, № М-25 від 10 березня 2021 року, про вчинення кримінального злочину (правопорушення) (справа № 511/2020/21, номер провадження: 1-кс/511/713/21).

На виконання вказаної ухвали слідчим відділення № 1 СВ Роздільнянського РВП ГУНП в Одеській області були внесені відомості до ЄРДР за №0000433 від 04 жовтня 2021 року.

В подальшому, 22 жовтня 2021 року Роздільнянським районним судом Одеської області за результатами розгляду скарги ОСОБА_3 було постановлено ухвалу, відповідно до якої зобов`язано слідчого відділення № 1 СВ Роздільнянського РВП ГУНП в Одеській області ОСОБА_7 привести у відповідність до положень наказу Офісу Генерального прокурора «Про затвердження Положення про Єдиний реєстр досудових розслідувань, порядок його формування та ведення» від 30 червня 2020 року №298, відомості в Єдиному державному реєстрі досудових розслідувань по кримінальному провадженню №0000433 від 04 жовтня 2021 року, а саме: зазначити короткий виклад обставин, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення, наведених заявником (потерпілим), а також відомості відносно заявника (потерпілого) (справа № 511/2193/21, номер провадження: 1-кс/511/771/21).

04 листопада 2021 року на адресу суду надійшов лист від слідчого відділення № 1 СВ Роздільнянського РВП ГУНП в Одеській області ОСОБА_6 , згідно якого останній виконав вищевказану ухвалу, що підтверджується копією витягу з ЄРДР долученого до листа.

Слідчий суддя зазначає, що стаття 129 Конституції України визначає обов`язковість судового рішення.

Крім того, одним з основоположних аспектів верховенства права є принцип правової визначеності, що передбачає дотримання принципу res judicata, тобто принципу остаточності рішення, коли жодна зі сторін не має права домагатися перегляду остаточного і обов`язкового рішення лише з метою повторного слухання справи і постановлення нового рішення. Відступ від цього принципу можливий лише коли він зумовлений особливими і непереборними обставинами (наприклад, § 46 рішення у справі "Устименко проти України" від 29.01.2016 (заява № 32053/13), §§ 51, 52 рішення у справі "Рябих проти Росії" від 24.07.2003 (заява № 52854/99), § 31 рішення у справі "Маргушин проти Росії" від 01.07.2010 (заява № 11989/03), § 61 рішення у справі "Брумареску проти Румунії" від 28.11.1999 (заява № 28342/95).

При цьому, самостійне визначення особою у заявах про злочин наявності певної статті КК та бажаної кваліфікації без наведення достатніх відомостей не може автоматично свідчити про те, що було вчинено саме ці злочини. Крім того, слідчий, прокурор не зобов`язаний вносити відомості до реєстру у точній відповідності зі змістом заяви в частині обраної заявником правової кваліфікації.

У той же час ні заявник, ні потерпілий, ні слідчий суддя не уповноважені спрямовувати хід досудового розслідування, зокрема, шляхом нав`язування слідчому саме тієї кваліфікації кримінального правопорушення, яка є бажаною для них, чи яку вони вважають правильною.

Показовим в цьому світлі є такі норми права: (1) заявник та потерпілий, їх представники відповідно до пункту 10 частини 1 статті 303 КПК позбавлені права оскаржувати слідчому судді повідомлення слідчого, дізнавача, прокурора про підозру, зокрема, з мотивів незгоди із правовою кваліфікацією кримінального правопорушення, та позбавлені можливості впливати на зміст обвинувального акту в частині кваліфікації кримінального правопорушення (стаття 291 КПК) інакше, ніж шляхом висловлення своєї позиції слідчому чи прокурору в рамках відповідних звернень, клопотань тощо; (2) можливість здійснення потерпілим функції обвинувачення передбачена КПК лише на етапі судового розгляду обвинувального акту (стаття 340 КПК), тобто після затвердження прокурором обвинувального акту та спрямування його до суду.

Таким чином, здійснення судового контролю з боку слідчого судді за діями слідчого, прокурора щодо правильності правової кваліфікації (у тому числі попередньої кваліфікації при внесенні відомостей заяви про кримінальне правопорушення до ЄРДР) на етапі досудового розслідування до повідомлення особи про підозру КПК не передбачено. Виправлення допущених слідчим помилок на цьому етапі можливе прокурором в рамках процесуального керівництва досудовим розслідуванням.

На підставі вищевикладеного, слідчий суддя зазначає, що судове рішення є обов`язковим до виконання, а тому на думку Суду не може бути предметом оскарження в порядку статті 303 КПК та не є підставою для повторного звернення із скаргою слідчому судді в порядку статті 303 КПК (належним способом захисту) з метою впорядкування (коригування) внесених відомостей до ЄРДР.

Аналогічна позиція викладена в ухвалі Апеляційної палати Вищого антикорупційного суду від 11 червня 2021 року (справа № 991/3609/21, номер провадження: 11-сс/991/391/21).

Слідчий суддя зазначає, що вимоги скаржника щодо притягнення винних посадових осіб до відповідальності та відшкодування матеріальної та моральної шкоди не відовідають диспозиції частини першої статті 303 КПК України.

З цього приводу частина друга статті 303 КПК України регламентує, що скарги на інші рішення, дії чи бездіяльність слідчого, дізнавача або прокурора не розглядаються під час досудового розслідування і можуть бути предметом розгляду під час підготовчого провадження у суді згідно з правилами статей 314-316 цього Кодексу.

Відносно оскаржуваної постанови слідчого відділення № 1 СВ Роздільнянського РВП ГУНП в Одеській області ОСОБА_6 від 28 жовтня 2021 року, колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду в ухвалі від 02 квітня 2019 року по справі № 757/75151/17-к, зазначила, що розгляд на стадії досудового розслідування заяви про залучення в якості потерпілого, відповідно до приписів ст. 55 КПК України, входить до компетенції слідчого або прокурора, а до компетенції слідчого судді в даному випадку входить лише перевірка законності та обґрунтованості постанови про відмову у залученні як потерпілого.

Відповідно до пункту 42 рішення Європейського Суду з прав людини від 13 січня 2011 року у справі «Михалкова та інші проти України» розтлумачено, що за статтею 1 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод держава зобов`язана «гарантувати кожному, хто перебуває під її юрисдикцією, права і свободи, визначені у Конвенції», що також опосередковано вимагає наявності будь-якої форми ефективного розслідування. Розслідування має бути ретельним, безстороннім і сумлінним. Розслідування повинне забезпечити встановлення винних осіб та їх покарання. Органи державної влади повинні вжити всіх заходів для отримання всіх наявних доказів, які мають відношення до події, показань очевидців, доказів, експертиз. Будь-які недоліки у розслідуванні, які підривають його здатність встановити відповідальну особу, створюють ризик недодержання такого стандарту.

Частина п`ята статті 40 КПК України регламентує, що слідчий, здійснюючи свої повноваження відповідно до вимог цього Кодексу, є самостійним у своїй процесуальній діяльності, втручання в яку осіб, що не мають на те законних повноважень, забороняється.

У п. 4 Узагальнень про практику розгляду скарг на рішення, дії чи бездіяльність органів досудового розслідування чи прокурора під час досудового розслідування, які містяться у листі Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 9-49/0/4-17 від 12.01.2017 зазначено, що процесуальною підставою прийняття рішення про відмову у визнанні потерпілим відповідно до ст. 55 КПК є наявність очевидних та достатніх підстав вважати, що заява подана особою, якій не завдано шкоди. При цьому відповідні підстави згідно із зазначеною статтею мають бути належним чином мотивовані. За умови встановлення того, що зазначені вимоги є недотриманими, слідчі судді приймають рішення про скасування постанов. Таким чином, неналежне мотивування постанов про відмову у визнанні потерпілим, з одного боку, не відповідає вимогам процесуального законодавства, а з іншого - не дає слідчому судді змоги перевірити правильність прийнятого слідчим, прокурором рішення про наявність чи відсутність шкоди для конкретної особи у зв`язку із вчиненням кримінального правопорушення.

При дослідженні оскаржуваної постанови, встановлено, що вона не відповідає положенням частини 5 статті 110 КПК України, оскільки не вмотивована належним чином, а також не містить відомостей щодо можливості та порядку оскарження.
Слідчий суддя зазначає, що вмотивованість постанови це вимога до органу досудового розслідування письмово у своєму рішенні наводити, пояснення про наявність чи відсутність фактів, які є основою певного висновку. При цьому «вмотивованість» це оціночне поняття, оскільки в кожному конкретному випадку рішення повинно містити мотиви, які гуртуються на наявних матеріалах кримінального провадження та бути достатніми для того, щоб відповісти на істотні аспекти доводів певного учасника кримінального провадження.
Аналогічна позиція викладена в ухвалі Вищого антикорупційного суду від 24 грудня 2020 року по справі №991/10439/20.
Крім того, відповідно до абз. 2 п. 2 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 02.07.2004 року N 13 «Про практику застосування судами законодавства, яким передбачені права потерпілих від злочинів», вирішуючи питання про визнання особи потерпілим, особа, яка розглядає таке звернення має з`ясувати, яку конкретно шкоду заподіяно їй злочином (моральну, фізичну чи майнову), і зазначити це в постанові. У разі установлення факту неможливості визнання потерпілим конкретної особи, виходячи з кримінально-правової характеристики кримінального правопорушення особа, яка приймає відповідне процесуальне рішення у будь-якому випадку має сформувати свої висновки у такий спосіб, що б вони кореспондувалися з нормами ч. 5 ст. 55 КПК України, адже таке процесуальне рішення є кінцевим фактично для особи у кримінальному провадженні, відповідно має бути умотивованим та зрозумілим, тобто відповідати критеріям законності, обґрунтованості і вмотивованості.
Як вбачається з практики Європейського суду з прав людини (рішення у справі Шевченко проти України від 04 квітня 2006 року (п.74), Трубніков проти Росії від 05 липня 2005 року (п.93) «виключення заявника з провадження шляхом ненадання йому статусу жертви суперечить звичайній практиці та є неприйнятним, оскільки він позбавлений можливості приймати участь в ході розслідування. Незважаючи на те, що певні слідчі дії були здійснені за скаргами заявника до вищестоящого прокурора, він був позбавлений у доступі до матеріалів справи. Його ніколи не повідомляли або не обговорювали з ним можливі докази або запропонованих свідків. Заявник не отримував жодної інформації про хід слідства, і тільки через 8 місяців від дати закриття справи він отримав копію остаточного рішення».
За встановлених обставин, з метою виконання імперативних завдань кримінального провадження, слідчий суддя вбачає правові підстави для скасування вказаної постанови та зобов`язати слідчого повторно у відповідності до статей 55, 110, 220 КПК України прийняти вмотивоване рішення за результатами розгляду заяви скаржника.

Керуючись статтями 55, 220, 303, 304, 306, 309 КПК України, слідчий суддя, -

ПОСТАНОВИВ:
Скаргу ОСОБА_3 в порядку статей 303-307 КПК України задовольнити частково.

Скасувати постанову слідчого відділення № 1 СВ Роздільнянського РВП ГУНП в Одеській області ОСОБА_6 від 28 жовтня 2021 року про відмову задоволення клопотання щодо визнання особою потерпілим та проведення допиту потерпілого та зобов`язати уповноважену посадову особу відділення № 1 СВ Роздільнянського РВП ГУНП в Одеській області повторно у відповідності до статей 55, 110, 220 КПК України прийняти вмотивоване рішення за результатами розгляду заяви скаржника від 27.10.2021 року.

В іншій частині відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя: ОСОБА_1