Справа № 396/386/19
Провадження № 1-кп/396/23/21
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
10.11.2021 року м. Новоукраїнка
Новоукраїнський районний суд Кіровоградської області в складі:
головуючого судді ОСОБА_1
за участі секретарів судового засідання ОСОБА_2 , ОСОБА_3
ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Новоукраїнка Кіровоградської області, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , українця, громадянина України, освіта повна загальна середня, одруженого, не працюючого, на утриманні має двох малолітніх дітей, раніше неодноразово судимого, востаннє:
- 20.12.2017 року Новоукраїнським районним судом за ч.2 ст.187 КК України до 5 років позбавлення волі з конфіскацією всього майна належного на праві власності, в силу ст. 75 КК України звільненого від відбуття покарання з іспитовим строком 3 роки, судимість в установленому законом порядку не знята та не погашена,
обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 121 КК України,
з участю сторін кримінального провадження:
обвинуваченого ОСОБА_4 ,
захисника - адвоката ОСОБА_6 ,
ОСОБА_4 пред`явлене обвинувачення в тому, що він 26 липня 2018 року, близько 11.00 год. більш точного часу ні судом, ні слідством не встановлено, перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, прийшов до домоволодіння, що розташоване за адресою АДРЕСА_1 , яке зареєстроване за ОСОБА_7 ІНФОРМАЦІЯ_2 , та де він фактично і проживає спільно із своєю співмешканкою ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , де також на той час перебував ОСОБА_9 ІНФОРМАЦІЯ_4 .
У ОСОБА_4 , на ґрунті особистих неприязних стосунків до ОСОБА_9 , через невиконання останнім обіцянок щодо допомоги по господарству ОСОБА_4 , раптово виникла агресивна поведінка по відношенню до ОСОБА_9 , що посилювалось алкогольним сп`янінням, яка переросла у раптовий умисел спрямований на спричинення тілесних ушкоджень ОСОБА_9 . Реалізовуючи умисел на спричинення тілесних ушкоджень, ОСОБА_4 , усвідомлюючи характер протиправності своїх дій, та можливість спричинення тяжких наслідків, діючи з прямим умислом, направленим на спричинення тілесних ушкоджень, перебуваючи у положенні стоячи з лівого боку від ОСОБА_9 який сидів на кріслі, наніс йому два цілеспрямованих удари стопою правої ноги в область обличчя, від вказаного удару ОСОБА_9 впав на підлогу на правий бік, ОСОБА_4 продовжив наносити удари ОСОБА_9 правою ногою в кількості 3-х разів в область тулубу зліва ОСОБА_9 , чим заподіяв йому тілесні ушкодження у вигляді закритої тупої травми органів черевної порожнини: травматичний частковий відрив селезінки, масивна внутрішньочеревна кровотеча, геморагічний шок 3 ступеню, садна в проекції 9-11 ребер, гематоми в нижніх відділах грудної клітки; забою лівої нирки, гематоми попереку зліва; закрита черепно-мозкова травма: струс головного мозку, садна в лобній ділянці, садна в ділянці правої щоки. Внаслідок завданих потерпілому ОСОБА_9 тілесних ушкоджень його було госпіталізовано до Новоукраїнської ЦРЛ, де в ході надання медичної допомоги йому було проведено спленектомію (операція з видалення селезінки).
Згідно висновку судово-медичного експерта № 82 від 30.08.2018, тілесні ушкодження, в вигляді саден в ділянці обличчя, саден в проекції 9-11 ребер, гематом в нижніх відділах грудної клітки утворилися внаслідок травматичного контакту з тупим предметом, та відносяться до категорії легких тілесних ушкоджень. Тілесні ушкодження в вигляді закритої тупої травми органів черевної порожнини з частковим відривом селезінки, внутрішньочеревною кровотечею утворились внаслідок не менш одного травматичного контакту з тупим предметом ділянкою лівого підребер`я, відносяться до категорії тяжких тілесних ушкоджень, як небезпечних для життя в момент їх заподіяння. Характер та локалізація тілесних ушкоджень у гр. ОСОБА_9 виключають можливість утворення їх власноручно та при падінні.
Такі дії обвинуваченого ОСОБА_4 кваліфіковані органом досудового розслідування за ч.1 ст. 121 КК України як заподіяння умисного тяжкого тілесного ушкодження, тобто умисного тілесного ушкодження, небезпечного для життя в момент його заподіяння, що спричинило втрату будь-якого органу або його функції.
У судовому засіданні ОСОБА_4 вказав, що він не причетний до вказаного кримінального правопорушення, а також вказав, що не спричиняв потерпілому ніяких тілесних ушкоджень.
Захисник обвинуваченого ОСОБА_4 - адвокат ОСОБА_6 в судовому засіданні вважав пред"явлене обвинувачення не доведеним, а докази, на які посилається прокурор, є неналежними. Крім того, просить суд визнати недопустимими доказами ухвали слідчого судді від 07.08.2018 року, 08.08.2018 року та журнали судових засідань з аудіодисками від 07.08.2018 року, 08.08.2018 року , оскільки 31.07.2018 року обвинуваченому ОСОБА_4 було повідомлено про підозру, а клопотання слідчого про допит свідків в судовому засіданні було розглянуто слідчим суддею в порушення ст. 225 кПК України без повідомлення строни захисту, а також був проведений допит свідків в судовому засіданні без повідомлення строни захисту.
Потерпілий ОСОБА_9 в судовому засіданні вказав, що покази давати не бажає та будь-яких претензій до обвинуваченого не має. Крім того зазначив, що він ніяких заяв з приводу тілесних ушкоджень до відділу поліції не писав.
Свідок ОСОБА_7 в судовому засіданні пояснив, що він того дня перебував в себе вдома за адресою АДРЕСА_2 , де розпивав спиртні напої разом з ОСОБА_8 та ОСОБА_9 . В подальшому він зателефонував ОСОБА_4 , щоб той прийшов до нього додому та забрав гроші, які він був йому винен. Коли прийшов ОСОБА_4 та зайшов до кімнати, побачив ОСОБА_9 та сказав "ось і ти тут". У вказаній кімнаті ОСОБА_9 сидів в кріслі біля дверей, а ОСОБА_8 за столиком на дивані та вони допивали другу бутилку самогону. За грошима він виходив в іншу кімнату, в якій перебувала його мати, яка того дня отримала пенсію, та чув, як ОСОБА_4 питав голосно у ОСОБА_9 коли він зробить роботу, за яку отримав гроші. ОСОБА_10 перебував у домоволодінні хвилин десять та в подальшому разом з ОСОБА_11 вони пішли. ОСОБА_9 , як сидів у креслі так і залишився в ньому сидіти. Потім вони допили горілку та ОСОБА_12 також пішов, а він ліг відпочивати. Прокинувся він через 3-4 години та в полісаднику біля будинку почув стогін, виглянувши побачив, що лежить ОСОБА_9 та стогне. ОСОБА_8 винесла ОСОБА_9 води, а він викликав швидку допомогу, яка і забрала ОСОБА_9 .
Свідок ОСОБА_8 в судовому засіданні пояснила, що вона проживає разом з ОСОБА_7 за адресою АДРЕСА_2 та 26.07.2018 року до них прийшов ОСОБА_9 , з яким вони розпивали спиртні напої, та потім до них також прийшов ОСОБА_10 та ОСОБА_11 . ОСОБА_4 з ними алкогольні напої не вживав. ОСОБА_10 та ОСОБА_12 між собою розмовляли про роботу. Вона бачила, як ОСОБА_4 дав ОСОБА_9 , який сидів в кріслі, запотиличник і ляпаса. В подальшому ОСОБА_7 віддав кошти ОСОБА_4 . ОСОБА_4 перебував в домоволодінні хвилин п"ятнадцять та в подальшому разом з ОСОБА_11 пішли з домоволодіння, а вони ще 15-20 хв. вживали алкогольні напої, потім пішов і ОСОБА_9 . Потім ОСОБА_7 почув стогін та виглянувши побачив, що ОСОБА_9 лежить в садку та стогне. Тілесних ушкоджень на ОСОБА_9 вона не бачила. В подальшому вона винесла йому води, ОСОБА_13 викликав швидку допомогу, яка приїхала хвилин через п"ятнадцять. Крім того вказала, що ОСОБА_4 ногами ОСОБА_9 не бив та останній від ударів в її присутності не падав, а також зазначила, що таких ударів, які вказані в обвинувальному акті, не було.
Свідок ОСОБА_14 в судовому засіданні пояснив, що вони разом з ОСОБА_4 26.07.2018 року прийшли до ОСОБА_13 , за адресою АДРЕСА_2 , оскільки той був винен гроші ОСОБА_4 . У вказаному домоволодінні також перебували ОСОБА_9 та ОСОБА_8 . Побачивши ОСОБА_9 , ОСОБА_10 запитав, чому він не прийшов до нього на роботу та дав йому запотиличник долонею правої руки один або два рази. Буян сидів в кріслі та так і залишився сидіти в кріслі. ОСОБА_4 та він були в хаті близько 10 хв. та потім він разом із ОСОБА_4 вийшли з будинку та останній пішов до себе додому. ОСОБА_7 , ОСОБА_12 та ОСОБА_15 перебували в стані алкогольного сп"яніння. Тілесних ушкоджень він на ОСОБА_9 не бачив. Крім того вказав, що ударів ногою в різні частини тулуба ОСОБА_4 не наносив ОСОБА_9 .
Свідок ОСОБА_16 в судовому засіданні пояснив, 26.07.2018 року він був черговим лікарем в Новоукраїнській ЦРЛ та того дня привезли ОСОБА_9 , який перебував в стані алкогольного сп"яніння. В подальшому ОСОБА_12 сказав, що його побили, але хто побив не повідомив. Потім стан ОСОБА_9 погіршувався та його було переведено до реанімації та в подальшому була проведена операція в зв"язку з внутрішньою кровотечею. Крім того вказав, що зовнішніх гематом на тілі останнього не було.
Свідок ОСОБА_17 в судовому засіданні пояснив, що він працює завідуючем хірургічним відділенням Новоукраїнської ЦРЛ та 26.07.2018 року був терміново викликаний до реанімаційного відділення, в якому знаходився ОСОБА_9 з підозрою на розрив селезінки. При огляді виявлені гематоми грудної клітки характерні для побиття. Коли він бачив ОСОБА_9 то тиск в нього був низький, контакту не доступний.
Свідок ОСОБА_18 в судовому засіданні пояснила, що вказана подія відбулась близько трьох років тому. Того дня вона перебувала на зміні, оскільки працювала фельшером швидкої допомоги. Виклик отримала за адресою АДРЕСА_2 . Приїхавши за вказаною адресою, було виявлено ОСОБА_9 , який лежав в траві на відстані від будинку близько 10 метрів та був при свідомості. Чи були тілесні ушкодження у ОСОБА_9 та що він казав вона не памятає. В подальшому ОСОБА_9 був доставлений до лікарні для госпіталізації.
Аналізуючи надані стороною обвинувачення докази на підтвердження винуватості обвинуваченого ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 121 КК України, давши оцінку кожному доказу з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупності зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку, суд дійшов наступного висновку.
Згідно ст. 84 КПК України, доказами в кримінальному провадженні є фактичні дані, отримані у передбаченому цим Кодексом порядку, на підставі яких слідчий, прокурор, слідчий суддя і суд встановлюють наявність чи відсутність фактів та обставин, що мають значення для кримінального провадження та підлягають доказуванню. Процесуальними джерелами доказів є показання, речові докази, документи, висновки експертів.
Також, в ході судового розгляду даного кримінального провадження були досліджені документи та інші речові докази, на які сторона обвинувачення посилається як на докази у кримінальному провадженні, а саме:
- довідка видана гр. ОСОБА_9 черговим лікарем Новоукраїнської ЦРЛ про те, що він звертався 26.07.2018 року за медичною допомогою в приймальне відділення (том № 1, а.с. 118).
- довідка видана Новоукраїнським ЦРЛ гр. ОСОБА_9 про те, що він знаходився на стаціонарному лікуванні в хірургічному відділенні (том № 1, а.с. 118).
- протокол огляду місця події від 26.07.2018 року та фототаблиця до протоколу ОМП, відповідно до якого місцем огляду є територія домоволодіння , яке розташоване за адресою АДРЕСА_2 . Під час огляду виявлено мателеву емальовану чашку, білого кольору ( том № 1, а.с.119-126);
- протокол допиту потерпілого від 27.07.2018 року відповідно до якого ОСОБА_9 вказує про обставини нанесення йому тілесних ушкоджень ОСОБА_4 ( том № 1 а.с. 127-129).
- протокол проведення слідчого експеременту від 27.07.2018 року та диск до протоколу проведення слідчого експеременту, в присутності понятих було проведено слідчий експеремент з метою перевірки і уточнення відомостей наданих свідком ОСОБА_8 під час її допиту 27.07.2018 року, відповідно до якого ОСОБА_8 вказує про обставини нанесення тілесних ушкоджень ОСОБА_9 ( том № 1 а.с. 130-133, 135).
- протокол копіювання відеозапису з відео камери Samsung на лазерний носій інформації від 28.07.2018 року ( том № 1, а.с. 134),
- протокол проведення слідчого експеременту від 27.07.2018 року та диск до протоколу проведення слідчого експеременту, в присутності понятих було проведено слідчий експеремент з метою перевірки і уточнення відомостей, наданих свідком ОСОБА_7 під час його допиту 27.07.2018 року, відповідно до якого ОСОБА_7 вказує про те, що він не був присутнім під час нанесення тілесних ушкоджень ОСОБА_9 , оскільки перебував в іншій кімнаті ( том № 1 а.с. 137-140, 142);
- протокол копіювання відеозапису з відео камери Samsung на лазерний носій інформації від 28.07.2018 року ( том № 1, а.с. 141);
- протокол копіювання відеозапису з відео камери Canon на лазерний носій інформації від 28.07.2018 року ( том № 1, а.с. 144);
- додаток до протоколу допиту свідка ОСОБА_14 від 28.07.2018 року, а саме відеодиск, відповідно до якого свідок ОСОБА_14 розповідає про обставини нанесення тілесних ушкоджень ОСОБА_4 потерпілому ОСОБА_9 ( том № 1 а.с. 145);
- протокол проведення слідчого експеременту від 28.07.2018 року та диск до протоколу проведення слідчого експеременту, в присутності понятих було проведено слідчий експеремент за участі свідка ОСОБА_14 , з метою перевірки і уточнення відомостей за фактом отримання тілесних ушкоджень ОСОБА_9 , відповідно до якого ОСОБА_14 вказує про обставини нанесення тілесних ушкоджень ОСОБА_4 потерпілому ОСОБА_9 ( том № 1 а.с. 147-150, 152);
- протокол копіювання відеозапису з відео камери Canon на лазерний носій інформації від 29.07.2018 року ( том № 1, а.с. 151);
- ухвала слідчого судді Новоукраїнського районного суду Кіровоградської області від 07.08.2018 року про проведення допиту в судовому засіданні свідка ОСОБА_8 (том № 1 а.с 156- 158);
- журнал судового засідання Новоукраїнського районного суду від 07.08.2018 року та диск на яких зафіксовано допит свідка ОСОБА_8 ( том № 1 а.с. 159-160);
- ухвала слідчого судді Новоукраїнського районного суду Кіровоградської області від 08.08.2018 року про проведення допиту в судовому засіданні свідка ОСОБА_14 (том № 1 а.с 162);
- Журнал судового засідання Новоукраїнського районного суду від 08.08.2018 року та диск на яких зафіксовано допит свідка ОСОБА_14 ( том № 1 а.с. 163-164);
- висновок експерта № 82 від 30.08.2018 року, відповідно до якого:
Згідно наданої медичної документації у гр. ОСОБА_9 малися тілесні ушкодження в вигляді: закритої тупої травми органів черевної порожнини: травматичний частковий відрив селезінки, масивна внутрішньочеревна кровотеча, геморагічний шок III ст, садна в проекції ІХ-ХІ ребер, гематоми в нижніх відділах грудної клітки; забою лівої нирки, гематоми попереку зліва; ЗЧМТ: струс головного мозку, садна в лобній ділянці, садна в ділянці правої щоки.
Тілесні ушкодження в вигляді саден в ділянці обличчя, саден в проекції ІХ-ХІ ребер, гематом в нижніх відділах грудної клітки утворилися внаслідок травматичного контакту з тупим (ми) предметом (ами); відносяться до категорії легких тілесних ушкоджень. Тілесні ушкодження в вигляді забою лівої нирки, гематом поперекової ділянки зліва утворилися внаслідок травматичного контакту з тупим (ми) предметом (ами) лівою поперековою ділянкою; відносяться до категорії легких тілесних ушкоджень, що спричинили короткочасний розлад здоров`я, згідно п. 2.3.3. "Правил судово-медичного визначення ступеня тяжкості тілесних ушкоджень", затверджених наказом MОЗ України від 17.01.1995 р. №6; зробити висновок щодо давності спричинення ушкоджень, кількості травматичних впливів, внаслідок яких виникли дані ушкодження, а також характеристик контактуючої поверхні травмуючого предмету не представляється можливим через відсутність у медичній документації достатнього кількісного опису та опису морфологічних характеристик ушкоджень. Тілесні ушкодження в вигляді закритої тупої травми органів черевної порожнини з частковим відривом селезінки, внутрішньочеревною кровотечею утворилися внаслідок не менш одного травматичного контакту з тупим (ми) предметом (ами) ділянкою лівого підребер`я; відносяться до категорії тяжких тілесних ушкоджень, як небезпечних для життя в момент їх заподіяння, могли утворитися у термін, вказаний в постанові.
Враховуючи взаєморозташування та характер наявних у гр. ОСОБА_9 тілесних ушкоджень, можливість утворення їх при падінні з положення стоячи виключається. Згідно наданої медичної документації на тілі гр. ОСОБА_9 відсутні тілесні ушкодження, які могли б утворитися при боротьбі чи самообороні.
Характер і локалізація тілесних ушкоджень у гр. ОСОБА_9 виключають можливість утворення їх власноруч.
При спричиненні гр. ОСОБА_9 тілесних ушкоджень у вигляді закритої тупої травми органів черевної порожнини ОСОБА_9 найімовірніше був обернений передньо-лівою бічною поверхнею до травмуючого предмету, направлення ударів дещо зліва направо і спереду назад. При спричиненні гр. ОСОБА_9 тілесних ушкоджень у вигляді забою лівої нирки, гематом лівої поперекової ділянки ОСОБА_9 найімовірніше був обернений задньо-лівою бічною поверхнею до травмуючого предмету, направлення ударів дещо зліва направо і ззаду наперед.
Для встановлення здатності гр. ОСОБА_9 після отримання вищезазначених тілесних ушкоджень вчиняти будь-які самостійні дії, у тому числі і самостійно пересуватися, а також для визначення проміжку часу між отриманням ним тілесних ушкоджень і погіршенням його самопочуття, немає судово-медичних даних.
Згідно "Инструкции о порядке организации и проведения врачебно- страховой экспертизы" при видаленні селезінки внаслідок травми стійка втрата загальної працездатності визначається в розмірі 30%.
Згідно запису в медичній карті стаціонарного хворого Новоукраїнської ЦРЛ № 3629 гр. ОСОБА_9 перебував на стаціонарному лікуванні протягом 8 днів.
Локалізація і характер тілесних ушкоджень у гр. ОСОБА_9 відповідають як показанням, викладеним свідком ОСОБА_8 під час проведення слідчого експерименту від 27.07.2018 року, так і показанням, викладеним свідком ОСОБА_14 під час проведення слідчого експерименту від 28.07.2018 року. Відеозапис з слідчим експериментом за участю потерпілого ОСОБА_9 від 10.08.2018 року не відкривається, а у тексті протоколу цього слідчого експерименту немає запису щодо обставин спричинення тілесних ушкоджень ( том № 1 а.с. 167-170);
- протокол проведення слідчого експеременту від 10.08.2018 року та диск до протоколу проведення слідчого експеременту, в присутності понятих було проведено слідчий експеремент за участі потерпілого ОСОБА_9 та захисника ОСОБА_19 , з метою перевірки і уточнення відомостей за фактом отримання тілесних ушкоджень ОСОБА_9 , відповідно до якого ОСОБА_9 вказує, як саме були спричиненні йому тілесні ушкодження ( том № 1 а.с. 171-174, 176);
- протокол копіювання відеозапису з відео камери Canon на лазерний носій інформації від 11.08.2018 року ( том № 1, а.с. 175);
- протокол проведення слідчого експеременту від 10.10.2018 року та диск до протоколу проведення слідчого експеременту, в присутності понятих було проведено слідчий експеремент за участі потерпілого ОСОБА_9 , понятих та захисника ОСОБА_20 , з метою перевірки і уточнення відомостей за фактом отримання тілесних ушкоджень ОСОБА_9 , відповідно до якого ОСОБА_9 вказує, як саме були спричиненні йому тілесні ушкодження ( том № 1 а.с. 178-181, 183);
- протокол копіювання відеозапису з відео камери Canon на лазерний носій інформації від 11.10.2018 року ( том № 1, а.с. 182);
- висновок експерта № 107/82 від 25.10.2018 року, відповідно до якого:
Згідно наданої медичної документації у гр. ОСОБА_9 малися тілесні ушкодження в вигляді: закритої тупої травми органів черевної порожнини: травматичний частковий відрив селезінки, масивна внутрішньочеревна кровотеча, геморагічний шок III ст, садна в проекції ІХ-ХІ ребер, гематоми в нижніх відділах грудної клітки; забою лівої нирки, гематоми попереку зліва; ЗЧМТ: струс головного мозку, садна в лобній ділянці, садна в ділянці правої щоки.
У залежності від висоти падіння і відповідно сили удару утворюються або розриви різного ступеня вираженості на діафрагмальній поверхні селезінки (при ударі лівою бічною поверхнею тіла), або множинні тріщини на обох поверхнях селезінки (діафрагмальній та вісцеральній), хаотично розташовані, переважно поверхневі, або грубе руйнування селезінки на окремі фрагменти. Згідно наданої медичної документації, а саме протоколу операції: "...При ревізії в черевній порожнині кров, останню евакуйовано близько 2,5 л із згустками, виявлено частковий відрив ніжки селезінки. Виконано спленектомію..." Жодних ушкоджень по діафрагмальній поверхні селезінки немає. А отже, тілесні ушкодження в вигляді закритої тупої травми органів черевної порожнини з частковим відривом селезінки, внутрішньочеревною кровотечею у гр. ОСОБА_9 , зазначені у висновку судово-медичного експерта Новоукраїнського відділення СМЕ № 82 від 30.08.2018 року, не могли утворитися за обставин, зазначених потерпілим ОСОБА_9 під час проведення слідчого експерименту за його участю від 10.10.2018 року і під час проведення його додаткового допиту 10.10.2018 року. Тілесних ушкоджень в вигляді синців, саден, ран в ділянці волосистої частини голови і лівої сідниці немає, тому судити, чи був здійснений травматичний вплив в дані ділянки, неможливо (том № 1 а.с. 186-188).
Дослідивши докази, на які посилається сторона обвинувачення, суд вважає слід зазначити наступне.
У відповідності до ст. 129 Конституції України та ст. 7 КПК України, основними засадами судочинства в Україні - є верховенство права, законність, рівність усіх учасників судового розгляду перед законом і судом ; повага до людської гідності.
За змістом ст.ст. 21, 22, 30 КПК України у кримінальному провадженні правосуддя здійснюється судом на основі змагальності, безпосередності дослідження судом показань, речей та документів. Державне обвинувачення в суді підтримує прокурор, захист обвинуваченого здійснює він сам і його захисник, а функція розгляду справи покладається на суд. При цьому суд, зберігаючи незалежність, неупередженість і об`єктивність, створює необхідні умови для виконання учасниками їх процесуальних обов`язків і здійснення наданих їм прав.
Відповідно до ст.25 КПК України прокурор, слідчий зобов`язані в межах своєї компетенції розпочати досудове розслідування в кожному випадку безпосереднього виявлення ознак кримінального правопорушення або в разі надходження заяви про вчинення кримінального правопорушення, а також вжити всіх передбачених законом заходів для встановлення події кримінального правопорушення та особи, яка його вчинила.
Крім того, саме на них законом покладається обов`язок всебічно, повно і неупереджено дослідити обставини кримінального провадження, виявити як ті обставини, що викривають, так і ті, що виправдовують підозрюваного, обвинуваченого, а також обставини, що пом`якшують чи обтяжують його покарання, надати їм належну правову оцінку та забезпечити прийняття законних і неупереджених процесуальних рішень, відповідно до ст. 9 КПК України.
У відповідності зі ст. 91 КПК України у кримінальному провадженні підлягають доказуванню: 1) подія кримінального правопорушення (час, місце, спосіб та інші обставини, вчинення кримінального правопорушення); 2) винуватість обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, форма вини, мотив і мета вчинення кримінального правопорушення; 3) вид і розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, а також розмір процесуальних витрат; 4) обставини, які впливають на ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, характеризують особу обвинуваченого, обтяжують чи пом`якшують покарання, які виключають кримінальну відповідальність або є підставою закриття кримінального провадження; 5) обставини, що є підставою для звільнення від кримінальної відповідальності або покарання.
Відповідно до ч. 2 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожен, кого обвинувачено у вчиненні кримінального правопорушення, вважається невинуватим доти, доки його вину не буде доведено в законному порядку.
Європейський суд з прав людини у справі «Джон Мюррей проти Сполученого Королівства» вказував, що рівень певності, якого має досягати суддя за системою «внутрішнього переконання» чи системою «поза межами розумного сумніву», який є важливим для постановлення справедливого рішення, не повинен досягатися шляхом примусу до зізнання. Лише таким чином буде дотримано цілковитої поваги до презумпції невинуватості та статусу обвинуваченого, що є ключовими поняттями для демократичної концепції кримінального судового розгляду.
Отже, обвинувачення повинно довести «кожний факт», пов`язаний із злочином, щоб «не існувало жодної розумної підстави для сумнівів». Правило про тлумачення сумнівів на користь обвинуваченого по суті означає, що жодна з сумнівних обставин не може бути покладена в основу обвинувальних тез по справі, тобто воно висуває вимогу повної і безумовної доведеності обвинувачення. Ця вимога має на меті охорону законних інтересів обвинуваченого і служить гарантією досягнення істини у справі.
Таким чином, правило про тлумачення сумнівів на користь обвинуваченого виступає гарантією не тільки для обвинуваченого, воно служить також гарантією досягнення мети правосуддя. Завдяки даному правилу досягається об`єктивна істина, так як обвинувачення ґрунтується тільки на безсумнівних доказах і безспірних фактах.
Статтею 370 КПК України передбачено, що судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим, ухваленим компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження.
Суд обґрунтовує вирок виключно на доказах, розглянутих у судовому засіданні. За допомогою дослідження на суді всіх доказів відбувається і формування внутрішнього суддівського переконання про винність або невинність обвинуваченого.
Доказування - це єдиний спосіб встановлення об`єктивної істини в кримінальному судочинстві. Поки не доведені обставини скоєння злочину, не можна сказати, що вони були, мали місце насправді.
Оцінюючи зібрані органом досудового розслідування та представлені суду стороною обвинувачення докази, які перевірені в даному судовому провадженні та безпосередньо досліджені судом, суд приходить до таких висновків.
Суд зауважує, що наданий державним обвинуваченням в якості доказу витяг з ЄРДР про внесення відомостей про вчинене кримінальне правопорушення не може бути доказом вини особи у вчиненні злочину.
Так, реєстр є лише електронною базою даних, відповідно до якої здійснюється збирання, зберігання, захист, облік, пошук, узагальнення даних, зазначених у Положенні про порядок ведення Єдиного реєстру досудових розслідувань, які використовуються для формування звітності, а також надання інформації про відомості, внесені до реєстру та, згідно з частиною 2 статті 84 КПК України, витяг з ЄРДР не є процесуальним джерелом доказів.
Відповідно до нормативного змісту засади безпосередності дослідження показань, речей і документів (ст.23 КПК України) суд досліджує докази безпосередньо з метою встановлення обставин вчинення кримінального правопорушення, де показання свідка та протокол слідчого експерименту за участю свідка є предметом оцінки суду за правилами, визначеними ст.94 КПК України.
Згідно даних протоколу слідчого експерименту від 27 липня 2018 року та продемонстрованого в судовому засіданні відеозапису, вбачається, що свідок ОСОБА_8 , в присутності понятих з метою перевірки і уточнення відомостей наданих свідком ОСОБА_8 під час її допиту 27.07.2018 року розповіла про обставини спричинення тілесних ушкоджень обвинуваченим ОСОБА_4 потерпілому ОСОБА_9 .
Суд вважає, що ті обставини, які відобразила свідок ОСОБА_8 під час слідчого експерименту є показаннями, а не перевіркою й уточнення відомостей, які мають значення для встановлення обставин кримінального правопорушення та не відповідають меті проведення слідчого експерименту.
На думку суду, свідчення ОСОБА_8 у відділі поліції та на місці події про обставини спричинення тілесних ушкоджень обвинуваченим ОСОБА_4 потерпілому ОСОБА_9 , які зафіксовані на відеозаписі є лише способом закріплення таких показань, що не відповідає вимогам ст.240 КПК України.
Метою слідчого експерименту відповідно до ч.1 ст.240 КПК України є перевірка й уточнення відомостей, які мають значення для встановлення обставин кримінального правопорушення. Проведення за участю свідка слідчого експерименту з метою перевірки й уточнення таких відомостей, крім отримання відомостей, передбачає також здійснення учасниками слідчого експерименту певних дій, спрямованих на досягнення мети цієї слідчої (розшукової) дії.
Нормативна модель слідчого експерименту передбачає безпосередню участь свідка у проведенні дій, спрямованих на досягнення легітимної мети цієї слідчої дії, а саме у відтворенні дій, обстановки, обставин певної події, проведенні необхідних дослідів чи випробувань. Шляхами досягнення мети слідчого експерименту відповідно до ч.1 ст.240 КПК України є проведення слідчим, прокурором відтворення дій, обстановки, обставин певної події, проведення необхідних дослідів чи випробувань.
Приписи ч.4 ст.95 КПК України про те, що суд може обґрунтовувати свої висновки лише на показаннях, які він безпосередньо сприймав під час судового засідання або які отримано в порядку, передбаченому ст.225 цього Кодексу, мають застосовуватися лише до відомостей, що відповідають ознакам показань як самостійного процесуального джерела доказів згідно зі ст.95 КПК України. Показання необхідно розмежовувати з іншим самостійним процесуальним джерелом доказів протоколом слідчого експерименту.
Отже, проведення слідчого експерименту у формі, що не містить ознак відтворення дій, обстановки, обставин події, проведення дослідів чи випробувань, а посвідчує виключно проголошення викривальних свідчень про вчинення кримінального правопорушення з метою його процесуального закріплення, належить розцінювати як допит, що не має в суді доказового значення з огляду на зміст ч.4 ст.95 КПК України.
З огляду на вищезазначене, суд не бере до уваги протокол проведення слідчого експерименту від 27.07.2018 року проведений з свідком ОСОБА_8 , а також суд не бере до уваги протокол проведення слідчого експеременту з свідком ОСОБА_7 від 27.07.2018 року та протокол проведення слідчого експеременту з ОСОБА_14 від 28.07.2018 року, оскільки вказані протоколи проведення слідчого експеременту проведені у формі, що не містить ознак відтворення дій, обстановки, обставин події, проведення дослідів чи випробувань, а посвідчує виключно проголошення викривальних свідчень про вчинення кримінального правопорушення з метою його процесуального закріплення.
Крім того, суд також не бере до уваги протоколи проведення слідчого експеременту з потерпілим ОСОБА_9 від 10.08.2018 року та від 10.10.2018 року, оскільки вони також були проведенні у формі, що не містить ознак відтворення дій, обстановки, обставин події, проведення дослідів чи випробувань.
Допитані в судовому засіданні свідки ОСОБА_8 та ОСОБА_14 , які були безпосередніми очевидцями конфлікту, ствердили, що вони не бачили, щоб обвинувачений ОСОБА_4 наносив удари руками та ногами по тулубу потерпілому ОСОБА_9 . Натомість зазначили, що ОСОБА_4 лише один або два рази дав запотиличник ОСОБА_9 та потерпілий залишився сидіти в кріслі, а також, вони вказали, що не бачили на потерпілому ніяких тілесних ушкоджень.
Свідок ОСОБА_7 , який також був допитаний в судовому засіданні вказав, що він взагалі не бачив, щоб обвинувачений ОСОБА_4 наносив будь які удари обвинуваченому ОСОБА_9 .
Таким чином, показами свідків, які надані ними в судовому засіданні, підтверджується той факт, що ОСОБА_4 не наносив ударів по тулубу потерпілому ОСОБА_9 , внаслідок яких він отримав тяжкі тілесні ушкодження. При цьому покази свідків є взаємодоповнюючими та не суперечать одні одним. Окрім того, ці особи не перебувають в жодних стосунках з будь-ким з учасників кримінального провадження і суд не має підстав вважати, що свідки можуть говорити неправду. Перед початком допиту свідкам були роз`яснено їхні обов`язок говорити правду нічого не приховуючи і не спотворюючи, та попереджено про кримінальну відповідальність за завідомо неправдиві покази. Окрім того суд зауважує, що всі троє свідків наполягали на вірності наданих суду показів навіть після того, як прокурор в судовому засіданні звертав їхню увагу на те, що в протоколах їхніх допитів під час досудового розслідування зазначені інші відомості ніж ті, що вони повідомляють суду.
Зважаючи на вказане, суд вважає неналежними доказами протоколи проведення слідчих експериментів від 27 липня 2018 року з свідком ОСОБА_8 , протокол проведення слідчого експеременту з свідком ОСОБА_7 від 27.07.2018 року, протокол проведення слідчого експеременту з ОСОБА_14 від 28.07.2018 року, а також протоколи проведення слідчого експеременту з потерпілим ОСОБА_9 від 10.08.2018 року та від 10.10.2018 року, та не бере їх до уваги, як доказ сторони обвинувачення, при постановлені даного вироку, враховує лише показання свідків та потерпілого, надані ними безпосередньо в ході судового розгляду.
Крім того, суд вважає недопустимим та не приймає до уваги при ухваленні рішення надану стороною обвинувачення ухвалу слідчого судді про проведення допиту свідка ОСОБА_8 в судовому засіданні від 07.08.2018 року, журнал судового засідання від 07.08.2018 року допиту свідка ОСОБА_8 , диск із аудіозаписом судового засідання, а також ухвалу слідчого судді про проведення допиту свідка ОСОБА_14 в судовому засіданні від 08.08.2018 року, журнал судового засідання від 08.08.2018 року допиту свідка ОСОБА_14 , диск із аудіозаписом судового засідання, оскільки розгляд клопотання слідчого про проведення допиту в судовому засіданні свідка, а також допит вказаних свідків відповідно до ухвали слідчого судді був проведений в порушення ст. 225 КПК України, а саме за відсутності сторони захисту, оскільки ОСОБА_4 31.07.2018 року було повідомлено про підозру у вчиненні злочину передбаченого ч.1 ст. 121 КК України, проте про проведення допиту вказаних свідків слідчий суддя йому не повідомив.
Наявні у матеріалах справи докази на які посилається сторона обвинувачення, суд вважає недостатніми для притягнення обвинуваченого до відповідальності за ч.1 ст. 121 КК України так, як наявні докази взагалі не містять даних щодо заподіяння обвинуваченим ОСОБА_4 тілесних ушкоджень потерпілому ОСОБА_9 . Наявність тілесних ушкоджень у ОСОБА_9 , про які зазначено у висновку експерта № 82 від 30.08.2018 року, не свідчить про спричинення їх саме ОСОБА_4 , якому інкримінується обвинувачення в даному кримінальному провадженні.
Інших доказів на підтвердження винуватості обвинуваченого ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 121 ч.1 КК України стороною обвинувачення не надано і у зв`язку з тривалим розглядом вказаної справи суд приходить до висновку, що всі можливості отримання будь-яких достовірних доказів вичерпані.
Відповідно до ч.1 ст.337 КПК України судовий розгляд проводиться в межах висунутого особі обвинувачення відповідно до обвинувального акту.
На підставі частини 1 ст. 91 КПК України у кримінальному провадженні підлягають доказуванню серед іншого подія кримінального правопорушення (час, місце, спосіб та інші обставини вчинення кримінального правопорушення); винуватість обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, форма вини, мотив і мета вчинення кримінального правопорушення.
Обов`язок доказування обставин, передбачених статтею 91 КПК України відповідно до ч.1 ст. 92 КПК України покладається на слідчого та прокурора.
Згідно вимог ст.17 КПК України особа вважається невинуватою у вчиненні кримінального правопорушення і не може бути піддана кримінальному покаранню, доки її вину не буде доведено у порядку, передбаченому цим Кодексом. Ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчиненні кримінального правопорушення і має бути виправданим, якщо сторона обвинувачення не доведе винуватість особи поза розумним сумнівом.
Стороною обвинувачення ОСОБА_4 обвинувачується у вчиненні умисного злочину, який полягає у завданні потерпілому ОСОБА_9 умисного тяжкого тілесного ушкодження, тобто умисного тілесного ушкодження небезпечного для життя потерпілого в момент його заподіяння, яке кваліфіковане за ч.1 ст.121 КК України.
Відповідно до ст.2 КК України підставою кримінальної відповідальності є вчинення особою суспільно небезпечного діяння, яке містить склад кримінального правопорушення, передбаченого КК України.
Для притягнення до відповідальності за заподіяння тілесного ушкодженя необхідним є встановлення причинного зв"язку між діянням винного і шкідливими наслідками, що настали для здоров"я потерпілого.
Відсутність необхідного причинного зв"язку між діянням винного і наслідком, що стався, - шкодою здоров"ю, - означає відсутність складу тілесного ушкодження.
Вимогами ст.370 КПК України передбачено, що судове рішення ухвалюється судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду.
Відповідно до п.19 постанови Пленуму Верховного Суду України №9 від 01.11.1996 року «Про застосування Конституції України при здійсненні правосуддя» визнання особи винною у вчиненні злочину може мати місце лише за умови доведеності її вини. При цьому слід мати на увазі, що згідно ст.62 Конституції України, обвинувачення не може ґрунтуватися на припущеннях, а також на доказах, отриманих незаконним шляхом. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.
Обов`язок суду щодо забезпечення презумпції невинуватості і права на справедливий судовий розгляд, які передбачені ст.62 Конституції України, поєднуються з такими ж положеннями ч.2 ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року.
Статтею 17 ЗУ «Про виконання рішень та застосування практики Європейського Суду з прав людини» від 23.02.2006 року передбачено, що при розгляді справ суди застосовують Конвенцію та практику Суду як джерело права.
Так, у справі «Бербера, Мессеге и Хабардо проти Іспанії» від 06.12.1998 р. (п.146) Європейський Суд з прав людини встановив, що принцип презумпції невинуватості вимагає, серед іншого, щоб, виконуючи свої обов`язки, судді не розпочинали розгляд справи з упередженої думки, що підсудний вчинив злочин, який йому ставиться в вину; обов`язок доказування лежить на обвинуваченні, і будь-який сумнів має тлумачитися на користь підсудного.
Відповідно до роз`яснень п.23 Постанови Пленуму Верховного Суду України №5 від 29.06.1990 року "Про виконання судами України законодавства і постанов Пленуму Верховного Суду України з питань судового розгляду кримінальних справ і постановлення вироку", обвинувальний ухил при вирішенні питання про винуватість чи невинуватість підсудного є неприпустимим.
Суд вважає, що неухильне дотримання передбаченої законом процесуальної форми є неодмінною умовою повного, всебічного й об`єктивного дослідження обставин кримінального провадження, встановлення істини в справі й прийняття правильного рішення.
Статтею 368 КПК України встановлено, що суд ухвалюючи вирок, повинен вирішити низку питань, до яких зокрема, віднесені питання, чи містять діяння, у якому обвинувачується особа, склад кримінального правопорушення, чи винен обвинувачений у вчиненні цього кримінального правопорушення.
Відповідно до п.2 ч.1 ст.373 КПК України, якщо не доведено, що кримінальне правопорушення вчинене обвинуваченим, ухвалюється виправдувальний вирок.
Таким чином, виходячи із загальних засад кримінального судочинства, а саме верховенства права, законності, презумпції невинуватості та забезпечення доведеності вини, створивши необхідні умови для реалізації сторонами їхніх процесуальних прав та виконання процесуальних обов`язків, з урахуванням вимог ст.62 Конституції України, за якою усі сумніви щодо доведеності вини особи повинні тлумачитись на користь обвинуваченого, суд проаналізувавши досліджені по справі докази вважає недоведеним факт вчинення обвинуваченим кримінального правопорушення, оскільки не встановлено достатніх, належних та допустимих доказів для доведення винуватості ОСОБА_4 у вчиненні злочину передбаченого ч.1 ст.121 КК України тому, у відповідності до п. 2 ч. 1ст. 373 КПК України його необхідно визнати невинуватим та виправдати за недоведеністю вчинення цього злочину.
Цивільний позов по справі не заявлено.
Долю речових доказів по справі слід вирішити у відповідності до вимог ст. 100 КПК України.
Судові витрати по справі відсутні.
Запобіжний захід відносно ОСОБА_4 не обирався.
Керуючись ст.ст. 369-371, 373, 374 КПК України, суд-
Визнати ОСОБА_4 невинуватим у пред`явленому обвинуваченні за ч. 1 ст. 121 КК України, та на підставі п.2 ч. 1 статті 373 КПК Українивиправдати, оскільки не доведено, що кримінальне правопорушення вчинене обвинуваченим ОСОБА_4 .
Речові докази, після набрання вироком законної сили, а саме:
Вирок може бути оскаржений в апеляційному порядку до Кропивницького апеляційного суду шляхом подачі апеляції через Новоукраїнський районний суд Кіровоградської області протягом тридцяти діб з дня його проголошення.
Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після прийняття рішення судом апеляційної інстанції.
Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку. Обвинуваченому та прокурору копія вироку вручається негайно після його проголошення. Учаснику судового провадження, який не був присутній в судовому засіданні, копія судового рішення надсилається не пізніше наступного дня після ухвалення.
Головуючий: ОСОБА_1