ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-сс/803/124/22 Справа № 203/5598/21 Суддя у 1-й інстанції - ОСОБА_1 Суддя у 2-й інстанції - ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 лютого 2022 року м. Дніпро

Колегія суддів Судової палати з розгляду кримінальних справ Дніпровського апеляційного суду у складі:
головуючого судді ОСОБА_2 ,
суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали провадження за апеляційною скаргою захисника ОСОБА_5 в інтересах підозрюваного ОСОБА_6 на ухвалу слідчого судді Кіровського районного суду м. Дніпропетровська від 22 грудня 2021 року про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо
ОСОБА_6 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця Російської Федерації, громадянина Грузії, мешкаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,
підозрюваного у вчиненні злочину, передбаченого ч. 3 ст.185 КК України,-
за участю:
секретаря ОСОБА_7 ,
прокурора ОСОБА_8 ,
захисника ОСОБА_5 , (в режимі відеоконференції)
підозрюваного ОСОБА_6 ,
перекладача ОСОБА_9 -

В С Т А Н О В И Л А:
Ухвалою слідчого судді Кіровського районного суду м. Дніпропетровська від 22 грудня 2021 року частково задоволено клопотання слідчого та застосовано щодо підозрюваного ОСОБА_10 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком до 17 лютого 2022 року, включно, й визначено заставу у розмірі 400 прожиткових мінімумів для працездатний осіб, що складає 908000 грн., із покладенням обов`язків, передбачених ч. 5 ст. 194 КПК України.
Мотивуючи прийняте рішення, слідчий суддя посилається на існування обґрунтованої підозри щодо ОСОБА_10 за ч. 3 ст.185 КК України, тяжкість злочину, за вчинення якого передбачено покарання у виді позбавлення волі до 6 років, наявність ризиків, передбачених п. п. 1, 2, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України та, врахувавши особу підозрюваного, який є громадянином іншої держави, офіційно не працевлаштований, не має постійного джерела доходу, а також те, що ОСОБА_10 в рамках іншого провадження повідомлено про підозру у вчинені аналогічного правопорушення, дійшов висновку, що необхідним запобіжним заходом, який має бути застосований до ОСОБА_10 на цьому етапі досудового розслідування, є тримання під вартою із визначенням розміру застави, та неможливість застосуванням до нього більш м`якого запобіжного заходу.

Не погоджуючись з вказаним рішенням, захисник ОСОБА_5 в інтересах ОСОБА_10 звернулась до суду з апеляційною скаргою, в якій просить ухвалу слідчого судді змінити та визначити підозрюваному заставу, як альтернативний вид запобіжного заходу, у розмірі від 20 до 80 розмірів прожиткових мінімумів для працездатних осіб.
Обґрунтовуючи вимоги апеляційної скарги, захисник посилається на те, що ризики, заявлені у клопотанні слідчого, є недоведеними та нічим не підтверджуються. Також, зазначає, що слідчий суддя не надав належної оцінки тим обставинам, що підозрюваний має міцні соціальні зв`язки, постійне місце проживання, працює неофіційно, позитивно характеризується, раніше не судимий та те, що розмір матеріальної шкоди у цьому провадженні не визначений. При цьому, на переконання захисника, ухвала не містить належного обґрунтування того, що розмір застави, визначений ч. 5 ст. 182 КПК України, не буде достатнім для виконання Бостанару його процесуальних обов`язків, тому просить апеляційну скаргу задовільнити.
Заслухавши суддю-доповідача, підозрюваного та його захисника, які підтримали апеляційну скаргу, прокурора, який заперечував проти задоволення скарги, перевіривши матеріали провадження та обговоривши доводи скарги, колегія суддів приходить до таких висновків.
Згідно з ч. 1 ст. 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених частиною п`ятою статті 176 цього Кодексу.
Відповідно до ч. 1 ст. 177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.
У відповідності до ч. 2 ст. 177 КПК України підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті. Слідчий, прокурор не мають права ініціювати застосування запобіжного заходу без наявності для цього підстав, передбачених цим Кодексом.
Крім наявності ризиків, зазначених у статті 177 цього Кодексу, відповідно до ст. 178 КПК України, слідчий суддя зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини, у тому числі: вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; тяжкість покарання, що загрожує відповідній особі у разі визнання підозрюваного, обвинуваченого винуватим у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого він підозрюється, обвинувачується; вік та стан здоров`я підозрюваного, обвинуваченого; міцність соціальних зв`язків підозрюваного, обвинуваченого в місці його постійного проживання, у тому числі наявність в нього родини й утриманців; наявність у підозрюваного, обвинуваченого постійного місця роботи або навчання; репутацію підозрюваного, обвинуваченого; майновий стан підозрюваного, обвинуваченого; наявність судимостей у підозрюваного, обвинуваченого; дотримання підозрюваним, обвинуваченим умов застосованих запобіжних заходів, якщо вони застосовувалися до нього раніше; наявність повідомлення особі про підозру у вчиненні іншого кримінального правопорушення; розмір майнової шкоди, у завданні якої підозрюється, обвинувачується особа, або розмір доходу, в отриманні якого внаслідок вчинення кримінального правопорушення підозрюється, обвинувачується особа, а також вагомість наявних доказів, якими обґрунтовуються відповідні обставини; ризик продовження чи повторення протиправної поведінки, зокрема ризик летальності, що його створює підозрюваний, обвинувачений, у тому числі у зв`язку з його доступом до зброї.
Згідно ст. 194 КПК України, під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.
Колегія суддів вважає, що зазначені вище вимоги кримінального процесуального закону при розгляді клопотання слідчого, слідчим суддею дотримані в повному обсязі.
Так, клопотанням слідчого та наданими до нього доказами підтверджується, що СВ ГУНП в Дніпропетровській області проводиться досудове розслідування кримінального провадження, внесеного до ЄРДР за №30001569 від 14.12.2021 за ознаками злочину, передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України.
20.12.2021 ОСОБА_10 було затримано в порядку ст. 208 КПК України, та 21.12.2021 йому повідомлено про підозру у вчиненні злочину, передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України.
22.12.2021 слідчий звернувся до слідчого судді районного суду з клопотанням про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо підозрюваного ОСОБА_11 .
Слідчим суддею належним чином і в повній мірі дослідженні у сукупності наявні докази, долучені до клопотання, які є достатньо вагомими на підтвердження обґрунтованості підозри й дають достатньо вагомі підстави зробити об`єктивний висновок, що Бостанару міг скоїти цей злочин.
Застосовуючи щодо підозрюваного ОСОБА_10 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, слідчий суддя також, у відповідності до ст. 178 КПК України, належним чином врахував, ступінь тяжкості інкримінованого злочину, за вчинення якого передбачено покарання у виді позбавлення волі до 6 років, особу підозрюваного, який є громадянином іншої держави, офіційно не працевлаштований, не має постійного джерела доходу, а також те, що ОСОБА_10 в рамках іншого провадження повідомлено про підозру у вчинені аналогічного правопорушення, та дійшов обґрунтованого висновку про існування ризиків, передбачених п. 1, 2, 3, 5 ч.1 ст. 177 КПК України, зокрема можливість переховування від органів досудового розслідування та суду, знищення або спотворення будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин правопорушення, незаконно впливати на потерпілого, свідків у цьому ж провадженні, вчинити інше кримінальне правопорушення.
Перевіряючи доводи клопотання слідчого на предмет наявності ризиків, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України, слідчий суддя об`єктивно і повно встановив, що доводи поданого клопотання є обґрунтованими, а ризики доведеними та такими, що об`єктивно існують, й для їх запобігання, необхідно застосувати запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, що відповідає вимогам ст. 183 КПК України.
Ці висновки узгоджуються із практикою Європейського Суду з прав людини, який неодноразово підкреслював, що наявність підстав для тримання особи під вартою має оцінюватись в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин. Тримання особи під вартою завжди може бути виправдано, за наявності ознак того, що цього вимагають справжні інтереси суспільства, які, незважаючи на існування презумпції невинуватості, переважають інтереси забезпечення поваги до особистої свободи.
Оцінюючи вищевказані обставини, апеляційний суд також зважає, що тяжкість обвинувачення не є самостійною підставою для утримання особи під вартою, проте таке обвинувачення у сукупності з іншими обставинами збільшує ризик втечі настільки, що його неможливо відвернути, не взявши особу під варту. У справі «Ілійков проти Болгарії» № 33977/96 від 26 липня 2001 року ЄСПЛ зазначив, що «суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування або повторного вчинення злочинів»
Отже, суд апеляційної інстанції за результатами апеляційного розгляду дійшов висновку, що слідчим суддею правильно встановлено, що інший, менш суворий запобіжний захід не зможе забезпечити виконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків, що випливають зі змісту ст. 177 КПК України і тримання підозрюваного під вартою в повній мірі відповідає меті, з якою застосовується цей вид запобіжного заходу.
Разом з цим, твердження захисника в скарзі про те, що слідчий суддя не мотивував наявність та доведеність ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, та його висновки не відповідають фактичним обставинам кримінального провадження, є безпідставними, оскільки вони повністю спростовуються доказами у провадженні.
Додоводи апеляційної скарги про те, що підозрюваний має міцні соціальні зв`язки, працює неофіційно та позитивно характеризується, є необгрунтованими, оскільки матеріали провадження не містять жодних документів на підтвердження цього, й стороною захисту суду апеляційної інстанції таких надано не було.
Що стосується доводів захисника про те, що ОСОБА_11 раніше не судимий та має постійне місце проживання, то ці обставини не зменшують встановлених ризиків, викладених у клопотанні слідчого.
Разом із цим, надаючи оцінку доводам захисника щодо непомірного розміру застави, визначеного ухвалою, колегія суддів вважає їх також необґрунтованими, оскільки слідчий суддя, вирішуючи питання про визначення розміру застави, як альтернативного запобіжного заходу у цьому провадженні, в повній мірі врахував підстави та обставини, передбачені ст.ст. 177, 178 КПК України, згідно яких суд вправі визначити розмір застави, достатньої для забезпечення виконання підозрюваним процесуальних обов`язків, передбачених ч. 5 ст. 194 КК України.
Слідчий суддя, визначаючи розмір застави, взяв до уваги необхідність обрання запобіжного заходу обумовленого підозрою ОСОБА_11 у вчиненні злочину за ч. 3 ст. 185 КК України, його тяжкість та обставини, а також суворість покарання, що загрожує, у разі визнання винуватим, й наявні відомості про особу підозрюваного, та існуючі ризики, передбачені п. п. 1, 2, 3, 5, ч. 1 ст. 177 КПК України, й інші обставини, які враховуються згідно зі ст.178 КПК України.
Колегія суддів погоджується з висновком слідчого судді про необхідність визначення застави в розмірі, зазначеному в ухвалі, та дійшла висновку, що такий розмір застави є пропорційним щодо конкретної особи, враховуючи всі обставини кримінального правопорушення, в якому ОСОБА_11 підозрюється, а також достатнім для забезпечення виконання покладених на нього обов`язків, й таким, що забезпечить виконання завдань кримінального провадження.
Отже, колегія суддів приходить до висновку про законність та обґрунтованість рішення слідчого судді, яке зміні чи скасуванню з викладених в апеляційній скарзі мотивів не підлягає.
Керуючись ст. ст. 405, 407, 409, 419, 422 КПК України, колегія суддів,-

П О С Т А Н О В И Л А :
Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_5 в інтересах підозрюваного ОСОБА_6 , залишити без задоволення.
Ухвалу слідчого судді Кіровського районного суду м. Дніпропетровська від 22 грудня 2021 року про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо ОСОБА_6 , залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та касаційному оскарженню не підлягає.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4