КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ
Київського апеляційного суду в складі:
головуючого суддіОСОБА_1 ,
суддів при секретарі судового засіданняОСОБА_2 , ОСОБА_3 ОСОБА_4

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в місті Києві 20 грудня 2021 року клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження та апеляційні скарги представника ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , - адвоката ОСОБА_7 на ухвалу слідчого судді Шевченківського районного суду м. Києва від 15 листопада 2021 року,

за участі:
представника
власника майна ОСОБА_7

ВСТАНОВИЛА:

Вказаною ухвалою частково задоволено клопотання слідчого СВ ВП № 2 Шевченківського УП ГУНП у місті Києві ОСОБА_8 про арешт майна у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0002614 від 05.07.2021 року, за ознаками вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 307 КК Українита накладено арешт на вилучені речі в ході обшуку 08 листопада 2021 року за адресою: АДРЕСА_1 , а саме на:
- один згорток фольги;
- ключі до автомобіля «Lexus» та технічний паспорт;
- грошові кошти, а саме 3 купюри номіналом по 100 грн., 7 купюр номіналом по 200 грн., 4 купюри номіналом по 20 грн., 2 купюри номіналом по 20 грн., 1 купюра номіналом 10 грн., 1 купюра номіналом 5 грн., 1 купюра номіналом 500 грн;
- електронні ваги;
-мобільний телефон чорного кольору марки «iPhone» imei1: НОМЕР_1 , imei2: НОМЕР_2 , з сім-картою НОМЕР_3 ;
- мобільний телефон марки «iPhone» білого кольору imei1: НОМЕР_4 , imei2: НОМЕР_5 , з сім-картою НОМЕР_6 ;
- грошові кошти, а саме 500 купюр номіналом по 200 грн., 105 купюр номіналом по 200 грн., 99 купюр номіналом по 200 грн., 1 купюра номіналом 100 грн., 1 купюра номіналом 50 грн., 5 купюр номіналом по 10 грн.
В задоволенні іншої частини клопотання відмовлено
Не погоджуючись з таким рішенням, представник ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , - адвокат ОСОБА_7 подав апеляційні скарги, в яких просить поновити строк на апеляційне оскарження ухвали слідчого судді Шевченківського районного суду м. Києва від 15 листопада 2021 року, скасувати її в частині накладення арешту на майно, яке належить ОСОБА_5
- Один згорток фольги;
- Ключі та технічний паспорт до автомобіля LEXUS;

- Ключі та технічний паспорт до автомобіля INFINITI Q70, р.н.з. НОМЕР_7 ;

- Мобільний телефон чорного кольору марки «iPhone» imei1: НОМЕР_1 , imei2: НОМЕР_2 , з сім-картою НОМЕР_3 ;
- мобільний телефон марки «iPhone» білого кольору imei1: НОМЕР_4 , imei2: НОМЕР_5 , з сім-картою НОМЕР_6 ;
та грошові кошти, що належать ОСОБА_9
- 3 купюри номіналом по 100 грн., 7 купюр номіналом по 200 грн., 4 купюри номіналом по 20 грн., 2 купюри номіналом по 20 грн., 1 купюра номіналом 10 грн., 1 купюра номіналом 5 грн., 1 купюра номіналом 500 грн;
- 500 купюр номіналом по 200 грн., 105 купюр номіналом по 200 грн., 99 купюр номіналом по 200 грн., 1 купюра номіналом 100 грн., 1 купюра номіналом 50 грн., 5 купюр номіналом по 10 грн.
В обґрунтування доводів апеляційних скарг апелянт зазначає, що оскаржувана ухвала є необґрунтованою.

Зазначає, що органом досудового розслідування порушено встановлений ч. 5 ст. 171 КПК України строк подання клопотання про арешт тимчасово вилученого майна.

Окрім того, не доведено, що вилучено майно відповідає ознакам ст. 98 КПК України, відтак органом досудового розслідування не наведено об`єктивних підстав для арешту майна.
Звертає увагу на те, що ОСОБА_6 має процесуальний статус третьої особи, щодо майна якої вирішується питання про арешт, а тому до судку з клопотанням міг звернутись лише прокурор, а не слідчий.
Крім того, ОСОБА_6 надала відповідні докази походження грошових коштів, з яких вбачається, що грошові кошти набуті законним шляхом.
В судове засідання прокурор не з`явився, про причини своєї неявки не повідомив, хоча про час та місце судового засідання його повідомлено у встановленому законом порядку, а тому колегія суддів вирішила за можливе розглянути дану справу за відсутності прокурора що не суперечить положенням ч. 4 ст. 405 КПК України

Заслухавши доповідь судді, доводи представника власників майна, який просив задовольнити апеляційні скарги,вивчивши матеріали судового провадження, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційні скарги не підлягають задоволенню, виходячи з наступного.
Як вбачається з матеріалів судового провадження, СВ ВП №2 Шевченківського УП ГУНП у місті Києві здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні, відомості про яке 05 липня 2021 року внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань під № 0002614, за ознаками вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 307 КК України.
Досудовим розслідуванням встановлено, що до Шевченківського УП ГУНП у м. Києві надійшла інформація про, що особа на ім`я ОСОБА_10 , спільно з невстановленими особами займаються збутом наркотичного засобу «кокаїн» на території Шевченківського та інших районів м. Києва.
Так, 08 листопада 2021 року за адресою: АДРЕСА_1 , за місцем проживання ОСОБА_5 проведено санкціонований обшук
08 листопада 2021 року постановою слідчого СВ ВП Шевченківського УП ГУНП у м. Києві ОСОБА_8 згадані речі визнано речовими доказами у кримінальному провадженні №0002614.
11 листопада 2021 року слідчого СВ ВП № 2 Шевченківського УП ГУНП у місті Києві ОСОБА_8 звернувся до Шевченківського районного суду м. Києва з клопотанням про накладення арешту на зазначене майно.
Ухвалою слідчого судді Шевченківського районного суду м. Києва від 15 листопада 2021 рокуклопотання задоволено частково.

Перевіряючи законність прийнятого рішення слідчим суддею, колегія суддів враховує практику Європейського суду з прав людини та дотримання ним вимог КПК України, які регулюють норми застосування заходів забезпечення кримінального провадження, у тому числі щодо накладення арешту на майно.

Розглядаючи клопотання про накладення арешту на майно, в порядку статей 170-173 КПК України, для прийняття законного та обґрунтованого рішення, слідчий суддя повинен з`ясувати всі обставини, які передбачають підстави для арешту майна або відмови у задоволенні клопотання про арешт майна.

Вказана норма узгоджується зі ст. 1 Першого протоколу Конвенції про захист прав та основоположних свобод, відповідно до якої будь-яке обмеження власності повинно здійснюватися відповідно до закону, а отже суб`єкт, який ініціює таке обмеження повинен обґрунтувати свою ініціативу в контексті норм закону.

У своїх висновках Європейський суд з прав людини неодноразово нагадував, що перша та найважливіша вимога статті 1 Протоколу 1 полягає в тому, що будь-яке втручання публічної влади в право на мирне володіння майном має бути законним: друге речення п. 1 дозволяє позбавлення власності лише «на умовах, передбачених законом», а п. 2 визначає, що держави мають право здійснювати контроль за користуванням майном шляхом введення в дію «законів». Більше того, верховенство права, один з фундаментальних принципів демократичного суспільства, є наскрізним принципом усіх статей конвенції (рішення у справах «Амюр проти Франції», «Колишній король Греції та інші проти Греції» та «Малама проти Греції»).

Відповідно до ч. 1 ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.

Згідно з вимогами ч. 2 ст. 170 КПК України арешт майна допускається з метою, зокрема, забезпечення збереження речових доказів.

У такому випадку арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.

Приймаючи рішення, слідчим суддею зазначених вимог закону дотримано.

Частково задовольняючи клопотання, внесене в межах кримінального провадження № 0002614 про накладення арешту вилучені речі в ході обшуку 08 листопада 2021 року за адресою: АДРЕСА_1 , слідчий суддя дослідив матеріали, додані до клопотання, прийшов до правильного висновку, що з метою забезпечення кримінального провадження та збереження вилученого майна, яке відповідає ознакам речових доказів згідно ст. 98 КПК України, наявні достатні підстави для часткового арешту вказаного в клопотанні майна.

Вказане майно у даному кримінальному провадженні постановою слідчого СВ ВП № 2 Шевченківського УП ГУНП у місті Києві ОСОБА_8 визнане речовим доказом у кримінальному провадженні № 0002614 (а.с. 20), відтак є предметом вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 307 КК України.

Слідчий суддя під час розгляду клопотання з`ясував всі обставини, з якими закон пов`язує можливість накладення арешту на майно, перевірив співрозмірність втручання у права ОСОБА_5 та ОСОБА_6 з потребами кримінального провадження, тому з огляду на положення ч. ч. 2, 3 ст. 170 КПК України, майно, яке відповідає критеріям, визначеним у ст. 98 КПК України, повинно вилучатися та арештовуватися незалежно від того, хто являється його власником, у кого і де воно знаходиться, незалежно від того чи належить воно підозрюваному чи іншій зацікавленій особі, оскільки в протилежному випадку не будуть досягнуті цілі застосування цього заходу - запобігання можливості протиправного впливу (відчуження, знищення, приховання) на певне майно, що, як наслідок, перешкодить встановленню істини у кримінальному провадженні.

Арешт майна з підстав передбачених ч.ч. 2, 3 ст. 170 КПК України по суті являє собою форму забезпечення доказів і є самостійною правовою підставою для арешту майна поряд з забезпеченням цивільного позову та конфіскацією майна та, на відміну від двох останніх правових підстав, не вимагає оголошення підозри у кримінальному провадженні і не пов`язує особу підозрюваного з можливістю арешту такого майна.

Тому, посилання автора апеляційної скарги на те, що слідчим суддею безпідставно накладено арешт на вказане майно, не приймаються до уваги, оскільки арешт на майно накладено з правових підстав, передбачених ч.ч. 2, 3 ст. 170 КПК України.

Колегія суддів погоджується з висновком слідчого судді про необхідність накладення арешту на вказане майно, з метою збереження речових доказів, оскільки слідчим доведені обставини, які підтверджують, що незастосування такого обмеження може призвести до наслідків, які можуть перешкодити досудовому розслідуванню.

Доказів негативних наслідків від застосування такого заходу забезпечення кримінального провадження, як арешт майна, апелянтом не надано та колегією суддів не встановлено.

Зважаючи на зазначене в сукупності з обставинами кримінального провадження, колегія суддів вважає, що слідчий суддя, частково накладаючи арешт на майно зазначене у клопотанні слідчого, діяв у спосіб та у межах діючого законодавства, застосував захід забезпечення кримінального провадження на засадах розумності та співмірності.

Інші доводи апеляційних скарг, з урахуванням наведеного, не є підставою для скасування оскаржуваного судового рішення.

Істотних порушень вимог КПК України, які б давали підстави для скасування ухвали слідчого судді, по справі не встановлено.

Рішення слідчого судді є законним та обґрунтованим, яке ухвалено на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, що підтверджені достатніми даними, дослідженими судом, а тому апеляційні скарги представника ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , - адвоката ОСОБА_7 , навіть з урахуванням викладених в них доводами, задоволенню не підлягає.

Керуючись статтями 117, 170, 171, 173, 309, 376, 404, 405, 407, 418, 422 КПК України, колегія суддів, -
ПОСТАНОВИЛА:

Поновити представнику ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , - адвокату ОСОБА_7 строк на апеляційне оскарження ухвали слідчого судді Шевченківського районного суду м. Києва від 15 листопада 2021 року.
Ухвалу слідчого судді Шевченківського районного суду м. Києва від 15 листопада 2021 року,- залишити без змін, а апеляційні скарги представника ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , - адвоката ОСОБА_7 , - без задоволення.
Ухвала апеляційного суду відповідно до правил, визначених ч. 4 ст. 424 КПК України, є остаточною й оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді:
ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3

Єдиний унікальний № 761/40508/21 Слідчий суддя в 1-ій інстанції: ОСОБА_11
Справа № 11сс/824/6957/2021 Доповідач ОСОБА_1

Категорія ст.170 КПК