ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
Справа № 636/5090/18 Головуючий суддя І інстанції ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/818/208/21 Суддя доповідач ОСОБА_2
Категорія: Умисне вбивство
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

8 листопада 2021 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Харківського апеляційного суду у складі :

головуючого судді - ОСОБА_2 ,

суддів: - ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

при секретарі - ОСОБА_5 ,

прокурора - ОСОБА_6 ,

обвинуваченого - ОСОБА_7

захисника - ОСОБА_8 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в режимі відеоконференції в м. Харкові кримінальне провадження за апеляційними скаргами обвинуваченого ОСОБА_7 та потерпілого ОСОБА_9 на вирок Зміївського районного суду Харківської області від 8 липня 2019 року відносно ОСОБА_7 , -

ВСТАНОВИЛА:
Цим вироком
ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Красний Луч Луганської області, громадянина України, з середньою освітою, не одруженого, не працюючого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , судимого вироком Єнакіївського міського суду Донецької області від 10.07.2013 за ч. 3 ст. 186 КК України до 4 років 6 місяців позбавлення волі, звільненого 28.06.2014 за відбуттям покарання,

визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 15, ч. 1 ст. 115 КК України та призначено йому покарання у виді позбавлення волі на строк 7 (сім) років 6 (шість) місяців.

Початком відбування покарання ОСОБА_7 встановлено вважати 26.09.2018, зараховано ОСОБА_7 строк попереднього ув`язнення з 26.09.2018 по 08.07.2019, відповідно до ч.5 ст.72 КК України, із розрахунку один день попереднього ув`язнення за один день позбавлення волі.

Згідно вироку, 25.09.2018 в період часу з 16 години 00 хвилин до 18 години 00 хвилин, у ОСОБА_7 , який перебував у стані алкогольного сп`яніння, знаходячись у квартирі АДРЕСА_3 , в ході сварки з ОСОБА_9 у нього раптово виник умисел, направлений на протиправне заподіяння смерті останньому та він діючи умисно, усвідомлюючи протиправний характер свого діяння, бажаючи діяти саме таким чином, ставлячи за мету умисне позбавлення життя ОСОБА_9 з мотивів особистих неприязних відносин, викликаних особистою образою, тримаючи у правій руці ніж наніс ним не менше семи ударів по різним частинам тулуба потерпілого ОСОБА_9 а саме: один удар в область 3-го міжребрового проміжку зліва по середньо-ключичній лінії, один удар в область правої сідничної ділянки, один удар в область верхньої та нижньої третини правого передпліччя по згинальній поверхні, один удар в область згинальної поверхні лівого передпліччя у нижній третині, один удар в область верхньої третини лівого передпліччя, один удар в область згинальної поверхні лівого передпліччя у верхній третині, один удар в область 4-го пальця правої кисті, однак з причин, що не залежали від волі ОСОБА_7 , свій умисел до кінця не довів, бо смерть ОСОБА_9 не настала у зв`язку з тим, що ОСОБА_10 своїми активними діями завадила нанесенню тілесних ушкоджень потерпілому та відтягнула їх один від одного, тим самим обмеживши доступ ОСОБА_7 до потерпілого ОСОБА_9 , після чого потерпілому була своєчасно надана медична допомога.

В ході умисних дій ОСОБА_7 , потерпілому ОСОБА_9 спричинені тілесні ушкодження:

- колото-різана рана в 3-му міжребровому проміжку зліва по середньо- ключичній лінії (діаметр рани 2 см, раньовий канал, направлений спереду назад, зліва направо, зверху вниз та проникає у плевральну порожнину). Вказане поранення супроводжувалось виникненням підшкірної емфіземи та пневмотораксу.

- колото-різане поранення правої сідничної ділянки (розміри 1,5x0,5 см, з рівними краями. Раньовий канал глибиною до 15,0 см, зіяє, сліпо закінчується у м`яких тканинах. Направлений згори вниз ззаду наперед справа наліво);

- колото-різане поранення у верхній (рана розміром 1,5x0,5 см з рівними краями, глибина до 12 см, сліпо кінчається у м`яких тканинах) та нижній (рана 1,5x0,5см з рівними краями, рановий канал має напрямок згори вниз та закінчується на променевій кістці, глибина до 4 см) третинах правого передпліччя по згинальній поверхні;

- колото-різане поранення на згинальній поверхні лівого передпліччя у нижній третині (рана 2.0x0.5 см, має скальпований характер з рівними краями в підшкірно-жировій клітковині);

- наскрізне колото-різане поранення у верхній третині лівого передпліччя (область ліктьового суглобу, рана має наскрізний характер по латеральній поверхні, розміром 1.5x0.5см, на медіальній поверхні - 1,0x0,5 см, з рівним краями. Раньовий канал по задній поверхні передпліччя позаду ліктьової кістки);

- колото-різане поранення на згинальній поверхні лівого передпліччя у верхній третині;

- різане поранення 4-го пальця правої кисті (рана довжиною до 4 см з рівними краями, має скальпований характер).

В своїй апеляційній скарзі обвинувачений ОСОБА_7 просить оскаржуваний вирок скасувати, ухвалити свій вирок, яким визнати його винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 124 КК України.
Вказує, що суд відмовив у задоволенні клопотання про допит свідка ОСОБА_10 , яка була очевидцем події.
Не погоджується з показами потерпілого ОСОБА_9 , які суд вказав у вироку, зазначає, що в суді потерпілий заявляв, що саме він взяв ніж зі столу і намагався ним вдарити обвинуваченого.
Зазначає, що він надав першу допомогу потерпілому та ініціював визов швидкої допомоги, це підтвердили свідки у своїх показах, наданих слідчому, це покази свідків ОСОБА_11 та ОСОБА_10 .
Просить врахувати його стан здоров`я та наявність чисельних хвороб, які зазначені у довідці, яка міститься в матеріалах провадження

В своїй апеляційній скарзі потерпілий ОСОБА_9 просить змінити вирок та вважати правильною кваліфікацію дій обвинуваченого за ст. 123 КК України.
Вважає, що в будь якому випадку обвинувачений не вчиняв замаху на вбивство.
Пояснює, що претензій до обвинуваченого не має, в той день розпивали спиртні напої, виник конфлікт, не виключає, що перший почав конфлікт, завдавали удари ножем як він так і обвинувачений.
Швидку допомогу визвав саме обвинувачений

Потерпілий був повідомлений про час та місце судового розгляду належним чином, надав заяву про розгляд апеляційних скарг за його відсутності.
Прокурор від своєї апеляційної скарги відмовився.

Заслухавши доповідь судді, думку обвинуваченого та його захисника, які підтримали подані апеляційні скарги, думку прокурора, який заперечував проти апеляційних скарг, дослідивши матеріали провадження, колегія суддів вважає, що апеляційні скарги не підлягають задоволенню виходячи з наступного.

Відповідно до ч.1ст. 404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.
Відповідно до ст. 94 КПК України слідчий, прокурор, слідчий суддя, суд за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінюють кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення.
Висновок суду про доведеність вини ОСОБА_7 у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 15 ч.1 ст.115 КК України підтверджується сукупністю доказів, зібраних у встановленому порядку і безпосередньо досліджених судом, яким дана належна оцінка.

В суді першої інстанції обвинувачений змінював свою позицію щодо механізму нанесення удару ножем та подій злочину, проте остаточно в суді апеляційної інстанції обвинувачений визнав та підтвердив саме факт нанесення ним ударів ножем в тіло потерпілого, проте стверджував що умислу на завдання смерті у нього не було, якісь удари наносив проте смерті не бажав, захищався від дій саме потерпілого, через те що у них виник конфлікт.

Судом апеляційної інстанції перевірена така версія обвинуваченого, та повністю спростована.

Стаття 115 КК України передбачає відповідальність за умисне протиправне заподіяння смерті іншій людині. Із суб`єктивної сторони цей злочин характеризується умисною формою вини (прямим або непрямим умислом), коли винний усвідомлює суспільно-небезпечний характер свого діяння, передбачає його суспільно-небезпечні наслідки у вигляді смерті іншої людини й бажає або свідомо припускає їх настання.

Питання про умисел необхідно вирішувати виходячи із сукупності всіх обставин вчиненого діяння, зокрема враховувати спосіб, знаряддя злочину, кількість, характер і локалізацію поранень та інших тілесних ушкоджень, причини припинення злочинних дій, поведінку винного і потерпілого, що передувала події, їхні стосунки.

Крім того відповідно до п. 22 постанови Пленуму Верховного Суду України від 7 лютого 2003 р. № 2 «Про судову практику в справах про злочини проти життя та здоров`я особи», для відмежування умисного вбивства від умисного заподіяння тяжкого тілесного ушкодження, яке спричинило смерть потерпілого, суди повинні ретельно досліджувати докази, що мають значення для з`ясування змісту і спрямованості умислу винного. Питання про умисел необхідно вирішувати, виходячи із сукупності всіх обставин злочину, зокрема, враховувати спосіб, знаряддя злочину, кількість, характер і локалізацію поранень, причини припинення злочинних дій. При умисному вбивстві настання смерті охоплюється умислом винного, а в разі заподіяння тяжкого тілесного ушкодження, яке спричинило смерть потерпілого, ставлення винного до її настання характеризується необережністю.

Згідно з висновками судово-медичного експерта № 12-14-170-Ч-/18, складений 10.10.2018 - 18.11.2018, у потерпілого ОСОБА_9 в Чугуївській ЦРЛ було встановлено наявність тілесних ушкоджень:

- колото - різаної (з медичної документації) рани в 3-му міжребровому проміжку зліва по середньо - ключичній лінії (діаметр рани 2 см, рановий канал, напрвалений спереду назад, зліва направо, зверху вниз та проникає у плевральну порожнину). На час експертизи у вказаному місці має місце рубець, направлений зовні догори, розміром близько 4.8х0.5 см. Вказане поранення супроводжувалось виникненням підшкірної емфіземи та пневмотораксу. Опису характеру рани, як то опис країв, кутів, стінок каналу в наданій медичній документації не міститься, що позбавляє експерта можливості визначити характериситик предмета, яким спричинені ушкодження. Колото - різані поранення могли бути спричинені внаслідок ударної дії предмета, який мав властивості колюче - ріжучого та який діяв у переважному напрямку спереду назад, зліва направо та зверху вниз. За ступенем тяжкості вказане колото - різане поранення, проникаюче у ліву плевральну порожнину, кваліфікується за критерієм небезпеки для життя як тяжке тілесне ушкодження (п. 2.1.1.а; 2.1.2.; 2.1.3.й Правил судово- медичного визначення ступеню тяжкості тілесних ушкоджень, затверджених Наказом №6 МОЗУ 17.01 1995р).

- колото-різане поранення правої сідничної ділянки (розміри 1,5x0,5 см, з рівними краями. Рановий канал глибиною до 15,0 см, зіяє, сліпо закінчується у м`яких тканинах. Направлений згори вниз ззаду наперед справа наліво);

- колото-різане поранення у верхній (рана розміром 1,5x0,5 см з рівними краями, глибина до 12 см, сліпо кінчається у м`яких тканинах) та нижній (рана 1,5x0,5см з рівними краями, рановий канал має напрямок згори вниз та закінчується на променевій кістці, глибина до 4 см) третинах правого передпліччя по згинальній поверхні;

- колото-різане поранення на згинальній поверхні лівого передпліччя у нижній третині (рана 2.0x0.5 см, має скальпований характер з рівними краями в підшкірно-жировій клітковині);

- наскрізне колото-різане поранення у верхній третині лівого передпліччя (область ліктьового суглобу, рана має наскрізний характер по латеральній поверхні, розміром 1.5x0.5см, на медіальній поверхні - 1,0x0,5 см, з рівним краями. Рановий канал по задній поверхні передпліччя позаду ліктьової кістки);

- колото-різане поранення на згинальній поверхні лівого передпліччя у верхній третині;

- різане поранення 4-го пальця правої кисті (рана довжиною до 4 см з рівними краями, має скальпований характер).

За ступенем тяжкості вказані колото-різані та різане поранення кваліфікуються за критерієм тривалості розладу здоров`я як легке тілесне ушкодження, яке спричинило короткочасний розлад здоров`я (більше 6 але менше 21 дня) (п. 2.3.1.а, 2.3.2.а, 2.3.3. Правил судово-медичного визначення ступеню тяжкості тілесних ушкоджень, затверджених Наказом №6 МОЗУ 17.01.1995р).

Вказані колото-різані та різане поранення могли бути спричинені у термін 25.09.2018 та внаслідок ударної дії предмета, який мав властивості колюче - ріжучого.

Вказані тілесні ушкодження не могли бути спричинені внаслідок падіння з положення стоячи на площину. Самі поранення розташовані в ділянках тіла, які є в зоні досяжності для дії своїми руками чи предметом в своїх руках, але враховуючи локалізацію та характер ушкоджень, потерпілий мав діяти обома руками, багато разів та в різних напрямках, іноді в незурчних умовах виконуючи рухи, які не є фізіологічними у звичайному житті та побуті. В той же час, наявність чисельних ушкоджень на обох руках потерпілого може свідчити про спробу оборони від нападника.

Таким чином експертом було констатовано сім колото-різаних поранень, одне з яких в області грудної клітини, поряд з серцем та проникає в плевральну порожнину, і інші 6 пошкоджень були завдані в область сідниці глибина ранового каналу 15 см. та в область передпліччя та рук.

Тобто потерпілому було завдано 7 колото різаних поранень, в тому числі в життєво важливий орган потерпілого грудну клітину, поряд з серцем.

Інші тілесні ушкодження, окрім проникаючого, також належить враховувати для встановлення умислу обвинуваченого та обставин справи.

Зокрема поранення в сідницю глибина каналу 15 см., в область передпліччя 12 см.

Обвинувачений при цьому стверджує що захищався від дій потерпілого, який перший схватив ніж, при цьому можливо перевищив межі необхідної оборони.

Проте згідно висновку експерта № 12-14-166-Ч/18 від 28.09.2018, який був досліджений судом першої інстанції - у ОСОБА_7 маються тілесні ушкодження: один синець на обличчі, один синець на плечі, п`ять саден на правій кисті, які утворилися синці - від ударної дії тупих твердих предметів, садна - від ковзаючої дії тупих, твердих предметів з обмеженою поверхнею. Не виключається, що вказані пошкодження могли утворитися 25.09.2018.

Таким чином жодних колото -різаних поранень у ОСОБА_7 після сварки з потерпілим виявлено не було. Були виявлені синці і садна.

На думку колегії суддів вказані відомості повністю спростовують версію обвинуваченого, оскільки він заявив, що потерпілий схватив ніж, намагався ним вдарити ОСОБА_7 , проте згідно експертизи відповідні тілесні ушкодження у ОСОБА_7 відсутні.

За загальним правилом необхідна оборона можлива від наявного посягання, тобто такого, яке вже почалось і ще не закінчилось.

Для з`ясування виникнення підстав для необхідної оборони, необхідно врахувати поведінку нападаючого, зокрема спрямованість умислу, інтенсивність і характер його дій, що дає підставу особі, яка захищається, сприймати загрозу як реальну.

Відповідальність за перевищення меж необхідної оборони виникає, якщо буде встановлено явну невідповідність зазначеної шкоди небезпечності посягання або обстановці захисту.

Проте в разі якщо під час сварки виникає умисел на позбавлення життя особи то такі дії повинні кваліфікуватися за відповідною статтею КК України.

На думку колегії суддів у зазначений день, час та місце, між обвинуваченим та потерпілим під час розпивання спиртних напоїв виникла сварка, в ході якої вони почали певну боротьбу один з одним, під час якої обвинувачений умисно наніс потерпілому ножем 7 колото-різаних поранень, в тому числі проникаюче поранення в життєво важливий орган потерпілого грудну клітину, в район серця.

Також належить врахувати висновки експерта №12-14-191-Ч/18, згідно яких переважна частина тілесних ушкоджень, встановлених у потерпілого ОСОБА_9 при проведенні первинної судово - медичної експертизи, могла утворитися у строк та по механізму, на який вказує свідок ОСОБА_10 , а саме, внаслідок чисельних ударних дій колюче - ріжучим предметом (ножом) у зону грудей та спробами потерпілого захиститись руками від ножа.

З огляду на вказане у обвинуваченого був прямий умисел на заподіяння смерті ОСОБА_9 , оскільки виходячи зі знаряддя, локалізації, характеру та кількості ударів очевидно що обвинувачений усвідомлював суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачав їх суспільно небезпечні наслідки та бажав їх натання, проте наслідки в даному випадку не настали у зв`язку з тим що ОСОБА_10 завадила своїми діями нанесенню тілесних ушкоджень та відтягнула обвинуваченого та потерпілого один від одного та потерпілому була своєчасно надана медична допомога.

При цьому колегія суддів враховує покази потерпілого, надані ним в суді першої інстанції, та відомості які він зазначає у своїй апеляційній скарзі про те що саме потерпілий ображав обвинуваченого.

Такі покази підтверджують мотив вчинення вбивства особисті неприязнені відносини викликані особистою образою.

Таким чином версія обвинуваченого з приводу неправильної кваліфікації його дій за ч.1 ст. 115 КК України та необхідності її зміни на ст. 124 КК України відкидається колегією суддів, як така, що не знайшла свого підтвердження.

Що стосується посилання потерпілого на те, що правильною кваліфікацією дій обвинуваченого є ст. 123 КК України, колегія суддів зазначає наступне.

Стан сильного душевного хвилювання - це стан фізіологічного афекту, котрий являє собою короткочасну інтенсивну емоцію, яка домінує у свідомості людини, що значною мірою (хоча і не повністю) втрачає контроль над своїми діями і здатність керувати ними.

Вказаний афект можливо встановити лише шляхом призначення відповідної судово-психіатричної експертизи.

В даному кримінальному провадженні була проведена судово-психіатрична експертиза №815 від 29.10.2018 року, згідно якої експертом було встановлено відсутність патологічного афекту.

Вказані висновки враховані судом першої інстанції.

При цьому про необхідність призначення психіатричної експертизи з приводу встановлення фізіологічного афекту , сторони клопотань в суді першої інстанції не заявляли.

Не заявляли апелянти жодних клопотань і в суді апеляційної інстанції.

За таких обставин колегія суддів вважає апеляційну скаргу потерпілого необґрунтованою, оскільки обставини наявності у обвинуваченого на час вчинення замаху на умисне вбивство, стану сильного душевного хвилювання нічим не підтверджуються.

Отже, враховуючи, що при розгляді кримінального провадження щодо ОСОБА_7 місцевим судом були встановлені і досліджені всі обставини, з`ясування яких мало істотне значення для правильного вирішення справи, а також з урахуванням того, що будь-які належні докази на спростування викладених у обвинуваченні обставин відсутні, колегія суддів дійшла висновку, що діям ОСОБА_7 надано правильну кримінально-правову оцінку, а його винуватість у вчиненому доведена поза розумним сумнівом.

Наведені в апеляційних скаргах мотиви щодо незгоди з судовим рішенням в частині доведеності вини обвинуваченого, а також щодо незгоди з наданою судами оцінкою окремих доказів, не спростовують правильності висновків судів і не містять переконливих доводів, які би дозволили колегії суддів дійти висновку, що рішення було постановлено з істотними порушеннями норм права, які можуть поставити під сумнів їх законність в цій частині.

В іншій частині апелянти вирок не оскаржують, а тому колегія суддів переглядає оскаржуваний вирок тільки в межах незгодою апелянтів з кваліфікацією дій ОСОБА_7 .

Істотних порушень кримінально-процесуального закону під час апеляційного розгляду зазначеного кримінального провадження не встановлено.

Відтак вирок суду є законним та обґрунтованим, а підстави для його скасування або зміни відсутні.

Керуючись ст. ст.404, 405, 407, 419 КПК України, колегія суддів, -
ПОСТАНОВИЛА:
Апеляційні скарги обвинуваченого ОСОБА_7 та потерпілого ОСОБА_9 залишити без задоволення.
Вирок Зміївського районного суду Харківської області від 8 липня 2019 року відносно ОСОБА_7 залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку до Касаційного кримінального суду у складі Верховного Суду протягом трьох місяців з моменту її проголошення, а засудженим, який перебуває під вартою, - у той же строк з дня вручення йому копії ухвали.

Головуючий

Судді