УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 липня 2021 року місто Київ

Шевченківський районний суд міста Києва у складі слідчого судді ОСОБА_1 ,
за участю: секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,
розглянувши в приміщені суду клопотання ОСОБА_3 , про скасування арешту майна,-

В С Т А Н О В И В:
До Шевченківського районного суду м. Києва 10.06.2021 надійшло клопотання ОСОБА_3 про скасування арешту майна.

На обґрунтування клопотання заявник зазначив, що 30.08.2019 під час обшуку його автомобіля марки «Toyota RAV4», реєстраційний номер « НОМЕР_1 », вилучено належне йому майно, а саме: мобільний телефон «Samsung» IMEI НОМЕР_2 , IMEI 2: НОМЕР_3 , в якому знаходиться картка мобільного оператора «лайфселл» з номером НОМЕР_4 , мобільний телефон «Iphone XS Max» IMEI НОМЕР_5 , IMEI2: НОМЕР_6 , мобільний телефон «Samsung» IMEI НОМЕР_7 , IMEI2 НОМЕР_8 .

У зв`язку з викладеним у заявника виникла необхідність для звернення до суду з клопотанням про скасування арешту майна.

Згідно протоколу автоматичного визначення слідчого судді від 11.06.2021 клопотання розподілено на слідчого суддю ОСОБА_1 .

У судове засідання 01.07.2021 заявник не з`явився, про час, дату та місце судового засідання повідомлений, про причини неявки слідчого суддю не повідомив.

Дослідивши матеріали клопотання, слідчий суддя дійшов висновку про наступне.

Так, з матеріалів клопотання про скасування арешту майна слідчому не вдалося встановити, в рамках якого кримінального провадження у заявника вилучено спірне майно. Також вказане унеможливлює визначити орган, який здійснює досудове розслідування для подальшого виклику уповноваженої особи у судове засідання.

Крім того, заявником у клопотанні не вказано, на підставі якої ухвали слідчого судді накладено арешт на вилучене під час обшуку автомобіля майно.

Жодним належним та допустимим доказом заявником не підтверджено факт вилучення належного йому майна та подальшого накладення арешту на таке майно.

Приписами статей 131, 132 КПК України передбачено, що арешт майна віднесений до заходів забезпечення кримінального провадження, які вживаються за наявності обґрунтованої підозри щодо вчинення кримінального правопорушення такого ступеня тяжкості, що може бути підставою для застосування відповідного заходу забезпечення.

При цьому підлягає врахуванню, чи виправдовують такий ступінь втручання у права і свободи особи потреби досудового розслідування, а також, чи може бути виконане завдання, для виконання якого сторона обвинувачення звертається з відповідним клопотанням.

Згідно з ч. 1 ст. 174 КПК арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна.

Згідно з ч. 1 ст. 174 КПК арешт майна може бути скасований за клопотанням власника майна за умови, що останній доведе, що у подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладений необґрунтовано.

Вказана процесуальна норма покладає на учасника кримінального провадження, яким ініціюється скасування арешту, обов`язок доведення зазначених обставин.

Отже, саме ця особа має навести необхідне та достатнє обґрунтування своїх доводів, надавши слідчому судді відповідні докази.

Виходячи з вказаної процесуальної норми, на заявника покладається обов`язок довести ті обставини, які можуть стати підставою для скасування арешту.

Дослідивши доводи клопотання, слідчий суддя вважає, що подане клопотання не підлягає задоволенню, враховуючи, що особа, яка подала клопотання, в судові засідання не з`явилася, доводи клопотання не підтримала, не надала належних доказів на підтвердження незаконність накладення арешту, оскільки на нього покладається такий обов`язок за загальними засадами кримінального провадження, зокрема принципом змагальності, визначеним статтею 22 КПК України, та принципом диспозитивності (стаття 26 КПК України), не довела необґрунтованості накладення арешту, а також не довела, що в подальшому застосуванні цього заходу забезпечення відпала потреба.

Таким чином, виходячи наведеного, клопотання ОСОБА_3 , про скасування арешту майна слід залишити без задоволення.

Керуючись статтями 2, 7, 98, 170, 173-174, 309, 376, 532 Кримінального процесуального кодексу України, слідчий суддя,-

У Х В А Л И В:
Клопотання ОСОБА_3 , про скасування арешту майна, - залишити без задоволення.

Ухвала набирає законної сили з моменту її оголошення та оскарженню не підлягає, заперечення проти неї можуть бути подані під час підготовчого провадження в суді.

Слідчий суддя ОСОБА_1