Провадження № 1-кп/643/222/22
Справа № 643/3521/19
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08.02.2022 року м. Харків

Московський районний суд м. Харкова у складі:

головуючого судді ОСОБА_1

за участю секретарів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

ОСОБА_5 , ОСОБА_6

прокурорів ОСОБА_7 , ОСОБА_8

представника потерпілого ОСОБА_9 адвоката ОСОБА_10

потерпілого - ОСОБА_9

захисників адвокатів ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13

обвинувачених ОСОБА_14 , ОСОБА_15 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Харкові об`єднане кримінальне провадження, внесене до ЄРДР № 0000233 від 06.04.2017 року, № 0001574 від 22.03.2018, за обвинуваченням

ОСОБА_14 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Харкова, громадянина України, освіта вища, неодруженого, не працює, раніше судимий: 09.04.2014 Московським районним судом м. Харкова за ст.ст. 190 ч.2, 353 ч.1, 190 ч.1, 70 ч.1 КК України до обмеження волі строком на 4 роки, на підставі ст. 75 КК України звільнений від відбування покарання з іспитовим строком 3 роки; 16.05.2014 Дергачівським районним судом Харківської області за ст.ст. 190 ч.2, 70 ч.4 КК України до позбавлення волі строком на 3 роки, на підставі ст. 75 КК України звільнений від відбування покарання з іспитовим строком 2 роки; який зареєстрований та мешкав за адресою: АДРЕСА_1 ,

у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 190, ч.2 ст. 289 КК України,

ОСОБА_15 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженця м. Харкова, громадянина України, освіта середня спеціальна, одруженого, не працюючого, раніше судимого: 18.08.2015 Московським районним судом м. Харкова за ч.1 ст. 289 КК України до 4 років позбавлення волі, на підставі ст. 75 КК України звільнений від відбування покарання з іспитовим строком 2 роки, який зареєстрований та мешкає за адресою: АДРЕСА_2 ,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 190 КК України, -

В С Т А Н О В И В:

04 квітня 2017 року, вдень, більш точного часу не встановлено, ОСОБА_14 за попередньою змовою з ОСОБА_15 , діючи з умислом, направленим на незаконне заволодіння чужим майном, шляхом обману власника, в мережі «Інтернет» відшукали оголошення про продаж телефону марки «APPLE IPhone 7 32gb», після чого ОСОБА_14 за телефоном домовився із продавцем про зустріч та на автомобілі NISAN PRIMERA, державний реєстраційний номер НОМЕР_1 , під керуванням ОСОБА_15 приїхали до гуртожитку № 2 Харківського Національного аграрного університету ім. В.В.Докучаєва, розташованого за адресою: Харківська область, Харківський район, с. Докучаєвське, учбове містечко ХНАУ, де маючи злочинний умисел, направлений на заволодіння чужим майном шляхом обману, а саме мобільним телефоном «APPLE IPhone 7 32gb», який належить ОСОБА_16 , ОСОБА_14 спільно з ОСОБА_15 під приводом купівлі телефону за 16500 гривень, повідомили потерпілому неправдиві відомості про те, що ОСОБА_14 необхідно для здійснення купівлі телефону зняти грошові кошти з власної банківської картки, ОСОБА_14 , заздалегідь знаючи, що банківської операції не буде, разом з ОСОБА_15 знайшов в мережі «Інтернет» адресу банкомату поблизу і поїхав до м. Харкова, де на місці, ОСОБА_14 почав робити вигляд, що виникли труднощі зі

зняттям готівки та запропонували перерахувати гроші на банківську картку потерпілого ОСОБА_16 , на що останній погодився.

Заздалегідь спланувавши свої шахрайські дії, скориставшись тим, що потерпілий ОСОБА_16 залишив свій мобільний телефон марки «APPLE IPhone 7 32gb» між передніми сидіннями автомобіля, без жодних сумнівів та занепокоєнь, будучи введеним в оману, попрямував в гуртожиток за банківською карткою для здійснення переводу коштів, ОСОБА_14 разом з ОСОБА_15 зникли з місця вчинення злочину, розпорядившись мобільним телефоном на власний розсуд.

Тим самим ОСОБА_14 , діючи спільно з ОСОБА_15 , спричинили потерпілому ОСОБА_16 матеріальну шкоду на суму, згідно з висновком судово-товарознавчої експертизи № 5759 від 14.04.2017 19321 гривня 68 копійок.

Крім того, ОСОБА_14 , будучи неодноразово судимим за корисливі злочини проти власності, судимість за які у встановленому законом порядку не знята та не погашена, на шлях виправлення не став, належних висновків для себе не зробив та знову вчинив умисний більш тяжкий злочин за наступних обставин.

Так, ОСОБА_14 в серпні 2017 року, точну дату та час не встановлено, знаходячись за адресою: АДРЕСА_3 , діючи повторно, використовуючи дружні стосунки отримав на усній домовленості, яка відбулася між сторонами, під приводом перевірки технічного стану автомобіля з метою подальшого його придбання від ОСОБА_9 ключі від автомобіля та сам автомобіль «ВАЗ 2110» в кузові жовтого кольору, д.н.з. НОМЕР_2 , номер кузова НОМЕР_3 , 1999 року випуску, що належить на праві користування та розпорядження ОСОБА_9 , згідно з довіреністю (в порядку передоручення) від 18.06.2013, посвідченої приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу.

В процесі експлуатації та перевірки автомобіля у ОСОБА_14 виник злочинний умисел на незаконне заволодіння транспортним засобом «ВАЗ 2110», в кузові жовтого кольору, д.н.з. НОМЕР_2 , номер кузова НОМЕР_3 , 1999 року випуску. Реалізуючи свій злочинний умисел, діючи умисно, повторно та протиправно, з корисливих спонукань, в цілях власної наживи, шляхом обману та зловживання довірою потерпілого ОСОБА_9 . ОСОБА_14 в вересні 2017 року, точну дату та час не встановлено, знаходячись на території ГК «Тимуровець» за адресою: м. Харків, вул. Механізаторська, 13, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи суспільно небезпечні наслідки і бажаючи їх настання, використовуючи дружні стосунки, які склалися між ним та ОСОБА_9 , попросив ОСОБА_9 дати для поїздки до м. Вінниця автомобіль та ключі до нього, на що ОСОБА_9 , виходячи з довіри до ОСОБА_14 та помилкової впевненості в добросовісності його дій, погодився.

Після цього, ОСОБА_14 , маючи мету заволодіти автомобілем «ВАЗ 2110» в кузові жовтого кольору, д.н.з. НОМЕР_2 , номер кузова НОМЕР_3 , 1999 року випуску, потерпілого, всупереч та поза волею ОСОБА_9 , без відома та дозволу останнього, в жовтні 2017 року, точну дату та час не встановлено, перевіз автомобіль «ВАЗ 2110» в кузові жовтого кольору, д.н.з. НОМЕР_2 , номер кузова НОМЕР_3 , 1999 року випуску, до місця мешкання ОСОБА_17 , розташованого за адресою: АДРЕСА_4 та розібрав на запчастини зазначений автомобіль в гаражному приміщенні, яке належить ОСОБА_17 , тим самим ОСОБА_14 здійснив незаконне заволодіння автомобілем марки «ВАЗ 2110» в кузові жовтого кольору, д.н.з. НОМЕР_2 , номер кузова НОМЕР_3 , 1999 року випуску, що фактично належить потерпілому ОСОБА_9 .

В подальшому, ОСОБА_14 обернув вищевказаний автомобіль на свою користь та скориставшись тим, що ОСОБА_9 йому довіряє через те, що ОСОБА_14 добре себе рекомендував при знайомстві, як надійного громадянина та те, що він збирається придбати дане авто, ОСОБА_14 , ввівши в оману ОСОБА_9 , повідомив протягом жовтня 2017, що займається використанням автомобіля марки «ВАЗ 2110» в кузові жовтого кольору, д.н.з. НОМЕР_2 , номер кузова НОМЕР_3 , 1999 року випуску, для перевірки технічного стану даного автомобіля з метою подальшого його придбання, проте даний автомобіль весь цей час вже був розкомлпектований ОСОБА_14 . При цьому, ОСОБА_14 усвідомлював, що повертати вказаний автомобіль ОСОБА_9 він не буде, чим спричинив матеріальну шкоду потерпілому ОСОБА_9 на загальну суму 60817 грн. 12 коп. відповідно до висновку авто-товарознавчої експертизи №9577 від 10.05.2018, згідно з якою середня ринкова вартість автомобіля «ВАЗ 2110», д.н.з. НОМЕР_2 , становить 60817,12 грн.

Обвинувачений ОСОБА_14 в судовому засіданні свою вину в інкримінованих йому кримінальних правопорушеннях, передбачених ч.2 ст. 190, ч. 2 ст. 289 КК України, та цивільний позов потерпілого ОСОБА_9 на початку судового слідства не визнав. В ході судового слідства свою вину в інкримінованих йому кримінальних правопорушеннях, передбачених ч.2 ст. 190, ч. 2 ст. 289 КК України, та цивільний позов потерпілого ОСОБА_9 в частині відшкодування матеріальної шкоди визнав у повному обсязі та дав показання, які відповідають обставинам вчинення кримінальних правопорушень, встановлених, як досудовим розслідуванням, так і судовим слідством. Щодо цивільного позову ОСОБА_9 в частині відшкодування моральної шкоди покладався на розсуд суду. Крім того зазначив, що в березні 2017 року

познайомився з ОСОБА_18 , спілкувалися в автогаражному кооперативі по вулиці Механізаторській, 13 в м. Харкові. В серпні 2017 року Ладута передав йому ключі та непрацююче авто ВАЗ 2110, жовтого кольору, техпаспорт та довіреність не передавав. Обіцяв потерпілому за автомобіль 2000-3000 доларів США, а кінцево повинні були визначитися з ціною автомобіля після проведення ремонтних робіт. Однак в вересні 2017 року він поставив автомобіль на приватну СТО за адресою: м. Харків, Піщаний в`їзд, 1 і за вересень-жовтень 2017 року автомобіль розукомплектували. Крім того, в березні квітні 2017 року йому подзвонив ОСОБА_19 та сказав, що на селищі Докучаєва є айфон. Він подзвонив по телефону та домовився за покупку телефона, ОСОБА_20 забрав його з дому та під`їхали на автомобілі ОСОБА_20 марки Ніссан до гуртожитку. З гуртожитку вийшов хлопець неслов`янської зовнішності та йому сказали, що куплять у нього айфон. ОСОБА_20 дивився телефон та сказав, що треба брати. Гроші продавцю телефону запропонували перерахувати на картку, приблизно 13000-14000 гривень. Їздили в район станції метро «Масельського», щоб зробити чек нібито на переказ коштів за телефон, але сам переказ не робили. Повернулися до гуртожитку, потерпілий вийшов, щоб взяти банківську картку, а його телефон залишився в машині і вони домовилися з ОСОБА_20 поїхати в ломбард «Скарбниця», який розташований на вул. Валентинівській біля станції метро «Студентська» здати телефон та по документах ОСОБА_20 здали телефон в ломбард, отримали приблизно 12000 грн. Він залишив собі на 1000-2000 грн. більше, а також корінець, оскільки він ОСОБА_20 не був потрібен. Потім йому дзвонив ОСОБА_20 та просив віддати корінець з ломбарду, щоб викупити телефон. Злочини скоїв внаслідок тяжкого матеріального становища. З ОСОБА_20 познайомився приблизно за півроку до подій, які сталися з айфоном.

Обвинувачений ОСОБА_15 в судовому засіданні свою вину в інкримінованому йому кримінальному правопорушенні, передбаченому ч.2 ст. 190 КК України, не визнав, та показав, що працював в таксі, з ОСОБА_21 був знайомий 2-3 місяці, він користувався його послугами. За послуги таксі він заборгував йому 1000 грн. Одного разу ОСОБА_22 попросив відвезти його до ломбарду, а потім до селища Докучаєва. З будинку вийшов ОСОБА_23 , ОСОБА_22 вийшов йому назустріч та зустрілися за 200-300 м від машини. Потім всі сіли до його машини та поїхали до терміналу, телефон лежав в машині, він його не брав. ОСОБА_24 повернувся до машини, сказав, що все добре та попросив відвезти його обратно. Потім ОСОБА_24 з ОСОБА_25 вийшли з машини. ОСОБА_24 забрав телефон, сказав везти його обратно. ОСОБА_26 почали дзвонити на старий телефон. Потім дзвонила його дівчина, він з нею сварився. Коли приїхали до станції метро «Студентська», у ОСОБА_27 не було документів, щоб здати телефон в ломбард, тому він здав телефон на свої документи. ОСОБА_24 дав йому з продажу телефону 2000-3000 грн. Наступного дня йому подзвонив ОСОБА_24 та повідомив, що «відмутив» у ОСОБА_28 телефон. Його батьки викупили телефон з ломбарду та повернули потерпілому, щоб не було питань. Потерпілий претензій до нього не мав.

Не дивлячись на те, що обвинувачений ОСОБА_14 вину у вчиненні інкримінованих йому кримінальних правопорушень в ході судового слідства визнав у повному обсязі, а обвинувачений ОСОБА_15 вину у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення не визнав, вина обвинувачених повністю доведена зібраними по кримінальному провадженню доказами, дослідженими в ході судового слідства.

По епізоду шахрайських дій стосовно ОСОБА_16 .

Потерпілий ОСОБА_16 в судове засідання на неодноразові виклики не з`явився. Згідно з заявами потерпілого ОСОБА_16 на ім`я судді Харківського районного суду Харківської області ОСОБА_29 від 15.06.2017 р., він просив проводити підготовче судове засідання та розглядати кримінальну справу за обвинуваченням ОСОБА_14 , ОСОБА_15 за ч.2 ст. 190 КК України за його відсутності, а також закінчити розгляд кримінальної справи за його відсутності (т.2 а.с. 21-24).

Ухвалою суду від 09 червня 2020 року встановлювалося стороні обвинувачення, в особі групи прокурорів в кримінальному провадженні, внесеному до ЄРДР за № 0000233 від 06.04.2017, - строк для подання до суду доказів у кримінальному провадженні за обвинуваченням ОСОБА_14 , ОСОБА_15 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 190 КК України, а саме: забезпечити присутність потерпілого ОСОБА_16 для його допиту протягом двох місяців.
Згідно з наявною у суду інформацією за даними Липецького відділення поліції Харківського відділу поліції ГУ НП в Харківській області від 07.07.2020, в ході опрацювання системи «АРКАН» встановлено, що 22.03.2019 о 21:22 годині ОСОБА_30 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , літаком пасажирським, рейсом 1476 Харків-Стамбул, перетнув кордон до Туреччини.

Крім того, Харківський національний аграрний університет ім. В.В.Докучаєва 24.09.2020 повідомив Харківську місцеву прокуратуру № 6 Харківської області, що громадянин Туркменістану ОСОБА_31 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , дійсно навчається на факультеті менеджменту та економіки, спеціальність 073 Менеджмент, форма навчання заочна, 4 курс. Сесія 4 курсу відповідно до графіку освітнього процесу проходила з 16.03.2020 по 24.04.2020. Громадянин Туркменістану ОСОБА_31 на сесію не приїхав у зв`язку з епідемією коронавірусу. Інформації про місце перебування

громадянина Туркменістану ОСОБА_32 на даний момент університет не має.

Крім того, Харківський національний аграрний університет ім. В.В.Докучаєва 17.05.2021 повідомив Харківську обласну прокуратуру Харківської області, що громадянин Туркменістану ОСОБА_31 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , паспорт НОМЕР_4 , дійсно навчався на факультеті менеджменту та економіки, спеціальність 073 Менеджмент, форма навчання заочна, 4 курс. Сесія 4 курсу відповідно до графіку освітнього процесу проходила з 16.03.2020 по 24.04.2020, на яку громадянин Туркменістану ОСОБА_31 не приїхав через пандемію коронавірусу. З того моменту ОСОБА_31 на зв`язок з університетом не виходив. 04 квітня 2021 року він був відрахований з університету за невиконання вимог навчального плану (Наказ № 121-ІМО та ПК від 04.04.2021 р.). Інформації про місце перебування громадянина Туркменістану ОСОБА_32 на даний момент університет не має.

Ухвалою суду від 15 липня 2021 року відмовлено в задоволенні клопотання захисника адвоката ОСОБА_13 про направлення запиту про міжнародну правову допомогу щодо потерпілого ОСОБА_32 , враховуючи, що дані про місцезнаходження ОСОБА_32 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , на цей час у суду відсутні, його адреси місцезнаходження в Турецькій Республіці та Туркменістані не відомі.
Таким чином, в ході судового слідства досліджені наступні докази:
Протокол прийняття заяви про вчинення кримінального правопорушення від 05.04.2017, згідно з яким ОСОБА_16 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , мешкає АДРЕСА_5 , повідомив, що 05.04.2017 року невідомий чоловік на ім`я ОСОБА_33 незаконно заволодів його мобільним телефоном «Айфон-7», imei НОМЕР_5 , біля гуртожитку б.2 уч. кор. ХНАУ ім. Докучаєва, с. Докучаєвське, Харківської області.
Протокол допиту потерпілого ОСОБА_16 від 06 квітня 2017 року, в ході якого потерпілий ОСОБА_16 дав чіткі та послідовні покази щодо заволодіння шахрайським шляхом його мобільним телефоном «APPLE iPhone 7 32 GB» та зауважив, що водій автомобіля червоного кольору, яким виявився ОСОБА_15 , чув всі розмови потерпілого з ОСОБА_33 , яким виявився ОСОБА_14 . Також потерпілий зазначає, що автомобіль, яким керував ОСОБА_15 , мав відмінні знаки таксі, однак закріплений для прийому замовлень телефон був весь час вимкнений, ніяких повідомлень та замовлень на нього не надходило.
Протокол одночасного допиту від 06 травня 2017 року, проведеного між потерпілим ОСОБА_25 та підозрюваним ОСОБА_15 в присутності захисника адвоката ОСОБА_13 , в ході якого потерпілий ОСОБА_16 дав чіткі та послідовні покази щодо заволодіння шахрайським шляхом його мобільним телефоном та зауважив, що залишив телефон у машині, якою керував ОСОБА_15 , та повідомив, що скоро повернеться, однак через 2 хвилини машини на місці вже не було. Підозрюваний ОСОБА_15 заперечував факт, що чув слова потерпілого про повернення до машини. Не заперечував, що за своїми правами на машину здав мобільний телефон «APPLE IPhone 7» до ломбарду, а потім викупив його.

Висновок судової товарознавчої експертизи № 5759 від 14.04.2017, згідно з яким ринкова вартість мобільного телефону торгівельної марки «Apple» модель «іPhone 7 32GB», вказаного в постанові про призначення експертизи, з урахуванням зниження якості від зносу, на 05.04.2017 року, складала 19321 грн. 68 коп.
Повідомлення ломбарду «Свіжа копійка» від 26.04.2017, що зазначений у запиті громадянин ОСОБА_15 дійсно звертався до ПТ «Ломбард «Свіжа Копійка» з приводу закладу мобільного телефону, а саме: адреса ломбардних відділень: м. Харків, Блюхера вул., 21, ОСОБА_15 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , вид документа: паспорт серія НОМЕР_6 , дата: 05.04.2017 16:14:57, найменування МОБ ТЕЛ APPLE iPhone 7 32 GB, статус відкуплено 13.04.2017.
Заява ОСОБА_15 , згідно з якою він просить залучити до матеріалів кримінального провадження договір (квитанцію) № 729-17-004330 від 05.04.2017 фінансового кредиту, предметом якого є мобільний телефон епл айфон НОМЕР_7 , номер предмета НОМЕР_8 , с/n НОМЕР_9 в якості речового доказу.
Протокол пред`явлення особи для впізнання від 12.04.2017 року, з доданою фотоілюстрацією, згідно з якими у присутності двох понятих потерпілий ОСОБА_16 впізнав водія автомобіля NISSAN червоного кольору, який разом зі своїм знайомим ОСОБА_33 приїхали в с. Докучаєва та шахрайським шляхом заволоділи мобільним телефоном, яким виявився ОСОБА_15 .
Протокол пред`явлення особи для впізнання від 12.04.2017 року, з доданою фотоілюстрацією, згідно з якими у присутності двох понятих потерпілий ОСОБА_16 впізнав малознайомого йому хлопця на ім`я ОСОБА_33 , який 05.04.2017 шахрайським шляхом заволодів його мобільним телефоном, яким виявився ОСОБА_14 .
Постанова про визнання речових доказів та доручення їх до матеріалів кримінального провадження

від 12 квітня 2017 року, згідно з якою визнано речовим доказом банківську картку «Альфа банку», номер: НОМЕР_10 , використану ОСОБА_14 для введення в оману потерпілого ОСОБА_16 .
Постанова про визнання речових доказів та доручення їх до матеріалів кримінального провадження від 21 квітня 2017 року, згідно з якою визнано речовим доказом DVD диск з записом відео допиту підозрюваного ОСОБА_14 щодо заволодіння шахрайським шляхом мобільним телефоном потерпілого ОСОБА_16 .
Протокол огляду предмету від 06.05.2017 року, згідно з яким оглянуто мобільний телефон «APPLE IPhone 7 32gbBM».

Постанова про визнання речових доказів та передачу їх на зберігання від 06 травня 2017 року, згідно з яким визнаний речовим доказом мобільний телефон «APPLE IPhone 7 32gbBM».

По епізоду незаконного заволодіння транспортним засобом.

Потерпілий ОСОБА_9 в судовому засіданні показав, що він займався автоспортом та знаходився в дружніх стосунках з ОСОБА_34 . В 2013 році він придбав по довіреності ВАЗ-2110 жовтого кольору, реєстраційний номер НОМЕР_2 , строк дії довіреності до 2023 року, та на території гаражного кооперативу «Тимурівець» по вул. Механізаторській, 13 в м. Харкові знаходилася матеріально-технічна база автоклубу, де він тримав автомобіль. Машина була нестандартного окрасу, саморобно зробили підвіси. ОСОБА_35 кілька разів оглядав машину, домовилися, що він її купить за 6500 доларів США. Автомобіль був у робочому стані, але неадекватно працювала опалювальна система. ОСОБА_35 взяв машину показати батькові, при цьому потерпілий передав ключі та пульт для запуску автомобіля, довіреність не оформлювали, технічний паспорт не передавав, з обліку машину не знімали, гроші не віддав та на місяць зник. Потім повідомили знайомі, що на сайті Інтернет продається його розукомплектований автомобіль. Виявилося, що ОСОБА_14 віддав його автомобіль за борги. Ні автомобіль, ні запчастини потерпілому не повернули і він звернувся до поліції. Просив стягнути з ОСОБА_14 на його користь на відшкодування матеріальної шкоди 60817 грн. 12 коп. та на відшкодування моральної шкоди 100000 грн.
Допитаний в судовому засіданні свідок ОСОБА_36 показав, що знайомий з потерпілим ОСОБА_37 , з яким перебувають в одному автоклубі. ОСОБА_38 бачив раніше в автоклубі, ніяких стосунків не мають. У ОСОБА_39 є гараж в кооперативі на вул. Механізаторській в м. Харкові. Приблизно в червні 2017 року в автоклубі з`явився новий чоловік, який знав все про всіх. Ним виявився ОСОБА_35 . У ОСОБА_40 був автомобіль ВАЗ-2110, який він майже не експлуатував, авто переробили, залишився лише кузов. Він був присутнім при перших торгах, коли ОСОБА_24 хотів купити автомобіль у ОСОБА_41 , ціна була 8000 доларів США. Наприкінці серпня 2017 року вже в кооперативі не було ні чоловіка, ні машини, належної ОСОБА_42 . Зі слів потерпілого відомо, що ОСОБА_24 гроші за машину не віддав.

Допитаний в судовому засіданні свідок ОСОБА_43 показав, що з потерпілим ОСОБА_44 і обвинуваченим ОСОБА_34 знайомі з 2017 року. У свідка та ОСОБА_40 є гаражі, які розташовані на території кооперативу «Тимурівець» по вул. Механізаторській в м. Харкові. З ОСОБА_34 познайомилися в кінці липня на початку серпня 2017 року, він на території кооперативу міняв акумулятор. У ОСОБА_40 був автомобіль ВАЗ-2110, переобладнаний в спортивний, стопи поставили з автомобіля «Нісан», в також деталі з авто марки «БМВ». Нібито ОСОБА_35 хотів купити цей автомобіль у потерпілого, його вартість була 8000 доларів, а потім зійшлися на 6500 доларів США. Про це свідку відомо як зі слів потерпілого, так і обвинуваченого. Передачу ключів від автомобілю ОСОБА_26 він не бачив. Ладута йому техпаспорт не передавав. Свідку ОСОБА_35 обіцяв автомобіль на литовських номерах за 1500 доларів США. А потім ОСОБА_35 зник.

Свідок ОСОБА_45 в судовому засіданні показав, що ОСОБА_46 є його кумом. Потім на СТО по вул. Механізаторській в м. Харкові на території гаражного кооперативу приблизно в серпні-вересні 2017 року, з`явився ОСОБА_35 , просив поміняти мотор на автомобілі. Потім побачив авто «ВАЗ-2110», яке не їздило, та захотів його придбати. Авто відремонтували та зійшлися на ціні 6500 доларів США. Машина була тюнінгована, мотор з турбіною, колектора, спортивні сидіння, фари, підвіска, вставки під карбон. Лише вартість двигуна була 9000 доларів США. Авто «ВАЗ-2110» жовтого кольору з таким підвісом не було. Задній та передній бампери індивідуально зібрані, кришка багажника, решітка особисто ОСОБА_47 . Потім ОСОБА_35 забрав авто та зник. На сайті в Інтернеті побачили запчастини від автомобілю, належного ОСОБА_48 , та поїхали подивитися їх в район Основи. Техпаспорт на автомобіль до розрахунку за автомобіль не передавав, оплату за автомобіль потерпілий не отримував, тому звернувся до поліції з заявою про угон автомобіля.

Свідок ОСОБА_49 в судовому засіданні показав, що знайомий з потерпілим ОСОБА_18 , перебувають в одному спортклубі. Обвинувачений з`явився в спортклубі на 2-3 місяці в липні-серпні 2017 року та представився як ОСОБА_33 , намагався допомогти, оскільки вони готувалися до осінніх перегонів. Свідок знав автомобіль ОСОБА_50 «ВАЗ-2110» жовтого кольори, вони його переробляли. ОСОБА_33 вирішив купити це авто та домовилися про ціну 7000 доларів США, але враховуючи неполадки, зійшлися

на 6500 доларів США. ОСОБА_33 обіцяв оцінити авто, кілька днів їздив на ньому, а потім зник. У вересні-жовтні 2017 року свідок дізнався, що ОСОБА_33 гроші за авто не віддав.

Про перемовини щодо купівлі автомобіля свідку стало відомо зі слів.

Допитаний в судовому засіданні свідок ОСОБА_51 показав, що працює автослюсарем. Наприкінці літа на початку осені 2017 року ОСОБА_52 звернувся до нього з проханням підготувати його автомобіль на продаж. Потім побачив автомобіль ВАЗ-2110, належний ОСОБА_53 , та сказав, що збирається придбати авто. Біля гаража, належного ОСОБА_41 , усунули недоліки авто, ОСОБА_52 купив датчик.

Свідок ОСОБА_54 в судовому засіданні показав, що знайомий з ОСОБА_18 більше 10 років, приймали участь у гонках. Зі слів потерпілого свідку відомо, що ОСОБА_52 на початку осені 2017 року домовився купити у нього авто ВАЗ-2110 за 6500 доларів США, але зник з машиною, а кошти не віддав.

Допитаний в судовому засіданні свідок ОСОБА_17 показав, що підробляє вдома за адресою: АДРЕСА_4 , приватними ремонтами автомобілів. До нього звернувся ОСОБА_52 приблизно два роки тому восени та попросив розібрати автомобіль ВАЗ-2110 або 010, точно не пам`ятає, жовтого кольору. Показав техпаспорт на автомобіль, але яке там було зазначене прізвище не пам`ятає, документ в руки не давав. Сказав, що дружина заборонила їздити на такому авто. Машина жовтого кольору, стояв спортивний двигун. Він його розбирав, а ОСОБА_33 забирав по запчастинах та вивозив. Запчастини, які залишилися, виставив на продаж через інтернет. Як ОСОБА_33 вивозив двигун, не знає. Він хотів продати пластикові частини і потерпілий в інтернеті побачив жовте «оперіння». Місце, де розбирався автомобіль, надавав поліції для огляду.

Допитаний в судовому засіданні свідок ОСОБА_55 показав, що працює тривалий час автослюсарем. На території приватного будинку за адресою АДРЕСА_4 з великим гаражем та орендує приміщення у ОСОБА_17 . За цією ж адресою зустрівся з обвинуваченим ОСОБА_34 , він показав в гаражі автомобіль та представив його як свій. Це був автомобіль «ВАЗ-2110» жовтого кольору, частково розібраний, бампер був з іншого авто, двигун був перероблений, стояла турбіна, потрібно було переробляти поршневу систему. Документів на авто ОСОБА_24 не показував, він з`являвся 1-2 рази. Сказав, що дружина заборонила йому їздити на такому авто, тому потрібно розкомплектувати. Приблизно в середині жовтня 2017 року допомагав розкомплектувати авто. Кошти за розкомплектування авто не отримував. Пам`ятає, що приїжджав потерпілий під виглядом покупця автомобіля. Поверхнева робота по розкомплектуванню автомобіля буде коштувати 3500-4000 доларів США. Автомобіль був вже розібраний на 70% - не було салону, коліс. Про те, що ОСОБА_24 забрав машину за борги, свідку не відомо.

Заява ОСОБА_9 від 22.03.2018 на ім`я начальника Московського ВП ГУНП в Харківській області, згідно з якою він просив органи поліції прийняти заходи до ОСОБА_38 , який не повертає його автомобіль ВАЗ 2110, 1999 року випуску, держ.номер НОМЕР_2 , який взяв у вересні 2017 року під приводом купівлі.

Протоколом огляду предмету від 23.03.2018 року, в присутності двох понятих оглянуто технічний паспорт на автомобіль «ВАЗ 2110» в кузові жовтого кольору, д.н.з. НОМЕР_2 , номер кузова НОМЕР_3 , 1999 року випуску, номер НОМЕР_11 , та довіреність за номером №851, укладена 18 червня 2013 року.

Постановою про визнання речових доказів та передання їх на зберігання від 23.03.2018, технічний паспорт номер НОМЕР_11 на автомобіль «ВАЗ 2110» в кузові жовтого кольору, д.н.з. НОМЕР_2 , номер кузова НОМЕР_3 , 1999 року випуску, та довіреність за номером №851, укладена 18 червня 2013 року, визнані речовими доказами по кримінальному провадженню.

Протоколом огляду предмету від 23.03.2018 року, в присутності двох понятих оглянуто 5 скріншотів сторінок з веб-сайту фото.

Постановою про визнання речових доказів та передання їх на зберігання від 23.03.2018, 5 скріншотів сторінок з веб-сайту фото визнані речовим доказом по кримінальному провадженню.

Висновком судової автотоварознавчої експертизи № 9577 від 10.05.2018, згідно з яким середня ринкова вартість автомобіля «ВАЗ 2110», д.н. НОМЕР_2 , на момент скоєння злочину, тобто 20.09.2017 року, складає: 60817,12 грн.

Протоколом огляду місця події від 05.04.2018 року з доданою фототаблицею, відповідно до яких, місцем огляду є ділянка місцевості за адресою: м. Харків, пров. Піщаний, 1 поблизу подвір`я знаходився гр. ОСОБА_17 , який добровільно надав для проведення огляду запчастину від автомобіля марки ВАЗ 2110 НОМЕР_2 , яка залишилася в нього, в жовтому кольорі, а саме петлю від кришки багажного відділення авто, яка складається з двох частин, з`єднаних між собою по середині.

Протоколом пред`явлення речей для впізнання від 17.04.2018 року, згідно з яким потерпілий ОСОБА_9 впізнав петлю від багажника автомобіля ВАЗ 2110 жовтого кольору.

Протоколом огляду предмету від 17.04.2018 року, в присутності двох понятих та потерпілого ОСОБА_9 оглянуто петля від багажника автомобіля ВАЗ 2110 жовтого кольору.

Постановою про визнання речових доказів та передання їх на зберігання від 17.04.2018, петля від багажника автомобіля ВАЗ 2110 жовтого кольору визнана речовим доказом по кримінальному провадженню та оглянута в ході судового слідства.

Потерпілий ОСОБА_9 пояснив, що суду для огляду надана петля капота автомобіля ВАЗ 2110 жовтого кольору, який був у нього викрадений, оскільки в цьому кольору автомобілі на заводі не випускалися та розпиляний отвір, через який петля кріпиться до кузова автомобіля.

Протокол пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 08.04.2018 року, за участю свідка ОСОБА_55 , який впізнав ОСОБА_14 як особу, яка пригнала на СТО автомобіль ВАЗ 2110, НОМЕР_2 , для розбірки.

Протокол пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 20.02.2019 року, за участю свідка ОСОБА_36 , який впізнав ОСОБА_14 як особу, яка заволоділа автомобілем у ОСОБА_39 та не повернув його.

Протокол пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 19.01.2019 року, за участю свідка ОСОБА_43 , який впізнав ОСОБА_14 як особу, яка заволоділа автомобілем ОСОБА_39 .

Протокол пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 02.04.2018 року, за участю свідка ОСОБА_45 , який впізнав ОСОБА_14 як особу, яка незаконно заволоділа транспортним засобом ВАЗ 2110, жовтого кольору у ОСОБА_9 .

Протокол пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 11.04.2018 року, за участю свідка ОСОБА_17 , який впізнав ОСОБА_14 як особу, яка пригнала йому для розбірки автомобіль ВАЗ 2110, НОМЕР_2 .

Протокол пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 22.03.2018 року, за участю потерпілого ОСОБА_9 , який впізнав ОСОБА_14 як особу, яка заволоділа його автомобілем ВАЗ 2110, НОМЕР_2 , жовтого кольору.

Протокол проведення слідчого експерименту від 25.02.2019 року за участю свідка ОСОБА_55 , з доданою фототаблицею до протоколу.

Протокол проведення слідчого експерименту від 25.02.2019 року за участю свідка ОСОБА_17 , з доданою фототаблицею до протоколу.

Суд, аналізуючи досліджені по кримінальному провадженню докази з точки зору їх допустимості, об`єктивності та достатності, вважає вину обвинувачених ОСОБА_14 , ОСОБА_15 в інкримінованих їм кримінальних правопорушеннях доведеною повністю.

Суд не бере до уваги суперечливу позицію обвинуваченого ОСОБА_15 і вважає її такою, що має на меті уникнути відповідальності за вчинене кримінальне правопорушення та спростовується дослідженими судом доказами.

Судом пропонувалося прокурору Харківської окружної прокуратури Харківської області змінити обвинувачення у суді відповідно до вимог ст. 338 КПК України, зазначити в обвинувальному акті дані про наявність попередніх судимостей обвинувачених та з урахуванням зазначених даних уточнити обсяг обвинувачення та правову кваліфікацію дій обвинувачених.

Однак прокурор відмовився від зміни обвинувачення в суді та уточнення зазначених даних.

Згідно з частинами першою, третьою статті 337 КПК України, судовий розгляд проводиться лише стосовно особи, якій висунуте обвинувачення, і лише в межах висунутого обвинувачення відповідно до обвинувального акта, крім випадків, передбачених цією статтею.
З метою ухвалення справедливого судового рішення та захисту прав людини і її основоположних свобод суд має право вийти за межі висунутого обвинувачення, зазначеного в обвинувальному акті, лише в частині зміни правової кваліфікації кримінального правопорушення, якщо це покращує становище особи, стосовно якої здійснюється кримінальне провадження.
Судом дії обвинуваченого ОСОБА_14 кваліфікуються як кримінальне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 190 КК України, як шахрайство, тобто заволодіння чужим майном шляхом обману, вчиненому за попередньою змовою групою осіб; ч.2 ст. 289 КК України, тобто незаконне заволодіння транспортним засобом, вчинене повторно.
Судом дії обвинуваченого ОСОБА_15 кваліфікуються як кримінальне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 190 КК України, як шахрайство, тобто заволодіння чужим майном шляхом обману, вчиненому за попередньою змовою групою осіб.
При призначенні покарання обвинуваченим суд приймає до уваги ступень тяжкості скоєних ними кримінальних правопорушень, наслідки, які настали від їх скоєння, обставини що пом`якшують та обтяжують покарання обвинувачених, їх відношення до скоєних правопорушень, та данні про їх особистості.

Кримінальне правопорушення, що вчинили обвинувачені, передбачене ч.2 ст. 190 КК України, згідно з ст.12 КК України, віднесене до нетяжкого злочину.

Кримінальне правопорушення, що вчинив обвинувачений ОСОБА_14 , передбачене ч.2 ст. 289 КК України, згідно з ст.12 КК України, віднесене до тяжкого злочину.

Обвинувачений ОСОБА_14 раніше неодноразово судимий, характеризується позитивно як випускник Харківської загальноосвітньої шкоди І-ІІІ ступенів № 64 Харківської міської ради Харківської області та за місцем знаходження під вартою ДУ «Харківський слідчий ізолятор», не працює, діяльність як приватний підприємець зупинив у 2015 році, має постійне місце мешкання. На обліку у лікарів психіатра та нарколога не перебуває.

Відповідно до ст. 66 КК України обставинами, що пом`якшують покарання обвинуваченого ОСОБА_14 , є щире каяття, часткове відшкодування шкоди потерпілому ОСОБА_9 .

Обставин, що обтяжують покарання обвинуваченого ОСОБА_14 , передбачених ст. 67 КК України, судом не встановлено.

Відповідно до вимог ч.2 ст. 65 КК України, особі, яка вчинила кримінальне правопорушення, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових кримінальних правопорушень. Більш суворий вид покарання з числа передбачених за вчинене кримінальне правопорушення призначається лише у разі, якщо менш суворий вид покарання буде недостатній для виправлення особи та попередження вчинення нею нових кримінальних правопорушень.
Враховуючи вищенаведене, суд вважає, що виправлення та перевиховання ОСОБА_14 неможливо без ізоляції від суспільства, а тому призначає йому покарання у вигляді позбавлення волі в межах, передбачених санкціями статей, за якими він засуджується, з застосуванням додаткової міри покарання у вигляді конфіскації майна, що належить обвинуваченому на праві приватної власності.

Відповідно до ч.1 ст. 70 КК України, суд призначає обвинуваченому ОСОБА_14 покарання за сукупністю злочинів шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим.

Запобіжний захід, обраний обвинуваченому ОСОБА_14 в ході досудового розслідування у вигляді тримання під вартою, суд залишає без змін до набрання вироком законної сили.

Строк відбування покарання ОСОБА_14 рахувати з 16.01.2019 року, тобто з моменту фактичного затримання.
На підставі ч.5 ст. 72 КК України період попереднього ув`язнення підлягає зарахуванню у строк покарання, при чому в даному випадку, з огляду на те, що кримінальне правопорушення, передбачене ч.2 ст. 190 КК України, обвинувачений ОСОБА_14 вчинив у період до 20 червня 2017 року, ч.5 ст. 72 КК України підлягає застосуванню в редакції Закону України № 838-VIII від 26.11.2015 року «Про внесення змін до Кримінального кодексу України щодо удосконалення порядку зарахування судом строку попереднього ув`язнення у строк покарання», а попереднє ув`язнення зараховується з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.
Зазначене відповідає Правовому висновку щодо застосування норми права, передбаченої ч.5 ст. 72 КК України (зарахування строку попереднього ув`язнення у строк покарання), викладеного у Постанові Великої Палати Верховного Суду від 29 серпня 2018 року у справі 663/537/17.
Враховуючи вищевикладене, відповідно до вимог ч. 5 ст. 72 КК України, в редакції Закону України № 838-VIII «Про внесення змін до Кримінального кодексу України щодо удосконалення порядку зарахування судом строку попереднього ув`язнення у строк покарання», суд зараховує обвинуваченому ОСОБА_14 у строк відбуття покарання із розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі, починаючи з 16.01.2019 року, тобто з моменту фактичного затримання, до оголошення судом вироку.
Згідно з листом Немишлянського районного відділу філії Державної установи «Центр пробації» в Харківській області від 19.02.2019, ОСОБА_35 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , засуджений 09.04.2014 року Московським районним судом м. Харкова за ст. 190 ч.1, ч.2, ст. 353 ч.1 КК України 4 роки о/волі, ст. 75 КК України 3 роки, перебував на обліку Фрунзенського МРВ КВІ ДПтСУ України в Харківській області з 26.05.2014 року по 18.09.2014 року, знятий з обліку за вироком Дергачівського районного суду Харківської області від 16.05.2014 року. За вироком Дергачівського районного суду Харківської області від 16.05.2014 року гр. ОСОБА_14 на обліку Фрунзенського та інших МРВ КВІ ДПтСУ України в Харківській області не перебував.

Згідно з вимогами ч.1 п. 3 ст.80 КК України, особа звільняється від відбування покарання, якщо з дня набрання чинності обвинувальним вироком його не було виконано в такі строки:
п`ять років - у разі засудження до покарання у виді позбавлення волі за нетяжкий злочин, а також при засудженні до позбавлення волі на строк не більше п`яти років за тяжкий злочин;
Згідно з ч.3 ст.80 КК України перебіг давності зупиняється, якщо засуджений ухиляється від відбування покарання. У цих випадках перебіг давності відновлюється з дня з`явлення засудженого від відбування покарання або з дня його затримання. У цьому разі строки давності, передбачені п.п. 1-3 ч. 1 цієї статті, подвоюються.
Згідно з ч.4 ст.80 КК України перебіг давності переривається, якщо до закінчення строків, зазначених у ч.1 та ч.3 цієї статті, засуджений вчинить новий середньої тяжкості, тяжкий або особливо тяжкий злочин. Обчислення давності в цьому випадку починається з дня вчинення нового злочину.
Отже, ст.80 КК України застосовується у разі, якщо у встановлений законом строк вирок суду не був

виконаний за умови, що засуджений не ухилявся від його відбування покарання, що є підставою для зупинення перебігу такого строку давності, та до закінчення строку виконання вироку не вчинив нового злочину, що є підставою для переривання строку давності.
Стаття 80 КК України передбачає нормативне регулювання інституту звільнення від відбування покарання у зв`язку із закінченням строків давності виконання обвинувального вироку та встановлює імперативні строки, сплив яких є безумовною підставою для звільнення засудженого від відбування призначеного йому покарання.
Положення ст.80 КК України свідчать, що держава втрачає право на виконання призначеного засудженому покарання лише у тих випадках, коли засуджений своєю поведінкою не перешкоджав процедурі його виконання.
За таких обставин застосування ст.80 КК України передбачає дослідження та встановлення судом терміну, протягом якого обвинувальний вирок не виконувався, збігу строку давності його виконання та факту ухилення засудженим від його відбування, що є підставою для зупинення перебігу такого строку давності.
Відповідно до правового висновку Верховного Суду України у справі №5-324кс15 (постанова від 24 грудня 2015 року) ухилення від відбування покарання, як підстава для зупинення строків давності виконання обвинувального вироку, є особливим юридичним фактом, який може бути підтверджений лише обвинувальним вироком суду, що набрав законної сили, яким особа буде визнана винною в ухиленні від відбування покарання.
Редакція ч.3 ст.80 КК України певним чином співвідноситься зі статтями 389 та 390 цього Кодексу, оскільки ухилення від відбування покарання, про яке йдеться у ч.3 ст.80 Загальної частини КК, у своєму конкретному прояві відповідає складу одного із злочинів, передбачених зазначеними статтями Особливої частини КК. Отже, роблячи висновок про ухилення особи від відбування покарання при застосуванні ч.3 ст.80 КК України, суд тим самим фактично визнає її винною у вчиненні нового злочину. Таке правозастосування суперечить ч.1 ст.62 Конституції України, згідно з якою особа вважається невинуватою у вчиненні злочину і не може бути піддана кримінальному покаранню, доки її вину не буде доведено в законному порядку та встановлено обвинувальним вироком суду. Таким чином, вирішувати питання про зупинення строків давності виконання обвинувального вироку суду можливо лише після набрання законної сили обвинувальним вироком суду, яким особа буде визнана винною в ухиленні від відбування покарання.
Оскільки у суду відсутні дані про ухилення засудженого вироком Дергачівського районного суду Харківської області від 16.05.2014 року ОСОБА_14 від відбування покарання, зокрема притягнення його до кримінальної відповідальності за ст.ст. 389, 390 КК України, та про вчинення ним нового злочину до закінчення строку давності, то немає підстав вважати, що перебіг строку давності зупинявся чи переривався.
Відповідно до приписів ст.152 КВК України закінчення строків давності виконання обвинувального вироку є підставою для звільнення від відбування покарання.
Підстава для звільнення від відбування покарання у відповідності до положень ст.80 КК України складається з трьох обов`язкових елементів:
1) закінчення (сплив) строків давності виконання обвинувального вироку;
2) не ухилення особи від відбування призначеного їй покарання;
3) не вчинення нею нового злочину середньої тяжкості, тяжкого чи особливого тяжкого.
Враховуючи вищенаведене та той факт, що на даний час закінчились строки давності виконання обвинувального вироку Дергачівського районного суду Харківської області від 16.05.2014 року, факт ухилення від відбування покарання не встановлений вироком суду, суд не призначає покарання за сукупністю вироків та звільняє від відбування покарання.
Обвинувачений ОСОБА_15 раніше судимий, судимість не знята та не погашена у встановленому законом порядку, має постійне місце мешкання, де характеризується позитивно, не працює, на обліку у лікарів психіатра та нарколога не перебуває.

Відповідно до ст. 66 КК України обставиною, що пом`якшує покарання обвинуваченого ОСОБА_15 , є відшкодування шкоди потерпілому ОСОБА_16 .

Обставин, що обтяжують покарання обвинуваченого ОСОБА_15 , передбачених ст. 67 КК України, судом не встановлено.

Враховуючи вищенаведене, суд вважає, що виправлення та перевиховання ОСОБА_15 неможливо без ізоляції від суспільства, а тому призначає йому покарання у вигляді позбавлення волі в межах, передбачених санкцією статті, за якою він засуджується.

Враховуючи, що обвинувачений ОСОБА_15 вчинив злочин до повного відбуття покарання за вироком Московського районного суду м. Харкова від 18.08.2015 року, в період іспитового строку, суд призначає йому покарання за сукупністю вироків за ст.ст. 71, 72 КК України шляхом часткового приєднання не відбутого покарання за попереднім вироком.

Ухвалою суду від 19.05.2017 р. ОСОБА_15 обирався запобіжний захід у вигляді домашнього арешту.

Питання про долю речових доказів суд вирішує відповідно до ст.100 КПК України.

Цивільний позов потерпілого ОСОБА_9 про стягнення з обвинуваченого ОСОБА_14 на відшкодування матеріальної шкоди 60817 грн. 12 коп. та 100000 грн. на відшкодування моральної шкоди суд задовольняє в повному обсязі в частині стягнення матеріальної шкоди відповідно до вимог ст.ст. 1166, 1177 ЦК України стягує з обвинуваченого на користь потерпілого ОСОБА_9 на відшкодування матеріальної шкоди 60817 грн. 12 коп.

Відповідно до вимог ст. 1167 ЦК України суд стягує з обвинуваченого ОСОБА_14 на користь потерпілого ОСОБА_9 на відшкодування моральної шкоди 30000 грн., оскільки внаслідок вчиненого злочину потерпілий позбавлений можливості користуватися автомобілем, вимушений відвідувати державні установи, що порушило звичайний образ його життя, особисті плани. В іншій частині в задоволенні позовних вимог ОСОБА_9 до ОСОБА_14 щодо відшкодування моральної шкоди суд відмовляє за його недоведеністю.

Судові витрати підлягають стягненню з винних осіб в дольовому порядку.

Керуючись ст. ст. 369-371, 373, 374 КПК України, суд

У Х В А Л И В:

Визнати ОСОБА_38 винним у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст. 190, ч.2 ст. 289 КК України, і призначити йому покарання:

за ч. 2 ст. 190 КК України у вигляді позбавлення волі строком на 2 (два) роки;

за ч.2 ст. 289 КК України у вигляді позбавлення волі строком на 6 (шість) років 6 (шість) місяців з конфіскацією майна, що належить обвинуваченому на праві приватної власності.

На підставі ст.ст. 70 ч.1, 72 ч.1 КК України, за сукупністю кримінальних правопорушень, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, призначити ОСОБА_14 покарання у вигляді 6 (шести) років 6 (шести) місяців позбавлення волі з конфіскацією майна, що належить йому на праві приватної власності.
Строк обчислення покарання засудженому ОСОБА_14 рахувати з моменту фактичного затримання, тобто з 16.01.2019 року.

На підставі ч. 5 ст. 72 КК України в редакції Закону України від 26.11.2015 року, зарахувати ОСОБА_14 в строк остаточного покарання, призначеного за цим вироком, строк попереднього ув`язнення з 16.01.2019 року по 08.02.2022 року включно із розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.
Запобіжний захід ОСОБА_14 до набрання вироком законної сили залишити без змін - тримання під вартою в Державній установі «Харківський слідчий ізолятор».

У разі закінчення строку відбуття покарання до набрання вироком законної сили, запобіжний захід ОСОБА_14 скасувати, звільнивши його з-під варти.
Визнати ОСОБА_15 винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 190 КК України, і призначити йому покарання у вигляді позбавлення волі строком на 2 (два) роки.

Відповідно до ст.ст. 71, 72 КК України частково приєднати покарання, не відбуте за вироком Московського районного суду м. Харкова від 18.08.2015 року у вигляді 2 (двох) років 1 (одного) місяця позбавлення волі та остаточно призначити ОСОБА_15 4 (чотири) роки 1 (один) місяць позбавлення волі.

Строк відбуття покарання ОСОБА_15 обчислювати з моменту фактичного затримання.

Стягнути з ОСОБА_38 на користь ОСОБА_39 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , місце народження м. Душанбе, Таджикистан, зареєстрований за адресою: АДРЕСА_6 , на відшкодування матеріальної шкоди 60817 (шістдесят тисяч вісімсот сімнадцять) грн. 12 коп.

Стягнути з ОСОБА_38 на користь ОСОБА_39 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , місце народження м. Душанбе, Таджикистан, зареєстрований за адресою: АДРЕСА_6 , на відшкодування моральної шкоди 30000 (тридцять тисяч) грн.

В іншій частині в задоволенні позовних вимог ОСОБА_39 до ОСОБА_38 щодо відшкодування моральної шкоди відмовити.

Речові докази договір (квитанцію) № 729-17-004330 від 05.04.2017 фінансового кредиту, DVD диск з записом відео допиту підозрюваного ОСОБА_14 щодо заволодіння шахрайським шляхом мобільним

телефоном потерпілого ОСОБА_16 , 5 скріншотів сторінок з веб-сайту фото, банківську картку «Альфа банку», номер: НОМЕР_10 , - зберігати в матеріалах кримінального провадження.

Речовий доказ - мобільний телефон «APPLE IPhone 7 32gbBM», який знаходиться на відповідальному зберіганні у потерпілого ОСОБА_16 залишити у його володінні.

Речові докази технічний паспорт на автомобіль «ВАЗ 2110» в кузові жовтого кольору, д.н.з. НОМЕР_2 , номер кузова НОМЕР_3 , 1999 року випуску, номер НОМЕР_11 , та довіреність за номером №851, укладена 18 червня 2013 року, які знаходяться на відповідальному зберіганні у потерпілого ОСОБА_9 , - залишити у його володінні.

Речовий доказ петлю від багажника ВАЗ 2110 жовтого кольору, яка знаходиться на зберіганні в камері зберігання Московського ВП ГУНП в Харківській області за квитанцією № 01019 від 05.03.2019 року повернути потерпілому ОСОБА_9 .

Судові витрати за проведення судової товарознавчої експертизи № 5759 від 06.04.2017 198 (сто дев`яносто вісім) грн. стягнути в доход держави в дольовому порядку з ОСОБА_38 , ОСОБА_15 по 99 (дев`яносто дев`ять) грн. з кожного.
Стягнути з ОСОБА_38 в доход держави судові витрати за проведення судової автотоварознавчої експертизи № 9577 від 10.05.2018 в розмірі 1430 (одна тисяча чотириста тридцять) грн.

Вирок може бути оскаржений через Московський районний суд м. Харкова до Харківського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення, а обвинуваченим, який перебуває під вартою, протягом тридцяти днів з дня отримання копії вироку.

Прокурору, ОСОБА_14 , ОСОБА_15 копію вироку вручити негайно після його проголошення.

Суддя ОСОБА_1