Справа № 574/648/21
Провадження 1-кп/574/143/2021
У Х В А Л А

14 грудня 2021 року м. Буринь

Буринський районний суд Сумської області в складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

з участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Буринського районного суду Сумської області клопотання захисника обвинуваченого про зміну запобіжного заходу та клопотання прокурора про продовження запобіжного хзаходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , українця, громадянина України, уродженця с. Воскресенка, Буринського району Сумської області, зареєстрованого за адресою АДРЕСА_1 , фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , пенсіонера, не одруженого, маючого 3 групу інвалідності, раніше не судимого,

за участі сторін та учасників кримінального провадження:

прокурора ОСОБА_4 ,

потерпілого - ОСОБА_5 ,

представника потерпілого ОСОБА_6 ,

обвинуваченого ОСОБА_3 ,

захисника ОСОБА_7 ,

в с т а н о в и в:

В провадженні Буринського районного суду Сумської області перебуває кримінальне провадження за обвинуваченням ОСОБА_3 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.121 КК України.

Під час судового розгляду даного кримінального провадження прокурор звернулася до суду з клопотанням про продовження обвинуваченому запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, яке мотивує продовженням існування ризиків, передбачених ст.177 КПК України, а саме: переховування обвинуваченого від суду, незаконного впливу ним на потерпілого та свідків у даному кримінальному провадженні, а також перешкоджання кримінальному провадженню іншим чином.

Захисник ОСОБА_7 в судовому засіданні заперечувала проти задоволення клопотання прокурора та подала клопотанням про зміну запобіжного заходу, в якому просить застосувати до обвинуваченого цілодобовий домашній арешт, покликаючись на те, що на даний час допитаний в судовому засіданні потерпілий, а тому зменшився ризик, врахований судом при обранні останньому запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. Крім того, обвинувачений позитивно характеризується за місцем проживання, раніше не судимий, є особою похилого віку, має 3 групу інвалідності та тяжке невиліковне захворювання, в зв`язку з чим потребує постійної терапії, яку може отримувати лише офіційно перебуваючи на обліку. Також, звертала увагу на те, що обвинувачений зареєстрований та має міцні соціальні зв`язки в будинку своєї сестри, яка не заперечує проти його перебування під домашнім арештом за місцем її проживання.

Обвинувачений ОСОБА_3 просив відмовити в задоволенні клопотання прокурора та підтримав клопотання свого захисника про зміну запобіжного заходу.

Потерпілий ОСОБА_5 та його представник ОСОБА_6 в судовому засіданні підтримали клопотання прокурора та заперечував проти клопотання захисника про зміну запобіжного заходу.

Заслухавши доводи прокурора та захисника, а також думку інших учасників кримінального провадження, суд приходить до наступних висновків.

Судом встановлено, що ухвалою Буринського районного суду Сумської області від 26.10.2021 року відносно ОСОБА_3 застосовано запобіжний захід у виді тримання під вартою, строк дії якого закінчується 24.12.2021 року.

Судовий розгляд кримінального провадження лише розпочато та його не може бути завершено до закінчення строку дії застосованого відносно обвинуваченого запобіжного заходу у виді тримання під вартою.

Частино 3 ст. 331 КПК України встановлено, що незалежно від наявності клопотань суд зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою до спливу двомісячного строку з дня надходження до суду обвинувального акта, клопотання про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру чи з дня застосування судом до обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. За наслідками розгляду питання суд своєю вмотивованою ухвалою скасовує, змінює запобіжний захід у вигляді тримання під вартою або продовжує його дію на строк, що не може перевищувати двох місяців.

Відповідно до ст.177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: 1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; 2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; 3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; 4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; 5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

У відповідності до п.4 ч. 2 ст. 183 КПК України запобіжний захід у вигляді тримання під вартою не може бути застосований, окрім як до раніше не судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад п`ять років.

Згідно ст.181 КПК України домашній арешт полягає в забороні підозрюваному, обвинуваченому залишати житло цілодобово або у певний період доби. Домашній арешт може бути застосовано до особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за вчинення якого законом передбачено покарання у виді позбавлення волі

Європейський суд з прав людини у справах "Ілійков проти Болгарії", "Летельє проти Франції" вказав, що "суворість передбаченого покарання" є суттєвим елементом при оцінюванні "ризиків переховування або повторно вчинення злочинів", а особлива тяжкість деяких злочинів може викликати таку реакцію суспільства і соціальні наслідки, які виправдовують попереднє ув`язнення як виключну міру запобіжного заходу протягом певного часу.

В судовому засіданні встановлено, що ОСОБА_3 обвинувачується у вчиненні тяжкого злочину, передбаченого ч.2 ст.121 КК України, за який законом встановлено кримінальну відповідальність у виді позбавлення волі на строк до десяти років, а тому суд погоджується, з доводами прокурора, про те, що останній, перебуваючи на волі та будучи обізнаним про суворість передбаченого законом покарання, може переховуватись від суду з метою ухилення від кримінальної відповідальності, вчиняти незаконний вплив на свідків, які ще не допитані в судовому засіданні та перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином.

За наведеного, суд вважає, що на даний час ризики, передбачені ст.177 КПК України, які були враховані при обранні ОСОБА_3 запобіжного заходу під час досудового розслідування та після надходження обвинувального акта до суду значною мірою не зменшились та не перестали існувати.

Один лиш допит потерпілого в судовому засіданні за наявності недопитаних свідків та інших вищевказаних ризиків не свідчить про те, що на даний час відпала необхідність в застосуванні до обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Щодо доводів захисника про те, що ОСОБА_3 має постійне місце проживання, за яким характеризується позитивно, є пенсіонером, раніше не судимий, має ряд тяжких захворювань, в зв`язку з якими останній потребує постійного лікування та терапії, то вони були враховані судом при застосуванні відносно обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою та під час розгляду попереднього клопотання захисника про зміну запобіжного заходу і їм була надана судом відповідна оцінка.

Захисником, як і до попереднього свого клопотання, знову не надано суду доказів того, що ОСОБА_3 за станом здоров`я не може утримуватись в умовах слідчого ізолятора.

При цьому, захисник сама не заперечувала в судовому засіданні, що обвинуваченому під час тримання його під вартою в слідчому ізоляторі надається відповідні терапія та лікування.

Наявність згоди сестри ОСОБА_3 на проживання останнього в належному їй будинку в смт. Миколаївка Сумського району, не підтверджує наявність в обвинуваченого на стільки міцних соціальних зв`язків, які з врахуванням значної віддаленості вказаного місця проживання від суду, в якому здійснюється розгляд кримінального провадження, могли забезпечити його належну процесуальну поведінку.

Таким чином, обвинувачений та його захисник існування вищевказаних вказаних ризиків не спростували та не довели того, що застосування стосовно обвинуваченого більш м`якого запобіжного заходу ніж тримання під вартою, зокрема домашнього арешту, забезпечить належне виконання обвинуваченим, покладених на нього процесуальних обов`язків та в повній мірі зможе запобігти зазначеним ризикам, а тому клопотання захисника про зміну запобіжного заходу задоволенню не підлягає.

В свою чергу, клопотання прокурора про продовження застосованого до обвинуваченого запобіжного заходу у виді тримання під вартою є обґрунтованим та підлягає задоволенню.

При цьому, з огляду на вимоги ч.4 ст.183 КПК України, враховуючи, що ОСОБА_3 обвинувачується у вчиненні злочину, який спричинив загибель людини, суд вважає за можливим не визначати заставу в кримінальному провадженні.

На підставі вищевикладеного, керуючись ст. ст.176-178, 183, 194, 197, 331 КПК України, суд

п о с т а н о в и в:

В задоволенні клопотання захисника обвинуваченого адвоката ОСОБА_7 про зміну запобіжного заходу відмовити.

Клопотання прокурора про продовження запобіжного заходу у виді тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_3 задовольнити.

Продовжити строк тримання під вартою обвинуваченого ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на шістдесят днів, тобто до 11.02.2021 року включно.

Ухвала підлягає негайному виконанню після її оголошення і може бути оскаржена до Сумського апеляційного суду протягом 5 (п`яти) днів з дня її оголошення, а обвинуваченим в той же самий строк з моменту вручення її копії.

Суддя ОСОБА_1