Справа № 683/1924/21

УХВАЛА
09 листопада 2021 року м. Старокостянтинів
Старокостянтинівський районний суд Хмельницької області
в складі: головуючої судді ОСОБА_1
з участю: секретаря ОСОБА_2
прокурора ОСОБА_3
потерпілого ОСОБА_4
обвинуваченого ОСОБА_5
захисника ОСОБА_6
розглянувши у судовому засіданні в залі суду в місті Старокостянтинів кримінальне провадження про обвинувачення
ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Здвижка Коростишівського району Житомирської області, громадянина України, одруженого, не працюючого, особою з інвалідністю ІІІ групи, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого
у вчинені кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.286 КК України,
В провадженні Старокостянтинівського районного суду Хмельницької області перебуває кримінальне провадження про обвинувачення ОСОБА_7 у вчинені кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.286 КК України.
Так, ОСОБА_7 обвинувачується у тому, що 16 квітня 2021 року близько 08 год. 20 хв., керуючи автомобілем марки «Камаз» моделі «2320» (спеціалізований вантажний - спеціалізований самоскид), державний номерний знак НОМЕР_1 , під час руху по вул. 1 Травня в м. Старокостянтинів Хмельницької області в напрямку м. Хмельницький при повороті на другорядну дорогу вул. Меджибіжзька, проявив неуважність, діючи легковажно і самовпевнено, всупереч вимог пункту 10.1 Правил дорожнього руху, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України від 10.10.2001 №1306 ( далі - Правила), перед перестроюванням та зміною напрямку руху не переконався, що його дії безпечні і не створять перешкоди або небезпеки іншим учасникам руху, не врахував дорожньої обстановки, а саме наявності дорожнього знаку 2.3 «Головна дорога», виконав поворот з головної дороги на другорядну дорогу, при цьому не обрав безпечної швидкості руху, щоб мати змогу постійно контролювати рух транспортного засобу та безпечно керувати ним всупереч вимоги пункту п.16.13 Правил не зупинився та не пропустив мопед марки «Viper», державний номерний знак НОМЕР_2 , який рухався по своїй смузі руху на головній дорозі по вул.1 Травня в м. Старокостянтинів в зустрічному напрямку та мав перевагу у русі, не зупинився, щоб дати дорогу водієві мопеда, для якого виникла небезпека, в результаті чого допустив зіткнення правою передньою частиною керованого ним автомобіля з мопедом під керуванням ОСОБА_4 .
В результаті невиконання ОСОБА_7 вищезазначених вимог Правил дорожнього руху України відбулась дорожньо-транспортна пригода, внаслідок якої потерпілий ОСОБА_4 отримав тілесні ушкодження у вигляді закритих переломів діафіза лівої великогомілкової кістки та лівої малогомілкової кістки, закритого черезвертлюгового перелому лівої стегнової кістки, перелому 4- го ребра зліва по біля-хребтовій лінії, які відповідно до висновку судово-медичної експертизи відносяться до категорії середньої тяжкості, як такі, що спричинили тривалий розлад здоров`я.
Своїми діями ОСОБА_7 порушив вимоги п.9.2 (б), п.9.4, п.10.1, п.16.13 Правил дорожнього руху України, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України від 10.10.2001 №1306, які знаходяться в прямому причинному зв`язку з дорожньо - транспортною пригодою та її наслідками - спричинення середньої тяжкості тілесних ушкоджень потерпілому ОСОБА_4 .
Тобто ОСОБА_7 обвинувачується у вчинені кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.286 КК України, а саме у порушенні правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, що спричинило потерпілому середньої тяжкості тілесне ушкодження.
В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_7 заявив клопотання про звільнення його від кримінальної відповідальності на підставі ст.46 КК України в зв`язку із примиренням з потерпілим, посилаючись на те, що він вперше вчинив необережний нетяжкий злочин, повністю відшкодував потерпілому заподіяну шкоду та примирився із ним.
Позицію обвинуваченого підтримав його захисник ОСОБА_6 .
Потерпілий ОСОБА_4 проти звільнення обвинуваченого ОСОБА_7 від кримінальної відповідальності на підставі ст.46 КК України заперечив, посилаючись на те, що він із обвинуваченим не примирився.
Прокурор ОСОБА_3 також заперечив проти заявленого клопотання, посилаючись на те, що факту примирення не відбулось, оскільки потерпілий заперечує щодо примирення із обвинуваченим.
Заслухавши учасників судового процесу, суд дійшов висновку, що дане клопотання не підлягає задоволенню з наступних підстав.
Пунктом 1 частини 2 статті 284 КПК України передбачено, що кримінальне провадження закривається судом у зв`язку зі звільненням особи від кримінальної відповідальності.
Відповідно до положень ст.46 КК України особа, яка вперше вчинила кримінальний проступок або необережний нетяжкий злочин, крім корупційних кримінальних правопорушень, кримінальних правопорушень, пов`язаних з корупцією, правил безпеки дорожнього руху або експлуатації транспорту особами, які керували транспортними засобами у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебували під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, звільняється від кримінальної відповідальності, якщо вона примирилась із потерпілим та відшкодувала завдані нею збитки або усунула заподіяну шкоду.
Підстава звільнення особи від кримінальної відповідальності за ст.46 КК України містить два складових елементи, взятих у своїй єдності, а саме: 1) примирення особи, яка вчинила кримінальний проступок або необережний нетяжкий злочин з потерпілим від цього злочину та 2) відшкодування зазначеною особою завданих нею збитків або усунення заподіяної шкоди.
Відсутність хоча б одного із зазначених елементів виключає підставу звільнення від кримінальної відповідальності за ст.46 КК України.
Примирення це акт прощення потерпілим кривдника, що заподіяв йому шкоду, досягнення з ним згоди та миру. Результатом цього є угода зазначених осіб, відповідно до якої потерпілий не наполягає на притягненні до кримінальної відповідальності винної особи, а остання відшкодовує завдані нею збитки або усуває заподіяну шкоду.
Примирення з боку потерпілого повинне бути результатом його вільного волевиявлення.
В судовому засіданні потерпілий ОСОБА_4 заперечив проти звільнення обвинуваченого ОСОБА_7 від кримінальної відповідальності на підставі ст.46 КК України, посилаючись на те, що він не примирився із обвинуваченим.
Враховуючи позицію потерпілого ОСОБА_4 суд вважає, що примирення між обвинуваченим та потерпілим не відбулось, що виключає можливість звільнення обвинуваченого ОСОБА_7 від кримінальної відповідальності на підставі ст.46 КК України.
З огляду на викладене, у задоволенні клопотання обвинуваченого ОСОБА_7 та його захисника ОСОБА_6 про звільнення ОСОБА_7 від кримінальної відповідальності на підставі ст.46 КК України слід відмовити.
На підставі викладеного, керуючись ст. 46 КК України, суд
постановив:
В задоволенні клопотання обвинуваченого ОСОБА_7 та його захисника ОСОБА_6 про звільнення обвинуваченого ОСОБА_7 від кримінальної відповідальності на підставі ст.46 КК України у зв`язку з примиренням винного із потерпілим відмовити.
Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя: