485/1352/19 02.02.2022
н/п 1-кп/490/260/2020
справа № 485/1352/19
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02.02.2022р. м. Миколаїв

Центральний районний суд міста Миколаєва у складі:
Головуючого судді: ОСОБА_1 ,
суддів: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
секретар: ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 ,
за участю прокурора: ОСОБА_9 ,
потерпілого: ОСОБА_10 ,
захисників: ОСОБА_11 , ОСОБА_12 ,
обвинуваченого: ОСОБА_13 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні обвинувальний акт у кримінальному провадженні №0000087, відомості про яке внесено11.04.2019 року до Єдиного реєстру досудових розслідувань, за обвинуваченням:
ОСОБА_13 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с.Піски, Баштанського району, Миколаївської області, українця, громадянина України, з повною середньою освітою, який офіційно не працює, неодружений, дітей на утриманні не має, раніше не судимий, є інвалідом III групи, зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1 ,
у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.15, п.7 ч.2 ст.115 КК України, -

ВСТАНОВИВ:

02.02.2022 року колегією суддів Центрального районного суду м. Миколаєва постановлено виправдувальний вирок у справі за обвинуваченням ОСОБА_13 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 15, п. 7 ч. 2 ст. 115 КК України.
Так, органом досудового розслідування ОСОБА_13 обвинувачувався в тому, що 11.04.2019р., перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння, як пасажир їхав у плацкартному загоні № 13 потягу № 376 зі сполученням Херсон-Харків на пасажирському місці №27. У цьому ж вагоні поруч із місцем ОСОБА_13 , а саме на пасажирському місці № 25 (нижня полиця) їхав пасажир ОСОБА_10 , який лежачи відпочивав.
Приблизно о 18 год. 16 хв., відразу після відправлення вказаного потягу від залізничної станції Снігурівка Одеської залізниці, розташованої у м. Снігурівка Миколаївської області по вул. Центральна, 38-а у ОСОБА_13 , що перебував у стані сильного алкогольного сп`яніння, на ґрунті явної неповаги до суспільства , нехтування загальнолюдськими правилами співжиття і нормами моралі, без будь-якої причини виник умисел, спрямований на умисне протиправне заподіяння смерті ОСОБА_10 .
З метою реалізації свого злочинного умислу, ОСОБА_13 , в період з 18 год. 16 хв. по 18 год. 25 хв., перебуваючи у вагоні № 13 потягу № 376 сполученням Херсон-Харків, який на той час рухався в адміністративних межах Снігурівського району Миколаївської області, а саме в межах залізничного перегону Снігурівка-Березнегувате, з 471 по 455 кілометр Одеської залізниці, більш точне місце встановити не виявилось за можливе у зв`язку із постійним рухом потягу, розклав складаний ніж, який мав при собі, та утримуючи його в правій руці, діючи умисно, з мотивів явної неповаги до суспільства, та зневажливого ставлення до громадського порядку та існуючих у суспільстві загальновизначених правил поведінки та моралі, прагнучи протиставити себе іншим громадянам та самоствердитися шляхом безпричинного позбавлення життя іншої людини, діючи умисно, маючи на меті та бажаючи настання наслідків у виді настання смерті потерпілого, підійшов до ОСОБА_10 , який відпочиваючи, лежав на пасажирській нижній полиці № 25, та умисно наніс потерпілому один удар вищевказаним ножем в область шиї зліва, спричинивши останньому тілесне ушкодження у вигляді ножової колото- різаної рани бокової поверхні шиї зліва, після чого відразу намагався повторно нанести ОСОБА_10 удар ножем в область шиї, однак останній захищаючись виставив свою ліву руку, в результаті чого ОСОБА_13 влучив ножем потерпілому в долоню лівої руки, чим спричинив потерпілому тілесне ушкодження у вигляді наскрізної колото- різаної рани лівого зап`ястя.
В цей час потерпілий ОСОБА_10 зміг відштовхнути від себе ОСОБА_13 та намагався відібрати ніж, який продовжував утримувати в руках останній. При цьому, в ході боротьби ОСОБА_13 було спричинено тілесне ушкодження у вигляді ножового поранення грудної клітини зліва, чим скористався потерпілий та вибіг на прохід вагону, закликаючи на допомогу.
Таким чином, ОСОБА_13 з незалежних від його волі обставин, а саме через супротив потерпілого та власне поранення, що привернуло увагу інших пасажирів, довести свій злочинний умисел направлений на протиправне заподіяння смерті іншій людині до кінця не зміг, в результаті чого смерть ОСОБА_10 не настала.
За викладених обставин, умисні дії ОСОБА_13 органом досудового розслідування кваліфіковані за ч.2 ст. 15. п. 7 ч. 2 ст.115 КК України, як закінчений замах на умисне вбивство з хуліганських мотивів, тобто закінчений замах на умисне протиправне діяння смерті іншій людині з хуліганських мотивів, якщо особа виконала усі дії, які вважала необхідними для доведення злочину до кінця, але злочин не було закінчено з причин, які не залежали від її волі.
В ході судового слідства, було встановлено, що відповідно до висновку судово-медичного експерта ОСОБА_14 №23 від 07.06.2019 року, у ОСОБА_13 , 1966 р.н., мали місце тілесні ушкодженні: проникаюче колото-різане поранення грудей зліва з пошкодженням серця, яке утворилося в результаті як мінімум однієї ударної дії колюче-ріжучим предметом типу ножа з шириною зануреної частини близько 2 см. та довжиною не менше 5 см., в межах декількох годин до поступлення в стаціонар, та по ознаці небезпеки для життя відноситься до категорії тяжких тілесних ушкоджень.
Відповідно до вимог ч. 1 ст. 8 КПК України кримінальне провадження здійснюється з додержанням принципу верховенства права, відповідно до якого людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави.
Згідно ж ч. 1 ст. 10 КПК України не може бути привілеїв чи обмежень у процесуальних правах, передбачених цим Кодексом, за ознаками раси, кольору шкіри, політичних, релігійних чи інших переконань, статі, етнічного та соціального походження, майнового стану, місця проживання, громадянства, освіти, роду занять, а також за мовними або іншими ознаками.
Так, постановою ст. слідчого СВ Снігурівського ВП ГУНП в Миколаївській області ОСОБА_15 від 29.06.2019 року кримінальне провадження №0000407 відомості про яке внесені до ЄРДР від 26.06.2019 року, було закрито у зв`язку із відсутністю складу кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 121 КК України. В обґрунтування закриття кримінального провадження за ч. 1 ст. 121 КК України слідчим взято до уваги покази свідків ОСОБА_16 , ОСОБА_17 , ОСОБА_18 , ОСОБА_19 ОСОБА_20 , які не були очевидцями події, а лише чули чоловічі голоси та враховано той факт, що ОСОБА_10 захищав своє життя та здоров`я від протиправних дій ОСОБА_13 , то у відповідь на дії останнього спричинив йому тяжкі тілесні ушкодження, а тому дії ОСОБА_10 підпадають під ознаки необхідної оборони.
Однак, чи було дотримано баланс необхідної оборони чи, можливо, її перевищення, органом досудового розслідування не перевірялось.
Колегія суддів зазначає, що в ході досудового слідства об`єктивність обставин та причин отримання ОСОБА_13 тяжких тілесних ушкоджень не перевірялось, оскільки мотиви, викладені слідчим у постанові про закриття кримінального провадження за ч. 1 ст. 121 КК України, ґрунтувалися лише на показах свідків, які лише чули чоловічі голоси, не були очевидцями пригоди, а також показах потерпілого.
Крім цього, з дослідженої постанови ст. слідчого СВ Снігурівського ВП ГУНП в Миколаївській області ОСОБА_15 про закриття кримінального провадження №0000407 вбачається, що слідчий посилається на докази (допит ОСОБА_21 , ОСОБА_13 , свідків, висновки експерта), які були здобуті в рамках кримінального провадження №0000087, відомості про яке внесені 11.04.2019 року до Єдиного реєстру досудових розслідувань.
З огляду на що, у колегії суддів виникли обґрунтовані сумніви щодо проведення слідчим будь-яких процесуальних дій, таких як допит ОСОБА_13 , ОСОБА_21 , свідків, призначення експертиз, саме у кримінальному провадженні №0000407 від 29.06.2019 року .
Представником державного обвинувачення вказані сумніви суду в ході судового розгляду, спростовані не були.
Тобто ОСОБА_13 з приводу отримання ним тілесних ушкоджень після закінчення його лікування взагалі не був допитаний, а тому такий однобічний підхід органу досудового слідства щодо встановлення обставин вчинення можливо кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 121 КК України, яке відповідно до вимог ст. 12 КК України відноситься до категорії тяжких злочинів, на думку колегії суддів, є порушенням принципу законності, відповідно до якого прокурор, керівник органу досудового розслідування, слідчий зобов`язані всебічно, повно і неупереджено дослідити обставини кримінального провадження, виявити як ті обставини, що викривають, так і ті, що виправдовують підозрюваного, обвинувачуваного, надавши їм належну процесуальну оцінку та забезпечити прийняття законних і неупереджених процесуальних рішень.
В порушення вказаної засади кримінального провадження, як вбачається із зазначеної постанови, кримінальне провадження № 0000407, закрито у зв`язку із відсутністю складу кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 121 КК України, однак не вказано у чиїх саме діях відсутній склад цього злочину.
Таким чином, вказаним процесуальним рішенням було порушено право ОСОБА_13 на захист, передбачений зокрема вимогами ч. 1 ст. 20 КПК України, згідно якої підозрюваний, обвинувачений, виправданий, засуджений має право на захист, яке полягає у наданні йому можливості надати усні або письмові пояснення з приводу підозри чи обвинувачення, право збирати і подавати докази, брати особисту участь у кримінальному провадженні, користуватися правовою допомогою захисника, а також реалізовувати інші процесуальні права, передбачені цим Кодексом.
Крім того, в ході судового розгляду обвинувачений зазначав, що перебуваючи в лікарні разом із потерпілим ОСОБА_10 , останній в присутності працівників поліції висловлював погрози відносно ОСОБА_13 , на які представники правоохоронного органу не реагували.
У рішенні Європейського суду з прав людини у справі від 12 червня 2008 року «Яременко проти України» зазначено, що «коли особа заявляє небезпідставну скаргу про жорстоке поводження з боку правоохоронних органів, має бути проведене ефективне офіційне розслідування, під час якого можна виявити та забезпечити показання осіб. Мінімальні стандарти, викладені в практиці Суду, передбачають проведення незалежного та безстороннього розслідування під контролем громадськості, а від компетентних органів влади вимагають ретельності та оперативності при його проведенні».
Згідно досліджених в ході судового розгляду матеріалів кримінального провадження вбачається, що вказані доводи обвинуваченого перевірені в ході досудового розслідування не були, і не надано суду відомостей щодо реагування прокурора на факти, викладені гр. ОСОБА_13 у своїх показах в судовому засіданні.
Наведені факти свідчать про істотне порушення ст. слідчим СВ Снігурівського ВП ГУНП в Миколаївській області ОСОБА_15 та прокурором Баштанської місцевої прокуратури Миколаївської області норм кримінального процесуального Закону щодо гарантованих Конституцією України прав обвинуваченого на проведення ефективного та неупередженого розслідування кримінального провадження №0000407, відомості про яке внесені до ЄРДР від 26.06.2019 року.

Керуючись ст. 8, 9, 23-2 КПК України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Про порушення вимог кримінального процесуального Закону допущені при розслідування кримінального провадження ст. слідчим СВ Снігурівського ВП ГУНП в Миколаївській області ОСОБА_15 та неналежного контролю з боку Баштанської місцевої прокуратури Миколаївської області за розслідуванням кримінального провадження №0000407 від 29.06.2019 року, довести до відома начальника ГУНП України в Миколаївській області, прокурора Миколаївської області та директора ДБР у м. Миколаєві, для вжиття відповідних заходів реагування.
Про прийняті заходи реагування повідомити Центральний районний суд м. Миколаєва у встановлений законом місячний строк.

Головуючий суддя: ОСОБА_1

Судді: ОСОБА_2

ОСОБА_3