Провадження №11-кп/801/1083/2021
Головуючий у суді 1-ї інстанції: ОСОБА_1
ВІННИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
20 вересня 2021 року м. Вінниця

Вінницький апеляційний суд в складі:
головуючого: ОСОБА_2
суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4
при секретарі ОСОБА_5
з участю прокурора ОСОБА_6
захисника ОСОБА_7
засудженого ОСОБА_8 (в режимі відеоконференції)
розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Вінниці в режимі відеоконференції апеляційну скаргу захисника засудженого ОСОБА_8 адвоката ОСОБА_7 на ухвалу Вінницького міського суду Вінницької області від 27 липня 2021 року про відмову в задоволенні клопотання засудженого ОСОБА_8 про припинення катування, нелюдського, жорстокого чи такого, що принижує гідність, поводження чи покарання шляхом звільнення чи іншим чином захисту прав, -

Зміст судового рішення та встановлені судом першої інстанції обставини.
До Вінницького міського суду Вінницької області надійшло клопотання засудженого ОСОБА_8 про припинення катування, нелюдського, жорстокого чи такого, що принижує гідність, поводження чи покарання шляхом звільнення чи іншим чином захисту прав, -
Клопотання мотивовано тим, що покарання у виді довічного позбавлення волі є катуванням та нелюдським поводженням в розумінні статті 3 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі Конвенція).
Ухвалою Вінницького міського суду Вінницької області від 27 липня 2021 року відмовлено в задоволенні вищевказаного клопотання засудженого ОСОБА_8 .
Мотивуючи прийняте рішення суд вказав, що суд не є суб`єктом, уповноваженим на виконання позитивного обов`язку держави із задоволення вимог статті 3 Конвенції, а тому клопотання засудженого ОСОБА_8 задоволенню не підлягає, крім цього, судом зазначено, що засудженим до довічного позбавлення волі може бути подано клопотання про його помилування після відбуття ним не менше двадцяти років призначеного покарання. Аналогічна правова конструкція закріплена й у частині другій статті 87 КК.
Отже, для застосування положень статей 81 та 82 КК необхідно, щоб засуджена особа відбула відповідно не менше трьох чвертей та двох третин строку покарання, призначеного судом за умисний особливо тяжкий злочин. Тобто положення даних правових норм вимагають наявності строкового характеру призначеного особі покарання, від тривалості якого й здійснюється розрахунок строку фактично відбутого покарання, що і надає засудженій особі право на звернення з клопотанням про їх застосування.

Вимоги апеляційної скарги та узагальнені доводи особи, що її подала.
В апеляційній скарзі захисника засудженого ОСОБА_8 адвоката ОСОБА_7 ставиться питання про скасування ухвали Вінницького міського суду Вінницької області від 27 липня 2021 року. Просить винести своє рішення, яким задовольнити клопотання засудженого.
Апеляційна скарга мотивована тим, що посилаючись на можливість застосування до засудженого помилування, суд першої інстанції не врахував, що в Україні відсутня реальна перспектива перегляду довічного ув`язнення в сенсі вимог ст. 3 Конвенції.

Позиції учасників судового провадження.
В судовому засіданні прокурор ОСОБА_6 заперечив проти задоволення апеляційної скарги засудженого, вважаючи ухвалу суду законною та обґрунтованою
Засуджений ОСОБА_8 та його захисник адвокат ОСОБА_7 підтримали доводи апеляційної скарги та просили задовольнити її в повному об`ємі.

Мотиви суду.
Заслухавши доповідача, виступи учасників провадження, дослідивши матеріали провадження та обговоривши доводи апеляції, суд приходить до висновку, що апеляційна скарга засудженого не підлягає до задоволення з огляду на наступне.
Відповідно до ч.1 ст.404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення в межах апеляційних скарг.
Відповідно до ст.370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим та вмотивованим, тобто ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених КПК України; ухвалене на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до вимог ст.94 КПК України; з наведенням належних і достатніх мотивів та підстав його ухвалення.
Висновки суду про відмову у задоволенні клопотання засудженого ОСОБА_8 про припинення катування, нелюдського, жорстокого чи такого, що принижує гідність, поводження чи покарання шляхом звільнення чи іншим чином захисту прав, є обґрунтованими.
Як вбачається з клопотання, засуджений ОСОБА_8 просить припинити його катування у вигляді довічного позбавлення волі і звільнити його або іншим шляхом захистити його права. Мотивуючи свої вимоги тим, що він утримується у Вінницькій УВП №1 від 27.12.2007 року, більше 15 років, що не передбачено жодним Законом. Фактично до нього застосовується практика незаконного безкінечного довгого тримання в ув`язненні без будь-якого законного обґрунтування, і за відсутності правових норм, які б передбачали таке ув`язнення, вважає, що подальше його тримання під вартою порушує статтю 3 Конвенції про захист прав і основоположних свобод людини. Послався на Рішення Європейського суду з прав людини у справі «Пєтухов проти України (№ 2)». Вказав, що оскільки визначене у КК України покарання у виді довічного позбавлення волі суперечить акту вищої юридичної сили - вищевказаному Рішенню ЄСПЛ. Тому звернувся до суду про задоволення вищевказаного клопотання.
Статтею 74 КК України врегульовано підстави для звільнення особи від покарання чи його пом`якшення.
Частиною 3 статті 74 КК України врегульовано порядок пом`якшення призначеного покарання, згідно із яким призначена засудженому міра покарання, що перевищує санкцію нового закону, знижується до максимальної межі покарання, встановленої санкцією нового закону.
Тобто, для застосування вказаної норми має бути обов`язкова умова - прийняття нового закону, яким змінено із пом`якшенням санкцію статті, що передбачає кримінальну відповідальність.
Як вбачається з матеріалів справи, ОСОБА_8 засуджений вироком Апеляційного суду Чернівецької області від 27.12.2007 за частиною першою статті 162, пунктами 6, 12 статті 115, частиною четвертою статті 187, з урахуванням положень статті 70 Кримінального кодексу України (далі КК) до покарання у виді довічного позбавлення волі з конфіскацією майна.
Ухвалою Верховного Суду України від 06.05.2008 зазначений вирок залишено без змін.
Згідно ч. 3 ст. 3 КК України кримінальна протиправність діяння, а також його караність та інші кримінально-правові наслідки визначаються тільки цим Кодексом.
Отже, посилання ОСОБА_8 у клопотанні, що рішення ЄСПЛ «Пєтухов проти України № 2» автоматично встановлює можливість застосування до нього інституту пом`якшення покарання не відповідає закону.
Крім того, суд зазначає, що рішенням у справі «Пєтухов проти України (№2)» ЄСПЛ констатував порушення Україною статті 3 Конвенції з основоположних прав та свобод відносно осіб, засуджених до довічного позбавлення волі, що полягає у відсутності у довічно ув`язнених осіб реальної перспективи звільнення та можливості перегляду довічного ув`язнення.
Проте цим рішенням зобов`язано вжити заходів загального характеру щодо усунення порушень прав довічно засуджених осіб, що означає законодавче урегулювання встановлених ЄСПЛ порушень прав окремих осіб.
Висновки щодо протиправності застосування покарання у виді довічного позбавлення волі, на які посилається засуджений у своєму клопотанні, у вказаному Рішенні відсутні. Його трактування згаданого рішення ЄСПЛ як рішення, що свідчить про неможливість та незаконність призначення такого виду покарання як довічне позбавлення волі не відповідають дійсності.
Таким чином, суд першої інстанції дійшов вірного висновку, що підстави для застосування до засудженого ОСОБА_8 звільнення від покарання і пом`якшення покарання відповідно до частини 3 статті 74 КК України відсутні, оскільки санкція статей, за якою засуджено ОСОБА_8 до покарання у виді довічного позбавлення не змінена.
Наразі також не внесено відповідні зміни до Закону України про кримінальну відповідальність, які б встановлювали можливість перегляду терміну покарання щодо осіб, засуджених до довічного позбавлення волі.
На підставі викладеного, суд першої інстанції у своєму рішенні вірно зазначив, що на даний час відсутні передбачені законодавством України та практикою Європейського суду з прав людини підстави для звільнення від відбування покарання засудженим до довічного позбавлення волі іншим покаранням. Лише за умови внесення змін до національного законодавства щодо можливості дострокового звільнення засуджених від покарання у виді позбавлення або заміни такого покарання на більш м`яке, вирішення таких питань можливе в порядку діючих статей 537, 539 КПК України.
На підставі викладеного, підстав для скасування ухвали суду за наведеними в апеляційній скарзі мотивами немає.
Керуючись ст.ст. 404, 405, 407, 419, 537, 539 КПК України, апеляційний суд, -

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу захисника засудженого ОСОБА_8 адвоката ОСОБА_7 залишити без задоволення.
Ухвалу Вінницького міського суду Вінницької області від 27 липня 2021 року про відмову в задоволенні клопотання засудженого ОСОБА_8 про припинення катування, нелюдського, жорстокого чи такого, що принижує гідність, поводження чи покарання шляхом звільнення чи іншим чином захисту прав - залишити без змін.
Ухвала оскарження не підлягає.
Відповідно до ч.4 ст.532 КПК України судове рішення апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту його проголошення.

Судді: