№ 1-кп/755/1444/21
В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"02" листопада 2021 р. Дніпровський районний суд м. Києва в складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

при секретарі ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0001886 від 26.06.2021 року, за обвинуваченням ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Києва, українця, громадянина України, з вищою освітою, розлученого, працюючого лікарем-кардіологом у ТОВ «Клініка ім. Гальченка», зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 121 КК України,

за участю учасників кримінального провадження:

прокурора ОСОБА_4 ,

потерпілого ОСОБА_5 ,

захисника ОСОБА_6 ,

обвинуваченого ОСОБА_3 ,

В С Т А Н О В И В:

Формулювання обвинувачення, яке визнано судом доведеним
ОСОБА_3 , 25.06.2021 року, приблизно о 13 годині 00 хвилин, перебував за місцем проживання, а саме за адресою: АДРЕСА_1 , разом із своєю матір`ю ОСОБА_7 та тіткою ОСОБА_8 . У цей час, між ОСОБА_3 та його матір`ю ОСОБА_7 виник словесний конфлікт на побутовому ґрунті, у результаті якого, ОСОБА_7 викликала карету швидкої медичної допомоги, так як ОСОБА_3 перебував у стані алкогольного сп`яніння та поводив себе агресивно. Після чого, близько 13 години 40 хвилин, у вхідні двері квартири АДРЕСА_2 подзвонили лікарі швидкої медичної допомоги, двері яким відчинила мати - ОСОБА_7 та лікарі увійшли до квартири. Побачивши трьох лікарів, ОСОБА_3 злякався, що його заберуть до лікарні та в цей час, у нього виник злочинний умисел, спрямований на нанесення тілесних ушкоджень лікарю ОСОБА_5 . Реалізуючи свій злочинний умисел, спрямований на нанесення тілесних ушкоджень ОСОБА_5 , усвідомлюючи суспільну небезпеку своїх дій та намірів, ОСОБА_3 , тримаючи в лівій руці ніж, підійшов до потерпілого та не очікувано для останнього наніс один цілеспрямований колото-різаний удар вказаним ножем в область грудної клітини справа потерпілому ОСОБА_5 . У подальшому, ОСОБА_3 з місця вчинення кримінального правопорушення зник. Внаслідок злочинних дій ОСОБА_3 , потерпілий ОСОБА_5 отримав колото-різаного проникаючого поранення грудей та живота справа з пересіченням реберної дуги та пораненням печінки з явищами крововиливу в черевну порожнину, що за критерієм небезпеки для життя відноситься до тяжкого тілесного ушкодження.

Позиція обвинуваченого ОСОБА_3 .
Допитаний у судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_3 вину у пред`явленому обвинуваченні за ч. 1 ст. 121 КК України визнав у повному обсязі та показав, що дійсно 25.06.2021 року, приблизно о 13 годині 00 хвилин, він знаходився за адресою: АДРЕСА_1 , зі своєю матір`ю та тіткою, де у нього з матір`ю виник словесний конфлікт на побутовому ґрунті і йому стало зле, а тому, мати викликала швидку медичну допомогу. Далі, до їхньої квартири постукали лікарі швидкої медичної допомоги і мати відчинила їм двері. Коли до квартири зайшли медичні працівники, він на ґрунті сварки знаходився у збудженому стані, зокрема, на передодні, вживав алкогольні напої, а тому, вчинив кримінальне правопорушення, за обставин, викладених в обвинувальному акті. Зокрема, показав, що всі обставини, викладені в обвинувальному акті, а саме: дата, час та місце скоєння ним кримінального правопорушення, відповідають дійсності. У скоєному щиро каявся, зазначив, що заподіяну шкоду потерпілому відшкодовано у повному обсязі, прохав у нього вибачення та вони з останнім примирилися, зазначив, що жалкує про вчинене та у подальшому, нічого протиправного вчиняти більше буде та зробив для себе висновки.

Оцінка суду
Визнаватися допустимими і використовуватися як докази в кримінальному провадженні можуть тільки фактичні дані, отримані відповідно до вимог законодавства. Перевірка доказів на їх допустимість є найважливішою гарантією забезпечення прав і свобод людини і громадянина в кримінальному процесі та ухвалення законного і справедливого рішення у справі.

Враховуючи процесуальну позицію обвинуваченого ОСОБА_3 , його вина також підтверджується дослідженими в судовому засіданні в їх сукупності доказами, які суд враховує та бере до уваги.

Так, допитаний, у порядку ст. 353 КПК України, у судовому засіданні потерпілий ОСОБА_5 суду показав, що 25.06.2021 року, в обідній час, бригада швидкої медичної допомоги отримала виклик за адресою: АДРЕСА_1 . Коли вони прибули за вказаною адресою, він, фельдшер та санітар, постукали у двері квартири та їм відчинила двері жінка. Далі, коли вони хотіли ввійти до квартири, несподівано для нього, він отримав удар ножем у грудну клітину, який здійснив обвинувачений ОСОБА_3 . Далі, його колеги надали йому першу медичну допомогу за доставили до лікарні. Показав, що вони з обвинуваченим примирилися, останній неодноразово перед ним вибачався, постійно допомагав його родині, а саме, повністю оплатив все його лікування, сплачував його родині за оренду житла та допомагав оплачувати навчання його дитини, коли він знаходився на лікуванні. Зокрема, зазначив, що обвинувачений ОСОБА_3 крім наведеного ще й відшкодував йому заподіяну матеріальну та моральну шкоду у розмірі 15 000 доларів США, тому будь-яких претензій у нього до обвинуваченого немає та прохав призначити міру покарання, не пов`язану з позбавленням волі.

Зокрема, вина обвинуваченого ОСОБА_3 за ч. 1 ст. 121 КК України доводиться процесуальними джерелами доказів, а саме:

- протоколом затримання особи, підозрюваної у вчиненні злочину від 26.06.2021 року;

- протоколом обшуку особи, затриманої в порядку ч. 3 ст. 208 КПК України від 26.06.2021 року;

- висновком експерта № 091-175-2021 року від 11.08.2021 року, з якого вбачається, що: 1. Кров потерпілого ОСОБА_5 належить до групи А (II) ізосерологічної системи АВО. 2. Кров підозрюваного ОСОБА_3 належить до групи В з ізогемаглютиніном анти-А ізосерологічної системи АВО. 3. При судово-цитологічному дослідженні клинка (об.І) ножа знайдена кров особи чоловічої генетичної статі, при визначенні групової належності якої виявлений антиген А ізосерологічної системи АВО, що не виключає походження крові від потерпілого ОСОБА_5 і виключає від підозрюваного ОСОБА_3 . Клітини з ядрами не знайдені. На рукоятці (об. 2) даного ножа піт, кров та клітини тканин людини не знайдені;

- постановами про визнання речовими доказами від 13.07.2021 року та 18.08.2021 року;

- висновком експерта № 042-990-2021 року від 19.08.2021 року, з якого вбачається, що: при судово-медичній експертизі ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , встановлено, що на момент надходження до стаціонару 25.06.2021 р. о 13.23 у нього мало місце тілесне ушкодження у вигляді колото-різаного проникаючого поранення грудей та живота справа з пересіченням реберної дуги та пораненням печінки з явищами крововиливу в черевну порожнину. Вказане ушкодження спричинене гострим предметом, могло утворитись 25.06.2021 р., внаслідок одноразової травматичної дії та відноситься до тяжких тілесних ушкоджень (за критерієм небезпеки для життя), згідно з пп. 2.1.3.й.,к. «Правил судово-медичного визначення ступеня тяжкості тілесних ушкоджень».

Відповідно до висновку судово-психіатричної експертизи № 477 від 19.08.2021 року, ОСОБА_3 на період часу, до якого відноситься правопорушення, у відношенні якого він підозрюється, за своїм психічним станом міг усвідомлювати свої дії та керувати ними.

Відповідно до ст. 84 КПК України, доказами в кримінальному провадженні є фактичні дані, отримані у передбаченому цим Кодексом порядку, на підставі яких суд встановлюють наявність чи відсутність фактів та обставин, що мають значення для кримінального провадження та підлягають доказуванню. Процесуальними джерелами доказів є показання, речові докази, документи, висновки експертів.

Зокрема, згідно зі ст. 85 КПК України, належними є докази, які прямо чи непрямо підтверджують існування чи відсутність обставин, що підлягають доказуванню у кримінальному провадженні, та інших обставин, які мають значення для кримінального провадження, а також достовірність чи недостовірність, можливість чи неможливість використання інших доказів.

Крім того, відповідно до ч. 1 ст. 86 КПК України, доказ визнається допустимим, якщо він отриманий у порядку, встановленому цим Кодексом.

Наведені вище докази, в їх сукупності, суд визнає належними та допустимими у розумінні діючого кримінального процесуального законодавства.

Проаналізувавши всі докази, суд приходить до висновку, що надані стороною обвинувачення докази в їх сукупності, повністю підтверджують дані про місце, час, спосіб, мотив та обставини вчинення обвинуваченим ОСОБА_3 кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 121 КК України.

Зважаючи на викладене вище, суд приходить до обґрунтованого висновку про доведеність стороною обвинувачення винуватості ОСОБА_3 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 121 КК України, сукупністю доказів, які суд визнає належними, допустимими та достовірними, бере їх до уваги та кладе в основу обвинувального вироку відносно обвинуваченого, який повинний нести кримінальну відповідальність за вчинений ним злочин.

Відповідно до ч. ч. 1, 6 статті 22 КПК України, кримінальне провадження здійснюється на основі змагальності, що передбачає самостійне обстоювання стороною обвинувачення і стороною захисту їхніх правових позицій, прав, свобод і законних інтересів засобами, передбаченими цим Кодексом. Суд, зберігаючи об`єктивність і неупередженість, створює необхідні умови для реалізації сторонами їхніх процесуальних прав та виконання процесуальних обов`язків.

Згідно з ч. 2 ст. 8 КПК України та ст. 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини", суд при розгляді даного кримінального провадження враховує усталену практику ЄСПЛ, зокрема, викладену в рішеннях ЄСПЛ по справах «Кобець проти України», «Коробов проти України» та «Ушаков проти України» щодо концепції доведення вини «поза розумним сумнівом» та вважає, що стороною обвинувачення в повній мірі доведено винуватість обвинуваченого ОСОБА_3 у вчиненні ним кримінального правопорушення, належними, допустимими, достовірними, а в їх сукупності достатніми доказами у кримінальному провадженні «поза розумним сумнівом», що також узгоджується із положеннями ст. 94 КПК України, які в повній мірі дають змогу суду зробити переконливий висновок щодо притягнення до кримінальної відповідальності обвинуваченого.

Відповідно до ч. 1 ст. 337 КПК України, судовий розгляд проводиться лише стосовно особи, якій висунуто обвинувачення, і лише в межах висунутого обвинувачення відповідно до обвинувального акта.

Згідно зі ч. 1 ст. 368 КПК України, ухвалюючи вирок, суд, зокрема, повинен вирішити такі питання: чи мало місце діяння, у вчиненні якого обвинувачується особа та чи винен обвинувачений у вчиненні цього кримінального правопорушення.

Оцінюючи всі докази, надані стороною обвинувачення у даному кримінальному провадженні в їх сукупності, суд враховує, що практика Європейського суду з прав людини вказує на необхідність оцінювати докази керуючись критерієм доведення «поза розумним сумнівом». Проте, таке доведення може випливати зі співіснування достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою висновків або подібних неспростованих презумпцій щодо фактів (п. 53 рішення ЄС від 20.09.2012 року у справі «Федорченко та Лозенко проти України»).

Суд вважає, що вина ОСОБА_3 у тому, що він своїми умисними діями вчинив умисне тяжке тілесне ушкодження, тобто умисне тілесне ушкодження, небезпечне для життя в момент заподіяння, є доведеною, тому знаходить правильною кваліфікацію його дій за ч. 1 ст. 121 КК України.

Відповідно до вимог ч. 2 ст. 65 КК України, особі, яка вчинила кримінальне правопорушення, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для його виправлення та попередження нових кримінальних правопорушень, а згідно зі ч. 2 ст. 50 КК України, покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засудженого.

Так, суд, відповідно до ст. 65 КК України, при призначенні обвинуваченому ОСОБА_3 виду та міри покарання, приймає до уваги характер і ступінь суспільної небезпеки вчиненого ним кримінального правопорушення, яке, відповідно до ст. 12 КК України, є тяжким злочином, конкретні обставини кримінального провадження, дані про його особу, на обліку у лікаря-психіатра не перебуває, раніше не судимий, має на утриманні хвору матір, відповідно до характеристик з місця роботи та Національної медичної палати України, останній за період роботи зарекомендував себе як унікальний спеціаліст, ефективний, володіє високими професійними здібностями, проявляє розумну ініціативу там, де це можливо, систематично працює над поглибленням своїх знань, на роботі характеризується як людина відповідальна і цілеспрямована, виконує всі поставлені перед ним завдання обґрунтовано, швидко, з детальною обробкою та відмінною якістю, відгуки пацієнтів виключно позитивні.

Згідно зі ст. 66 КК України, суд визнає пом`якшуючими обставинами щире каяття обвинуваченого ОСОБА_3 та добровільне відшкодування завданого збитку.

Обставин, що обтяжують покарання обвинуваченого, відповідно до ст. 67 КК України, судом не встановлено.

На підставі викладеного, суд вважає за необхідне обрати ОСОБА_3 покарання у виді позбавлення волі, але з урахуванням обставин кримінального провадження, особи обвинуваченого, його ставлення до скоєного - вину визнав повністю, щиро кається у скоєному, жалкує, що так сталося, прохав вибачення у потерпілого, добровільно відшкодував заподіяну шкоду, зокрема, прокурор та потерпілий у судових дебатах прохали призначити обвинуваченому покарання, не пов`язане із позбавлення волі, а потерпілий зазначив, що вони з обвинуваченим примирилися, останній відшкодував усю заподіяну шкоду, постійно допомагав йому та його родині й останнього він вибачив, суд дійшов висновку, що перевиховання та виправлення обвинуваченого можливе без ізоляції від суспільства, а тому, вважає за доцільне застосувати положення ст. 75 КК України, звільнивши його від відбування покарання з випробуванням, поклавши на нього обов`язки, визначені п.п. 1-2 ч. 1 ст. 76 КК України.

Інші рішення, щодо питань, які вирішуються при ухваленні вироку
Процесуальні витрати у кримінальному проваджені, вирішено відповідно до ч. 2 ст. 124 КПК України.

Речові докази у кримінальному проваджені вирішено, відповідно до ст. 100 КПК України.

Керуючись ст. ст. 368-371, 373-374, 376 КПК України, суд, -

У Х В А Л И В:

ОСОБА_3 визнати винуватим за ч. 1 ст. 121 КК України та призначити йому покарання у виді 5 років позбавлення волі.

На підставі ст. 75 КК України, звільнити ОСОБА_3 від відбування покарання з випробуванням якщо він протягом 2 років іспитового строку не вчинить нового кримінального правопорушення і виконає покладені на нього обов`язки.

Відповідно до ст. 76 КК України, зобов`язати ОСОБА_3 періодично з`являтись для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації, повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання та роботи.

Запобіжний захід відносно ОСОБА_3 у вигляді домашнього арешту залишити без змін до набрання вироком законної сили.

Цивільний позов у кримінальному провадженні не заявлено.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь держави процесуальні витрати за проведення судово-медичної експертизи № 042-990-2021 від 19.08.2021 року в розмірі 555 гривень 80 копійок.

Речові докази у кримінальному провадженні, а саме: один предмет схожий на ніж із рукояткою коричневого кольору, який було виявлено та вилученого в ході огляду місця події від 26.06.2021 року; кофту червоного кольору із написом «Екстрена медична допомога» із плямами речовини бурого кольору, яку поміщено до сейф-пакету № NPU 1204134, котру було виявлено та вилучено в ході огляду місця події від 25.06.2021 року, які передано на зберігання до камери схову речових доказів Дніпровського УП ГУ НП в м. Києві знищити;

- футболку білого кольору; шорти блакитного кольору; спідню білизну чорного кольору, які поміщено до сейф-пакету № NPU1204310, належні ОСОБА_3 , які вилучені 26.06.2021 року під час особистого обшуку особи, затриманої у порядку ст. 208 КПК України, які передано на зберігання до камери схову речових доказів Дніпровського УП ГУ НП в м. Києві повернути ОСОБА_3 .

Вирок може бути оскаржено до Київського апеляційного суду через Дніпровський районний суд м. Києва протягом 30 (тридцяти) днів з дня його проголошення.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку.

Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому, захиснику потерпілому та прокурору.

Суддя