Справа № 462/6856/16-к
провадження 1-кп/462/55/22
У Х В А Л А

24 січня 2022 року Залізничний районний суд м.Львова в складі головуючої судді ОСОБА_1 , при секретарі ОСОБА_2 за участю прокурора ОСОБА_3 , обвинуваченого ОСОБА_4 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Львові кримінальне провадження за обвинуваченням

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м.Новояворівськ, громадянина України, з вищою освітою, раніше не судимого, проживаючого в АДРЕСА_1 ,

у скоєнні злочину, передбаченого ч.1 ст.190, ч.2 ст.345КК України,

В С Т А Н О В И В:

Згідно до обвинувального акту 05.12.2016 року о 20год. 09 хв. до чергової частини Залізничного ВП ГУНП у Львівській області надійшло повідомлення по спеціальній лінії «102» про те, що в м. Львові вул. Широка, 70 водій автомобіля марки Mazda, реєєстраційний номер « НОМЕР_1 » перебуває у стані алкогольного сп`яніння. Для перевірки вказаної інформації, зазначеного у повідомленні місця вирушили інспектор УПП у м. Львів, ОСОБА_5 та інспектор УПП у м. Львів ДПП ОСОБА_6 , які перебували у форменому одязі. Прибувши за вказаною адресою, водій транспортного засобу марки Mazda, реєєстраційний номер «LKR50JL» вчинив рух на даному автомобілі, на законну вимогу про зупинку не реагував та, не впоравшись з керуванням, вчинив дорожньо-транспортну пригоду по вул. Широка, 11 Львів. Інспектори УПП у м. Львів ДПП ОСОБА_7 та ОСОБА_6 перебували у форменому одязі та пред`явили службові посвідчення, чим підтвердили свої повноваження працівників правоохоронного органу. Виконуючи свої функціональні обов`язки, перебуваючи на вул. Широка, 11 Львів, працівники поліції запропонували ОСОБА_4 пред`явити документи та пройти медичне освідчення на предмет встановлення стану алкогольного сп`яніння. Однак ОСОБА_4 , перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, на це відреагував агресивно та почав вести себе зухвало, нецензурно виражатись на адресу працівників поліції, ображати їх честь та гідність, чіплятись за формений одяг, а також погрожувати їм застосуванням фізичного насильства, тим самим перешкоджаючи працівникам правоохоронного органу виконувати свої службові обов`язки. На неодноразові вимоги працівників поліції припинити протиправні дії ОСОБА_4 не реагував. Виконуючи свої службові обов`язки, інспектор УПП у м. Львів ДПП ОСОБА_7 та інспектор УПП у м.Львів ДПП ОСОБА_6 застосували до ОСОБА_4 спеціальний засіб кайданки, помістили у салон службового автомобіля та доставили до Залізничного ВП ГУНП у Львівській області для встановлення особи. Перебуваючи у кімнаті прийому громадян Залізничного ВП ГУНП у Львівській області за адресою: м. Львів вул. Чернівецька, 2, ОСОБА_4 поводив зухвало, нецензурно виражався на адресу працівників поліції, ображав їх честь та гідність, а також погрожував їм застосуванням фізичного насильства. В цей час у ОСОБА_4 виник злочинний умисел, спрямований на спричинення тілесних ушкоджень працівнику правоохоронного органу. Реалізуючи злочинний умисел, 05 грудня 2016 року близько 21 год. 53 хв. ОСОБА_4 , перебуваючи у кімнаті прийому громадян Залізничного ВП ГУНП у Львівській області за адресою: м. Львів вул. Чернівецька, 2, усвідомлюючи, що протидіє саме працівникам правоохоронного органу, які виконують свої службові обов`язки ОСОБА_4 застосував до інспектора УПП у м. Львів ОСОБА_7 насильство, що виразилося у нанесенні одного умисного удару ногою в його обличчя, в результаті чого спричинив йому тілесні ушкодження у вигляді садна на обличчі, яке відповідно до висновку експерта №2335 від 06.12.2016 відноситься до легкого тілесного ушкодження.
Такі дії ОСОБА_4 кваліфікуються як умисне заподіяння працівникові правоохоронного органу легкого тілесного ушкодження у зв`язку з виконанням цим працівником службових обов`язків, тобто вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.345 КК України.
Окрім того, 24.11.2014 року близько о 20.00 год. ОСОБА_4 , знаходячись за адресою: АДРЕСА_2 , маючи умисел на заволодіння чужим майном, шляхом зловживання довірою ОСОБА_8 , переконавши останнього позичити йому грошові кошти в сумі 20 000 грн. строком до 02.12.2014, наперед не маючи наміру повертати кошти, ввівши в оману ОСОБА_8 про те, що автомобіль марки Skoda Fabia реєстраційний номер НОМЕР_2 належить ОСОБА_9 на праві власності та останній вправі ним розпоряджатись, хоча насправді такий перебував у його лише користуванні згідно договору оренди від 19.09.2014 терміном до 19.11.2014 укладеного із ФОП ОСОБА_10 , передав вказаний автомобіль та свідоцтво про його реєстрацію ОСОБА_8 як гарантію повернення коштів. На дані умови ОСОБА_8 погодився та передав ОСОБА_4 грошові кошти в сумі 20000 грн., за що отримав від ОСОБА_4 автомобіль, яким ОСОБА_11 не мав права розпоряджатися. Отримані від потерпілого грошові кошти в сумі 20000 грн., ОСОБА_4 по теперішній час не повернув, чим завдав ОСОБА_12 майнову шкоду на вказану суму, так як автомобіль ОСОБА_8 був повернутий законному власнику ОСОБА_10 .
Такі дії ОСОБА_4 кваліфікуються як заволодіння чужим майном шляхом зловживання довірою (шахрайство), тобто вчинення кримінального правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 190 КК України.
В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 заявив клопотання про звільнення його від кримінальної відповідальності у зв`язку з закінченням строків давності та про закриття справи.
Суд, вислухавши думку прокурора, який не заперечив проти задоволення заявленого клопотання, дослідивши матеріали справи, приходить до наступного.

Відповідно до п.1 ч.2 ст.284 КПК України кримінальне провадження закривається судом у зв`язку із звільненням особи від кримінальної відповідальності.
Частиною 4 ст.286 КПК України встановлено, що якщо під час здійснення судового провадження щодо провадження, яке надійшло до суду з обвинувальним актом, сторона кримінального провадження звернеться до суду з клопотанням про звільнення від кримінальної відповідальності обвинуваченого, суд має невідкладно розглянути таке клопотання.
Відповідно до роз`яснень, викладених в Постанові Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами України законодавства про звільнення особи від кримінальної відповідальності» № 12 від 23.12.2005, звільнення особи від кримінальної відповідальності на підставі закінчення строків давності є обов`язковим, тобто суд, встановивши наявність всіх передбачених законом обставин, зобов`язаний звільнити особу від кримінальної відповідальності на цій підставі незалежно від того, на якій стадії перебуває кримінальне провадження (справа), - досудове розслідування, попередній розгляд справи суддею (за КПК України 1960 року), підготовче судове засідання, судовий розгляд справи судом першої інстанції, на стадії провадження в суді апеляційної інстанції, але важливо, - до набрання вироком суду законної сили (ст.532 КПК).
Так, відповідно до обвинувального акту обвинувачений ОСОБА_4 обвинувачується у вчиненні злочину за ч.2 ст. 345КК України, що мав місце 5 грудня 2016 року, та за вчинення злочину за ч.1 ст.190 КК України , що мав місце 24.11.2014 року.
Пунктом 2 ч. 1 ст. 49 КК передбачено, що особа звільняється від кримінальної відповідальності, якщо з дня вчинення нею кримінального правопорушення і до дня набрання вироком законної сили минуло три роки - у разі вчинення кримінального проступку, за який передбачено покарання у виді обмеження волі, чи у разі вчинення нетяжкого злочину, за який передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк не більше двох років. П. 3 цієї статті передбачено п`ять років - у разі вчинення нетяжкого злочину, крім випадку, передбаченого у пункті 2 цієї частини.
Обвинувальний акт за обвинуваченням ОСОБА_4 за ч.2 ст.345 КК України надійшов до суду 27.12.2016 року, обвинувальний акт за обвинуваченням за ч.1 ст.190 КК України надійшов 10.01.2017р., ухвалою суду від 2 березня 2017 року кримінальні провадження об`єднанні в одне провадження.
Суд виходить з того, що санкція ч. 2 ст.345 КК України передбачає максимальне основне покарання - до п`яти років позбавлення волі, а санкція ч. 1 ст.190 КК України - обмеження волі на строк до трьох років, а тому інкриміновані ОСОБА_4 кримінальні правопорушення відносяться до нетяжкого злочину відповідно до ст.12 КК України.
Виходячи з фактичних обставин справи, так як вони викладені в обвинувальному акті, події кримінальних правопорушень мали місце 5 грудня 2016 року, та 24 листопада 2014 року, з урахуванням відсутності обставин, з якими закон пов`язує переривання чи зупинення перебігу строку давності притягнення обвинуваченого до кримінальної відповідальності, суд приходить до висновку, що на даний час сплинув передбачений ст. 49 КК України строк притягнення особи до кримінальної відповідальності, у зв`язку з чим суд, за наявності згоди обвинуваченого на закриття кримінального провадження з підстав, визначених ст. 49 КК України, приходить до висновку про необхідність звільнення ОСОБА_4 від кримінальної відповідальності, передбаченої ч. 1 ст. 286 КК України, у зв`язку із закінченням строків давності притягнення до кримінальної відповідальності.
Як визначено п. 1 ч. 2 ст. 284 КПК України, кримінальне провадження закривається судом у зв`язку зі звільненням особи від кримінальної відповідальності.
Таким чином клопотання про звільнення підлягає задоволенню, кримінальне провадження -закриттю.
Стосовно заявленого потерпілим ОСОБА_8 цивільного позову суд зазначає наступне.
Порядок вирішення цивільного позову в кримінальному провадженні регламентований главою 9 КПК України.
Нормами кримінального процесуального закону, зокрема ст. 129 КПК України, встановлено, що рішення про повне або часткове задоволення цивільного позову може бути винесене лише у разі визнання обвинуваченого винним у вчиненні кримінального правопорушення і ухвалення обвинувального вироку чи винесення постанови про застосування до особи примусових заходів виховного або медичного характеру.
Вирішення цивільного позову при звільненні особи від кримінальної відповідальності із закриттям провадження по справі суперечить вказаним вище нормам закону.
Враховуючи системний аналіз зазначених норм КПК, суд дійшов висновку, що цивільний позов не підлягає розгляду у випадках закриття кримінального провадження як на досудовому розслідуванні, так і в суді.
В той же час, у випадку закриття кримінального провадження на встановлених КПК підставах, суд зобов`язаний роз`яснити цивільному позивачеві його право пред`явити аналогічний позов у порядку цивільного судочинства.
Тому, у зв`язку зі звільненням обвинуваченого ОСОБА_4 від кримінальної відповідальності у зв`язку зі спливом строків давності притягнення до кримінальної відповідальності, заявлений потерпілим ОСОБА_8 цивільний позов про стягнення з ОСОБА_4 матеріальної шкоди слід залишити без розгляду, що за змістом ч.7 ст.128 КПК України не перешкоджає потерпілому пред`явленню позову в порядку цивільного судочинства.
Керуючись ст.12,49 КК України, ст.128, 284-288, 372 КПК України, суд

УХВАЛИВ:

Клопотання обвинуваченого ОСОБА_4 - задовольнити.

На підставі ст. 49 КК України, обвинуваченого ОСОБА_4 звільнити від кримінальної відповідальності за ч.2 ст.345, ч.1 ст. 190 КК України, у зв`язку із закінченням строків давності притягнення до кримінальної відповідальності.

Кримінальне провадження за обвинуваченням ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.345, ч.1 ст. 190 КК України, - закрити у зв`язку із закінченням строків давності притягнення до кримінальної відповідальності.

Цивільний позов цивільного позивача - потерпілого ОСОБА_8 до цивільного відповідача-обвинуваченого ОСОБА_4 про відшкодування матеріальної шкоди - залишити без розгляду.

Міра запобіжного заходу ОСОБА_4 не обиралась.

Ухвала може бути оскаржена до Львівського апеляційного суду через Залізничний районний суд м.Львова протягом семи днів з дня її оголошення.

Суддя: ОСОБА_1