Дата документу 29.03.2021 Справа № 554/349/21
Провадження № 1-кс/554/5694/2021
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 березня 2021 року м. Полтава

Слідчий суддя Октябрського районного суду міста Полтави ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , розглянувши у закритому судовому засіданні клопотання старшого слідчого третього слідчого відділу (з дислокацією у м. Дніпрі) Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Полтаві, ОСОБА_3 , погодженого з прокурором Дніпропетровської обласної прокуратури ОСОБА_4 , за матеріалами досудового розслідування у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000910 від 24.06.2020 про дозвіл на затримання з метою приводу підозрюваного для участі у розгляді клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно:

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 365 КК України,

ВСТАНОВИВ:

Третім слідчим відділом слідчого управління Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Полтаві, здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0000910 від 24.06.2020 за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч.3 ст.368, ч. 2 ст. 365 КК України.

Досудовим розслідуванням встановлено, що ОСОБА_5 призначений на посаду оперуповноваженого сектору кримінальної поліції відділення поліції №1 Дніпровського районного управління поліції ГУНП в Дніпропетровській області (далі ВП № 1), будучи службовою особою та представником правоохоронного органу, наділеним владними повноваженням, умисно вчинив тяжкий злочин у сфері службової діяльності при наступних обставинах.

Згідно ст. ст. 24, 68 Конституції України, громадяни мають рівні конституційні права і свободи та є рівними перед законом. Кожен зобов`язаний неухильно додержуватися Конституції України та законів України, не посягати на права і свободи, честь і гідність інших людей.

Згідно із положенням ст. 19 Конституції України органи державної влади, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Обмеження прав і свобод людини допускається виключно на підставах та в порядку, визначених Конституцією і законами України, за нагальної необхідності і в обсязі, необхідному для виконання завдань поліції.

Здійснення заходів, що обмежують права та свободи людини, має бути негайно припинене, якщо мета застосування таких заходів досягнута або немає необхідності подальшого їх застосування.

Спеціальні засоби як поліцейські заходи примусу - це сукупність пристроїв, приладів і предметів, спеціально виготовлених, конструктивно призначених і технічно придатних для захисту людей від ураження різними предметами (у тому числі від зброї), тимчасового (відворотного) ураження людини (правопорушника, супротивника), пригнічення чи обмеження волі людини (психологічної чи фізичної) шляхом здійснення впливу на неї чи предмети, що її оточують, з чітким регулюванням підстав і правил застосування таких засобів та службових тварин.

Для виконання своїх повноважень поліцейські можуть використовувати такі спеціальні засоби: гумові та пластикові кийки; електрошокові пристрої контактної та контактно-дистанційної дії; засоби обмеження рухомості (кайданки, сітки для зв`язування тощо); засоби, споряджені речовинами сльозогінної та дратівної дії; засоби примусової зупинки транспорту; спеціальні маркувальні та фарбувальні засоби; службові собаки та службові коні; пристрої, гранати та боєприпаси світлозвукової дії; засоби акустичного та мікрохвильового впливу; пристрої, гранати, боєприпаси та малогабаритні підривні пристрої для руйнування перешкод і примусового відчинення приміщень; пристрої для відстрілу патронів, споряджених гумовими чи аналогічними за своїми властивостями метальними снарядами несмертельної дії; засоби, споряджені безпечними димоутворюючими препаратами; водомети, бронемашини та інші спеціальні транспортні засоби.

Поліцейський за жодних обставин не може застосовувати заходи примусу, не визначені цим Законом.

Поліцейський зобов`язаний негайно зупинити застосування певного виду заходу примусу в момент досягнення очікуваного результату.

Норми забезпечення підрозділів поліції спеціальними засобами та вогнепальною зброєю встановлюються Міністром внутрішніх справ України.

Загальні правила застосування спеціальних засобів: кайданки та інші засоби обмеження рухомості застосовуються: до особи, яка підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення та чинить опір поліцейському або намагається втекти; під час затримання особи; під час конвоювання (доставляння) затриманого або заарештованого; якщо особа своїми небезпечними діями може завдати шкоду собі і оточуючим; проведення процесуальних дій з особами у випадках, коли вони можуть створити реальну небезпеку оточуючим або собі.

Відповідно до ч. 1 ст. 19 Закону, у разі вчинення протиправних діянь поліцейські несуть кримінальну, адміністративну, цивільно-правову та дисциплінарну відповідальність відповідно до закону.

Таким чином, ОСОБА_5 має владні повноваження і відповідно до ч. 3 ст. 18 КК України та ч. 1 примітки до ст. 364 КК України є службовою особою.

Так, 06.01.2021 приблизно о 10:00 год. до адміністративної будівлі відділення поліції №1 Дніпровського районного управління поліції ГУНП в Дніпропетровській області, розташованої за адресою: м. Дніпро, вул. Новоселівська, 17, оперуповноваженими сектору кримінальної поліції відділення поліції №1 Дніпровського районного управління поліції ГУНП в Дніпропетровській області ОСОБА_6 та ОСОБА_5 було доставлено громадянина ОСОБА_7 .

06.01.2021 приблизно о 10:00 год., перебуваючи в службовому кабінеті № 310 адміністративної будівлі ВП № 1, ОСОБА_6 , ігноруючи вимоги вказаних вище правових норм Конституції України, законів та підзаконних нормативних актів, діючи за попередньою змовою у групіз ОСОБА_5 , умисно наніс декілька ударів ОСОБА_7 , після чого завів йому руки за спину та безпідставно застосував до нього спеціальний засіб кайданки. Надалі, ОСОБА_5 , несподівано для ОСОБА_7 наніс останньому один удар кулаком руки в грудну клітину, а ОСОБА_6 наніс декілька ударів кулаками обох рук по задній поверхні ребер ОСОБА_7 .

Після цього оперуповноважений сектору кримінальної поліції відділення поліції №1 Дніпровського районного управління поліції ГУНП в Дніпропетровській області ОСОБА_6 повалив ОСОБА_7 на підлогу обличчям донизу, натягнув капюшон куртки на голову останньому та почав душити та притискати його обличчя до підлоги. В цей же час ОСОБА_5 наносив чисельні удари кулаками рук по задній частині тулуба в область нирок ОСОБА_7 .

У зв`язку з наявністю достатніх доказів для підозри особи у вчиненні кримінального правопорушення, 19.03.2021 ОСОБА_5 складено повідомлення про підозру у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 365 КК України, зокремав перевищенні влади, тобто умисному вчиненні працівником правоохоронного органу дій, які явно виходять за межі наданих йому прав чи повноважень, якщо вони завдали істотної шкоди охоронюваним законом правам, інтересам окремих громадян, які супроводжувалися насильством та застосуванням спеціальних засобів.

Повідомлення про підозру ОСОБА_5 врученоу спосіб, передбачений статтями 135, 278, главами 6, 11 КПК України, за місцем його роботи - начальнику відділення поліції № 1 Дніпровського районного управління поліції ГУНП в Дніпропетровській області, а також дружиніза місцем його проживання: АДРЕСА_2 .
Крім того, на неодноразові виклики до слідчого для проведення необхідних слідчих, процесуальних дій ОСОБА_5 не з`явився, поважні причини свого неприбуття слідчому не повідомив.
Обґрунтованість підозри ОСОБА_5 у скоєнні вказаного кримінального правопорушення, повністю підтверджується зібраними відповідно до вимог кримінального процесуального кодексу України у ході досудового розслідування належними та допустимими доказами у їх сукупності, зокрема: заявою громадянина ОСОБА_7 про вчинення кримінального правопорушення, протоколом допиту потерпілого ОСОБА_7 , протоколом допиту свідка ОСОБА_8 , протоколами пред`явлення осіб для впізнання, відповідно до яких потерпілий ОСОБА_7 та свідок ОСОБА_8 впізнали оперуповноважених СКП ВП № 1 ОСОБА_6 та ОСОБА_5 як таких, які спричинили ОСОБА_7 тілесні ушкодження, протоколом проведення НСРД та іншими матеріалами кримінального провадження, що також підтверджують факт вчинення ОСОБА_6 інкримінованого злочину.
У ході досудового розслідування встановлено наявність ризиків, передбачених п.п. 1, 3, 4, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України.

Так, за вчинення вказаногокримінальногоправопорушенняпередбачено покарання у вигляді позбавлення волі, а саме ч. 2 ст. 365КК України караються позбавленням волі на строк від трьох до восьми років з позбавленням права обіймати певні посади чи займатися певною діяльністю на строк до трьох років, також вказаний злочин віднесений, відповідно ст. 12 КК України, до категорії тяжких злочинів. У розумінні практики Європейського суду з прав людини, тяжкість обвинувачення не є самостійною підставою для утримання особи під вартою, проте таке обвинувачення у сукупності з іншими обставинами збільшує ризик втечі настільки, що його неможливо відвернути, не взявши особу під варту. У справі «Ілійков проти Болгарії» №33977/96 від 26.07.2001 ЄСПЛ зазначив, що «суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування або повторного вчинення злочинів».

Водночас, ОСОБА_5 , використовуючи службовізв`язки набуті під час проходження служби в правоохоронних органах Дніпропетровської області, з метою уникнення кримінальної відповідальності, може знищити, приховати або спотворити будь-які речі чи документи, які мають суттєве значення для встановлення обставин, що підлягають доказуванню у даному кримінальному провадженні.

Той факт, що у разі засудження за вчинення даного кримінального правопорушення, ОСОБА_5 , як основне покарання, судом може бути застосоване лише покарання у виді позбавленні волі на строк від 3до 8років, з позбавленням права обіймати певні посади чи займатися певною діяльністю на строк до трьох років, що саме по собі є одним з ризиків, який може свідчити про неналежну процесуальну поведінку ОСОБА_5 у майбутньому та у зв`язку з чим підозрюваний може впливати на потерпілого та свідків у даному кримінальному провадженні.

Також, потерпілий ОСОБА_7 та свідок ОСОБА_8 є мешканцями м. Дніпра, що вказує на те, що існуєризик того, що ОСОБА_5 , знаходячись на свободі може впливати на вказаних осібта схиляти їхдо зміни показань на його користь, що може перешкодити встановленню істини по справі, та використовуючи своє службове становище може впливати на потерпілого та свідків.

Також вважаємо, що наявний ризик можливості вчинення підозрюваним іншого кримінального правопорушення, оскільки ОСОБА_5 вже обґрунтовано повідомлено про підозру у вчиненні тяжкого кримінального правопорушення.

Застосування інших більш м`яких запобіжних заходів окрім тримання під вартою не забезпечать запобігання існуючим у кримінальному провадженні ризикам.
Так, застава, особисте зобов`язання чи порука із покладенням відповідних обов`язків, не усунуть ризик спілкування зі значною кількістю причетних до ОСОБА_6 та ОСОБА_5 осіб, а також тиску на потерпілого та свідків у кримінальному провадженні.
Застосування запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту, навіть цілодобового, також не забезпечить усунення існуючих ризиків, оскільки ОСОБА_5 і надалі матиме можливість контактувати з ОСОБА_6 й надалі узгоджувати з ним свої дії за допомогою різного роду засобів зв`язку, у тому числі, які неможливо відслідкувати ні гласними ні негласними засобами контролю.
Таким чином, у провадженні встановлені ризики, які дають достатні підстави вважати, що підозрюваний ОСОБА_5 може переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; незаконно впливати на потерпілого та свідків у цьому кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення.
З урахуванням викладених обставин жоден інший більш м`який запобіжний захід, крім виключного запобіжного заходу тримання під вартою, не зможе забезпечити запобігання існуючим ризикам та виконання завдань кримінального провадження.
Під час досудового розслідування вживалися заходи до встановлення місцезнаходження ОСОБА_5 та вручення йому повідомлення про підозру. Проте, місце фактичного перебування останнього встановити не вдалося, а тому у органу досудового розслідування є обґрунтовані підстави вважати, що ОСОБА_5 переховується від слідства, у зв`язку із чим останнього оголошено у розшук.

Беручи до уваги викладене, з метою забезпечення виконання підозрюваним ОСОБА_5 покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігти спробам переховуватися від органів досудового розслідування та суду; особисто чи через спільників незаконно впливати на потерпілого та свідків у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення, а також з метою приводу останнього для участі в розгляді клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, слідчий просив задовольнити заявлене ним клопотання.

У закрите судове засідання прокурор не з`явився, подав заяву про розгляд клопотання без його участі, клопотання підтримує.

Дослідивши матеріали клопотання та кримінального провадження, слідчий суддя дійшов до висновку про задоволення клопотання з наступних підстав.

Згідно ч. 1 ст. 188 КПК України прокурор, слідчий за погодженням з прокурором має право звернутися із клопотанням про дозвіл на затримання підозрюваного, обвинуваченого з метою його приводу для участі в розгляді клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

За правилами ч. 2 ст. 188 КПК України це клопотання може бути подане: 1) одночасно з поданням клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою або зміни іншого запобіжного заходу на тримання під вартою; 2) після подання клопотання про застосування запобіжного заходу і до прибуття підозрюваного, обвинуваченого до суду на підставі судового виклику; 3) після неприбуття підозрюваного, обвинуваченого за судовим викликом для участі в розгляді клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою і відсутності у слідчого, суду на початок судового засідання відомостей про поважні причини, що перешкоджають його своєчасному прибуттю.

Як вбачається з клопотання та наданих матеріалів, досудовим розслідуванням встановлено, ОСОБА_5 призначений на посаду оперуповноваженого сектору кримінальної поліції відділення поліції №1 Дніпровського районного управління поліції ГУНП в Дніпропетровській області (далі ВП № 1), будучи службовою особою та представником правоохоронного органу, наділеним владними повноваженням, умисно вчинив тяжкий злочин у сфері службової діяльності при наступних обставинах.

Так, 06.01.2021 приблизно о 10:00 год. до адміністративної будівлі відділення поліції №1 Дніпровського районного управління поліції ГУНП в Дніпропетровській області, розташованої за адресою: м. Дніпро, вул. Новоселівська, 17, оперуповноваженими сектору кримінальної поліції відділення поліції №1 Дніпровського районного управління поліції ГУНП в Дніпропетровській області ОСОБА_6 та ОСОБА_5 було доставлено громадянина ОСОБА_7 .

06.01.2021 приблизно о 10:00 год., перебуваючи в службовому кабінеті № 310 адміністративної будівлі ВП № 1, ОСОБА_6 , ігноруючи вимоги вказаних вище правових норм Конституції України, законів та підзаконних нормативних актів, діючи за попередньою змовою у групіз ОСОБА_5 , умисно наніс декілька ударів ОСОБА_7 , після чого завів йому руки за спину та безпідставно застосував до нього спеціальний засіб кайданки. Надалі, ОСОБА_5 , несподівано для ОСОБА_7 наніс останньому один удар кулаком руки в грудну клітину, а ОСОБА_6 наніс декілька ударів кулаками обох рук по задній поверхні ребер ОСОБА_7 .

Після цього оперуповноважений сектору кримінальної поліції відділення поліції №1 Дніпровського районного управління поліції ГУНП в Дніпропетровській області ОСОБА_6 повалив ОСОБА_7 на підлогу обличчям донизу, натягнув капюшон куртки на голову останньому та почав душити та притискати його обличчя до підлоги. В цей же час ОСОБА_5 наносив чисельні удари кулаками рук по задній частині тулуба в область нирок ОСОБА_7 .

Таким чином, внаслідок вчинення вказаних умисних та протиправних дій, ОСОБА_5 підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 365 КК України.

Вина підозрюваного ОСОБА_5 у вчиненому ним кримінальному правопорушенні, передбаченому ч.2 ст. 365 КК України, підтверджується зібраними в кримінальному провадженні доказами, зокрема: заявою громадянина ОСОБА_7 про вчинення кримінального правопорушення, протоколом допиту потерпілого ОСОБА_7 , протоколом допиту свідка ОСОБА_8 , протоколами пред`явлення осіб для впізнання, відповідно до яких потерпілий ОСОБА_7 та свідок ОСОБА_8 впізнали оперуповноважених СКП ВП № 1 ОСОБА_6 та ОСОБА_5 як таких, які спричинили ОСОБА_7 тілесні ушкодження, протоколом проведення НСРД та іншими матеріалами кримінального провадження, що також підтверджують факт вчинення ОСОБА_6 інкримінованого злочину.
Повідомлення про підозру ОСОБА_5 врученоу спосіб, передбачений статтями 135, 278, главами 6, 11 КПК України, за місцем його роботи - начальнику відділення поліції № 1 Дніпровського районного управління поліції ГУНП в Дніпропетровській області, а також дружиніза місцем його проживання: АДРЕСА_2 .
Крім того, на неодноразові виклики до слідчого для проведення необхідних слідчих, процесуальних дій ОСОБА_5 не з`явився, поважні причини свого неприбуття слідчому не повідомив, тому 26.03.2021 року підозрюваного ОСОБА_5 оголошено в розшук.
29 березня 2021 року слідчим до Октябрського районного суду м. Полтави одночасно з даним клопотанням подано клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно підозрюваного ОСОБА_5 .
Крім того, ОСОБА_5 26.07.2017 органом 6520 видано паспорт для виїзду за кордон НОМЕР_1 у зв`язку з чим останній може покинути територію України з метою уникнення кримінальної відповідальності.Навіть при здачі ОСОБА_5 паспорту громадянина України для виїзду за кордон, одним із ризиків можливого його зникнення та можливість незаконного перетину ним державного кордону, є відсутність контролю за частиною державного кордону на сході країни.

Водночас, ОСОБА_5 , використовуючи службовізв`язки набуті під час проходження служби в правоохоронних органах Дніпропетровської області, з метою уникнення кримінальної відповідальності, може знищити, приховати або спотворити будь-які речі чи документи, які мають суттєве значення для встановлення обставин, що підлягають доказуванню у даному кримінальному провадженні.

Таким чином, слідчим доведено, що зазначені у клопотанні про застосування запобіжного заходу обставини вказують на наявність підстав для тримання під вартою підозрюваного, а також є достатні підстави вважати, що підозрюваний може переховуватися від органів досудового розслідування.

При цьому слідчим суддею встановлено, що підозрюваний одержавши відомості про звернення слідчого до суду із клопотанням про застосування запобіжного заходу, до початку розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу може переховуватися від слідства та вчинити дії, які є підставою для застосування запобіжного заходу.

З огляду на викладене, слідчий суддя вважає необхідним задовольнити клопотання та надати дозвіл на затримання підозрюваного ОСОБА_5 з метою приводу для розгляду клопотання про обрання запобіжного заходу.

Враховуючи викладене, керуючись ст.ст. 189-191, 371 КПК України, слідчий суддя

У Х В А Л И В:

Клопотання задовольнити.

Надати дозвіл на затримання підозрюваного ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , з метою його приводу для участі в розгляді клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.
Затримана на підставі ухвали судді особа не пізніше тридцяти шести годин з моменту затримання повинна бути звільнена або доставлена до суду, який постановив ухвалу про дозвіл на затримання з метою приводу. Уповноважена службова особа, яка затримала особу на підставі ухвали, негайно повинна повідомити про це старшого слідчого третього слідчого відділу (з дислокацією у м. Дніпрі) Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Полтаві, ОСОБА_3 .

Ухвала про дозвіл на затримання з метою приводу втрачає законну силу з моменту: приводу підозрюваного до суду, закінчення строку дії ухвали, зазначеного в ній, або закінчення шести місяців із дати постановлення ухвали, у якій не зазначено строку її дії, а також у разі відкликання ухвали прокурором.

Строк дії ухвали становить шість місяців.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя ОСОБА_1