Житомирський апеляційний суд
Справа №280/38/18 Головуючий у 1-й інст. ОСОБА_1
Категорія ч.1 ст. 119 КК України Доповідач ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 вересня 2021 року. Житомирський апеляційний суд у складі суддів: ОСОБА_2 головуючого, ОСОБА_3 та ОСОБА_4 , за участі: секретаря судового засідання ОСОБА_5 , прокурора ОСОБА_6 , обвинуваченого ОСОБА_7 та захисника ОСОБА_8 , -

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Житомирі апеляційну скаргу прокурора Попільнянського відділу Коростишівської окружної прокуратури ОСОБА_9 на вирок Брусилівського районного суду Житомирської області від 09 квітня 2021 року щодо ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , працюючого шліфувальником ФОП ОСОБА_10 , не одруженого, зареєстрованого та проживаючого по АДРЕСА_1 , раніше не судимого, у кримінальному провадженні №0000888 за ч. 1 ст. 119 КК України, -

в с т а н о в и в:

Вказаним вироком ОСОБА_11 засуджено за ч. 1 ст. 119 КК України на 4 роки позбавлення волі.
Відповідно до ст. ст. 75, 76 КК вирішено звільнити ОСОБА_11 від відбування покарання з випробуванням на 3 роки з покладенням на нього відповідних обов`язків.
Вирішено стягнути з ОСОБА_11 : на користь ОСОБА_12 в рахунок відшкодування спричиненої матеріальної шкоди 7 806 гривень 68 копійок, моральної шкоди 500 000 гривень; на користь ОСОБА_13 в рахунок відшкодування спричиненої моральної шкоди 500 000 гривень.
Вирішено долю речових доказів.
Відмовлено в задоволенні клопотання захисника ОСОБА_8 про звільнення ОСОБА_11 від кримінальної відповідальності на підставі ст. 47 КК України.
Згідно вироку, ОСОБА_11 вчинив необережне вбивство ОСОБА_14 (далі ОСОБА_15 ) за таких обставин.

Близько 3 години 26 грудня 2017 року у дворі багатоквартирного одноповерхового будинку АДРЕСА_2 між ОСОБА_11 та ОСОБА_16 , які перебували у стані алкогольного сп`яніння, на ґрунті раптово виниклих неприязних відносин відбувся конфлікт, під час якого ОСОБА_11 наніс один удар лівою рукою по обличчю ОСОБА_15 , від якого останній впав. Після цього ОСОБА_11 , продовжуючи свої злочинні дії, наніс ще ряд ударів рукою по обличчю ОСОБА_15 , який лежав на спині. Внаслідок заподіяних ОСОБА_11 тілесних ушкоджень у ОСОБА_15 виявлено тілесні ушкодження у вигляді перелому кісток носу, ран обох губ, підборіддя, травматичної екстирпації 1-го зуба, синців обличчя, крововиливів у м`які тканини голови. Дані тілесні ушкодження за механізмом свого утворення складають закриту черепно-лицьову травму, тобто утворились за невеликий проміжок часу до настання смерті, що може вимірюватись хвилинами, від контактів (не менше 6) із твердими тупими предметами з обмеженою контактуючою поверхнею, які не залишили специфічних ознак, за допомогою яких їх можливо було б ідентифікувати, відносяться до категорії легких тілесних ушкоджень. Після умисного заподіяння тілесних ушкоджень ОСОБА_17 залишив місце пригоди. В результаті отриманих тілесних ушкоджень, які знаходяться у прямому причинному зв`язку зі смертю, ОСОБА_15 втратив свідомість та помер внаслідок закриття дихальних шляхів кров`ю. При цьому ОСОБА_11 проявив злочинну недбалість, не передбачивши можливості настання суспільно-небезпечних наслідків від вчинених ним дій, хоч повинен був та міг їх передбачити.

В апеляційній скарзі прокурор просить скасувати вирок в частині призначення покарання у зв`язку з неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність та невідповідністю призначеного судом покарання ступеню тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого, та ухвалити новий вирок, яким призначити ОСОБА_11 покарання за ч. 1 ст. 119 КК України у виді позбавлення волі строком на 4 роки. Посилається, що суд, при призначенні покарання не повно врахував наслідки вчиненого кримінального правопорушення та дані про особу обвинуваченого, який за 3 роки судового розгляду не намагався відшкодувати потерпілим заподіяну шкоду.

Заслухавши доводи прокурора в підтримання апеляційної скарги, міркування захисника та обвинуваченого в заперечення апеляційної скарги, перевіривши справу, колегія суддів приходить до таких висновків.

Відповідно до ст. 50 КК, покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженими, так і іншими особами.

Згідно зі ст. 65 КК, особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів, з врахуванням ступеню тяжкості вчиненого злочину, особи винного та обставин, що пом`якшують і обтяжують покарання.

Відповідно до положень ст. 75 КК, якщо суд при призначенні покарання у виді позбавлення волі на строк не більше п`яти років, враховуючи тяжкість кримінального правопорушення, особу винного та інші обставини справи, дійде висновку про можливість виправлення засудженого без відбування покарання, він може прийняти рішення про звільнення від відбування покарання з випробуванням.
Висновки суду про доведеність обвинувачення та винуватості обвинуваченого ОСОБА_11 у вчинені інкримінованого йому злочину, передбаченого ч. 1 ст. 119 КК, відповідають фактичним обставинам справи, є обґрунтованими та не оспорюються в апеляційному порядку.

З матеріалів справи видно, що призначаючи обвинуваченому ОСОБА_11 покарання, судом першої інстанції відповідно до вимог ст. 65 КК України, було обґрунтовано застосовано положення ст. ст. 75, 76 КК України, враховуючи ступінь тяжкості вчиненого злочину, виходячи з усіх обставин справи, дані про особу обвинуваченого, який раніше не судимий, працює та характеризується позитивно за місцем роботи, а також дані досудової доповіді про можливість виправлення ОСОБА_11 можливо без ізоляції від суспільства.

Шевчук повністю визнає себе винним, щиро розкаявся, згідно наданих апеляційному суду квитанцій обвинувачений направляв потерпілим поштою грошові перекази у відшкодовування завданої шкоди внаслідок кримінального правопорушення: 08.10.2018 - ОСОБА_18 4000 грн; 29.04.2021 - ОСОБА_18 7917 грн; 01.07.2021 - ОСОБА_13 та ОСОБА_12 по 1000 грн кожній; 16.08.2021 - ОСОБА_13 та ОСОБА_12 по 1000 грн кожній; 15.09.2021 - ОСОБА_13 та ОСОБА_12 по 1000 грн кожній.

Крім того потерпілі не оспорюють вирок суду першої інстанції.

За таких обставин, призначене Шевчуку судом першої інстанції покарання у виді позбавлення волі в межах санкції ст. 119 ч. 1 КК України із застосуванням ст. ст. 75, 76 КК України, - є необхідним та достатнім для досягнення мети покарання та не може бути визнано явно несправедливим.

Тому доводи апеляційної скарги прокурора є необґрунтованими.

Керуючись ст. ст. 404, 407 КПК України, апеляційний суд, -

у х в а л и в:

Апеляційну скаргу прокурора Попільнянського відділу Коростишівської окружної прокуратури ОСОБА_9 залишити без задоволення, а вирок Брусилівського районного суду Житомирської області від 09 квітня 2021року щодо ОСОБА_7 , - без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржений в касаційному порядку до Касаційного кримінального суду Верховного Суду протягом трьох місяців з дня ухвалення.

Судді: