Справа № 442/564/19 Головуючий у 1 інстанції: ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/811/699/20 Доповідач: ОСОБА_2
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 лютого 2022 року кколегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Львівського апеляційного суду в складі:

головуючого-судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

секретаря ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Львові апеляційні скарги потерпілого ОСОБА_6 та прокурора ОСОБА_7 на вирок Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області від 20 травня 2020 року відносно ОСОБА_8 ,

з участю прокурорів ОСОБА_9 , ОСОБА_10 ,

обвинуваченого ОСОБА_8 ,

захисника-адвоката ОСОБА_11 ,

потерпілого ОСОБА_6 ,

встановив:

вищевказаним вироком ОСОБА_8 визнано невинуватим за обвинуваченням у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 185, ч. 1 ст. 357 КК України та виправдано його на підставі п. 2 ч. 1 ст. 373 КПК України у зв`язку з недоведеність вчинення обвинуваченим вказаних кримінальних правопорушень.
Позовну заяву ОСОБА_12 до ОСОБА_8 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, завданої злочином залишено без розгляду.
Вирішено питання з речовими доказами.
Не погоджуючись з даним вироком потерпілий ОСОБА_12 та прокурор ОСОБА_7 подали апеляційні скарги.

Органом досудового розслідування ОСОБА_8 обвинувачується в тому, що 06.06.2018 в період часу з 15 год. 00 хв. по 20 год. 00 хв., він, перебуваючи по вул. Самбірська в м. Дрогобичі біля будинку № 94, діючи умисно, з корисливих мотивів, маючи намір на таємне викрадення чужого майна, з метою особистого збагачення, шляхом вільного доступу, повторно, таємно викрав при невстановлених слідством обставинах належний ОСОБА_12 гаманець, вартістю 80 гривень, в якому знаходились грошові кошти в сумі 500 гривень, золотий хрестик вагою 1, 6 грам вартістю 1664 гривні та офіційні документи, чим заподіяв потерпілому ОСОБА_12 майнову шкоду на загальну суму 2244 гривні.
Таким чином, на думку сторони обвинувачення, ОСОБА_8 повторно таємно викрав чуже майно (крадіжка), тобто вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 185 КК України.
Крім цього ОСОБА_8 органом досудового розслідування обвинувачується в тому, що 05.06.2018 в період часу з 15 год. 00 хв. по 00 год. 20 хв., він, перебуваючи по вул. Самбірській в м. Дрогобич Львівської області біля будинку № 94, діючи умисно, з корисливих мотивів, маючи намір на таємне викрадення чужого майна, з метою особистого збагачення, шляхом вільного доступу, привласнив при невстановлених слідством обставинах банківську карту банку АТ «Приватбанк» № НОМЕР_1 , видану на ім`я ОСОБА_12 , свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу на автомобіль марки «Вольксваген Т4», посвідчення водія, видане на ім`я ОСОБА_12 , та пенсійне посвідчення, видане на ім`я ОСОБА_12 які знаходились в раніше викраденому ним гаманці.
Таким чином, на думку сторони обвинувачення, ОСОБА_8 привласнив офіційні документи з корисливих мотивів, тобто вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 357 КК України.
Крім цього, органом досудового розслідування ОСОБА_8 обвинувачується в тому, що в період часу з 00:20 год. по 00:55 год. 06.06.2018 він, маючи намір на таємне викрадення чужого майна, з метою власного збагачення, використовуючи раніше викрадену (привласнену) ним банківську картку банку АТ «Приватбанк» № НОМЕР_1 , видану на ім`я ОСОБА_12 , діючи умисно, з корисливих мотивів, повторно таємно викрав через банкомати банків АТ «Кредобанк» та АТ «ПриватБанк», що розташовані за адресою: м. Дрогобич, вул. Самбірська, ввівши в даних банкоматах код доступу, який він дізнався із клаптика паперу, який знаходився у викраденому ним раніше в ОСОБА_12 гаманці, в період часу з 00:22 год. по 00:54 год. 06.06.2018 трьома банківськими операціями зняв 3000 гривень з банкомату, який належить «ПриватБанку», що розташований по вул. Самбірській в м. Дрогобич та за допомогою 23 ох банківських операцій зняв 19 400 гривень з банкомату, що належить банку «Кредобанк», що розташований по вул. Самбірській в м. Дрогобич, тим самим вчинив таємне викрадення майна, чим спричинив потерпілому ОСОБА_12 майнову шкоду на загальну суму 22 400 гривень.
Таким чином, на думку сторони обвинувачення, ОСОБА_8 повторно таємно викрав чуже майно (крадіжка), тобто вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 185 КК України.
Не погоджуючись з даним вироком потерпілий ОСОБА_12 та прокурор ОСОБА_7 подали апеляційні скарги.

В своїй апеляційній скарзі потерпілий ОСОБА_12 просить скасувати вирок Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області від 20 травня 2020 року та ухвалити новий вирок.

В обґрунтування доводів апеляційної скарги, покликається на те, що судом першої інстанції неповно з`ясовано обставини, що мають значення для справи, грубо порушено та неправильно застосовано норми матеріального та процесуального права.
Зазначає, що судом першої інстанції в якості свідків було допитано ОСОБА_13 та ОСОБА_14 , які є відповідними технічними працівниками банку АТ «Кредобанк» та АТ «Приватбанк», вказані свідки дали аналогічні покази про механізм зняття готівки з банкоматів та механізму фотографування, також свідки підтвердили, що фото обвинуваченого було зроблено підчас зняття ним коштів з карточки яка належала потерпілому, та на фото, які оглядались в суді зображено обвинуваченого ОСОБА_8 .
Потерпілий вказує, що за його клопотанням судом долучено до матеріалів кримінального провадження, як додаткові матеріали, копію диску, на якому видно, як обвинувачений ОСОБА_8 отримує з банкомату гроші, крім того в судовому засіданні оглянуто цей диск та судом визнано вказаний диск належним доказом.
В своїй апеляційній скарзі прокурор, просить вирок Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області від 20 травня 2020 року скасувати через невідповідність висновків суду, викладених у судовому рішенні, фактичним обставинам кримінального провадження, неповноту судового розгляду, істотні порушення вимог кримінального процесуального закону. Ухвалити новий вирок, яким ОСОБА_8 визнати винуватим у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст. 185, ч.1 ст. 357 КК України та призначити покарання в межах санкції даних статей: за ч.2 ст.185 КК України у виді 3 років позбавлення волі, за ч.1 ст. 357 КК України у виді 3 років обмеження волі, остаточне покарання призначити на підставі ст.70 КК України шляхом поглинання менш суворого покарання більш суворим та визначити у виді 3 років позбавлення волі. Цивільний позов потерпілого задовольнити повністю.
В обґрунтування апеляційної скарги прокурор зазначає, що оскаржуваний вирок є незаконним та необґрунтованим, таким, що підлягає скасуванню через невідповідність висновків суду, викладених у судовому рішенні, фактичним обставинам кримінального провадження, істотне порушення вимог кримінального процесуального закону, неповноту судового розгляду.
Прокурор зазначає, що твердження суду першої інстанції про те, що органом досудового розслідування допущено грубе порушення КПК України, а саме несвоєчасне внесення відомостей до ЄРДР щодо кримінальних правопорушень та щодо дати складання повідомлення про підозру є безпідставним, оскільки внесення відомостей до ЄРДР здійснено слідчим відповідно до «Положення про порядок ведення ЄРДР» з дотриманням строків, визначених КПК України та цим Положенням.
Вказує, що безпідставними є твердження суду першої інстанції про істотні порушення органом досудового розслідування встановленого порядку одержання доказів, а саме вчинення дії поза межами строку, встановленого ухвалою слідчого судді від 12.07.2018, у зв`язку з чим судом не взяті до уваги та визнані недопустимими докази, зокрема, СД диск з інформацією ПАТ КБ «Приватбанк» з фотознімкам особи та рухом коштів по банківській карті, що належить потерпілому ОСОБА_12 , протокол тимчасового доступу до речей і документів від 25.09.2018, опис речей і документів, вилучених на підставі вищевказаної ухвали слідчого судді; протокол огляду речей і документів від 25.09.2018 з додатками, постанову слідчого від 25.09.2018 про визнання речовими доказами СД диску з інформацією ПАТ КБ «Приватбанк».
На думку прокурора, такі твердження суду першої інстанції є безпідставними, оскільки тимчасовий доступ до речей та документів здійснено слідчим без істотного порушення права і свобод, оскільки ухвала Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області від12.07.2018 про надання тимчасового доступу до банківських документів банку «Приватбанк» представлена працівникам даного банку в межах строку дії ухвали, однак з вини працівників банку банківські документи були надані слідчому після закінчення строку дії ухвали і відповідно був складений протокол тимчасового доступу до документів.
Вказує, що позиція суду першої інстанції про те, що органом досудового розслідування в порушення вимог п.6 ч.2 ст.242 КПК України для визначення вартості викраденого золотого хрестика та гаманця не проведено експертизи, а їх вартість визначалася на підставі довідки ФОП ОСОБА_15 про вартість майна, а вартість 1 грама золота на підставі відомостей, отриманих від ФОП ОСОБА_16 є безпідставною, оскільки відповідно до правового висновку, викладеному у постанові об`єднаної палати Касаційного кримінального суду у складі Верховного Суду від 25.11.2019 року, імперативність п.6 ч.2 ст.242 КПК України щодо призначення експертизи у кожному кримінальному провадженні для визначення розміру збитків, завданих кримінальним правопорушенням, має обмежений характер, оскільки не стросується тих випадків, коли предметом злочину є грошові або інші цінні папери, що мають грошовий еквівалент, а також коли розмір матеріальних збитків, шкоди, заподіяних кримінальним правопорушенням, можливо достовірно встановити без спеціальних знань, а достатньо загальновідомих та загальнодоступних знань, проведення простих арифметичних розрахунків для оцінки даних, отриманих за допомогою інших, крім експертизи, джерел доказування.
Крім того, наголошує, що з безпідставними твердження суду про те, що повідомлення про нову підозру у вчиненні кримінальних правопорушень ОСОБА_8 вручено 22.01.2019, тобто поза межами досудового розслідування, яке було завершено 31.10.2018 і фактично не відновлювалось, оскільки ухвалою Дрогобицького міськрайонного суду від 12.12.2018 обвинувальний акт від 31.10.2018 в кримінальному провадженні, внесеному до ЄРДР за №0001228 від 06.06.2018 по обвинуваченню ОСОБА_17 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.185, ч.1 ст.357 КК України повернуто прокурору Дрогобицької місцевої прокуратури ОСОБА_7 , зобов`язано його усунути виявлені недоліки (в обвинувальному акті прізвище обвинуваченого « ОСОБА_18 », в той час як дійсне прізвище особи « ОСОБА_19 »). Проте в даній ухвалі суд не поставив вимоги відновлювати досудове розслідування чи проводити слідчі дії. Після повернення обвинувального акту прокурору, до матеріалів кримінального провадження були долучені документи з приводу зміни прізвища підозрюваного з « ОСОБА_18 » на « ОСОБА_19 » та у зв`язку із зміною прізвища, було вручено повідомлення про нову підозру ОСОБА_8 . Таким чином прокурором було виконано вимоги ухвали суду від 12.12.2018 без порушення кримінально-процесуального законодавства.
Окрім цього, прокурор зазначає, що суд за наявності суперечливих доказів, які мають істотне значення для висновків суду, у судовому рішенні не зазначив, чому ним взято до уваги одні докази і відкинуто інші, тобто судом надано перевагу одним доказам перед іншими, без наведення мотивів для цього.
Разом з тим, прокурор зазначає, що судом першої інстанції допущено неповноту судового розгляду, оскільки не досліджено обставини, з`ясування яких може мати істотне значення для ухвалення законного, обґрунтованого та справедливого судового рішення. Зокрема, 07.11.2019 представником потерпілого адвокатом ОСОБА_20 подано до суду клопотання про призначення портретної експертиз, на вирішення якої запропоновано поставити питання: «чи на фотознімку особи, яка здійснює банківські операції з банківської картки потерпілого, зображено обвинуваченого ОСОБА_8 , вказане клопотання підтримав прокурор, однак суд в порушення ст. 350 КПК України, без постановлення ухвали, відмовив в задоволенні даного клопотання, що призвело до неповноти судового розгляду, яка проявилася у відхиленні клопотання учасників судового провадження про вчинення певних процесуальних дій для підтвердження чи спростування обставин, з`ясування яких може мати істотне значення для ухвалення законного, обґрунтованого та справедливого судового рішення.
Заслухавши доповідача, прокурорів, які підтримали апеляційну скаргу прокурората апеляційну скаргу потерпілого, потерпілого ОСОБА_6 на підтримку поданих апеляційних скарг, думку обвинуваченого ОСОБА_8 , захисника-адвоката ОСОБА_11 , про законність судового рішення, перевіривши матеріали провадження та доводи скарг, колегія суддів вважає, що апеляційні скарги задоволенню не підлягають з огляду на наступне

За змістом ч. 1 та ч. 2 ст. 404 КПК України, суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги і вправі вийти за межі апеляційних вимог, якщо цим не погіршується становище обвинуваченого.

Статтею 62 Конституції України гарантується, що обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Серед засад кримінального провадження, передбачених ст. 7 КПК України, є верховенство права, презумпція невинуватості та забезпечення доведеності вини.

Згідно ст. 17 КПК України, особа вважається невинуватою у вчиненні кримінального правопорушення і не може бути піддана кримінальному покаранню, доки її вину не буде доведено у порядку, передбаченому КПК України, і встановлено обвинувальним вироком суду, що набрав законної сили. Ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчиненні кримінального правопорушення і має бути виправданим, якщо сторона обвинувачення не доведе винуватість особи поза розумним сумнівом.

В п. 23 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про виконання судами України законодавства з питань судового розгляду кримінальних справ і постановлення вироку» № 5 від 29.06.1990, зазначено про недопустимість обвинувального ухилу при вирішенні питання про винність чи невинність підсудного. Всі сумніви щодо доведеності обвинувачення, якщо їх неможливо усунути, повинні тлумачитись на користь підсудного. Коли зібрані по справі докази не підтверджують обвинувачення, і всі можливості збирання додаткових доказів вичерпані, суд зобов`язаний постановити виправдувальний вирок.

При встановленні обставин, передбачених ч. 1 ст. 373 КПК України суд зобов`язаний ухвалити виправдувальний вирок, який має відповідати вимогам ч. 3 ст. 374 КПК України.

Перевіривши, в межах повноважень наданих ст. 404 КПК України, обставини, встановлені під час кримінального провадження, колегія суддів вважає, що місцевим судом виконані вимоги ст. 370 КПК України щодо законності, обґрунтованості і вмотивованості вироку, тому будь-які підстави, передбачені ст. 409 КПК України для його скасування відсутні.

Відповідно до правових позицій Верховного Суду України, викладених у Постанові Пленуму № 9 від 01 листопада 1996 року «Про застосування Конституції України при здійсненні правосуддя», суд має суворо додержуватись принципу презумпції невинуватості, відповідно до якого неприпустимо покладати на підсудного доведення своєї невинуватості, усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь. Згідно правових позицій Верховного Суду України, викладених у Постанові Пленуму № 5 від 29 червня 1990 року «Про виконання судами України законодавства і постанов Пленуму Верховного Суду України з питань судового розгляду кримінальних справ і постановлення вироку», при вирішенні питання про винність чи невинність підсудного обвинувальний ухил є неприпустимим, усі сумніви щодо доведеності обвинувачення, якщо їх неможливо усунути, повинні тлумачитися на користь підсудного. Коли зібрані в справі докази не підтверджують обвинувачення і всі можливості збирання додаткових доказів вичерпані, суд зобов`язаний постановити виправдувальний вирок.

Колегія суддів враховує, що усталена практика Європейського суду з прав людини (далі ЄСПЛ) вказує на необхідність оцінювати докази, керуючись критерієм доведення «поза розумним сумнівом» (Рішення ЄСПЛ від 10.07.2001 року у справі «Авшар проти Туреччини» - п. 282). Таке доведення має випливати із сукупності ознак чи неспростовних презумпцій, достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою (Рішення ЕСПЛ від 14.08.2008 року у справі «Кобець проти України» - п. 43). Також має братися до уваги якість доказів, включаючи те, чи не ставлять обставини, за яких вони були отримані, під сумнів їхню надійність та точність (Рішення ЄСПЛ від 11.07.2013 року у справі «Веренцов проти України» - п. 86, «Яллох проти Німеччини»). У справах «Нечипорук і Йонкало проти України» від 21.04.2011 р. та «Барбера, Мессеге і Ябардо проти Іспанії» від 06.12.1998 p., «Бочаров проти України» Європейський Суд вирішив, що «суд при оцінці доказів керується критерієм доведеності винуватості особи «поза будь-яким розумним сумнівом» і така «доведеність може випливати із сукупності ознак чи неспростовних презумпцій, достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою».

Вказані вимоги закону районним судом при постановлені вироку щодо ОСОБА_8 виконані в повному обсязі.

Місцевий суд вірно встановив фактичні обставини по справі на підставі всебічного, повного та об`єктивного дослідження доказів по справі прийшов до обґрунтованого висновку про недоведеність, що саме ОСОБА_8 вчинив кримінальні правопорушення, передбачене ч.2 ст. 185, ч.1 ст. 357 КК України.

Колегія суддів приходить до висновку, що рішення суду першої інстанції законне та обґрунтоване, а вина ОСОБА_8 в скоєнні інкримінованих кримінальних правопорушень не знайшла свого підтвердження.

Колегія суддів вважає доводи апеляційної скарги прокурора про невідповідність висновків суду, викладених у судовому рішенні, фактичним обставинам кримінального провадження, неповноту судового розгляду, істотні порушення вимог кримінального процесуального закону, що призвело до прийняття незаконного рішення - не ґрунтуються на матеріалах кримінального провадження та не знайшло свого підтвердження при розгляді матеріалів кримінального провадження.

Відповідно до вимог ст. 91 КПК України, вимагається встановлювати винуватість обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення.

Відповідно до вимог ст. 368 КПК України, судом при ухваленні вироку повинні вирішуватись питання зокрема, чи містять це діяння склад кримінального правопорушення, чи винен обвинувачений у вчиненні цього кримінального правопорушення.

Як встановив суд першої інстанції з чим погоджується і колегія суддів, органом досудового розслідування не надано достатньо належних та допустимих доказів які б в своїй сукупності беззаперечно доводили винуватість ОСОБА_8 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбаченого ч.2 ст. 185, ч.1 ст. 357 КК України.

Відповідно до п.2 ч.1 ст. 373 КПК України, виправдувальний вирок ухвалюється у разі, якщо не доведено, що кримінальне правопорушення вчинене обвинуваченим.

Як в суді першої інстанції так і під час апеляційного розгляду обвинувачений ОСОБА_8 своєї винуватості у вчиненні інкримінованих йому органом досудового розслідування кримінальних правопорушень не визнав. Дав показання суду про те, що 05.06.2018 відпочивали зі знайомим ОСОБА_21 біля будинку, смажили шашлик. В годині 17 18 підійшов до них ОСОБА_22 , запропонував купити пиво. Погодились, пішли в магазин разом. На лавці сиділи і розпивали пиво орієнтовно в годині 19 20 вечора. Категорично заперечує свою причетність до викрадення гаманця потерпілого. Стверджує, що на фото з банкоматів не він. Щодо проведення портретної експертизи, категорично не погоджується добровільно надати в розпорядження суду та експерта свої фото.

На думку сторони обвинувачення, винуватість ОСОБА_8 доводиться, зокрема: показаннями потерпілого ОСОБА_12 про те, що 05.06.2018 о 14 год.45 хв. Він йшов на обід. Обвинувачений разом з ОСОБА_23 сиділи біля будинку, попросили його купити пиво. Погодився, купив пиво в магазині «Родзинка», який знаходиться орієнтовно в метрах 50 від будинку, за гроші, які були в кишені окремо. Просидів з ними на лавці хвилин 10. Коли виходив з магазину, гаманець точно був. Більше нікуди не заходив. Зайшовши додому, виявив відсутність гаманця, в якому були кредитна картка, 500 гривень, пенсійна картка, техпаспорт, посвідчення водія, золотий хрестик. Повернувся до них, запитав про гаманець, однак останні заперечили свою причетність до його зникнення. О 23.40 прийшло смс повідомлення, що з картки знімають кошти. Знімали у ОСОБА_24 та ОСОБА_25 , всього 24 тис. грн. Написав заяву в поліцію. Згодом слідчий ОСОБА_26 показав йому фото з банкоматів, на яких він впізнав ОСОБА_8 . Думає, що обвинувачений його гаманцем заволодів, коли вони сиділи за столиком, гаманець був у задній кишені спортивних штанів саме зі сторони, де сидів ОСОБА_8 зліва. В гаманці була картка з записаним кодом, що і дало можливість зняти з кредитки кошти. На початку обвинувачений визнавав, що це від зняв кошти, обіцяв їх повернути, згодом почав заперечувати свою причетність. Через 3 місяця працівник заправки WOG по вул. Самбірська повернув потерпілому права, пояснивши, що знайшов їх біля п`ятиповерхового будинку під лавкою на вул. Самбірська. Доповнив, що коли прийшло СМС про зняття готівки, вони з сином побігли до банкомату, але вже нікого біля банкомату не було. Він викликав поліцію;

показаннями свідка ОСОБА_27 , який є сином потерпілого, про те, що 05.06.2018 він був в гаражі, ремонтував машину, батько пішов додому на обід. Повернувся він орієнтовно о 16.00 год, і запитав, чи не залишав, часом, в гаражі гаманець. Коли свідок повернувся додому, почав подавати сигнал батьків телефон. Задзвонили з ОСОБА_25 , запитали, чи то батько знімав кошти. Пробігли з батьком до банкомату, однак, там вже нікого не було. Тому пішли на заправку, викликали поліцію. Через тижня 2-3, коли повертався з гаража, зустрів ОСОБА_23 з обвинуваченим. ОСОБА_8 сказав, що можна вирішити питання про повернення коштів, а про документи, 500 грн. і золотий хрестик свідок можу забути. Якщо батько забере заяву, він погоджується поїхати на заробітки відпрацювати. Працівник з заправки, якого свідок знав візуально і він мав його номер телефону, перетелефонував, сказав, що знайшов права його батька під столом біля п`ятиповерхового будинку на вул. Самбірська, повернув права свідку;

показаннями свідка ОСОБА_28 , сина потерпілого, який суду пояснив, що орієнтовно в листопаді 2018 йому зі слів батька стало відомо, що ОСОБА_8 міг викрасти його гаманець. Розмовляв з обвинуваченим особисто, останній свою вину заперечував. Батько показував йому фото в мобільному телефоні особи, яка знімала кошти обвинуваченого. ОСОБА_8 живе в сусідньому з їхньою квартирою під`їзді.

допитані в судовому засіданні свідки ОСОБА_13 та ОСОБА_14 , які є відповідальними працівниками банків АТ «Кредобанк» та АТ «Приватбанк» відповідно, дали суду аналогічні показання про механізм зняття готівки з банкоматів та механізм фотографування. Зокрема, свідок ОСОБА_14 пояснив, що якщо є зазначений номер картки, це однозначно автоматично робиться фото особи, і , відповідно, є підтвердженням використання особою з фото конкретної картки. На фото зазначається номер картки, дата, година. Якщо не зазначено на фото номера картки фото випадкове. Свідки повідомили про наявність залежно від операцій обов`язкових точок фотографування. Свідок ОСОБА_13 та ОСОБА_14 підтвердили надання в розпорядження слідства в межах даного кримінального провадження СД дисків з фотознімками на виконання вимог ухвали слідчого судді;

допитаний в судовому засіданні свідок ОСОБА_29 , який є сусідом потерпілого і товаришем обвинуваченого, дав суду показання про те, що орієнтовно о 19 20 годині 06.06.2018 сиділи з ОСОБА_30 на лавочці біля будинку між 6 та 7 під`їздами, пили пиво, відпочивали після робочого дня. Підійшов потерпілий, запропонував купити їм пиво. Вони погодились. В магазин ходили втрьох. За пиво розрахувався ОСОБА_22 готівкою. Пам`ятає, що гроші він витягнув з правої кишені, не з гаманця. ОСОБА_31 у потерпілого в той вечір він не бачив. Після того, як потерпілий пішов додому, телефонував на мобільний свідка і питав, чи не бачили вони гаманець. Обдивились з ОСОБА_32 все навколо, гаманець не знайшли. Згодом слідчий в поліції показував фото, на якому свідок впізнав обвинуваченого. Слідчий пояснив, що це та особа, яка знімала кошти з банкомату. Пам`ятає, що з ОСОБА_32 , обвинуваченим, у цей день був до 23 год. Розмови з ОСОБА_19 про гаманець не було. Про крадіжку взнав десь через 4-5 місяців, коли його викликали в поліцію Заперечив показання потерпілого про те, що події мали місце в обід, бо в цей час був на роботі в с. Старе Село. Стверджує, що події мали місце орієнтовно о 20 год;

допитаний в судовому засіданні свідок ОСОБА_33 , який є знайомим потерпілого, дав суду показання про те, що орієнтовно на початку червня 2018 до них в гараж прийшов потерпілий, який перед тим зичив у нього гроші, витягнув з гаманця 2 тис. 500 гривень, віддав. Сварився з ОСОБА_34 , щоб він не клав гаманець в задню кишеню штанів. Прийшов потерпілий зранку, десь о 10 10.30 год. пішов, а орієнтовно о 16 год. вже повернувся і шукав гаманець, запитував, чи не залишив його в них;

допитаний в судовому засіданні свідок ОСОБА_35 , який є знайомим потерпілого, дав суду показання про те, що точної дати, в яку відбувалися події, пригадати не може, пам`ятає лише, що це був початок червня. ОСОБА_22 прийшов до обіду в гараж кооперативу «Газовик», віддав гроші. Після обіду або на наступний день, точно пригадати не може, потерпілий повідомив, що в нього пропали кредитна картка, права, техпаспорт на автомобіль. Через декілька дні показував фото особи, яка з банкомату крала гроші. З його слів, сидів з обвинуваченим, пив пиво, після чого гаманець і пропав;

Судом першої інстанції також безпосередньо досліджено наступні письмові докази, зокрема:

- рапорт о/ч Дрогобицького ВП ГУ НП у Львівській області (ЄО № 6487 від 06.06.2018) про реєстрацію 06.06.2018 об 01 год. 33 хв. телефонного повідомлення з служби 102 від ОСОБА_12 про те, що 06.06.2018 о 01 год. 32 хв. невідомі особи зняли з картки гроші, а біля 15 год. 05.06.2018 у нього викрали портмоне чорного кольору, в якому були пенсійна і банківська картки, водійські права, техпаспорт, золотий хрестик, гроші в сумі 500 грн. (а.с. 179);

- витяг з Єдиного реєстру досудових розслідувань про реєстрацію кримінального провадження № 0001228, правова кваліфікація ч. 1 ст. 185 (відомості внесено 06.06.2018 о 10 год. 40 хв.) ( а.с. 180);

- витяг з Єдиного реєстру досудових розслідувань, відповідно до якого внесено відомості про кримінальне правопорушення, передбачене ч.2 ст.185 КК України за №0001228 від 06.06.2018; 31.10.2018 о 19:36:08 внесено відомості про кримінальне правопорушення, передбачене ч.1 ст.357 КК України; 31.10.2018 о 19:40:50 внесено відомості про кримінальне правопорушення, передбачене ч.2 ст.185 КК України (а.с.176-178);

- рапорт слідчого СВ Дрогобицького ВП ГУНП у Львівській області ОСОБА_36 від 31.10.2018, згідно якого в межах кримінального провадження № 0001228 від 06.06.2018 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 185 КК України встановлено, що ОСОБА_17 , перебуваючи по вул. Самбірська в м. Дрогобич, діючи умисно, з корисливих мотивів, маючи намір на таємне викрадення чужого майна з метою особистого збагачення шляхом вільного доступу повторно таємно при невстановлених слідством обставинах викрав у потерпілого ОСОБА_12 гаманець вартістю 80 грн., в якому знаходились грошові кошти в сумі 500 грн, золотий хрестик, банківська карта та офіційні документи потерпілого (а.с. 182);

- витяг з Єдиного реєстру досудових розслідувань від 31.10.2018 19:46 год. в межах кримінального провадження № 0002287, правова кваліфікація ч. 1 ст. 357 КК України (а.с. 183);

- постанову слідчого про зміну кваліфікації кримінального провадження від 17.10.2018, згідно якої перекваліфіковано ознаки кримінального правопорушення з ч.1 ст.185 КК України та ч.2 ст.185 КК України. Відомості про прийняте рішення внесено до ЄРДР (а.с.143);

- постанову прокурора про об`єднання матеріалів досудових розслідувань від 31.10.2018, згідно якої матеріали досудового розслідування у кримінальному провадженні за №0001228 від 06.06.2018 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.185 КК України, матеріали досудового розслідування у кримінальному провадженні за №0002287 від 31.10.2018, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.185 КК України та матеріали досудового розслідування у кримінальному провадженні №0002288 від 31.10.2018 об`єднано в одне провадження та зареєстровано в Єдиному реєстрі досудових розслідувань за №0001228 (а.с.144-145);

- повідомлення про підозру у вчиненні кримінального правопорушення від 31.10.2018, відповідно до якого ОСОБА_17 підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.185, ч.1 ст.357 КК України (а.с.173-174);

- розписка ОСОБА_17 про повідомлення про підозру, відповідно до якої, ОСОБА_17 повідомлено про підозру та вручено пам`ятку про процесуальні права і обов`язки 31.10.2018 о 17 год.45 хв. (а.с.175);

- ухвала слідчого судді Дрогобицького міськрайонного суду від 12.12.2018, згідно якої обвинувальний акт від 31.10.2018 в кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0001228 від 06.06.2018 по обвинуваченню ОСОБА_17 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 185, ч. 1 ст. 357 КК України повернуто прокурору Дрогобицької місцевої прокуратури ОСОБА_7 , зобовязано прокурора усунути виявлені недоліки (в обвинувальному акті прізвище обвинуваченого зазначено « ОСОБА_18 », в той час як дійсне прізвище особи « ОСОБА_19 ») у розумний строк з дня отримання ним обвинувального акту (а.с. 184 185);

- доручення т.в.о. заступника начальника СВ Дрогобицького відділу поліції ОСОБА_37 про проведення досудового розслідування від 15.01.2019 (а.с. 191);

- повідомлення про нову підозру у вчиненні кримінального правопорушення від 22.01.2019, відповідно до якого ОСОБА_8 підозрюється у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.185, ч.1 ст.357 КК України із зауваженнями захисника обвинуваченого ОСОБА_11 про вручення його підзахисному нової підозри поза межами строків досудового розслідування (а.с.192-194);

- розписка ОСОБА_8 про отримання повідомлення про підозру, відповідно до якої ОСОБА_8 повідомлено про підозру та вручено пам`ятку про процесуальні права і обов`язки 22.01.2019 о 16 год.30 хв. із зауваженнями захисника - адвоката ОСОБА_11 (а.с.194);

- ухвала слідчого судді Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області від 25.06.2018, згідно якої слідчому надано тимчасовий доступ до документів (в тому числі електронних), зокрема фотознімків особи, яка знімала грошові кошти з банківської карти № НОМЕР_1 , яка належить ОСОБА_6 , через банкомат «Кредобанку», що знаходиться по вул. Самбірська в м. Дрогобич Львівської області, за період часу з 00:22 год. по 01:27 год. 06.06.2018 та за період часу з 15:23 год. По 15:25 год. 06.06.2018, які перебувають у володінні ПАТ «Кредобанк» (а.с.112 113);

- протокол тимчасового доступу до речей і документів від 24.07.2018, згідно якого на підставі ухвали слідчого судді від 25.06.2018 слідчий ознайомився та вилучив СД диск з фотознімками зняття грошових коштів (проведення банківських операцій) із банківської карти, яка належить ОСОБА_6 в період часу з 00:22 год. по 01:27 год. 06.06.2018 (а.с. 115-118);

- опис речей і документів, які були вилучені на підставі ухвали слідчого судді та СД диск, на якому містяться фотознімки проведення банківських операцій з банківською картою, яка належить ОСОБА_6 за період часу з 00:22 год. по 1:27 год. 06.06.2018 (кримінальне провадження № 0001228 від 06.06.2018 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 185 КК України) (а.с. 118 119);

- постанова про визнання речовими доказами від 24.07.2018, згідно якої СД - диск з фотознімками особи, яка здійснювала банківські операції з банківською картою № НОМЕР_1 , яка належить ОСОБА_6 визнано речовим доказом у кримінальному провадженні та долучено до матеріалів кримінального провадження(а.с.120-123);

- протокол огляду речей і документів від 25.07.2018, згідно якого проводився огляд СД диска об`ємом 700 мб., потерпілому було запропоновано переглянути всі фотознімки. Зі слів ОСОБА_6 на фотознімках 00351401 та 00410921 він по зовнішніх ознаках впізнає ОСОБА_17 (а.с.121- 123);

- ухвала слідчого судді Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області від 12.07.2018, згідно якої задоволено клопотання слідчого та надано тимчасовий доступ до банківських документів, а саме: щодо руху коштів по картковому рахунку за платіжною карткою № НОМЕР_1 , яка належить ОСОБА_6 з інформацією щодо реквізиту рахунку, місць отримання та зняття грошових коштів; фотознімків з камер спостереження з банкомату, який належить банку ПАТ КБ «Приватбанк», що знаходиться в м. Дрогобичі в момент здійснення операцій по зняттю грошових коштів 06.06.2018 за період часу з 00:22 год. по 00:24 год. та з 15:23 год. по 15:24 год. з можливістю їх вилучення (а.с.127);

- протокол тимчасового доступу до речей і документів від 25.09.2018, згідно якого на підставі ухвали слідчого судді від 12.07.2018 слідчий ознайомився та вилучив СД диск із інформацією, зазначеною в ухвалі (а.с. 130-134);

- опис речей і документів, які були вилучені на підставі ухвали слідчого судді 25.09.2018у м. Львів, згідно якого вилучався СД диск з інформацією, зазначеною в ухвалі Дрогобицького міськрайонного суду від 12.07.2018 та сам СД диск з фотографіями особи, яка знімала грошові кошти з банківської карти № НОМЕР_1 та рух коштів по вищевказаній банківській карті (по кримінальному провадженню № 0001228 від 06.06.2018) (а.с. 133-134);

- постанову про визнання речовими доказами від 25.09.2018, згідно якої СД диск з довідкою про рух коштів з банківської карти № НОМЕР_1 , яка належить ОСОБА_6 та фотознімками особи, яка здійснювала банківські операції з банківською картою № НОМЕР_1 за допомогою банкомату, який належить банку «Приватбанк» - визнано речовим доказом у кримінальному провадженні та долучено до матеріалів кримінального провадження (а.с.135);

- протокол огляду речей і документів від 25.09.2018, згідно якого потерпілий ОСОБА_12 на пред`явлених фотознімках впізнав ОСОБА_17 , який здійснює банківські операції з банківською карточкою № НОМЕР_1 , яка належить ОСОБА_6 за допомогою банкомату CALV7336 (а.с.136-138);

Також судом за клопотанням сторони обвинувачення в судовому засіданні проглянуто та проаналізовано СД диск з фотознімками зняття грошових коштів (проведення банківських операцій) із банківської карти, яка належить ОСОБА_6 в період часу 00:22 год. по 01:27 год. 06.06.2018 (а.с. 115-118); СД диск з інформацією, зазначеною в ухвалі Дрогобицького міськрайонного суду від 12.07.2018 та сам СД диск з фотографіями особи, яка знімала грошові кошти з банківської карти № НОМЕР_1 та рух коштів по вищевказаній банківській карті (по кримінальному провадженню № 0001228 від 06.06.2018) (а.с. 133-134); та СД диск з 10 файлами, наданий в розпорядження суду та долучений до матеріалів кримінального провадження потерпілим.

Так, як вбачається зі змісту обвинувального акту в межах даного кримінального провадження, ОСОБА_8 стороною обвинувачення обвинувачується в тому, що 05.06.2018 в період часу з 15 год. 00 хв. по 00 год. 20 хв., він, перебуваючи по вул. Самбірській в м. Дрогобич Львівської області біля будинку № 94, діючи умисно, з корисливих мотивів, маючи намір на таємне викрадення чужого майна, з метою особистого збагачення, шляхом вільного доступу, привласнив при невстановлених слідством обставинах банківську карту банку АТ «Приватбанк» № НОМЕР_1 , видану на ім`я ОСОБА_12 , свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу на автомобіль марки «Вольксваген Т4», посвідчення водія, видане на ім`я ОСОБА_12 , які знаходились в раніше викраденому ним гаманці.

Поряд із цим, в обвинувальному акті зазначено, що сам гаманець ОСОБА_8 у потерпілого ОСОБА_38 викрав 06.06.2018 в період часу з 15 год. 00 хв. по 20 год. 00 хв.

По епізоду викрадення коштів з банківської карти потерпілого діяння мало місце в період часу з 00:20 год. по 00:55 год. 06.06.2018, хоча, як зазначено в обвинувальному акті, сама банківська карта також знаходилася в гаманці, який у потерпілого обвинуваченим було викрадено лише в період часу з 15 год. 00 хв по 20 год. 00 хв 06.06.2018 року.

Крім цього, стороною обвинувачення ОСОБА_8 інкримінується вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 357 КК України - привласнення при невстановлених слідством обставинах банківської карти банку АТ «Приватбанк», виданої на ім`я ОСОБА_12 , свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу на автомобіль марки «Вольксваген Т4»; посвідчення водія, видане на ім`я ОСОБА_12 та пенсійне посвідчення, видане на ім`я ОСОБА_12 .

В обвинувальному акті зазначено, що вищеперечислені документи знаходились у викраденому в потерпілого гаманці. Знову ж таки, документи обвинуваченим, як вказано в обвинувальному акті, були викрадені 05.06.2018 в період часу з 15 год. 00 хв. по 00 год. 20 хв. , а сам гаманець був викрадений 06.06.2018 з 15 год. 00 хв. по 20 год. 00 хв.

Таким чином, судом першої вірно встановлено, що обвинувальний містить суттєві розбіжності щодо часу вчинення кримінальних правопорушень, які стороною обвинувачення під час розгляду даного кримінального провадження як в суді першої так і в суді апеляційної інстанції усунуто не було.

Також в обвинувальному акті не конкретизовано місце вчинення кримінального правопорушення в частині знаття коштів з банкоматів АТ «Кредобанк» та АТ «Приватбанк» (не зазначено номер будівлі, в якій розташовано банкомати, а вказано лише вул. Самбірську у м. Дрогобич Львівської області).

Апеляційний суд погоджується з висновком суду першої інстанції, жодними належними та допустимими доказами стороною обвинувачення не доведено прямого умислу ОСОБА_8 на заволодіння документами потерпілого, що унеможливлює кваліфікацію дій обвинуваченого окремо за ч.1 ст. 357 КК України.

Оцінивши надані прокурором та досліджені у кримінальному провадженні докази з точки зору їх належності, допустимості, достовірності і достатності, приймаючи до уваги той факт, що усі сумніви й припущення підлягають тлумаченню на користь обвинуваченого, а висунуте обвинувачення має ґрунтуватися виключно на підставі доказів, що відповідають критеріям, передбаченим ст.ст. 85, 86 КПК України, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що належними та допустимими доказами стороною обвинувачення не доведено вчинення обвинуваченим кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 185 КК України та кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 357 КК України.

Зокрема, колегією суддів встановлено, що в ході судового розгляду даного кримінального провадження, в межах пред`явленого ОСОБА_8 обвинувачення, місцевим судом цілком повно, об`єктивно та всебічно досліджені здобуті та надані стороною обвинувачення докази і надано їм належну правову оцінку, на виконання вимог ст. 94 КПК України, а доводи прокурора про протилежне, визнає безпідставними.

Стаття 84 КПК України передбачає, що доказами в кримінальному провадженні є фактичні дані, отримані у передбаченому цим Кодексом порядку, на підставі яких слідчий, прокурор, слідчий суддя і суд встановлюють наявність чи відсутність фактів та обставин, що мають значення для кримінального провадження та підлягають доказуванню. Процесуальними джерелами доказів є показання, речові докази, документи, висновки експертів.

Колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції про те, що дії органу досудового розслідування вказують на грубе порушення вимог КПК України, оскільки як вбачається з матеріалів кримінального провадження згідно витягу з Єдиного реєстру досудових розслідувань епізод за ч.1 ст. 357 КК України в межах кримінального провадження № 0002287 зареєстровано 31.10.2018 о 19 год. 36 хв.; епізод за ч.2 ст. 185 КК України в межах кримінального провадження 0002288 зареєстровано 31.10.2018 о 17 год. 45 хв., а повідомлення про підозру обвинуваченому по даних епізодах вручено 31.10.2018 о 17 год. 45хв., тобто фактично до внесення відомостей до ЄРДР.

Апеляційний суд цілком погоджується з доводами суду першої інстанції про те, що через істотні порушення органом досудового розслідування встановленого порядку одержання доказів, а саме: вчинення дії поза межами строку, встановленого ухвалою слідчого судді від 12.07.2018, судом не можуть бути взяті до уваги СД диск з інформацією ПАТ КБ «Приватбанк» з фотознімками особи та рухом коштів по банківській карті № НОМЕР_1 , що належить потерпілому ОСОБА_12 і, відповідно протокол тимчасового доступу до речей і документів від 25.09.2018, опис речей і документів, вилучених на підставі вищевказаної ухвали слідчого судді; протокол огляду речей і документів від 25.09.2018 з додатками, постанову слідчого від 25.09.2018 про визнання речовими доказами СД диску з інформацією ПАТ КБ «Приватбанк».

На переконання колегії суддів, судом першої інстанції обґрунтовано взято до уваги при винесенні судового рішення і те, що як вбачається з досліджених наданих в розпорядження суду матеріалів кримінального провадження, ухвалою Дрогобицького міськрайонного суду від 12.12.2018 обвинувальний акт від 31.10.2018 в кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0001228 від 06.06.2018 по обвинуваченню ОСОБА_17 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 185, ч. 1 ст. 357 КК України повернуто прокурору Дрогобицької місцевої прокуратури ОСОБА_7 , зобов`язано його усунути виявлені недоліки ( в обвинувальному акті прізвище обвинуваченого зазначено « ОСОБА_18 », в той час як дійсне прізвище особи « ОСОБА_19 ») (а.с. 184 185).

Так, в подальшому, 15.01.2019 т.в.о. заступника начальника СВ Дрогобицького відділу поліції ОСОБА_39 дано доручення про проведення досудового розслідування від 15.01.2019. Однак, повідомлення про нову підозру у вчиненні кримінального правопорушення ОСОБА_8 , відповідно до якої він підозрюється у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 185, ч. 1 ст. 357 КК України, вручено 22.01.2019, тобто поза межами досудового розслідування, яке було завершено 31.10.2018 і фактично не відновлювалося.

Доводи апеляційної скарги прокурора про те, що судом першої інстанції було допущено неповноту судового розгляду, оскільки судом було відмовлено в задоволенні клопотання представника потерпілого про призначення портретної експертизи, колегія суддів вважає безпідставними, з огляду на наступне.

Статтею 22 КПК встановлено, що кримінальне провадження здійснюється на основі змагальності, що передбачає самостійне обстоювання стороною обвинувачення і стороною захисту їхніх правових позицій, прав, свобод і законних інтересів засобами, передбаченими цим Кодексом. Частиною 3 вказаної статті визначено, що під час кримінального провадження функції державного обвинувачення, захисту та судового розгляду не можуть покладатися на один і той самий орган чи службову особу. Згідно з ч. 6 ст. 22 КПК суд, зберігаючи об`єктивність та неупередженість, створює необхідні умови для реалізації сторонами їхніх процесуальних прав та виконання процесуальних обов`язків.

Відповідно до положень ст. 92 КПК у кримінальному провадженні обов`язок доказування покладено на прокурора. Саме сторона обвинувачення повинна доводити винуватість особи поза розумним сумнівом. Тобто, дотримуючись засад змагальності та виконуючи свій професійний обов`язок, передбачений ст. 92 КПК, обвинувачення має довести перед судом за допомогою належних, допустимих та достовірних доказів, що існує єдина версія, якою розумна і безстороння людина може пояснити факти, встановлені в суді, а саме винуватість особи у вчиненні кримінального правопорушення, щодо якого їй пред`явлено обвинувачення.

За змістом ст.91 КПК у кримінальному провадженні підлягають доказуванню, зокрема, подія кримінального правопорушення (час, місце, спосіб та інші обставини його вчинення), винуватість обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення (форма вини, мотив і мета вчинення кримінального правопорушення). Згідно з вимогами ч.2 ст.91 КПК доказування полягає у збиранні, перевірці та оцінці доказів з метою встановлення обставин, що мають значення для кримінального провадження.

Як вбачається з матеріалів кримінального провадження, представником потерпілого ОСОБА_6 - адвокатом ОСОБА_20 було заявлено клопотання про призначення портретної експертизи.

Поряд із цим, судом першої інстанції було відмовлено у задоволенні вказаного клопотання у зв`язку із категоричною відмовою обвинуваченого надати в розпорядження суду, і, відповідно, в подальшому експерта, свої фото для порівняння, стала підставою для відмови в задоволенні клопотання потерпілого про призначення в межах розгляду даного кримінального провадження портретної експертизи.

Колегія суддів цілком погоджується з такими доводами суду першої інстанції, та звертає увагу, що кримінальна справа за фактом заволодіння майном потерпілого ОСОБА_6 була порушена ще 06.06.2018 року, і на переконання суду апеляційної інстанції сторона обвинувачення мала більш ніж достатньо часу для з`ясування тих обставин, питання про які в своєму клопотанні ставить представник потерпілого ОСОБА_6 - адвокат ОСОБА_20 . Крім того, ні представником потерпілого, ні прокурором не було наведено переконливих доводів на обґрунтування того, що перешкоджало з`ясуванню цих обставин під час досудового розслідування.

Колегія суддів вважає, що суд першої інстанції провів дослідження доказів із дотриманням вимог кримінального процесуального закону та об`єктивно розглянув кримінальне провадження. Суд першої інстанції дотримався вимог ст.94 КПК України та дослідив всі докази, які були покладені в основу обвинувального акту щодо обвинуваченого ОСОБА_8 , надав кожному з них і у їх сукупності належну оцінку з точки зору достатності й допустимості, а тому дійшов обґрунтованого висновку про невинуватість ОСОБА_8 у пред`явленому йому обвинуваченні за ч.2 ст.185, ч.1 ст.357 КК України.

Таким чином, допустимих, належних доказів вини ОСОБА_8 органом досудового розслідування не надано.

Посилання прокурора щодо допущеної судом першої інстанції неповноти судового розгляду, невідповідності висновків суду першої інстанції фактичним обставинам кримінального провадження, істотним порушенням кримінального процесуального закону, а також неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність, є голослівними та такими, що не ґрунтуються на матеріалах кримінального провадження.

Суд першої інстанції, керуючись законом, всебічно, повно та неупереджено дослідив наявні у справі докази на предмет їх належності, допустимості, достовірності та достатності. Доводи прокурора, викладені в апеляційній скарзі, не знайшли свого підтвердження під час апеляційного розгляду.

Колегія суддів вважає, що суд першої інстанції використав усі можливі правові механізми для встановлення істини по справі, зробив ґрунтовний аналіз доказів, що були надані стороною обвинувачення, дослідив показання обвинуваченого, свідків та дійшов до обґрунтованого рішення про те, що сторона обвинувачення не довела, що вказане кримінальне правопорушення вчинено обвинуваченим ОСОБА_8 .

Таким чином, перевіривши матеріали кримінального провадження і доводи апеляційних скарг, обставин та фактів, які могли б вплинути на обґрунтованість прийнятого судом рішення щодо визнання невинуватим та виправдання ОСОБА_8 за ч.2 ст.185, ч.1 ст.357 КК України, і не були досліджені чи належним чином оцінені судом першої інстанції, апеляційний суд не вбачає.

Порушення вимог кримінального процесуального законодавства, які можуть бути підставою скасування чи зміни рішення суду першої інстанції колегією суддів не встановлено.

Враховуючи наведене вище, колегія суддів приходить до висновку про необґрунтованість доводів і вимог апеляційних скарг прокурора та потерпілого, і не знаходить підстав для скасування або зміни вироку, а тому залишає апеляційну скаргу без задоволення, а вирок суду першої інстанції без змін.

Керуючись ст.ст. 404, 405, 407, 419 КПК України, колегія суддів,

п о с т а н о в и л а:

Вирок Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області від 20 травня 2020 року відносно ОСОБА_8 , залишити без змін, апеляційні скарги потерпілого ОСОБА_6 та прокурора ОСОБА_7 залишити без задоволення.

Ухвала набирає законної сили з моменту постановлення та може бути оскаржена в касаційному порядку протягом трьох місяців.

Головуючий:

Судді: