Номер провадження: 11-сс/813/271/22
Номер справи місцевого суду: 947/1023/22 1-кс/947/349/22
Головуючий у першій інстанції ОСОБА_1
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26.01.2022 року м. Одеса

Одеській апеляційний суд у складі:

головуючий суддя ОСОБА_2 ,

судді: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

за участю:

секретаря судового засідання ОСОБА_5 ,

прокурора ОСОБА_6 ,

захисника ОСОБА_7 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали справи за апеляційною скаргою захисника ОСОБА_7 в інтересах підозрюваного ОСОБА_8 на ухвалу слідчого судді Київського районного суду м. Одеси від 12.01.2022 року про обрання запобіжного заходу у виді тримання під вартою у кримінальному провадженні №0000585 від 29.11.2021 року, щодо:

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який народився в м. Кодима Одеської області, громадянина України, маючого вищу освіту, одруженого, маючого на утриманні малолітню дитину, працюючого на посаді головного інспектора відділу запобігання надзвичайним ситуаціям у Суворовському районі Одеської міської територіальної громади Одеського районного управління Головного управління ДСНС України в Одеській області, який проживає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,
підозрюваного у вчиненні злочину, передбаченого ч.3 ст.368 КК України, -

встановив:

В провадженні Другого слідчого відділу (з дислокацією в м. Одесі) Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у м. Миколаєві, перебуває кримінальне провадження №0000585, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань 29.11.2021 року за ознаками злочину, передбаченого ч.3 ст.368 КК України, за фактом вчинення кримінального правопорушення за наступних обставин.

Наказом т.в.о. начальника ГУ ДСНС України в Одеській області від 08.06.2021 року № 241 ОСОБА_8 призначено на посаду головного інспектора відділу запобігання надзвичайним ситуаціям по Суворовському району Одеської міської територіальної громади Одеського районного управління Головного управління ДСНС України в Одеській області.
Відповідно до ст.ст.19, 68 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. Кожен зобов`язаний неухильно додержуватися Конституції України та законів України, не посягати на права і свободи, честь і гідність інших людей.
Згідно із приміткою до ст.364 КК України службовими особами у статтях 364, 368, 368-2, 369 цього Кодексу є особи, які постійно, тимчасово чи за спеціальним повноваженням здійснюють функції представників влади чи місцевого самоврядування, а також обіймають постійно чи тимчасово в органах державної влади, органах місцевого самоврядування, на державних чи комунальних підприємствах, в установах чи організаціях посади, пов`язані з виконанням організаційно-розпорядчих чи адміністративно-господарських функцій, або виконують такі функції за спеціальним повноваженням, яким особа наділяється повноважним органом державної влади, органом місцевого самоврядування, центральним органом державного управління із спеціальним статусом, повноважним органом чи повноважною особою підприємства, установи, організації, судом або законом.
Відповідно до положень ст. 2 Закону України «Про державний захист працівників суду і правоохоронних органів» правоохоронними органами визначаються інші органи, які здійснюють правозастосовні або правоохоронні функції.
Згідно ст. 101 Кодексу цивільного захисту України (далі - Кодекс) служба цивільного захисту це державна служба особливого характеру, покликана забезпечувати пожежну охорону, захист населення і територій від негативного впливу надзвичайних ситуацій, запобігання і реагування на надзвичайні ситуації, ліквідацію їх наслідків у мирний час та в особливий період.
Порядок проходження громадянами України служби цивільного захисту визначається цим Кодексом та положенням про порядок проходження служби цивільного захисту особами рядового і начальницького складу, що затверджується Кабінетом Міністрів України.
Відповідно до ст. 64 Кодексу центральний орган виконавчої влади, який здійснює державний нагляд у сфері техногенної та пожежної безпеки, уповноважений організовувати та здійснювати державний нагляд (контроль) щодо виконання вимог законів та інших нормативно-правових актів з питань техногенної та пожежної безпеки, цивільного захисту і діяльності аварійно-рятувальних служб.
Вказані повноваження центральний орган виконавчої влади, який здійснює державний нагляд у сфері техногенної та пожежної безпеки, реалізує безпосередньо і через свої територіальні органи в Автономній Республіці Крим, областях, містах Києві та Севастополі, районах, районах у містах, містах обласного, республіканського (Автономної Республіки Крим) значення.
Згідно ст. 66 Кодексу центральний орган виконавчої влади, який здійснює державний нагляд у сфері техногенної та пожежної безпеки, здійснює державний нагляд (контроль) шляхом проведення планових та позапланових перевірок відповідно до закону.
Відповідно до Положення про відділ запобігання надзвичайним ситуаціям по Суворовському району Одеської міської територіальної громади Одеського районного управління Головного управління ДСНС України в Одеській області, затвердженого начальником РУ ГУ ДСНС України в Одеській області (Надалі «Положення»), він входить до складу Одеського районного управління Головного управління ДСНС України в Одеській області та забезпечує реалізацію на рівні відповідної ланки територіальної підсистеми єдиної державної системи цивільного захисту заходів у сфері цивільного захисту, виконує функції державного нагляду (контролю) за додержанням та виконанням вимог законодавства у сфері пожежної і техногенної безпеки, цивільного захисту щодо місцевих адміністрацій, інших державних органів та органів місцевого самоврядування, суб`єктів господарювання, аварійно-рятувальних служб.
Основними завданнями відділу згідно п.2 Положення, серед іншого, є здійснення державного нагляду (контролю) за додержанням та виконаннямвимог законодавства у сферах цивільного захисту, пожежної та техногенної безпеки.
Також, згідно п.п. 3.10, 3.12 п. 3 Положення, відділ відповідно до покладених на нього завдань здійснює державний нагляд (контроль) за додержанням і виконанням вимог законодавства у сферах пожежної та техногенної безпеки та цивільного захисту місцевими органами виконавчої влади (органами місцевого самоврядування), підприємствами, установами та організаціями, іншими суб`єктами господарювання незалежно від форм власності; складає акти перевірок, видає приписи, розпорядження про усунення порушень вимог законодавства у сферах пожежної та техногенної безпеки, цивільного захисту, у межах компетенції за результатами здійснення заходів державного нагляду (контролю), при наявності законних підстав ініціює (подає рапорт до Одеського районного управління) для звернення в суд з адміністративним позовом щодо застосування санкцій, передбачених законодавством.
Відповідно до п. 3.18 Положення відділ має право складати протоколи про притягнення до адміністративної відповідальності та притягнення до адміністративної відповідальності посадових осіб і громадян, винних у порушенні законів та інших нормативно-правових актів у сфері пожежної, техногенної безпеки та цивільного захисту.
Відповідно до посадової інструкції головного інспектора відділу запобігання надзвичайним ситуаціям по Суворовському району Одеської міської територіальної громади Одеського районного управління Головного управління ДСНС України в Одеській області (далі «головний інспектор»), затвердженого начальником РУ ГУ ДСНС України в Одеській області на нього покладаються наступні завдання та обов`язки.
Згідно п.п. 2.2., 2.3 Посадової інструкції головний інспектор повинен дотримуватися ділової етики у взаємовідносинах із суб`єктами господарювання, утримуватися від необґрунтованих висновків щодо відповідності поведінки суб`єктів господарювання вимогам законодавства неправомірного та необґрунтованого застосування санкцій до суб`єктів господарювання; не втручатися і не перешкоджати здійсненню господарської діяльності / під час здійснення заходів державного нагляду (контролю), якщо це не загрожує життю та здоров`ю людей, не спричиняє небезпеки виникнення техногенних ситуацій і пожеж.
Відповідно до п.п. 2.8, 2.10, 2.12 Посадової інструкції головний інспектор зобов`язаний дотримуватися встановлених законом принципів, вимог та порядку здійснення державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності; організовувати і здійснювати безпосередньо контроль за додержанням і виконанням вимог законодавства у сферах пожежної, техногенної безпеки та цивільного захисту органами місцевого самоврядування, підприємствами, установами та організаціями, іншими суб`єктами господарювання незалежно від форм власності, а також громадянами України, іноземцями і особами без громадянства; складати акти перевірок, видавати приписи, розпорядження про усунення порушень вимог законодавства у сферах пожежної, техногенної безпеки та цивільного захисту, а в разі встановлення порушень, що створюють загрозу життю та здоров`ю людей, ініціювати (подає рапорт до Головного управління ДСНС в Одеській області) звернення до адміністративного суду щодо застосування заходів реагування у вигляді повного або часткового зупинення до повного усунення порушень вимог законодавства у сферах пожежної, техногенної безпеки та цивільного захисту роботи підприємств, окремих виробництв, виробничих дільниць, агрегатів, експлуатації будівель об`єктів, споруд, цехів, дільниць, окремих приміщень, а також машин, механізмів, устаткування, транспортних засобів, зупинення проведення робіт, у тому числі будівельно-монтажних, випуску та реалізації пожежонебезпечної продукції, систем та засобів протипожежного захисту.
Крім того, п.п. 2.18, 2.20 Посадової інструкції головному інспектору надано право застосовувати відповідно до чинного законодавства, санкції адміністративного впливу до фізичних та юридичних осіб суб`єктів господарювання, підприємств, установ, організацій та громадян за порушення встановлених законодавством вимог пожежної, техногенної безпеки та цивільного захисту, невиконання приписів, постанов та розпоряджень І посадових осіб органів державного нагляду у сфері пожежної, техногенної безпеки та цивільного захисту та розглядати звернення фізичних та юридичних осіб.
Незважаючи на обізнаність з вищевказаними вимогами нормативно-правових актів щодо діяльність службових осіб відділу запобігання надзвичайним ситуаціям по Суворовському району Одеської міської територіальної громади Одеського районного управління Головного управління ДСНС України в Одеській області у невстановлений в ході досудового розслідування час, у невстановленому в ході досудового розслідування місці, у головного інспектора відділу запобігання надзвичайним ситуаціям по Суворовському району Одеської міської територіальної громади Одеського районного управління Головного управління ДСНС України в Одеській області ОСОБА_8 та начальника відділу запобігання надзвичайним ситуаціям по Суворовському району Одеської міської територіальної громади Одеського районного управління Головного управління ДСНС України в Одеській області ОСОБА_9 виник злочинний умисел спрямований на особисте незаконне збагачення шляхом вимагання та отримання неправомірної вигоди від представника суб`єкта господарської діяльності, який здійснює таку діяльність на території Суворовського районум. Одеси, при наступних обставинах.
В ході досудового розслідування, встановлено, що відповідно до договору №01/10/2021 від 01.10.2021 року, укладеного між ФОП ОСОБА_10 та ФОП ОСОБА_11 останній орендує об`єкт, який розташований за адресою: АДРЕСА_2 та прилеглу територію у розмірі 10 квадратних метрів.
Серед видів економічної діяльності, якими може займатися ОСОБА_11 є роздрібна торгівля пальним.
Відповідно до довіреності від 26.11.2021 року ОСОБА_11 надав право ОСОБА_12 бути його представником в усіх підприємствах, установах та організаціях, в тому числі в органах державної влади з питань пов`язаних із захистом прав та представництва ОСОБА_11 як ФОП ОСОБА_11 .
Крім того, ОСОБА_12 ФОП ОСОБА_11 фактично доручив здійснювати керівництво господарською діяльністю автозаправним комплексом, який знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 .
В ході досудового розслідування, встановлено, що до відділу запобігання надзвичайним ситуаціям по Суворовському району Одеської міської територіальної громади Одеського районного управління Головного управління ДСНС України в Одеській області надійшла скарга щодо порушень правил пожежної та техногенної безпеки співробітниками АЗС, що створює загрозу виникнення надзвичайних ситуацій, загрозу поряд розташованим приватним будівлям, захаращення території та спилювання горючого сміття, відходів виробництва, допущення розливання на землю нафтопродуктів, не засипання піском та спеціальними хімічними речовинами, відсутності первинних засобів пожежогасіння ФОП ОСОБА_11 , розташованого за адресою: АДРЕСА_2 .
Так, ОСОБА_8 та ОСОБА_9 , достовірно володіючи інформацією, про наявність скарги на діяльність автозаправної станції, яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 , та достовірно усвідомлюючи, що у них маються владні повноваження, які можуть бути використані для перешкоджання господарській діяльності суб`єкта господарювання у них за попередньою змовою, виник злочинний умисел на вимагання та одержання неправомірної вигоди за не проведення перевірки вищевказаної автозаправної станції у встановленому законодавством порядку з питань дотримання пожежної та техногенної безпеки, який вони реалізували за наступних обставин.
В подальшому, 24.11.2021 року, у невстановлений період часу ОСОБА_8 прибув до автозаправної станції, яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 , та повідомив, що він є службовою особою відділу запобігання надзвичайним ситуаціям по Суворовському району Одеської міської територіальної громади Одеського районного управління Головного управління ДСНС України в Одеській області та ним здійснюється розгляд скарги на діяльність автозаправної станції, яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 , та йому необхідно поспілкуватися з фактичним керуючим даним об`єктом господарської діяльності, для цього він залишив свій контактний номер телефону НОМЕР_1 .
Пізніше того ж дня, до автозаправної станції прибув ОСОБА_12 , якому надали залишений ОСОБА_8 номер телефону, на який він того ж дня зателефонував.
В ході телефонної розмови ОСОБА_8 повідомив, що він є головним інспектором відділу запобігання надзвичайним ситуаціям по Суворовському району Одеської міської територіальної громади Одеського районного управління Головного управління ДСНС України в Одеській області та у нього на розгляді перебуває скарга громадян на діяльність автозаправної станції, у зв`язку з чим ОСОБА_12 , як фактично керуючому автозаправної станції необхідно прибути до адміністративної будівлі відділу запобігання надзвичайним ситуаціям по Суворовському району Одеської міської територіальної громади Одеського районного управління Головного управління ДСНС України в Одеській області, яка знаходиться за адресою: м. Одеса, вул. Чорноморського козацтва, буд.88, наступного дня, тобто 25.11.2021 року.
В подальшому, 25.11.2021 року, ОСОБА_12 прибув до адміністративної будівлі відділу запобігання надзвичайним ситуаціям по Суворовському району Одеської міської територіальної громади Одеського районного управління Головного управління ДСНС України в Одеській області, де зустрівся з ОСОБА_8 у його робочому кабінеті, який знаходиться на другому поверсі вказаної будівлі.
Перебуваючи у службовому кабінеті ОСОБА_8 повідомив про наявність скарги на діяльність автозаправної станції, та як підтвердження своїх слів надав ОСОБА_12 копію вказаної заяви, та сказав, що для вирішення питання з позитивним розглядом, скарги, яке не потягне за собою здійснення реальної перевірки діяльності автозаправної станції, та у разі виявлення порушень притягнення до адміністративної відповідальності та накладення штрафних санкцій, необхідно поспілкуватися з начальником Суворовського РВ у м. Одеса ГУ ДСНС України в Одеській області ОСОБА_9 .
Після чого ОСОБА_8 провів ОСОБА_12 до службового кабінету ОСОБА_9 , який знаходиться на другому поверсі тієї ж будівлі.
В ході спілкування ОСОБА_9 повідомив ОСОБА_12 , що існує механізм списання заяви, який не потягне притягнення до адміністративної відповідальності та не призведе до накладення штрафних санкцій на власників автозаправної станції, та обмеження в її діяльності. Для цього необхідно оформити певний перелік документів та страховий поліс на діяльність автозаправної станції, та виконати умови, які озвучить ОСОБА_8 , що був присутній в ході розмови.
Після розмови в кабінеті ОСОБА_9 , ОСОБА_8 відвів ОСОБА_12 до свого службового кабінету та, усвідомлюючи протиправність своїх дій, їх наслідки та бажаючи їх настання, діючи за попередньою змовою з ОСОБА_9 , повідомив ОСОБА_12 про необхідність надання йому для позитивного розгляду скарги на діяльність автозаправної станції грошові кошти у якості неправомірної вигоди у розмірі 400 доларів США.
Усвідомлюючи явно протиправний характер дій ОСОБА_8 та те, що він діє за погодженням з його безпосереднім керівником ОСОБА_9 , ОСОБА_12 , у зв`язку з існуванням реальної небезпеки створення службовими особами відділу запобігання надзвичайним ситуаціям по Суворовському району Одеської міської територіальної громади Одеського районного управління Головного управління ДСНС України в Одеській області перешкод здійснення господарської діяльності автозаправної станції погодився надати їм неправомірну вигоду.
В подальшому, на підставі телефонної домовленості, 06.12.2021 року ОСОБА_12 прибув до службового кабінету ОСОБА_8 , який знаходиться на другому поверсі адміністративної будівлі відділу запобігання надзвичайним ситуаціям по Суворовському району Одеської міської територіальної громади Одеського районного управління Головного управління ДСНС України в Одеській області, де у відповідності до раніше озвученої ОСОБА_8 вимоги про надання неправомірної вигоди, ОСОБА_12 надав йому неправомірну вигоду у розмірі 400 (чотириста) доларів США, що за офіційним курсом НБУ станом на 08.12.2021 року становить 10 932 (десять тисяч дев`ятсот тридцять дві) грн.
Не зупиняючись на скоєному та переслідуючи мету щодо систематичного отримання неправомірної вигоди від представника суб`єкта господарської діяльності ОСОБА_12 за не проведення перевірок автозаправної станції, яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 , щодо стану дотримання пожежної та техногенної безпеки, 06.12.2021 року, ОСОБА_8 , діючи за попередньою змовою з ОСОБА_9 , та знаходячись у службовому кабінеті на 2 поверсі адміністративної будівлі відділу запобігання надзвичайним ситуаціям по Суворовському району Одеської міської територіальної громади Одеського районного управління Головного управління ДСНС України в Одеській області, повідомив ОСОБА_12 , що йому необхідно прибути до відділу 08.12.2021 року для спілкування з ОСОБА_13 з приводу оформлення страхового полісу та іншої документації.
Прибувши 08.12.2021 року о 16:00 год. до відділу запобігання надзвичайним ситуаціям по Суворовському району Одеської міської територіальної громади Одеського районного управління Головного управління ДСНС України в Одеській області, ОСОБА_12 разом з ОСОБА_8 пішли до службового кабінету ОСОБА_9 .
В ході спілкування ОСОБА_9 наголосив, що для формального розгляду скарги на діяльність автозаправної станції ОСОБА_12 з позитивним для нього результатом, необхідно оформити певний перелік документів та поліс страхування у конкретній фірмі, представник якої зв`яжеться з ОСОБА_12 в найближчий час та узгодить всі деталі оформлення.
Також в ході спілкування ОСОБА_9 у присутності ОСОБА_8 висловив ОСОБА_12 вимогу надавати неправомірну вигоду у розмірі 3000 (трьох тисяч) гривень раз у квартал за безперешкодну діяльність автозаправної станції за адресою: АДРЕСА_2 та не проведення перевірок з боку службових осіб відділу запобігання надзвичайним ситуаціям по Суворовському району Одеської міської територіальної громади Одеського районного управління Головного управління ДСНС України в Одеській області. Крім того, ОСОБА_9 повідомив, що з приводу даних питань ОСОБА_12 повинен контактувати з ОСОБА_8 .
Усвідомлюючи протиправність дій службових осіб відділу запобігання надзвичайним ситуаціям по Суворовському району Одеської міської територіальної громади Одеського районного управління Головного управління ДСНС України в Одеській області, а саме ОСОБА_9 та ОСОБА_8 , та реально побоюючись, що у разі відмови у наданні неправомірної вигоди можуть бути створені реальні перешкоди законній господарській діяльності, ОСОБА_12 погодився на висловлену пропозицію.
В подальшому, 10.01.2022 року, на виконання раніше озвучених незаконних вимог ОСОБА_9 про надання неправомірної вигоди, ОСОБА_12 , о 17:00 год., перебуваючи в салоні автомобіля «Renault Kengo», державний номерний знак НОМЕР_2 , який перебував на Т-образному перехресті вулиць Дідріхсона та Дюківської, біля будинку № 8 по вулиці Дюківської у м. Одеса, на узбіччі проїжджої частини дороги передав, а ОСОБА_8 виконуючи раніше досягнуті домовленості з ОСОБА_9 , отримав неправомірну вигоду у розмірі 3000 (трьох тисяч) гривень за безперешкодну діяльність автозаправної станції, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 .
З урахуванням вищевикладених обставин ОСОБА_8 підозрюється у вчиненні злочину, передбаченого ч.3 ст.368 КК України.
Після одержання неправомірної вигоди ОСОБА_8 було викрито у вчиненні злочину працівниками правоохоронних органів та 10.01.2022 року він затриманий в порядку ст.208 КПК України.
11.01.2022 року ОСОБА_8 повідомлено про підозру у скоєнні злочину, передбаченого ч.3 ст.368 КК України.
12.01.2022 року слідчий звернувся до слідчого судді з клопотанням про застосування до підозрюваного ОСОБА_8 запобіжного заходу у виді тримання під вартою, із визначенням застави у розмірі 400 (чотирьохсот) прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що складає 992400 (дев`ятсот дев`яносто дві тисячі чотириста) грн.
Клопотання мотивоване тим, що ОСОБА_8 підозрюється у скоєнні злочину, передбаченого ч.3 ст.368 КК України, який є тяжким, а в ході досудового розслідування кримінального провадження встановлено наявність ризиків: переховування від органу досудового розслідування та суду; знищення, приховання або спотворення будь-якої із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; здійснення незаконного впливу на свідків у кримінальному провадженні; продовження вчинення кримінального правопорушення, які обґрунтовують обрання запобіжного заходу у виді тримання під вартою.
Оскарженою ухвалою слідчого судді задоволено клопотання слідчого та застосовано до підозрюваного ОСОБА_8 запобіжний захід у виді тримання під вартою строком на 60 (шістдесят) діб, до 09.03.2022 року, із визначенням альтернативного запобіжного заходу у виді застави у розмірі 400 (чотирьохсот) прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що складає 992400 (дев`ятсот дев`яносто дві тисячі чотириста) грн. з покладенням обов`язків, передбачених ч.5 ст.194 КПК України.
Не погоджуючись з ухвалою слідчого судді захисник ОСОБА_7 в інтересах підозрюваного ОСОБА_8 подав апеляційну скаргу, в якій посилається на незаконність та необґрунтованість ухвали, просить її скасувати та постановити нову, якою відмовити в задоволенні клопотання слідчого про застосування до ОСОБА_8 запобіжного заходу у виді тримання під вартою із визначенням застави у розмірі 992400 грн.

Захисник посилається на не врахування слідчим суддею порушення підслідності у кримінальному провадженні, відсутність обґрунтованості підозри та ризиків, передбачених ст.177 КПК України.

Захисник зазначає, що підозрюваний має міцні соціальні зв`язки, одружений, має на утриманні малолітню дитину, має місце мешкання, раніше не судимий, а також позитивно характеризується.

Крім того, захисник вказує на визначення слідчим суддею непомірного розміру застави, який не відповідає принципу розумності, обставинам кримінального правопорушення, особі підозрюваного та його майнового стану.

Апеляційний розгляд проведено за відсутності підозрюваного ОСОБА_8 , оскільки клопотання про розгляд апеляційної скарги в його присутності не заявлялось.
Заслухавши суддю-доповідача; захисника, який підтримав апеляційну скаргу та просив її задовольнити; прокурора, який заперечував проти задоволення апеляційної скарги; дослідивши матеріали справи; обговоривши доводи апеляційної скарги; апеляційний суд приходить до висновку про таке.

Частина перша ст. 404 КПК України (далі - КПК) передбачає, що суд апеляційної інстанції переглядає рішення суду першої інстанції, в межах апеляційної скарги.

Відповідно до вимог ст. 2 КПК України основним завданням кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден не винуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

Стаття 370 КПК передбачає, що судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.
Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до ст. 94 цього Кодексу. Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.
Посилання захисника, на те що досудове розслідування у кримінальному провадженні проводиться з порушенням підслідності всупереч вимог ст.216 КПК, колегія суддів вважає необґрунтованими, з огляду на таке.
З наданих апеляційному суду матеріалів вбачається, що ОСОБА_8 підозрюється у скоєнні злочину, передбаченого ч.3 ст.368 КК України, відомості про який були внесені до ЄРДР слідчим Другого слідчого відділу (з дислокацією у м. Одесі) ТУ ДБР розташованого в м. Миколаєві та розпочато досудове розслідування, в рамках якого слідчий звернувся з клопотанням про застосування запобіжного заходу.
Згідно із приміткою до ст.364 КК України службовими особами у статтях 364, 368, 368-2, 369 цього Кодексу є особи, які постійно, тимчасово чи за спеціальним повноваженням здійснюють функції представників влади чи місцевого самоврядування, а також обіймають постійно чи тимчасово в органах державної влади, органах місцевого самоврядування, на державних чи комунальних підприємствах, в установах чи організаціях посади, пов`язані з виконанням організаційно-розпорядчих чи адміністративно-господарських функцій, або виконують такі функції за спеціальним повноваженням, яким особа наділяється повноважним органом державної влади, органом місцевого самоврядування, центральним органом державного управління із спеціальним статусом, повноважним органом чи повноважною особою підприємства, установи, організації, судом або законом.
Відповідно до наказу т.в.о. начальника ГУ ДСНС України в Одеській області від 08.06.2021 року №241 ОСОБА_8 призначено на посаду головного інспектора відділу запобігання надзвичайним ситуаціям по Суворовському району Одеської міської територіальної громади Одеського районного управління Головного управління ДСНС України в Одеській області.
Згідно ст. 101 Кодексу цивільного захисту України служба цивільного захисту це державна служба особливого характеру, покликана забезпечувати пожежну охорону, захист населення і територій від негативного впливу надзвичайних ситуацій, запобігання і реагування на надзвичайні ситуації, ліквідацію їх наслідків у мирний час та в особливий період.
Відповідно до ст. 64 Кодексу цивільного захисту України центральний орган виконавчої влади, який здійснює державний нагляд у сфері техногенної та пожежної безпеки, уповноважений організовувати та здійснювати державний нагляд (контроль) щодо виконання вимог законів та інших нормативно-правових актів з питань техногенної та пожежної безпеки, цивільного захисту і діяльності аварійно-рятувальних служб.
Згідно ст. 66 Кодексу цивільного захисту України центральний орган виконавчої влади, який здійснює державний нагляд у сфері техногенної та пожежної безпеки, здійснює державний нагляд (контроль) шляхом проведення планових та позапланових перевірок відповідно до закону.
Відповідно до Положення про відділ запобігання надзвичайним ситуаціям по Суворовському району Одеської міської територіальної громади Одеського районного управління Головного управління ДСНС України в Одеській області, затвердженого начальником РУ ГУ ДСНС України в Одеській області, він входить до складу Одеського районного управління Головного управління ДСНС України в Одеській області та забезпечує реалізацію на рівні відповідної ланки територіальної підсистеми єдиної державної системи цивільного захисту заходів у сфері цивільного захисту, виконує функції державного нагляду (контролю) за додержанням та виконанням вимог законодавства у сфері пожежної і техногенної безпеки, цивільного захисту щодо місцевих адміністрацій, інших державних органів та органів місцевого самоврядування, суб`єктів господарювання, аварійно-рятувальних служб.
Основними завданнями відділу згідно п.2 Положення, серед іншого, є здійснення державного нагляду (контролю) за додержанням та виконаннямвимог законодавства у сферах цивільного захисту, пожежної та техногенної безпеки.
Також, згідно п.п. 3.10, 3.12 п. 3 Положення, відділ відповідно до покладених на нього завдань здійснює державний нагляд (контроль) за додержанням і виконанням вимог законодавства у сферах пожежної та техногенної безпеки та цивільного захисту місцевими органами виконавчої влади (органами місцевого самоврядування), підприємствами, установами та організаціями, іншими суб`єктами господарювання незалежно від форм власності; складає акти перевірок, видає приписи, розпорядження про усунення порушень вимог законодавства у сферах пожежної та техногенної безпеки, цивільного захисту, у межах компетенції за результатами здійснення заходів державного нагляду (контролю), при наявності законних підстав ініціює (подає рапорт до Одеського районного управління) для звернення в суд з адміністративним позовом щодо застосування санкцій, передбачених законодавством.
Відповідно до п.п. 2.8, 2.10, 2.12 Посадової інструкції головного інспектора відділу запобігання надзвичайним ситуаціям по Суворовському району Одеської міської територіальної громади Одеського районного управління Головного управління ДСНС України в Одеській області, затвердженого начальником РУ ГУ ДСНС України в Одеській області, головний інспектор зобов`язаний дотримуватися встановлених законом принципів, вимог та порядку здійснення державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності; організовувати і здійснювати безпосередньо контроль за додержанням і виконанням вимог законодавства у сферах пожежної, техногенної безпеки та цивільного захисту органами місцевого самоврядування, підприємствами, установами та організаціями, іншими суб`єктами господарювання незалежно від форм власності, а також громадянами України, іноземцями і особами без громадянства; складати акти перевірок, видавати приписи, розпорядження про усунення порушень вимог законодавства у сферах пожежної, техногенної безпеки та цивільного захисту, а в разі встановлення порушень, що створюють загрозу життю та здоров`ю людей, ініціювати (подає рапорт до Головного управління ДСНС в Одеській області) звернення до адміністративного суду щодо застосування заходів реагування у вигляді повного або часткового зупинення до повного усунення порушень вимог законодавства у сферах пожежної, техногенної безпеки та цивільного захисту роботи підприємств, окремих виробництв, виробничих дільниць, агрегатів, експлуатації будівель об`єктів, споруд, цехів, дільниць, окремих приміщень, а також машин, механізмів, устаткування, транспортних засобів, зупинення проведення робіт, у тому числі будівельно-монтажних, випуску та реалізації пожежонебезпечної продукції, систем та засобів протипожежного захисту.
Крім того, п.п. 2.18, 2.20 Посадової інструкції головному інспектору надано право застосовувати відповідно до чинного законодавства, санкції адміністративного впливу до фізичних та юридичних осіб суб`єктів господарювання, підприємств, установ, організацій та громадян за порушення встановлених законодавством вимог пожежної, техногенної безпеки та цивільного захисту, невиконання приписів, постанов та розпоряджень І посадових осіб органів державного нагляду у сфері пожежної, техногенної безпеки та цивільного захисту та розглядати звернення фізичних та юридичних осіб.
Нормами ст.216 КПК визначена підслідність органам досудового розслідування кримінальних правопорушень, а враховуючи той факт, що відомості до ЄРДР внесені уповноваженим правоохоронним органом, слідчий даного органу мав право на звернення з відповідним клопотанням.
Водночас, враховуючи наведені вище положення законодавчих актів України, доводи сторони захисту щодо не підслідності даного кримінального провадження слідчому підрозділу ДБР мають бути перевірені в подальшому прокурором, а у разі встановлення таких обставин, прокурор уповноважений прийняте відповідне процесуальне рішення.
Апеляційний суд звертає увагу, що навіть встановивши, що у заяві про скоєння кримінального правопорушення відсутні відомості відносно вчинення злочину, який був би підслідний іншому органу досудового розслідування, заява про вчинення злочину, на законних підставах було внесена слідчим підрозділом Державного бюро розслідувань, в порядку вимог ст.214 КПК, чим досягнута мета дотримання вимог щодо швидкого, повного, всебічного та ефективного здійснення досудового розслідування, що відповідає вимогам ст.ст. 2, 9, 28 КПК України.
Також в судовому засіданні апеляційного суду прокурором підтверджено, що досудове розслідування у кримінальному провадженні проводиться з дотриманням правил підслідності, відповідно до вимог ст.216 КПК, а у разі встановлення необхідності передачі кримінального провадження до іншого органу досудового розслідування, таке рішення у передбаченому законом порядку буде прийнято прокурором в межах його компетенції.
При цьому, колегія суддів звертає увагу, що даних про очевидну не підслідність кримінального правопорушення за ч.3 ст.368 КК України, СВ Територіального управління ДБР, на даному етапі не встановлено.
Враховуючи наведене, колегія суддів визнає необґрунтованими доводи захисника щодо порушення на даній стадії досудового розслідування підслідності у кримінальному провадженні, та відповідно вручення повідомлення про підозру ОСОБА_8 неналежним слідчим та відсутності у ОСОБА_8 статусу підозрюваного.
Вирішуючи питання щодо обґрунтованості підозри, апеляційний суд враховує те, що діючий Кримінальний процесуальний кодекс України встановлює обов`язок розглядати обґрунтованість підозри, що за визначенням ЄСПЛ «є необхідною умовою законності тримання під вартою» («Нечипорук і Йонкало проти України», no. 42310/04, §219, 21 квітня 2011 року).

Відповідно до практики ЄСПЛ «обґрунтованість підозри, на якій має ґрунтуватися арешт, складає суттєву частину гарантії від безпідставного арешту і затримання, закріпленої у статті 5 §1(с) Конвенції». За визначенням ЄСПЛ «обґрунтована підозра у вчиненні кримінального злочину, про яку йдеться у статті 5 §1(с) Конвенції, передбачає наявність обставин або відомостей, які переконали б неупередженого спостерігача, що ця особа, можливо, вчинила певний злочин» («K.-F. проти Німеччини», 27 листопада 1997, §57).

Згідно практики Європейського суду з прав людини, суд своїм рішенням повинен забезпечити не тільки права підозрюваного, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів.

Більш того, у п. 48 рішення «Чеботарь проти Молдови» № 35615/06 від 13.11.07 року Європейський Суд з прав людини зазначив «Суд повторює, що для того, щоб арешт по обґрунтованій підозрі був виправданий у відповідності з статтею 5 & 1 (с), поліція не зобов`язана мати докази, достатні для пред`явлення обвинувачення, ні в момент арешту ні під час перебування заявника під вартою. Також не обов`язково, щоб затриманій особі були, по кінцевому рахунку, пред`явлені обвинувачення, або щоб ця особа була піддана суду. Метою попереднього тримання під вартою є подальше розслідування кримінальної справи, яке повинно підтвердити або розвіяти підозру, яка є підставою для затримання».

Матеріали кримінального провадження, які долучені до клопотання, на даній стадії досудового розслідування є достатніми для висновку щодо обґрунтованості підозри, а тому доводи захисника в цій частині є безпідставними.

Твердження захисника про необґрунтованість підозри з посиланням на встановлення такого факту ухвалою слідчого судді Київського районного суду м. Одеси від 18.01.2022 року, якою у цьому ж кримінальному провадженні відмовлено у задоволенні клопотання слідчого про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою відносно підозрюваного ОСОБА_9 , якому інкримінується вчинення злочину за попередньою змовою з підозрюваним ОСОБА_8 , апеляційний суд визнає безпідставними, оскільки вказана ухвала слідчого судді районного суду не є приюдицією для суду апеляційної інстанції.

В той же час, вирішуючи питання про обґрунтованість ухвали слідчого судді щодо обрання підозрюваному запобіжного заходу у виді тримання під вартою, апеляційним судом встановлено, що поза увагою слідчого судді залишилися наступні обставини кримінального провадження.

Так, слідчим суддею не прийнято до уваги, що звертаючись із клопотанням про обрання запобіжного заходу у виді тримання під вартою щодо підозрюваного в клопотанні слідчий вказує про те, що ОСОБА_8 підозрюється у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.368 КК України, за кваліфікуючими ознаками «одержання службовою, за попередньою змовою групою осіб неправомірної вигоди, для себе, за вчинення в інтересах того, хто надає неправомірну вигоду будь-якої дії, з використанням наданої їй влади та службового становища, поєднаного з вимаганням неправомірної вигоди, вчинене повторно» (а.с.1-13).
Однак, згідно повідомлення про підозру від 11.01.2021 року, ОСОБА_8 повідомлено про підозру ускоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.368 КК України, за кваліфікуючими ознаками «одержання службовою, за попередньою змовою групою осіб неправомірної вигоди, для себе, за вчинення в інтересах того, хто надає неправомірну вигоду будь-якої дії, з використанням наданої їй влади та службового становища, поєднаного з вимаганням неправомірної вигоди»; ускоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.368 КК України, за кваліфікуючими ознаками «одержання службовою, за попередньою змовою групою осіб неправомірної вигоди, для себе, за вчинення в інтересах того, хто надає неправомірну вигоду будь-якої дії, з використанням наданої їй влади та службового становища, поєднаного з вимаганням неправомірної вигоди, вчинене повторно» (а.с.107-117).
З огляду на викладене, вбачається, що в клопотанні слідчий вказує про вчинення одного злочину, а в повідомленні про підозру вказано, що органом досудового розслідування підозрюваному інкриміновано вчинення двох окремих епізодів злочинів, та зазначено кваліфікуючу ознаку повторності.

В судовому засіданні апеляційного суду прокурор повідомив суду, що на даній стадії досудового розслідування було встановлено лише один епізод кримінального правопорушення, яке є триваючим, однак доказів підтвердження зміни підозри не надав, пославшись на те, що остаточна кваліфікація дії підозрюваного може бути здійснена в ході досудового розслідування.

Крім того, колегія суддів звертає увагу на те, що в клопотанні про обрання запобіжного заходу, в повідомленні про підозру при формулюванні кваліфікації дій органом досудового розслідування зазначається «одержанні службовою», без зазначення обов`язкової кваліфікуючої ознаки відповідних злочинів як «одержанні службовою особою», що на думку колегії суддів, є опискою допущеною при використанні комп`ютерної техніки, яка має бути виправлена у передбаченому процесуальним законом порядку.

Разом з тим, апеляційний суд вважає, що рішення слідчого судді про обрання підозрюваному запобіжного заходу у виді тримання під вартою із визначенням альтернативного запобіжного заходу у виді застави, є невмотивованим та необґрунтованим, з огляду на таке.
Мотивуючи своє рішення слідчий суддя послався на існування ризиків, передбачених ст.177 КПК, а саме ризик можливого переховування підозрюваного від органу досудового розслідування та суду з метою уникнення від кримінальної відповідальності, здійснення незаконного впливу на свідків у кримінальному провадженні, та вчинення іншого кримінального правопорушення.
Апеляційний суд вважає, що розглядаючи питання про обрання запобіжного заходу у виді тримання під вартою підозрюваного із визначенням розміру застави, слідчий суддя не в повному обсязі врахував положення ст.ст.177, 182, 183 КПК, та прийняв необґрунтоване рішення.

Питання, які слідчий суддя повинен вирішити при застосуванні відносно особи запобіжного заходу у виді тримання під вартою визначені змістом ст.ст. 177, 178, 183 КПК.
Відповідно до вимог ст. 177 КПК, підставою для застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді вважати, що підозрюваний може перешкоджати кримінальному провадженню чи вчинити інше правопорушення.
Розглядаючи клопотання про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою для прийняття законного і обґрунтованого рішення, суд, відповідно до ст. 178 КПК та практики Європейського суду з прав людини, крім наявності вищезазначених обставин, повинен врахувати тяжкість кримінального правопорушення, у вчиненні якого підозрюється особа та особисті обставини життя особи, які можуть свідчити на користь збільшення (зменшення) ризику переховування від правосуддя чи інших способів неналежної процесуальної поведінки.
Відповідно до ч.1 ст.183 КПК тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 КПК.

При обґрунтуванні рішення про обрання запобіжного заходу у виді тримання під вартою слід враховувати вимоги ст. 178 КПК, статей 5, 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод та положень, встановлених у рішеннях Європейського суду з прав людини щодо необхідності дотримання розумних строків тримання особи під вартою.
Положення ст.ст.177, 178 КПК та наведені норми Конвенції про захист прав людини та основоположних свободне були враховані слідчим суддею.

Апеляційний суд наголошує, що тримання під вартою, як винятковий захід, може застосовуватися тільки у випадку, коли особа підозрюється чи обвинувачується у вчиненні тяжкого або особливо тяжкого злочину, та за умови, якщо слідчий/прокурор доведе, що застосування іншого запобіжного заходу не зможе запобігти ризикам, зазначеним у ст.177 КПК.

У своєму Рішенні «Подвезько проти України» №74297/11 від 12.02.15 року ЄСПЛ у п. 21 вказує, що аргументи «за» і «проти» звільнення (з-під варти), включаючи ризик того, що обвинувачений може перешкоджати належному провадженню у справі, не повинні оцінюватись абстрактно, але мають підтверджуватись фактичними даними. Ризик того, що обвинувачений може переховуватись, не може оцінюватися виключно на підставі ступеня тяжкості можливого покарання. Він має оцінюватися з урахуванням ряду інших відповідних факторів, які можуть або підтвердити існування небезпеки переховування, або довести, що така можливість є настільки незначною, що може не виправдати досудове тримання під вартою.
Крім того, в зазначеному Рішенні ЄСПЛ звернув увагу на неприпустимість загальних формулювань в судових рішеннях та застосування повторюваних шаблонних фраз. Зазначене не свідчить про те, що суди здійснюють належну оцінку фактів стосовно необхідності застосування такого запобіжного заходу за обставин конкретної справи.
Дослідивши матеріали справи та заслухавши сторони кримінального провадження, апеляційний суд дійшов висновку, що рішення про застосування до підозрюваного запобіжного заходу у виді тримання під вартою із альтернативним запобіжним заходом у виді застави слідчим суддею належним чином не обґрунтоване.
Апеляційним судом встановлено, що слідчим суддею залишено поза увагою наступні обставини справи: підозрюваний ОСОБА_8 раніше не судимий; має постійне місце проживання за адресою: АДРЕСА_1 ; підозрюваний одружений та має на утриманні малолітню дитину - ОСОБА_14 , 2016 року народження; підозрюваний позитивно характеризується за місцем мешкання та за місцем роботи.

Крім того, згідно матеріалів судової справи підорюваний ОСОБА_8 раніше нагороджувався грамотою за сумлінне ставлення до виконання службових обов`язків, досягнення значних успіхів у службовій діяльності, високу професійну майстерність та з нагоди відзначення Дня рятівника, а також Наказом начальника ГУМНС України в Київській області від 25.04.2006 року №81 нагороджений пам`ятною медаллю «20 років з дня Чорнобильської катастрофи» (а.с.123-132).

Вказані обставини дають апеляційному суду підстави вважати, що підозрюваний до притягнення до кримінальної відповідальності в даному кримінальному провадженні вів добропорядний спосіб життя та сумлінно працював, має міцні соціальні зв`язки, а тому ризики можливого переховування підозрюваного є мінімізованими.
Також колегією суддів приймається до уваги надані стороною захисту в ході апеляційного розгляду дані про стан здоров`я підозрюваного ОСОБА_8 , інформація про який міститься у виписці №13427 від 01.11.2021 року із медичної карти стаціонарного хворого ОСОБА_8 , який вказує на те, що тримання підозрюваного під вартою може негативно вплинути для його здоров`я.

Що стосується доводів слідчого та прокурора про існування ризику впливу підозрюваного на свідків у даному кримінальному провадженні, то вони є непереконливими та декларативними, оскільки прокурором не надано апеляційному суду доказів, що за період досудового розслідування підозрюваний, або пов`язані з ним особи, вчиняли будь-які дії, направлені на вплив на свідків. За повідомленням прокурора не встановлено таких фактів і в період часу з дня ухвалення оскарженої ухвали слідчого судді до дня її перегляду в суді апеляційної інстанції.
Твердження прокурора про те, що підозрюваний може знищити, сховати або спотворити речові докази у кримінальному провадженні, є необґрунтованими та належним чином не підтвердженими, оскільки з врахуванням обставин кримінального правопорушення, предмет неправомірної вигоди вилучений на початковій стадії досудового розслідування. Крім того, прокурор не надав раціонального пояснення та чітко не вказав на обставини, які свідчать про існування ризику знищення конкретних речових доказів, які на теперішній час не вилучені органом досудового розслідування та перебувають у підозрюваного.
Не доведеними залишились і твердження прокурора про існування ризику вчинення підозрюваним іншого кримінального правопорушення, з посиланням на системний характер скоєння ним незаконних дій, налагодженість та тривалість протиправної схеми, оскільки інших епізодів вчинення підозрюваним ОСОБА_8 кримінальних правопорушень в ході проведення досудового розслідування не встановлено, а припущення прокурора про існування такого ризику є декларативним
Наведені обставини свідчать про необґрунтованість доводів слідчого та прокурора про існування в такому ступені ризиків, що може слугувати підставою для застосування до підозрюваного найсуворішого запобіжного заходу у виді тримання під вартою, оскільки незважаючи на неможливість в повному обсязі виключати встановлені апеляційним судом існуючи ризики, вони, з урахуванням конкретних обставин справи та особи підозрюваного, є мінімальними та запобігти цим ризикам можливо шляхом обрання підозрюваному запобіжного заходу не пов`язаного з позбавленням волі.
За наведених обставин апеляційний суд констатує, що незважаючи на те, що ризик можливих спроб переховування підозрюваного від органів досудового слідства повністю не виключається, але він, з урахуванням конкретних обставин справи та особи підозрюваного, який має міцні соціальні зв`язки, має постійне місце мешкання, родину, та недоведеністю органом досудового розслідування та прокурором, що підозрюваний в будь-який спосіб заважав кримінальному провадженню, є настільки мінімізованим, що не дає підстав для застосування до підозрюваного ОСОБА_8 виняткового запобіжного заходу, який в даному випадку є занадто суворим та може потягти за собою невідворотні та шкідливі наслідки для підозрюваного та для близьких йому осіб.
Крім того, в ході апеляційного розгляду справи прокурором не надано раціонального пояснення та підтвердження в чому саме полягає винятковість випадку у даному кримінальному провадженні щодо необхідності визначення підозрюваному ОСОБА_8 альтернативного запобіжного заходу у виді застави саме у розмірі 400 прожиткових мінімумів для працездатних осіб у розмірі 992400 грн, що значно перевищує встановлені ст.182 КПК розміри застави.
З урахуванням наведеного, апеляційний суд вважає, що необхідності обмеження права підозрюваного на свободу, передбаченого кримінальним процесуальним законом України та ст.5 Конвенції про захист прав і основоположних свобод людини, на даній стадії досудового розслідування, з урахуванням конкретних обставин справи та особи підозрюваного, на даний час немає та прокурором не доведено.
Оскільки матеріали кримінального провадження містять докази щодо обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_8 злочину, передбаченого ч.3 ст.368 КК України, стадія досудового розслідування у даному кримінальному провадженні триває, та органу досудового розслідування необхідно виконати ряд слідчих та процесуальних дій, з метою забезпечення належної процесуальної поведінки останнього, апеляційний суд, вважає необхідним обрати відносно підозрюваного запобіжний захід не пов`язаний з триманням під вартою.
Враховуючи дані про особу підозрюваного ОСОБА_8 , які вказують на існування міцних важелів соціального стримування підозрюваного, апеляційний суд вважає, що пропорційним тому ступеню небезпеки, ризики якого є у кримінальному провадженні, а також тим завданням, які має досягти орган досудового розслідування, є запобіжний захід у виді домашнього арешту в нічний час доби.

На думку апеляційного суду, такий запобіжний захід буде достатнім для забезпечення належної процесуальної поведінки підозрюваного, створить умови існування достатнього балансу між обмеженнями, які застосовує держава до особи, яка на даній стадії досудового розслідування підозрюється у вчиненні злочину з її правом утримання дружини та малолітньої дитини.

Запобіжний захід у виді нічного домашнього арешту, в межах строку досудового розслідування, на думку апеляційного суду, буде цілком співмірним інкримінованому підозрюваному злочину та його особі, зможе забезпечити виконання підозрюваним процесуальних обов`язків, а також забезпечить останньому реалізацію можливості утримувати свою родину.
Відповідно до ч. 3 ст. 407 КПК, за наслідками апеляційного розгляду за скаргою на ухвалу слідчого судді, суд апеляційної інстанції має право залишити ухвалу без змін або скасувати ухвалу та постановити нову ухвалу.
З урахуванням встановлених апеляційним судом обставин, апеляційна скарга захисника підлягає частковому задоволенню, оскаржена ухвала слідчого судді підлягає скасуванню, з постановленням нової ухвали про відмову в задоволенні клопотання слідчого про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою та із застосуванням до підозрюваного запобіжного заходу у виді домашнього арешту в нічний час доби, з покладенням на нього обов`язків, передбачених ч.5 ст.194 КПК.
Керуючись ст.ст. 177, 178, 182, 183, 194, 376, 404, 405, 407, 409, 419, 422, 532 КПК України, апеляційний суд,-

постановив:

Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_7 в інтересах підозрюваного ОСОБА_8 задовольнити частково.

Ухвалу слідчого судді Київського районного суду м. Одеси від 12.01.2022 року в кримінальному проваджені №0000585 від 29.11.2021 року за ознаками злочину, передбаченого ч.3 ст.368 КК України, якою підозрюваному ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ,застосовано запобіжний захід у виді тримання під вартою, строком до 09.03.2022 року, із визначенням розміру застави скасувати.

Постановити нову ухвалу, якою відмовити у задоволенні клопотання слідчого Другого слідчого відділу (з дислокацією у м. Одесі) Територіального управління ДБР, розташованого у місті Миколаєві ОСОБА_15 , погодженого прокурором відділу Одеської обласної прокуратури ОСОБА_16 про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою підозрюваному ОСОБА_8 .
Застосувати до підозрюваного ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у кримінальному проваджені №0000585 від 29.11.2021 року, запобіжний захід у виді домашнього арешту, із забороною залишати житло за місцем проживання, за адресою: АДРЕСА_1 , в період часу з 22:00 год. до 06:00 год. наступної доби.

Покласти на підозрюваного ОСОБА_8 обов`язки, передбачені п.п. 1, 2, 3, 4, 8 ч.5 ст.194 КПК України, а саме:

- прибувати до слідчого, прокурора, слідчого судді за кожною вимогою;

- не відлучатися за межі України, без дозволу слідчого, прокурора або суду;

- повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну свого місця проживання та/або місця роботи;

- утримуватися від спілкування зі свідками та іншими учасниками кримінального провадження, визначених слідчим або прокурором;

- здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну;

Роз`яснити підозрюваному ОСОБА_8 наслідки невиконання покладених на нього обов`язків, а саме: у разі, якщо підозрюваний, будучи належним чином повідомленим, не з`явиться за викликом до суду, без поважних причин, не повідомить про причину своєї неявки, або якщо порушить інші покладені на нього при застосуванні запобіжного заходу обов`язки, запобіжний захід відносно нього може бути змінено на більш суворий.

Роз`яснити підозрюваному, що відповідно до ч.5 ст.181 КПК України, працівники органу Національної поліції з метою контролю за його поведінкою, мають право з`являтися в житло, під арештом в якому він перебуває, вимагати надання усних чи письмових пояснень з питань, пов`язаних із виконанням покладених на підозрюваного зобов`язань.

Виконання ухвали Одеського апеляційного суду про обрання запобіжного заходу підозрюваному ОСОБА_8 у виді домашнього арешту та контроль за його поведінкою покласти на співробітників Відділення поліції №2 ОРУП №2 ГУНП в Одеській області.

Строк дії ухвали Одеського апеляційного суду про обрання запобіжного заходу підозрюваному ОСОБА_8 у виді домашнього арешту обчислюється з моменту проголошення ухвали апеляційного суду, а саме з 26.01.2022 року та закінчується 11.03.2022 року.

Копію ухвали невідкладно надіслати на адресу ДУ «Одеський слідчий ізолятор», слідчому, прокурору до відома, та начальнику Відділення поліції №2 ОРУП №2 ГУНП в Одеській області для виконання.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення, є остаточною і оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді Одеського апеляційного суду

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4