Провадження № 1-кс/161/7184/21
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
м. Луцьк 22 вересня 2021 року
Слідчий суддя Луцького міськрайонного суду Волинської області ОСОБА_1 , з участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , слідчого ОСОБА_4 , представника володільця майна - адвоката ОСОБА_5 , розглянувши клопотання слідчого СУ ГУНП у Волинській області ОСОБА_4 про арешт майна, в рамках кримінального провадження №0000303 від 12.09.2021 за ознаками вчинення злочину, передбаченого ч.3 ст.358 КК України,

В С Т А Н О В И В
15.09.2021 слідчий СУ ГУНП у Волинській області ОСОБА_4 за погодженням із прокурором відділу Волинської обласної прокуратури ОСОБА_3 звернувся до Луцького міськрайонного суду Волинської області з клопотанням про арешт тимчасово вилученого майна, яке було вилучене 12.09.2021 в ході огляду місця події за адресою: Волинська область, м.Камінь-Каширський, вул.Коніщука, навпроти будинку №40.

У поданому клопотанні слідчий вважає, що тимчасово вилучене майно зберегло на собі сліди та містить інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, з метою збереження речових доказів, тому необхідно вжити заходів до його збереження шляхом накладення на нього арешту.

В судовому засіданні прокурор та слідчий подане клопотання підтримали, навели доводи аналогічно тим, що зазначені у клопотанні, та просили його задовольнити.

Представник володільця майна в судовому засіданні заперечила щодо задоволення клопотання та просила відмовити у його задоволенні, оскільки це може призвести до надмірного тягаря власників.

Заслухавши міркування прокурора та слідчого, які клопотання підтримали та просили задовольнити, думку представника володільця майна, яка заперечила щодо задоволення клопотання, дослідивши матеріали клопотання та подані в судовому засіданні документи, слідчий суддя приходить до наступного висновку.

В статті 2 КПК України зазначено, що завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

Застосування заходу забезпечення кримінального провадження у виді арешту майна є видом втручання у право на мирне володіння майном, що закріплено у ст.1 Протоколу №1 до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року. Відповідно до практики Європейського суду з прав людини втручання у це право має мати законні підстави та мету, а також бути пропорційним публічному інтересу. Зазначені вимоги у контексті застосування заходів забезпечення кримінального провадження вимагаються визначення статусу суб`єкта, майно якого підлягає арешту у кримінальному провадженні та законної мети здійснення такого обмеження відповідного права.

Згідно з ч.1 ст.16 КПК України позбавлення або обмеження права власності під час кримінального провадження здійснюється лише на підставі вмотивованого судового рішення, ухваленого в порядку, передбаченим КПК України.

Відповідно до ч.ч. 2, 3 ст.170 КПК України, арешт майна допускається з метою забезпечення збереження речових доказів. В цьому випадку арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.

Відповідно до ч.1 ст.173 КПК України слідчий суддя, суд відмовляють у задоволенні клопотання про арешт майна, якщо особа, що його подала, не доведе необхідність такого арешту, а також наявність ризиків, передбачених абзацом другим частини першої статті 170 цього Кодексу.

В судовому засіданні встановлено, що до Єдиного реєстру досудових розслідувань внесено відомості за фактом того, що 12.09.2021 близько 01.04 год. по вул.Коніщука, навпроти будинку №40 в м.Камінь-Каширський Волинської області, працівниками СРПП Камінь-Каширського РВП ГУНП у Волинській області зупинено сідловий тягач «DAF XF 105.410», р.н.з. НОМЕР_1 , номер шасі (кузова рами) НОМЕР_2 , у щепленні зі спеціалізованим напівпричепом р.н.з. НОМЕР_3 , номер шасі НОМЕР_4 , власником яких є ОСОБА_6 , під керуванням ОСОБА_7 , який перевозив 28355 дм3 дизельного палива, та використовував завідомо підроблену товарно-транспортну накладну на відпуск нафтопродуктів №0004722 від 11.09.2021, яка була видана працівником організації за попередньою змовою групою осіб, із попередньою правовою кваліфікацією за ч.3 ст.358 КК України.

12.09.2021 в ході огляду місця події за адресою: Волинська область, м.Камінь-Каширський, вул.Коніщука, навпроти будинку №40, вилучено сідловий тягач «DAF XF 105.410», , р.н.з. НОМЕР_1 , номер шасі (кузова рами) НОМЕР_2 , власником якого є ОСОБА_6 ; спеціалізований напівпричеп, р.н.з. НОМЕР_3 , номер шасі НОМЕР_4 , власником якого є ОСОБА_6 ; 28355 дм3 дизельного палива, яке знаходиться у спеціалізованому напівпричепі, які постановою слідчого СУ ГУНП у Волинській області від 13.09.2021 визнано речовими доказами.

Слідчий суддя, з врахуванням об`єктивно проведеного аналізу доказів, встановив, що посилання слідчого у клопотанні про те, що сідловий тягач марки «DAF XF 105.410», спеціалізований напівпричеп, р.н.з. НОМЕР_3 , дизельне паливо відповідають критеріям, передбаченим ст.98 КПК України, є неспроможними з огляду на той факт, що доказів, окрім постанови про визнання речовими доказами, що вказані предмети відповідають критеріям, передбаченим ст.98 КПК України, стороною обвинувачення не надано.

Статтею 98 КПК України визначене поняття речового доказу.

Разом з тим, звертає слідчий суддя увагу на те, що в рамках даного кримінального провадження розслідується факт підроблення товарно-транспортної накладної на відпуск нафтопродуктів №0004722 від 11.09.2021, яка була видана працівником організації за попередньою змовою групою осіб, тобто вчинення злочину, передбаченого ч.3 ст.358 КК України. При тому, що з матеріалів клопотання вбачається, що сама накладна у сторони обвинувачення відсутня, а також відсутні будь-які відомості групи осіб, які причетні до вчинення злочину.

Всупереч вимогам ст.ст. 170, 173 КПК України, звертаючись з клопотанням сторона обвинувачення, не вказала яким чином буде досягнута мета накладення арешту, як це визначено ч.2 ст.170 КПК України, не перевірили наявності підстав накладення арешту та обмежилися лише формальним посиланням на доведення підстав, передбачених ст.170 КПК України

Будь-яке втручання державного органу у право на мирне володіння майном повинно бути законним. Про це говорить Перша та найбільш важлива вимога статті 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Окрім того, будь-яке втручання державного органу у право на мирне володіння майном повинно забезпечити також і «справедливий баланс» між загальним інтересом суспільства та вимогами захисту основоположних прав конкретної особи. Необхідного балансу не вдасться досягти, якщо на відповідну особу буде покладено індивідуальний та надмірний тягар. Іншими словами, має існувати обґрунтоване пропорційне співвідношення між засобами, які застосовуються, та метою, якої прагнуть досягти (EAST WEST ALLIANCE LIMITED v. UKRAINE, №19336/04, §166-168, ЄСПЛ, від 23 січня 2014 року).

Таким чином, слідчий суддя приходить до висновку про недоведеність обставин, що підтверджують необхідність накладення арешту на вказане майно, а тому в задоволенні клопотанні слідчого необхідно відмовити.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 98, 130, 132, 170, 171, 173, 174, 309, 372 КПК України,

П О С Т А Н О В И В
В задоволенні клопотання слідчого СУ ГУНП у Волинській області ОСОБА_4 про арешт майна, в рамках кримінального провадження №0000303 від 12.09.2021 за ознаками вчинення злочину, передбаченого ч.3 ст.358 КК України, відмовити.

На ухвалу може бути подана апеляційна скарга до Волинського апеляційного суду протягом 5 (п`яти) днів з дня її оголошення.

Слідчий суддя