УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23.12.2021 року м. Херсон

Херсонський міський суд Херсонської області в складі:

головуючого судді: ОСОБА_1 ,

за участю секретаря: ОСОБА_2 ,

прокурора: ОСОБА_3

представника КНП «Херсонський обласний заклад

з надання психіатричної допомоги» ХОР: ОСОБА_4

захисника: ОСОБА_5 ,

особи, стосовно якої вирішується питання: ОСОБА_6 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні, проведеному в режимі відеоконференції, в залі суду м. Херсона матеріали провадження за заявою Директора Комунального некомерційного підприємства «Херсонський обласний заклад з надання психіатричної допомоги» Херсонської обласної ради про припинення застосування примусових заходів медичного характеру до ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , громадянина України, -

в с т а н о в и в:

Відносно ОСОБА_6 , який вчинив суспільно-небезпечне діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого Особливою частиною Кримінального кодексу України застосовано примусові заходи медичного характеру у виді госпіталізації до психіатричного закладу із посиленим наглядом.

Ухвалою Херсонського міського суду Херсонської області від 22.04.2021 року відносно ОСОБА_6 , змінено раніше застосовані заходи медичного характеру у вигляді госпіталізації до психіатричного закладу із посиленим наглядом на заходи медичного характеру у вигляді госпіталізації до психіатричного закладу із звичайним наглядом.

Відповідно до висновку комісії лікарів-психіатрів Херсонської обласної психіатричної лікарні від 25.11.2021 року №123 ОСОБА_6 потребує припинення застосування примусового заходу медичного характеру, оскільки відповідно до вказаного висновку відсутні агресивні тенденції, протягом останніх семи місяців поведінка носить стабільно впорядкований характер. Сформовані позитивні соціальні установки. Підстав для перебування ОСОБА_6 , у відділенні для пацієнтів, до яких застосовано ПЗМХ немає, застосування ПЗМХ стосовно останнього є недоцільним, ще й оскільки це заважає останньому вирішенню його соціальних питань.

З урахуванням викладеного Директор КНП «Херсонський обласний заклад з надання психіатричної допомоги» ХОР звернувся до суду із заявою про припинення застосованих відносно ОСОБА_6 , заходів медичного характеру у вигляді госпіталізації до психіатричного закладу (відділення) із звичайним наглядом.

В судовому засіданні представник КНП «Херсонський обласний заклад з надання психіатричної допомоги» ХОР наполягала на задоволенні вищевказаної заяви додатково пояснивши, що ОСОБА_6 , пасивний хворий, і відповідно до наданого до подання висновку відсутні будь-які ознаки соціальної небезпеки, крім того зазначила, що останній не видужав, потребує подальшого лікування та приймання медичних препаратів постійно, самостійно він їх примати не зможе, родичів він не має, заклад планує лікувати його в подальшому на добровільній підставі.

ОСОБА_6 в судовому засіданні підтримав заяву закладу.

Захисник ОСОБА_5 , в судовому засіданні підтримала заяву закладу та просила задовольнити.

Прокурор в судовому засіданні заперечувала проти задоволення клопотання, посилаючись на ті обставини, що ОСОБА_6 , не видужав, потреба в раніше застосованих заходах медичного характеру не відпала, крім того сплив термін до якого застосоване примусове лікування, просила відмовити в задоволенні заяви.

Суд, заслухавши думку учасників судового засідання, прокурора який заперечував щодо задоволення заяви, дослідивши матеріали заяви, приходить до наступних висновків.

З матеріалів справи встановлено, що ОСОБА_6 , вчинив суспільно небезпечне діяння, що свідчить про підвищену суспільну небезпечність його дій і його особи в цілому.

ОСОБА_6 , у зв`язку з вчиненням суспільно-небезпечного діяння передбаченого ст.101 ч.3(в редакції 1960 року КК України), (а саме нанесення ножових поранень громадянину від яких настала смерть) було визнано неосудним.

Відповідно до ухвали Херсонського міського суду Херсонської області від 22.04.2021 року відносно ОСОБА_6 , змінено примусові заходи медичного характеру у вигляді госпіталізації з посиленим наглядом на примусові заходи медичного характеру з звичайним наглядом.

Згідно ч. 1-3 ст. 514 КПК України продовження, зміна або припинення застосування примусових заходів медичного характеру здійснюється на підставі ухвали суду, в межах територіальної юрисдикції якого застосовується цей захід чи відбувається лікування.

Зміна або припинення застосування примусових заходів медичного характеру здійснюється, якщо особа, яка вчинила суспільно небезпечне діяння у стані неосудності, видужала або якщо внаслідок змін у стані її здоров`я відпала потреба в раніше застосовуваних заходах медичного характеру.

Розгляд питання про продовження, зміну чи припинення застосування судом примусових заходів медичного характеру здійснюється за письмовою заявою представника закладу з надання психіатричної допомоги (лікаря-психіатра), де тримається дана особа. До заяви додається висновок комісії лікарів-психіатрів, що обґрунтовує необхідність продовження, зміни або припинення застосування таких примусових заходів.

Відповідно до вимог ст. 19 Закону України "Про психіатричну допомогу" питання про продовження, зміну або припинення застосування примусового заходу медичного характеру вирішується судом у разі такої зміни стану психічного здоров`я особи, за якої відпадає необхідність застосування раніше призначеного заходу та виникає необхідність у призначенні іншого примусового заходу медичного характеру чи якщо особа видужала. Продовження, зміна або припинення застосування примусових заходів медичного характеру здійснюється судом за заявою представника закладу з надання психіатричної допомоги (лікаря-психіатра), який надає особі психіатричну допомогу.

Відповідно до статті 92 КК України, примусовими заходами медичного характеру є надання амбулаторної психіатричної допомоги, поміщення особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого Особливою частиною цьогоКодексу, в спеціальний лікувальний заклад з метою її обов`язкового лікування, а також запобігання вчиненню нею суспільно небезпечних діянь.

Відповідно до п. 20Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами примусових заходів медичного характеру та примусового лікування» № 7 від 03.06.2005 року примусові заходи медичного характеру припиняються у зв`язку з одужанням або зміною психічного стану особи настільки, що це виключає очевидну небезпечність для нього та для інших осіб.

Згідно висновку комісії лікарів-психіатрів щодо особи, до якої застосовуються примусові заходи медичного характеру 25.11.2021 року за №123 вбачається, що на теперішній час ОСОБА_6 , за психічним станом має розумову відсталість у ступені помірно вираженої розумової відсталості (імбецільность), психопатоподібний дефект, стан компенсації. Протягом останніх 7 (семи) місяців поведінка хврого носить стабільний характер, відсутні агресивні тенденції та будь-які інші ознаки соціальної небезпеки. Сформовані позитивні соціальні установки. За минулий час стан хворого залишається стабільним, відсутні активні ознаки психічного розладу ( галюцінацїї, маячення тощо), не виявляє протягом тривалого періоду агресивних тенденцій. Психічний стан: свідомість не порушена , орієнтований примітивно. Настрій рівний . Словниковий запас обмежений . Мова з порушенням артикуляції. Рівень загальних знань низький. Мислення примітивне, торпедне, абстрагування недоступно. Не проявляє ініціативи на час бесіди. Не заперечує скоєне , виказує формальний жаль. За своїм психічним станом потребує запровадження реабілітаційних заходів вирішення соціальних питань(переведення до будинку інтернату психічнохворих, де умові перебування передбачають інші аспекти догляду та нагляду).

Висновок комісії лікарів психіатрів не має для суду наперед встановленої сили і підлягає оцінці у сукупності з іншими доказами, відомостями та обставинами, які підлягають встановленню при вирішенні питання, порушеного у заяві керівника закладу з надання психіатричної допомоги.

З вищевказаного висновку вбачається, що він є недостатньо обґрунтованим, оскільки він не доводить, що покращення психічного стану ОСОБА_6 , станом на дату звернення до суду із заявою носить стабільний та тривалий характер і, що він спроможний дотримуватися підтримуючого лікування самостійно. Вказаний висновок комісії лікарів не доводить, що особа видужала або внаслідок змін її здоров`я відпала потреба в раніше застосованих заходах медичного характеру, а також, що психічний стан на час звернення із заявою до суду змінився на такий, що не становить очевидної небезпеки для неї або інших осіб.

Так, у висновку зазначено, що стан ОСОБА_6 , покращився на тлі лікування, як і зазначено про те, що останній потребує запровадження реабілітаційних заходів вирішення соціальних питань(переведення до будинку інтернату психічнохворих, де умові перебування передбачають інші аспекти догляду та нагляду), тобто висновок не містить вказівку на те, що останній за своїм психічним станом формально розуміє про свою хворобу та доводить готовність до самостійного лікування та самоконтролю щодо регулярного тривалого прийняття ліків.

В судовому засіданні лікарем було підтверджено, що ОСОБА_6 для забезпечення стабільного стану його психічного здоров`я потребує постійного приймання медичних препаратів, самостійно він приймати їх не зможе, лише під контролем лікарів, чи осіб, які б могли забезпечити нагляд за ним та прийняття ліків.

Під час судового засідання ОСОБА_6 підтвердив, що родичів які б могли забезпечити нагляд за ним та прийняття ліків, він не має.

При вирішенні цього клопотання, суд також враховує, що ОСОБА_6 було вчинене суспільно небезпечне діяння, яке підпадають під ознаки діяння, передбаченого ч.3ст.101КК України (в ред.1960), до нього застосовувались примусові заходи медичного характеру, але після припинення, у 1999 році він знову вчинив аналогічне суспільно небезпечне діяння, направлене проти життя людини, що свідчить про підвищену суспільну небезпечність його дій і його особи в цілому.

З матеріалів клопотання вбачається, що ОСОБА_6 перебуває на примусовому лікуванні в закладах охорони здоров`я з 30.06.1999 року. Ухвалою Херсонського міського суду Херсонської області від 22.04.2021 року змінені раніш застосовані примусові заходи медичного характеру у вигляді госпиталізації до психіатричного відділення із звичайним наглядом.

Тобто з наявних документів, висновку та пояснень лікаря вбачається, що стан стійкої ремісії на час надання висновку комісії лікарів вдалося досягти завдяки постійному медикаментозному лікуванню, яке надається ОСОБА_6 , саме у медичному закладі.

Зміна або припинення застосування примусових заходів медичного характеру здійснюється, якщо особа, яка вчинила суспільно небезпечне діяння у стані неосудності, видужала або якщо внаслідок змін у стані її здоров`я відпала потреба в раніше застосовуваних заходах медичного характеру.

Тому, з урахуванням вищевикладеного, судом не вбачається достатніх підстав, саме для припинення застосування примусових заходів медичного характеру відносно ОСОБА_6 .

З огляду на зазначені обставини, а також те, що хвороба ОСОБА_6 носить хронічний характер, зважаючи на вчинення ним кримінально- суспільно небезпечних діянь, направлених проти життя людини, суд вважає, що не була досягнута мета застосування примусових заходів медичного характеру на час звернення до суду із заявою про їх припинення.

Зі встановлених обставин не вбачається, що стан здоров`я ОСОБА_6 змінився, що останній не становитиме суспільної небезпеки для себе та оточуючих.

Також слід зауважити і на ті обставини, що ухвалою Херсонського міського суду Херсонської області від 22.04.2021 року змінені раніш застосовані примусові заходи медичного характеру у вигляді госпиталізації до психіатричного відділення із звичайним наглядом, тому термін примусових заходів медичного характеру сплив 22.10.2021 року, тобто КНП «Херсонський обласний заклад з надання психіатричної допомоги» ХОР звернувся із даною заявою після спливу терміну застосованих примусових заходів медичного характеру, порушивши процедуру звернення, враховуючи викладене судом не можуть бути припинені примусові заходи медичного характеру, термін застосування яких сплив.

Враховуючи вищевикладене, суд вважає, що заява КНП «Херсонський обласний заклад з надання психіатричної допомоги» ХОР про припинення застосування примусових заходів медичного характеру відносно ОСОБА_6 задоволенню не підлягає.

Керуючись ст. ст. 94, 95 КК України, ст. ст. 19, 22 Закону України «Про психіатричну допомогу», ст. ст. 512, 514, 537, 539 КПК України суд, -

п о с т а н о в и в:

В задоволенні заяви Директора Комунального некомерційного підприємства «Херсонський обласний заклад з надання психіатричної допомоги» Херсонської обласної ради про припинення відносно ОСОБА_6 застосування примусового заходу медичного характеру у вигляді госпіталізації до психіатричного закладу із звичайним наглядом - відмовити.

Ухвала може бути оскаржена протягом 7 (семи) днів з дня її проголошення до Херсонського апеляційного суду через Херсонський міський суд Херсонської області.

Ухвала суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Особа, стосовно якої вирішувалось питання, та захисник мають право на ознайомлення з журналом судового засідання та подання на нього письмових зауважень.

СуддяОСОБА_1