ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
Справа №642/5967/18 Головуючий 1-ї інстанції: ОСОБА_1
Провадження №11-кп/818/3741/21 Доповідач: ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 грудня 2021 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Харківського апеляційного суду у складі:
головуючого - ОСОБА_2 ,
суддів - ОСОБА_3 та ОСОБА_4 ,
з секретарем - ОСОБА_5 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Харкова апеляційну скаргу захисника обвинуваченого ОСОБА_6 адвоката ОСОБА_7 на ухвалу Ленінського районного суду м. Харкова від 16 грудня 2021 року про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою у відношенні ОСОБА_6 ,
В С Т А Н О В И Л А :
Ухвалою Ленінського районного суду м. Харкова від 16 грудня 2021 року продовжено строк тримання під вартою обвинуваченого ОСОБА_6 до 14 лютого 2022 року. Захисник обвинуваченого, не погоджуючись з судовим рішенням, подала апеляційну скаргу, в якій просить ухвалу суду скасувати, постановити нову, якою обрати більш м`який запобіжний захід у вигляді домашнього арешту або застави у меншому розмірі.
Вказує, що можливо до обвинуваченого застосувати запобіжний захід у вигляді домашнього арешту. Застава в розмірі 150 прожиткових мінімумів є занадто суворим заходом. Жоден ризик не доведено. Обвинуваченому немає сенсу переховуватися, оскільки він вину не визнає, раніше не судимий, має постійне місце проживання, одружений, має двох неповнолітніх дітей. У суду відсутні скарги від свідків чи потерпілих щодо здійснення на них будь-якого впливу, інший підозрюваний вже дав показання на допиті. Суд не надав оцінки міцності соціальних зв`язків обвинуваченого.
Вислухавши доповідь судді, вивчивши матеріали справи та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла наступного.

Відповідно до ч. 4 ст. 422-1 КПК України розгляд апеляційної скарги на ухвалу суду про обрання запобіжного заходу у виді тримання під вартою, про зміну іншого запобіжного заходу на запобіжний захід у виді тримання під вартою, а також про продовження строку тримання під вартою, постановлену під час судового провадження в суді першої інстанції до ухвалення судового рішення по суті, здійснюється без участі сторін кримінального провадження, крім випадків, якщо прокурор, обвинувачений, його захисник, законний представник заявив клопотання про розгляд апеляційної скарги за участю сторін.
Відповідно до вимог ст.177 КПК України підставою для застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави суду вважати, що обвинувачений може здійснити дії, передбачені ч.1 цієї статті.

Крім того, при вирішенні питання про обрання, продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою суд повинен врахувати обставини, передбачені ст.178 КПК України, зокрема, тяжкість кримінального правопорушення, у вчиненні якого обвинувачується особа та дані, які її характеризують і можуть свідчити на користь збільшення (зменшення) ризику переховування від правосуддя чи інших способів неналежної процесуальної поведінки.
Органом досудового розслідування ОСОБА_6 обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 187 КК України.

У розумінні практики Європейського суду з прав людини, тяжкість обвинувачення не є самостійною підставою для утримання особи під вартою, проте таке обвинувачення у сукупності з іншими обставинами збільшує ризик втечі настільки, що його неможливо відвернути, не взявши особу під варту. У справі «Ілійков проти Болгарії» №33977/96 від 26 липня 2001 року ЄСПЛ зазначив, що «суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування або повторного вчинення злочинів».

Ризиком у контексті кримінального провадження є певна ступінь ймовірності того, що особа, вдасться до вчинків, які будуть перешкоджати судовому розгляду або ж створять загрозу суспільству. Надаючи оцінку настання ризиків, суд бере до уваги, що існує певна ймовірність того, що обвинувачений з метою уникнення покарання, передбаченого за вчинення інкримінованого злочину, може вдатися до відповідних дій. Злочин у вчиненні якого обвинувачується ОСОБА_6 було вчинено за попередньою змовою групою осіб із застосуванням насильства та погроз щодо потерпілих, поєднаний із проникнення у житло. Вказані обставин свідчать про підвищену суспільну-небезпечність вчиненого та продовження існування ризиків, запобігти яким на даний час можливо шляхом продовження саме виняткового запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. Захисник до апеляційної скарги додає фотокопії свідоцтв про народження дітей, батьком яких є ОСОБА_6 . Проте вказана обставина не зменшує реальної можливості настання ризиків, враховуючи зміст пред`явленого обвинувачення, відсутність даних про можливість обвинуваченого утримувати родину за рахунок законних джерел заробітку. Міцність соціальних зв`язків ОСОБА_6 визначається наявністю у нього дружини, дітей, місця проживання, однак зазначене не може бути безумовною підставою для застосування більш м`якого запобіжного заходу. При вирішенні питання щодо доцільності продовження запобіжного заходу суд має враховувати не лише дані, що характеризують особу, але і зміст обвинувачення, тяжкість вчиненого, ризики повторення протиправної поведінки, що може перешкодити судовому розгляду. Твердження адвоката про те, що ризики не доведені є безпідставними, оскільки їх наявність об`єктивно вбачається з обставин справи. Колегія суддів зазначає, що не визнання вини обвинуваченим, відсутність скарг від потерпілих та свідків, безумовно не вказує на відсутність ризиків. КПК України не містить визначення обґрунтованої підозри, за роз`ясненням вказаного поняття слід звернутися до практики ЄСПЛ. За загальною практикою Європейського суду з прав людини, що склалась з рішення у справі «Фокс, Кемпбелл і Гартлі проти Сполученого Королівства» (Fox, Campbell and Hartley v. the United Kingdom) від 30.08.1990 року, п. 32, Series А, № 182, термін «обґрунтована підозра» у вчиненні правопорушення передбачає наявність фактів або інформації, які могли б переконати об`єктивного спостерігача в тому, що відповідна особа могла таки вчинити злочин. Вимога розумної підозри передбачає наявність доказів, які об`єктивно зв`язують підозрюваного з певним злочином і вони не повинні бути достатніми, щоб забезпечити засудження, але мають бути достатніми, щоб виправдати подальше розслідування або висунення звинувачення.
При цьому, доведення обгрунтованості обвинувачення покладається на сторону обвинувачення, яка протягом судового розгляду надає наявні докази, оцінку яким надає суд в нарадчій кімнаті, тому версія обвинуваченого щодо його непричетності до вчиненого, має бути перевірена в ході судового розгляду шляхом безпосереднього дослідження доказів та надання їм відповідної оцінки.

В апеляційній скарзі адвокат вказала про обрання занадто великого розміру застави. Однак, відповідно до резолютивної частини оскаржуваної ухвали, судом не вказано про розмір застави. Враховуючи зазначене сторона захисту не позбавлена права під час судового розгляду звернутися із відповідним клопотанням до суду.

Європейський суд з прав людини неодноразово підкреслював, що наявність підстав для тримання особи під вартою має оцінюватись в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин.
З урахуванням наведеного, колегією суддів будь-яких порушень КПК України при постановленні оскаржуваної ухвали судом першої інстанції не встановлено, а тому, за наслідками апеляційного розгляду, вважає за необхідне ухвалу суду залишити без змін.

Керуючись ст.ст.405, 407 КПК України, колегія суддів,-

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу захисника обвинуваченого ОСОБА_6 адвоката ОСОБА_7 залишити без задоволення.
Ухвалу Ленінського районного суду м. Харкова від 16 грудня 2021 року про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою у відношенні ОСОБА_6 залишити без змін.
Ухвала набирає чинності з моменту її проголошення та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Головуючий

Судді