Номер провадження:1-кс/521/5475/21
У Х В А Л А
04 листопада 2021 року м. Одеса
Слідчий суддя Малиновського районного суду м.Одеси ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , за участю прокурора ОСОБА_3 , заявника ОСОБА_4 , розглянувши у відкритому судовому засіданні клопотання ОСОБА_4 про скасування арешту майна, слідчий суддя
В С Т А Н О В И В:
26 жовтня 2021 року до Малиновського районного суду м.Одеси надійшло клопотання ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_1 про скасування арешту майна. В клопотанні заявник просить скасувати арешт, накладений ухвалою слідчого судді Малиновського районного суду м.Одеси ухвалою від 18.08.2021 року.
Відповідно до клопотання 18 серпня 2021 року слідчий суддя Малиновського районного суду м.Одеси, розглянувши клопотання слідчого СВ ВП №1 ОРУП №1 ГУНП в Одеській області погодженого з прокурором Малиновської окружної прокуратури м.Одеси про арешт майна, за матеріалами досудового розслідування внесеного до ЄРДР за №0000066 від 13.08.2021 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.190 КК України, а саме на квартиру АДРЕСА_1 , яка відповідно до договору купівлі-продажу №26 від 04.01.2021 р., посвідчений приватним нотаріусом ОСОБА_5 належить ОСОБА_4 на праві приватної власності.
Заявник ОСОБА_4 у судовому засіданні підтримала клопотання та просила його задовольнити в повному обсязі.
Прокурор ОСОБА_3 не заперечував проти задоволення клопотання, надав постанову про закриття кримінального провадження від 03.11.2021р., ЄРДР за №0000066 від 13.08.2021р.
Перевіривши надані матеріали клопотання та дослідивши докази по них, суд приходить до висновку, що клопотання підлягає задоволенню з наступних підстав.
Стаття 170 КПК України регулює підстави для арешту майна, та зазначає яке саме майно може бути арештовано.
Відповідно до ч. 1 ст. 170 КПК України, арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому КПК України порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна.
Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження.
Частиною 2 статті 170 КПК України також встановлено, що арешт майна допускається з метою забезпечення (серед іншого): 1)збереження речових доказів.
В судовому засіданні достеменно встановлено, що майно на яке накладено арешт, належить ОСОБА_4 на праві приватної власності.
Органом досудового розслідування було розпочато кримінальне провадження, відомості про яке внесено до ЄРДР за № 0000066 від 13.08.2021р за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.190 КК України, та на даний момент кримінальне провадження № 0000066 від 13.08.2021р відповідно до постанови про закриття кримінального провадження від 03.11.2021 р. закрите, на підставі п.2 ч.1 ст. 184 КПК України, у зв`язку з встановленням відсутності в діянні складу кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.190 КК України.
Враховуючи вищевикладене, доцільність в накладеному арешті відпало.
Відповідно до ч. 1 ст. 174 КПК України, підозрюваний, обвинувачений, їх захисник, законний представник, інший власник або володілець майна, представник юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, які не були присутні при розгляді питання про арешт майна, мають право заявити клопотання про скасування арешту майна повністю або частково. Таке клопотання під час досудового розслідування розглядається слідчим суддею, а під час судового провадження - судом.
Згідно ч.4 ст.41 Конституції України ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним.
Згідно п.2 ч.1 ст. 174 КПК України, арешт майна також може бути скасовано повністю чи частково ухвалою слідчого судді під час досудового розслідування чи суду під час судового провадження за клопотанням підозрюваного, обвинуваченого, їх захисника чи законного представника, іншого власника або володільця майна, якщо вони доведуть, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано.
Під час вирішення питання про наявність підстав для застосування арешту майна як заходу забезпечення кримінального провадження необхідно враховувати практику Європейського суду з прав людини (ЄСПЛ), яка визначає, що ст. 1 Першого протоколу до Європейської конвенції з прав людини спрямована не тільки на захист особи (юридичної особи) від будь-якого посягання держави на право володіти своїм майном, але також зобовязує державу вживати необхідних заходів, спрямованих на захист права власності. Зазначена правова позиція сформульована ЄСПЛ у справі «Броньовський проти Польщі» від 22 червня 2004 року. У рішеннях ЄСПЛ у справах «Амюр проти Франції», «Колишній король Греції та інші проти Греції», «Малама проти Греції», «Україна-Тюмень проти України» констатовано, що перша та найважливіша вимога ст. 1 Першого протоколу до Європейської конвенції з прав людини полягає в тому, що будь-яке втручання публічної влади в право на мирне володіння майном має бути законним: друге речення першого пункту дозволяє позбавлення власності лише «на умовах, передбачених законом», а другий пункт визнає, що держави мають право здійснювати контроль за користуванням майном через введення в дію «законів». Крім того, верховенство права, один із фундаментальних принципів демократичного суспільства, є наскрізним принципом усіх статей Конвенції. Також Європейський суд нагадує, що втручання в право на мирне володіння майном повинно бути здійснено з дотриманням «справедливого балансу» між вимогами загального інтересу суспільства та вимогами захисту основоположних прав особи. Зокрема, має існувати обґрунтоване пропорційне співвідношення між засобами, які застосовуються, та метою, якої прагнуть досягти через вжиття таких заходів.
Згідно ч. 1 ст. 318 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.
Відповідно до ст. 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав і основоположних свобод, який ратифікований Верховною Радою України 17 липня 1997 року, кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.
На підставі вищевикладеного, слідчий суддя вважає за можливо задовольнити клопотання ОСОБА_4 , про скасування арешту майна, який був накладений ухвалою слідчого судді Малиновського районного суду м.Одеси від 18 серпня 2021 року, а саме на квартиру АДРЕСА_1 , яка належить на праві приватної власності належить ОСОБА_4 .
Керуючись ст.ст.170, 173, 174, 370-372 КПК України, слідчий суддя

У Х В А Л И В:
Клопотання заявника ОСОБА_4 про скасування арешту майна за кримінальним провадженням, внесеним до ЄРДР за № 0000066 від 13.08.2021р -задовольнити.
Скасувати арешт, накладений ухвалою слідчого судді Малиновського районного суду м.Одеси від 18 серпня 2021 року на квартиру АДРЕСА_1 , яка належить на праві приватної власності належить ОСОБА_4 .
Виконання ухвали слідчого судді доручити слідчому та прокурору.
Копію ухвали надіслати прокурору та заявнику.
Ухвала слідчого судді набирає законної з моменту її оголошення.
Ухвала слідчого судді, оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя: ОСОБА_1