Справа № 308/1970/21
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

29 грудня 2021 року м. Ужгород

Ужгородський міськрайонний суд Закарпатської області в складі головуючої судді ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , обвинуваченого ОСОБА_4 , його захисника адвоката ОСОБА_5 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000056 від 19 січня 2021 року за ознаками вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.263 КК України, у відношенні:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Оноківці, Ужгородського району, Закарпатської області, громадянина України, з середньою спеціальною освітою, не одруженого, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше засудженого вироком Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 25.11.2021 року за ч.2 ст.185 КК України, ч.4 ст.70 КК України до 4 років 7 місяців позбавлення волі, на підставі ст.75 КК України звільненого від відбування покарання з випробуванням терміном на 3 роки,-

ВСТАНОВИВ:

Формулювання обвинувачення у кримінальному провадженні, визнаного судом доведеним на підставі угоди про визнання винуватості.

19 січня 2021 року ОСОБА_4 , діючи умисно - усвідомлюючи протиправний характер своїх дій, передбачаючи їх суспільно-небезпечні наслідки і бажаючи їх настання, незаконно, з метою порушення громадської безпеки у частинні убезпечення від порушення обороту холодної зброї, зберігав при собі кастет, і близько 02 години 45 хвилин, перебуваючи неподалік будинку №27 на пл. Петефі в м. Ужгород, був зупинений працівниками УШІ в Закарпатській області. В ході проведення поверхневої перевірки в правій кишені куртки ОСОБА_4 виявлено металевий предмет, зовні схожий на кастет. Під час проведення огляду місця події останній добровільно надав слідчому СОГ Ужгородського РУП ГУНП в Закарпатській області металевий предмет, зовні схожий на кастет, який вилучено та поміщено в спец, пакет НПУ ГСУ №INZ 1044062.
Згідно висновку судової експертизи холодної зброї наданий на дослідження металевий предмет зовні схожий на кастет, вилучений в ході огляду місця події від 19.01.2021, є холодною зброєю. Даний предмет є кастетом, який є різновидом холодної зброї ударно-дробильної дії. Досліджуваний кастет виготовлений саморобним способом.

Вказаними діями ОСОБА_4 вчинив злочин, передбачений ч.2 ст.263 КК України - тобто носіння кастету без передбаченого законом дозволу.

Підстави доведеності винуватості поза розумним сумнівом на підставі угоди про визнання винуватості.

29.12.2021 року між прокурором Ужгородської окружної прокуратури ОСОБА_3 , якому на підставі ст. 37 КПК України надані повноваження прокурора в даному кримінальному провадженні, та обвинуваченим ОСОБА_4 , за участю захисника ОСОБА_5 , на підставі ст. ст. 468, 469, 472 КПК України добровільно, тобто укладення угоди не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз або наслідком обіцянок чи дії будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді, за ініціативою прокурора укладено угоду про визнання винуватості.

Згідно змісту угоди, яка скріплена підписами сторін, прокурор при вирішенні питання про укладення угоди про визнання винуватості врахував такі обставини:
1)ступінь та характер сприяння обвинуваченого у проведенні кримінального провадження щодо нього а саме активне сприяння до розкриття вчинених ним злочину;
2)наявність суспільного інтересу в забезпечені швидкого досудового розслідування і судового провадження, що полягає у можливості зменшення навантаження на систему здійснення правосуддя у кримінальному провадженні, процесуальному спрощенні розгляду справи та економії бюджетних коштів на витрати, пов`язані з кримінальним провадженням;
3)наявність обставини, що пом`якшує покарання, а саме: щире каяття, активне сприяння розкриттю злочину;
4)відсутність обставин, які обтяжують покарання.

Обвинувачений ОСОБА_4 беззастережно визнає свою винуватість у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 263 КК України, тобто носіння кастету без передбаченого законом дозволу.

Сторони дійшли згоди, що за вчинення зазначеного вище кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 263 КК України, обвинуваченому ОСОБА_4 необхідно призначити покарання у вигляді позбавлення волі строком на 1 (один) рік. Вирок Ужгородського міськрайонного суду від 25.11.2021, згідно якого ОСОБА_4 засуджено за ч. 2 ст. 185, ч. 4 ст. 70 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 4 роки 7 місяців, на підставі ст. 75 КК України звільнено від реального відбуття покарання з іспитовим строком 3 роки виконувати самостійно.

В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 винуватим себе у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.263 КК України, визнав повністю, вказавши, що час, місце та спосіб скоєння ним кримінального правопорушення, описаного в обвинувальному акті, викладені вірно, вказані обставини відповідають подіям, що відбувалися в дійсності, і він їх в повному обсязі підтверджує. Заключивши відповідну угоду про визнання винуватості, він цілком розуміє надані йому законом права, а також роз`яснені йому судом наслідки укладення та затвердження вказаної угоди, визначені ст.473 КПК України, - щодо обмеження права оскарження вироку згідно з положеннями ст.394 і ст.424 КПК України, і щодо відмови від здійснення прав, передбачених ст. 474 ч. 4 п. 1 КПК України, а саме: права на судовий розгляд, під час якого прокурор зобов`язаний довести кожну обставину інкримінованого кримінального правопорушення, права на виклик і на допит у судовому засіданні свідків, права заявлення клопотань, права надання суду своїх доказів, а також характер пред`явленого обвинувачення, відповідно до якого він визнає себе винним, вид покарання, і інші заходи, які можливо будуть застосовані до нього у разі затвердження зазначеної угоди судом, в тому числі, і наслідки невиконання вказаної угоди, визначені у ст. 476 КПК України. Крім того, обвинувачений вказав, що вище зазначена угода про визнання винуватості укладена ним з прокурором добровільно, без застосування будь-якого насильства, примусу та погроз. Розуміє, що умисне невиконання угоди є підставою для притягнення його до кримінальної відповідальності за ст. 389-1 КК України.

Прокурор ОСОБА_3 в судовому засіданні зазначив, що при укладенні угоди про визнання винуватості були враховані обставини, передбачені ст. 470 КПК України, дотримані вимоги процесуального та матеріального права, просив суд затвердити угоду про визнання винуватості та призначити обвинуваченому узгоджене сторонами покарання.

Захисник ОСОБА_5 також вважав можливим затвердити угоду про визнання винуватості, зазначивши, що при укладенні угоди між його підзахисним та прокурором були дотримані правила та вимоги, передбачені кримінальним процесуальним законодавством України та кримінальним кодексом України, при цьому обвинуваченим вищезазначена угода була укладена з прокурором добровільно, без застосування насильства, примусу та погроз.

Заслухавши доводи сторін кримінального провадження, дослідивши матеріали кримінального провадження, перевіривши умови укладання угоди про визнання винуватості, відповідність угоди за змістом вимогам процесуального законодавства, роз`яснивши та з`ясувавши у обвинуваченого про повне розуміння ним його процесуальних прав, добровільності та відсутності будь-яких обставин, які примусили його погодитися на підписання угоди про визнання винуватості, характеру висунутого ОСОБА_4 обвинувачення, виду і розміру покарання та наслідки постановлення вироку на підставі угоди про визнання винуватості, суд дійшов висновку про те, що у даному кримінальному провадженні можливо затвердити надану угоду про визнання винуватості з наступних підстав.

Відповідно до ст.ст. 468, 469 КПК України угода про визнання винуватості між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим може бути укладена у провадженні щодо кримінальних проступків, нетяжких злочинів, тяжких злочинів, внаслідок яких шкода завдана лише державним чи суспільним інтересам. Укладення угоди про визнання винуватості у кримінальному провадженні щодо уповноваженої особи юридичної особи, яка вчинила кримінальне правопорушення, у зв`язку з яким здійснюється провадження щодо юридичної особи, а також у кримінальному провадженні щодо кримінальних правопорушень, внаслідок яких шкода завдана державним чи суспільним інтересам або правам та інтересам окремих осіб, у яких беруть участь потерпілий або потерпілі, не допускається, крім випадків надання всіма потерпілими письмової згоди прокурору на укладення ними угоди.

На підставі об`єктивно з`ясованих обставин, підтверджених доказами та оцінених судом відповідно до ст. 94 КПК України, суд дійшов висновку, що мало місце діяння, у вчиненні якого обвинувачуються ОСОБА_4 , а його дії органом досудового розслідування обґрунтовано кваліфіковані за ч. 2 ст. 263 КК України як носіння кастету без передбаченого законом дозволу.

В силу положення ст. 12 КК України кримінальне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 263 КК України відноситься до категорії нетяжких злочинів.

На виконання вимог ст. 474 КПК України судом з`ясовано обставини, які дають змогу впевнитися в тому, що обвинувачений усвідомлює свої права, визначені п.1 ч. 4 ст. 474 КПК України, наслідки укладення та затвердження угоди, характер обвинувачення, вид покарання, яке буде до нього застосоване, а також переконатися, що укладення угоди є добровільним, тобто не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз або наслідком обіцянок чи дії будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді.

Обвинуваченому роз`яснено наслідки невиконання угоди, передбачені ст. 476 КПК України.

Судом встановлено, що ініціювання, порядок укладення та зміст угоди про визнання винуватості від 29.12.2021 року між прокурором Ужгородської окружної прокуратури ОСОБА_3 та обвинуваченим ОСОБА_4 в зазначеному кримінальному провадженні відповідає вимогам ст.ст. 469, 472 КПК України. Під час досудового розслідування обвинуваченим скарги не подавались.

Умови даної угоди - не суперечать вимогам кримінального та кримінального процесуального законодавства України, узгоджена міра покарання визначена в межах, передбаченою санкцією ч.2 ст. 263 КК України, що відповідає загальним засадам призначення покарання, визначених ст. 65 КК України, ступеню тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого. Очевидної неможливості виконання обвинуваченим взятих на себе зобов`язань не вбачається.

Згідно ч. 1 ст. 475 КПК України якщо суд переконався, що угода може бути затверджена, він ухвалює вирок, яким затверджує угоду і призначає узгоджену сторонами міру покарання.

Виходячи з викладеного, перевіривши угоду на відповідність вимогам КПК України, суд дійшов висновку про можливість затвердження угоди про визнання винуватості і призначення обвинуваченому узгодженої сторонами міри покарання.

Підстав для відмови в затвердженні угоди про визнання винуватості, передбачених ст. 474 ч. 7 КПК України, судом не встановлено.

Питання щодо обраного запобіжного заходу.

Запобіжний захід стосовно обвинуваченого ОСОБА_4 в рамках даного кримінального провадження №0000056 не обирався; разом з тим стосовно ОСОБА_4 обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою в рамках іншого кримінального провадження, а тому слід обрати відносно обвинуваченого ОСОБА_4 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою до набрання вироком законної сили, взявши його під варту із зали суду.

Цивільний позов не заявлений.

Процесуальні витрати по справі.

Відповідно до ч. 2 ст. 124 КПК України слід стягнути з ОСОБА_4 на користь держави процесуальні витрати у розмірі 653,80 грн. за проведення експертизи холодної зброї (висновок експерта №СЕ-19/107-21/492-БЛ від 26.01.2021 року).

Керуючись ст. 17, ч. 2 ст. 373, ст. 374, 474,475 КПК України, суд,-

ЗАСУДИВ:

Затвердити угоду про визнання винуватості, укладену 29.12.2021 року між прокурором Ужгородської окружної прокуратури ОСОБА_3 та обвинуваченим ОСОБА_4 за участю захисника адвоката ОСОБА_5 у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000056 від 19 січня 2021 року за ознаками вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.263 КК України.

ОСОБА_4 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.263 КК України, та призначити йому покарання, затверджене угодою, у виді позбавлення волі строком на 1 (один) рік.

Вирок Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 25.11.2021 у справі 308/5592/18, яким ОСОБА_4 засуджено за ч. 2 ст. 185, ч. 4 ст. 70 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 4 роки 7 місяців, на підставі ст. 75 КК України звільнено від реального відбуття покарання з іспитовим строком 3 роки виконувати самостійно.

Обрати відносно засудженого ОСОБА_4 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою до набрання вироком законної сили, взявши його під варту із зали суду.

Стягнути з ОСОБА_4 на користь держави процесуальні витрати за проведену по справі експертизу в сумі 653,80 грн. (шістсот п`ятдесят три гривні вісімдесят копійок).

Вирок може бути оскаржений виключно з підстав, передбачених ч.4 ст.394 КПК України, до Закарпатського апеляційного суду протягом 30 днів з дня його проголошення.

Відповідно до ст. 532 КПК України вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Копію вироку негайно після проголошення вручити прокурору, обвинуваченому, його захиснику, в порядку, передбаченому ст. 376 КПК України.

Суддя ОСОБА_6