ХЕРСОНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Номер провадження 11-cc/819/19/22 Головуючий в 1-й інстанції : ОСОБА_1
Категорія: ухвала слідчого судді Доповідач: ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
12 січня 2022 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Херсонського апеляційного суду у складі:

Головуючого ОСОБА_2

Суддів ОСОБА_3

ОСОБА_4

Секретарі ОСОБА_5

За участю прокурора ОСОБА_6

Підозрюваного ОСОБА_7

Захисника адвоката ОСОБА_8 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні Херсонського апеляційного суду матеріали кримінального провадження №0000907 за апеляційною скаргою прокурора на ухвалу слідчого судді Херсонського міського суду Херсонської області від 25 листопада 2021 року, відносно

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м.Херсон, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.187 КК України,

В С Т А Н О В И Л А:
Ухвалою слідчого судді Херсонського міського суду Херсонської області від 25 листопада 2021 року відмовлено у задоволенні клопотання ст. слідчого СВ ВП №1 ХРУП ГУНП в Херсонській області про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою у кримінальному провадженні №0000907 відносно ОСОБА_7 , підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.187 КК України.

Відносно ОСОБА_7 застосовано запобіжний захід у виді домашнього арешту, заборонивши йому залишати місце проживання за адресою: АДРЕСА_1 , без дозволу слідчого, прокурора або суду цілодобово строком до 20 січня 2022 року включно, з покладенням обов`язків, передбачених ст.194 КПК України.

Не погоджуючись із таким судовим рішенням, прокурор подав апеляційну скаргу, в якій посилаючись на невідповідність висновків суду фактичним обставинам справи, істотні порушення вимог кримінального процесуального закону, просить ухвалу слідчого судді скасувати, обрати відносно ОСОБА_7 запобіжний захід у виді тримання під вартою строком на 60 діб.

В обґрунтування доводів апеляційної скарги прокурор зазначив, що слідчий суддя, відмовляючи у задоволенні клопотання слідчого, своє рішення жодним чином не мотивував, не зважив на обставини вчинення злочину, дані про особу підозрюваного.

ОСОБА_7 після оголошення йому про підозру у кримінальному провадженні №0001321 вчинив новий, більш тяжкий злочин та може переховуватися від органів досудового розслідування та суду, незаконно впливати на потерпілу, свідків, іншим чином перешкоджати досудовому розслідуванню, у зв`язку з чим є достатні підстави вважати, що підозрюваний знаходячись на свободі буде перешкоджати встановленню обставин, що підлягають доказуванню.

Показами свідка ОСОБА_9 підтверджується те, що грошові кошти, якими ОСОБА_7 заволодів під час розбійного нападу, використав для погашення боргових зобов`язань, а тому є достатні підстави вважати, що не маючи джерел доходу підозрюваний може вчинити інше кримінальне правопорушення.

Враховуючи наявність існування ризиків, передбачених п.п.1, 3-5 ч.1 ст.177 КПК України, які виправдовують застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою відносно підозрюваного, підстав для застосування більш м`якого запобіжного заходу не має, менш суворі запобіжні заходи є недостатні для запобігання наведеним ризикам.

Заслухавши суддю - доповідача, прокурора, підозрюваного, захисника, в судових дебатах сторони залишилися на своїх позиціях, перевіривши матеріали провадження та доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до наступного висновку.

Відповідно до ст. 5 Конвенції про захист прав та основоположних свобод людини, а також практики Європейського суду з прав людини, обмеження права особи на свободу і особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках та за встановленою процедурою.

Як зазначив Європейський суд з прав людини у своєму рішенні в справі «Манчіні проти Італії», за наслідками та способами застосування як тримання під вартою, так і домашній арешт прирівнюються до позбавлення волі для цілей статті 5 § 1(с) Конвенції.

Згідно вимог ст. 177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується. Підставою для застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені ч.1 цієї статті.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

В силу ст. 178 КПК України при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу слідчий суддя на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини, в тому числі вік та стан здоров`я підозрюваного; міцність соціальних зв`язків підозрюваного в місці його проживання, в тому числі наявність в нього родини й утриманців; репутацію підозрюваного.

Відповідно до норм ч. 1 ст. 181 КПК України домашній арешт полягає в забороні підозрюваному залишати житло цілодобово або у певний період доби.

Згідно до п.3 ч.2 ст.183 КПК України запобіжний захід у виді тримання під вартою не може бути застосований, окрім як: до раніше не судимої особи, яка підозрюється чи обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк до п`яти років, - виключно у разі, якщо прокурором, крім наявності підстав, передбачених статтею 177 цього Кодексу, буде доведено, що перебуваючи на волі, ця особа переховувалася від органу досудового розслідування чи суду, перешкоджала кримінальному провадженню або їй повідомлено про підозру у вчиненні іншого злочину.

Розглядаючи клопотання слідчого про обрання відносно підозрюваного ОСОБА_7 запобіжного заходу, слідчий суддя заслухав доводи сторін кримінального провадження і дійшов висновку про необхідність застосування запобіжного заходу у виді цілодобового домашнього арешту строком на два місяці, з покладенням на нього певних обов`язків у відповідності до вимог ст. 194 КПК України, посилаючись на наявність обставин, передбачених ст. 178 КПК України.

Застосовуючи до підозрюваного запобіжний захід у виді домашнього арешту, слідчий суддя прийшов до висновку, що прокурором не доведено підстав, передбачених п.3 ч.2 ст.183 КПК України, а також не доведено недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів.

Європейський суд з прав людини неодноразово, в тому числі у його «пілотному» рішенні від 10.02.2011 року у справі «Харченко проти України», рішенні від 29.09.2011 року у справі «Третьяков проти України», рішенні від 06.11.2008 року у справі «Єлоєв проти України» зазначав, що тримання особи під вартою у кожному випадку повинне мати безсумнівне обґрунтування, а також що за будь-яких обставин суд зобов`язаний розглянути можливість застосування менш обтяжливих альтернативних запобіжних заходів.

Як вбачається з матеріалів кримінального провадження, слідчим відділом ВП №1 ХРУП ГУНП в Херсонській області здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні №0000907 від 23.11.2021 року за підозрою ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.187 КК України.

23 листопада 2021 року ОСОБА_7 затримано в порядку ст.208 КПК України (а.п.7-8).

24 листопада 2021 року ОСОБА_7 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.187 КК України (а.п.23-25).

Наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_7 інкримінованого злочину підтверджується зібраними у кримінальному провадженні доказами, на які послався слідчий суддя в ухвалі, а саме протоколом про прийняття заяви про вчинення кримінального правопорушення від 23 листопада 2021 року (а.п.3), протоколом огляду місця події від 23 листопада 2021 року (а.п.4-5), протоколами допиту потерпілої ОСОБА_10 , свідка ОСОБА_9 (а.п.6, 14), протоколом пред`явлення особи для впізнання за фотознімками за участю потерпілої та свідка (а.п.15, 18-20), протоколом огляду від 24 листопада 2021 року (а.п.17), іншими матеріалами кримінального провадження в їх сукупності.

Відповідно до практики Європейського суду з прав людини, вимога розумної підозри передбачає наявність доказів, які об`єктивно зв`язують підозрюваного з певним злочином і вони не повинні бути достатніми, щоб забезпечити засудження, але мають бути достатніми, щоб виправдати подальше розслідування або висунення звинувачення. Словосполучення «обґрунтована підозра» передбачає наявність існування фактів або інформації, які б переконали неупередженого спостерігача в тому, що ця особа, можливо, вчинила злочин («Cebotari v. Moldova», п. 48).

У даному кримінальному провадженні, зв`язок підозрюваного ОСОБА_7 з вчиненим кримінальним правопорушенням підтверджується наявними у кримінальному провадженні доказами, сукупність яких дає підстави вважати, що підозра щодо вчинення ОСОБА_7 інкримінованого йому кримінального правопорушення є обґрунтованою, що не заперечується сторонами провадження.

Колегія суддів вважає, що слідчий суддя при обранні запобіжного заходу ОСОБА_7 у відповідності до вимог ст.ст.193, 194 КПК України дослідив та достатньою мірою взяв до уваги фактичні обставини, що підлягають врахуванню згідно ст.178 КПК України. З матеріалів кримінального провадження вбачається, що всі обставини, враховані судом, у сукупності дають достатні підстави для обрання відносно підозрюваного запобіжного заходу у виді цілодобового домашнього арешту.

Як убачається з матеріалів провадження та ухвали слідчого судді ОСОБА_7 обґрунтовано підозрюється у вчиненні тяжкого кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.187 КК України, за яке передбачено законом покарання у виді позбавлення волі на строк до 7 років, офіційно не працевлаштований, законного джерела доходу не має, має зареєстроване постійне місце проживання, стійкі соціальні зв`язки, родину, сім`ю, матір, дитину (а.п.36).

Слідчий суддя мотивовано взяв до уваги також і стан здоров`я підозрюваного, зокрема на те, що останній переніс тяжку хворобу.

Підозрюваний раніше до кримінальної відповідальності не притягувався, визнає свою причетність до інкримінованого злочину, про що також вірно зауважив слідчий суддя.

Таким чином, слідчий суддя обґрунтовано врахував тяжкість кримінального правопорушення, у вчиненні якого підозрюється ОСОБА_7 , та розмір покарання, яке загрожує останньому у разі доведення його винуватості, конкретні обставини справи, дані про особу підозрюваного.

Колегія суддів погоджується з висновком слідчого судді про наявність існування ризику, передбаченого ст.177 КПК України, а саме можливого вчинення підозрюваним іншого кримінального правопорушення, продовження злочинної діяльності, та недоведеність органом досудового розслідування наявності інших ризиків, а тому з огляду на невисоку імовірність існування заявленого ризику саме запобіжний захід у виді цілодобового домашнього арешту буде достатнім для запобігання вказаного ризику та забезпечить виконання ОСОБА_7 процесуальних обов`язків в повній мірі.

Таким чином, доводи апеляційної скарги прокурора про необхідність обрання відносно підозрюваного найсуворішого запобіжного заходу у виді тримання під вартою являються безґрунтовними.

Доводи прокурора щодо наявності ризиків, передбачених ст.177 КПК України, викладені в апеляційній скарзі, так само як і дані, що характеризують особу підозрюваного, були предметом розгляду в суді першої інстанції при застосуванні запобіжного заходу відносно ОСОБА_7 і їм надана належна оцінка.

З урахуванням наведеного колегія суддів погоджується з доводами слідчого судді, що прокурором не доведено підстав, передбачених п.3 ч.2 ст.183 КПК України, а також не доведено недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів.

Зазначені в апеляційній скарзі прокурора доводи та підстави, згідно з якими він просить скасувати ухвалу суду, не знайшли свого підтвердження під час апеляційного розгляду справи.

З огляду на вищевикладене, підстав для застосування до ОСОБА_7 запобіжного заходу у виді тримання під вартою колегія суддів не вбачає.

Таким чином, слідчим суддею прийняте рішення про обрання запобіжного заходу у виді домашнього арешту відносно підозрюваного ОСОБА_7 , яке відповідає вимогам КПК України і підтверджується наявними у кримінальному провадженні матеріалами.

Порушень кримінального процесуального закону при розгляді клопотання слідчого, які б були підставами для скасування ухвали слідчого судді, - не встановлено.

Керуючись ч.2 ст.376, ст. ст. 404, 405, 407, 419, 422 КПК України, колегія суддів,

П О С Т А Н О В И Л А:
Апеляційну скаргу прокурора залишити без задоволення, а ухвалу слідчого судді Херсонського міського суду Херсонської області від 25 листопада 2021 року відносно ОСОБА_7 - без змін.

Ухвала набуває законної сили з моменту проголошення та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Головуючий: (підпис) ОСОБА_2
Судді: (підпис) ОСОБА_3
(підпис) ОСОБА_4