Справа № 309/485/20
Провадження № 1-кп/309/366/20
В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

15 грудня 2021 року м. Хуст

Хустський районний суд Закарпатської області

в складі: головуючого-судді: ОСОБА_1

за участю секретаря судового засідання: ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Хуст кримінальне провадження, що внесене в Єдиний реєстр досудових розслідувань за № 0000049 від 11.01.2020 року відносно :

ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_1 , українця, громадянина України, уродженця та мешканця АДРЕСА_1 , освіта середня, не працюючого, не одруженого, раніше неодноразово судимого, останній раз вироком Хустського районного суду від 16 вересня 2019 р. за ч.2 ст. 185 КК України, у скоєнні кримінального правопорушення передбаченого ч.2 ст. 263 КК України

За участю сторін кримінального провадження:

прокурора ОСОБА_4

обвинуваченого ОСОБА_3

В С Т А Н О В И В:

Судом визнано доведеним, що ОСОБА_3 , будучи згідно вироку Хустського районного суду від 16.09.2019 засудженим до трьох місяців арешту, перед поміщенням до ізолятора тимчасового тримання №4 Хустського ВП ГУНП в Закарпатській області 11 січня 2020 року без передбаченого законом дозволу носив з собою у правій кишені куртки металевий кастет, який був виявлений у Хустському ВП ГУНП в Закарпатській області в кімнаті слідчого 11 січня 2020 року приблизно о 14 годині 3О хвилин під час проведення поверхневого огляду в присутності понятих та вилучений у ОСОБА_3 .

В судовому засіданні ОСОБА_3 після роз`яснення йому обвинувачення, свою вину у пред`явленому обвинуваченні у скоєнні злочину передбаченого ст. 263 ч.2 КК України визнав повністю, у вчиненому щиро розкаявся. Суду ствердив, що він випасав овець в с. Велятино і на сміттєзвалищі знайшов кастет та забрав його з собою. Згідно вироку Хустського районного суду від 16.09.2019 р. його засуджено до трьох місяців арешту і 11 січня 2020 р. перед поміщенням до ізолятора тимчасового тримання №4 Хустського ВП ГУНП в Закарпатській області під час проведення поверхневого огляду з його правої кишені куртки було вилучено металевий кастет. Про вчинене дуже шкодує, просить суд суворо його не карати.

Підсудний згідний з доказами зібраними відносно нього органами досудового слідства і вважає за недоцільне дослідження їх в судовому засіданні, так як вину у вчиненому злочині повністю визнає, зміст та значення ст. 349 КПК України йому зрозумілі.

Покази ОСОБА_5 в судовому засіданні послідовні і логічні, а тому не викликають сумнівів суду у правильності розуміння ним змісту обставин кримінального правопорушення, добровільності та істинності його позиції.

За таких обставин, суд переконавшись, що учасники процесу вірно розуміють зміст обставин провадження, відсутності сумнівів в добровільності їх позицій, у відповідності до вимог ч. 3 ст. 349 КПК України, визнав недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються, обмежившись допитом обвинуваченого, дослідженням зібраних досудовим слідством матеріалів, що характеризують його особу, а також інших доказів, в яких викладені та посвідчені відомості, що мають значення для встановлення фактів і обставин даного кримінального провадження та інших з метою правильної кваліфікації дій обвинуваченого у відповідності до положень Кримінального Кодексу України, за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, у межах ч. 3 ст. 349 КПК України, керуючись законом, оцінюючи кожний доказ, що наявний у провадженні, з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку, приходить до висновку про повну доведеність вини обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення (злочину) передбаченого ст. 263 ч.2 КК України, за вище встановлених обставин.

З огляду на наведене та у світлі формулювання обвинувачення, визнаного судом доведеним, суд кваліфікує дії ОСОБА_3 за ч.2 ст.263 КК України носіння кастету без передбаченого законом дозволу.

Підстав, у відповідності до ч. 3 ст. 337 КПК України, для виходу за межі висунутого обвинувачення, чи його зміни, суд не вбачає, оскільки в ході судового розгляду обставин, які б перешкоджали ухваленню справедливого судового рішення та захисту прав людини і її основоположних свобод не встановлено.

Відповідно до ст.. 12 КК України злочин , який передбачений ч.2 ст. 263 КК України відноситься до нетяжких злочинів.

Вирішуючи питання про обрання міри покарання обвинуваченому ОСОБА_3 суд, відповідно до ст. 65 КК України, враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення (злочину), особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують його покарання. Також суд враховує, що згідно ст. 50 КК України, покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень як засудженими, так і іншими особами.

Відповідно до ст. 66 КК України обставинами , які пом`якшують покарання щире каяття

Обставини передбачені ст. 67 КК України, що обтяжують покарання судом не встановлено.

Виходячи з обставин справи, враховуючи ступінь тяжкості вчиненого злочину, а саме: його класифікацію за ст. 12 КК України, особливості й обставини вчинення: форму вини, мотив і мету, спосіб, стадію вчинення, характер і ступінь тяжкості наслідків, що настали, його поведінку під час та після вчинення злочинних дій, враховуючи особу підсудного, а саме те, що підсудний вину свою у вчиненні злочину визнав повністю, у вчиненому розкаявся, характеризуються негативно за місцем проживання, раніше неодноразово судимий, на обліку у лікаря-психіатра та лікаря-нарколога не перебуває, враховуючи думку прокурора щодо необхідної міри покарання, , суд вважає за необхідне призначити покарання ОСОБА_3 у межах санкції ч.2 ст. 263 КК України, у виді позбавлення волі .

Підстав для звільнення від відбування покарання з випробуванням, у відповідності до вимог ст. 75 КК України, або ж застосування ст. 69 КК України, чи норм ст. 69-1 КК України до обвинуваченого, суд не знаходить, у зв`язку з відсутністю передумов за яких дані правові норми мають змогу бути застосовані, та не дають підстав для звільнення цієї особи від відбування покарання або ж його призначення із застосуванням ст. 69 цього Кодексу. Суд однозначно переконаний в тому, що відповідно до вимог ч. 2 ст. 65 КК України, визначена даним вироком міра покарання, а саме у виді позбавлення волі є достатньою для виправлення обвинуваченого та попередження нових злочинів (кримінальних правопорушень).

Дане покарання на переконання суду, відповідатиме його меті, гуманності, справедливості і не потягне за собою порушення засад виваженості, що включає наявність розумного балансу між охоронюваними інтересами суспільства та правами особи, яка притягується до кримінальної відповідальності через призму того, що втручання держави в приватне життя особи повинно спрямовуватись на досягнення справедливого балансу між загальними інтересами суспільства та потребою захисту основоположних прав особи, - воно має бути законним (несвавільним), пропорційним (не становити надмірного тягаря для особи).

У той час, як призначення будь-якого іншого виду покарання для, прикладу, зі звільненням від його відбування, суд сприймає, як діяння, яке б указувало на те, що саме у цій ситуації, та обставинах при яких було вчинено злочин, воно сприймалося б, як грубо непропорційне (діяння та покарання), як наслідок, сприймалося б як таке, що не забезпечить виконання мети регламентованої ст. 50 КК України.

Відповідно до положень п. п. 1 п. 2 ч. 4 ст. 374 КПК України, у вироку в резолютивній частині зазначається, зокрема, покарання, призначене по обвинуваченню, що визнане судом доведеним, та остаточна міра покарання, обрана судом.

Питання про призначення покарання за сукупністю злочинів виникає у тих випадках, коли злочинна діяльність особи проявляється у вчиненні одного або декількох діянь, які кваліфікуються за двома або більше кримінально-правовими нормами Особливої частини КК України, до засудження за будь-який з них.

За змістом пунктів 1 та 2 частини 1 статті 65 КК України суд призначає покарання не тільки в межах, установлених у санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини цього Кодексу, що передбачає відповідальність за вчинений злочин, а й відповідно до положень Загальної частини цього Кодексу.

Виходячи з приписів кримінального закону правила призначення покарання, передбачені ч. 4 ст. 70 КК України, застосовуються у разі, якщо після постановлення вироку в справі буде встановлено, що засуджений винен ще і в іншому злочині, вчиненому ним до постановлення попереднього вироку. У такому випадку суд може при призначенні покарання за другим вироком як поглинути покарання за першим вироком, так і приєднати його повністю або частково, однак таким чином, щоб обраний захід примусу не перевищував максимального покарання, встановленого статтею (частиною статті), за якою особу засуджено, і водночас не був меншим строку покарання, визначеного за перший злочин. При цьому суд зобов`язаний в остаточне призначене за сукупністю злочинів покарання, зарахувати покарання, відбуте повністю або частково за попереднім вироком, за правилами, передбаченими у ст. 72 КК України.

Ці приписи є імперативними і підлягають обов`язковому виконанню.

Судом встановлено , що вироком Хустського районного суду від 03 листопада 2021 року, який набрав законної сили 3 грудня 2021 р. ОСОБА_3 засуджено за ч.1 ст.263 КК України до 3 років позбавлення волі . На підставі ст. 71 КК України за сукупністю вироків до даного вироку частково приєднано 6 місяців позбавлення волі невідбутого покарання за вироком Хустського районного суду від 24.02.2020 р., який змінений ухвалою Закарпатського апеляційного суду від 21.04.2021 р.

За наведених обставин, суд вважає, що ОСОБА_3 слід призначити покарання із застосуванням ч.4 ст. 70 КК України та частково йому приєднати один рік і сім місяців позбавлення волі згідно вироку Хустського районного суду від 3 листопада 2021 р.

Речові докази у кримінальному провадженні слід вирішити у порядку передбаченому ст. 100 КПК України

В даному кримінальному провадженні наявні процесуальні витрати , а саме за проведення експертизи холодної зброї в розмірі 628, 04 грн. та 6280 грн., які підлягають стягненню з ОСОБА_3 .

Запобіжний захід, як захід забезпечення кримінального провадження, обвинуваченому ОСОБА_3 у даному кримінальному провадженні не обирався, оскільки ОСОБА_3 вже відбуває покарання відповідно до ухвали Закарпатського апеляційного суду від 21.04.2021 р.

Керуючись ст.ст. 368-371, 373, 374, 376 КПК України, суд,-

У Х В А Л И В :

ОСОБА_3 визнати винним у пред`явленому обвинуваченні за ч.2 ст. 263 КК України та призначити йому покарання у вигляді двох років позбавлення волі.

На підставі ч.4 ст. 70 КК України до даного покарання частково приєднати покарання за вироком Хустського районного суду від 3 листопада 2021 р. у вигляді одного року і сім місяців позбавлення волі і остаточно призначити ОСОБА_3 покарання у вигляді трьох років і семи місяців позбавлення волі.

У строк покарання остаточно призначеного за сукупністю злочинів зарахувати покарання відбуте частково за вироком Хустського районного суду від 03.11.2021 р.

Речовий доказ по справі кастет який передано на відповідальне зберігання до кімнати зберігання речових доказів Хустського РУП ГУНП в Закарпатській області - знищити .

Стягнути з ОСОБА_3 на користь Закарпатського науково-дослідного експертно - криміналістичного центру витрати на проведення експертизи № 1/16 від 17.01.2020 р. у розмірі 628,04 грн. на р/р 7002 в ГУДКС в Закарпатській області МФО 899998, код одержувача 38015610.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь держави витрати на проведення експертизи № 3941/20-31 від 05.02.2020 р. у розмірі 6280 грн.

На вирок може бути подана апеляція до Закарпатського апеляційного суду через Хустський районний суд протягом 30 діб з моменту його проголошення, а засудженим в той же строк з моменту вручення копії вироку.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку, а копія вироку обвинуваченому та прокурору підлягає врученню негайно після проголошення.

Суддя Хустського

районного суду ОСОБА_1