Справа № 167/323/21
Номер провадження 1-кп/167/74/21
В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

15 листопада 2021 року місто Рожище

Рожищенський районний суд Волинської області у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

з участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000080 від 26 лютого 2021 року:

про обвинувачення ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , українця, громадянина України, уродженця села Острівок Володимир-Волинського району Волинської області, жителя АДРЕСА_1 , без освіти, офіційно не одруженого, офіційно не працюючого, не військовозобов`язаного, відповідно до статті 89 КК України не судимого,
у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого частиною 2 статті 187 Кримінального кодексу ( далі КК) України,

про обвинувачення ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , українця, громадянина України, уродженця та жителя АДРЕСА_2 , без освіти, офіційно не одруженого, не працюючого, не військовозобов`язаного, раніше засудженого вироком Рожищенського районного суду Волинської області від 25.06.2018 року до покарання у виді позбавлення волі строком на п`ять років, звільненому на підставі статті 75 КК України від відбування покарання з випробуванням на строк три роки,
у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого частиною 2 статті 187 КК України,

за участю сторін кримінального провадження:

прокурора ОСОБА_5 ,

обвинувачених ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

захисника обвинуваченого ОСОБА_3 адвоката О.В. Максимовича,

захисника обвинуваченого ОСОБА_4 адвоката Н.Л. Крупінської,

потерпілого ОСОБА_6 ,

в с т а н о в и в:

ОСОБА_3 і ОСОБА_4 25 лютого 2021 року в період часу з 20 год 00 хв по 20 год 30 хв на зупинці громадського транспорту в селі Залісці по вулиці Центральній Луцького району Волинської області, за попередньою змовою між собою, керуючись корисливим мотивом та метою заволодіння чужим майном, здійснили напад на потерпілого ОСОБА_6 із застосуванням насильства, яке небезпечне для здоров`я особи, під час якого, застосувавши фізичну силу, повалили на землю потерпілого. Після чого, ОСОБА_3 сів на тулуб потерпілого ОСОБА_6 та умисно наніс не менше двох ударів кулаками рук по його обличчю з метою подолання спротиву потерпілого, а ОСОБА_4 , згідно наперед узгодженого плану, в цей час обшукував одяг потерпілого та відкрито заволодів грошовими коштами потерпілого в сумі 4 300 гривень. Внаслідок нападу потерпілому ОСОБА_6 , згідно з висновком судово-медичного експерта № 122 від 26.02.2021 року, заподіяно тілесні ушкодження: синець зі значним забоєм м`яких тканин в ділянці нижньої щелепи справа та щічної ділянки справа, синці на правій вушній раковині, на передвушній ділянці зліва, на лобній ділянці голови по центру, в ділянці спинки носа, на верхній повіці правого ока, внутрішньо-шкірні крововиливи на боковій поверхні шиї справа, які за ступенем тяжкості відносяться до категорії легких тілесних ушкоджень, що спричинили короткочасний розлад здоров`я.

Таким чином, ОСОБА_3 і ОСОБА_4 інкримінується напад з метою заволодіння чужим майном, поєднаний із насильством, небезпечним для життя чи здоров`я особи, яка зазнала нападу, вчинений за попередньою змовою групою осіб, тобто вчинення злочину, передбаченого частиною 2 статті 187 КК України.

Допитаний у судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 свою вину в інкримінованому йому злочину не визнав і суду пояснив, що дійсно 25 лютого 2021 року ввечері їхав маршрутним автобусом зі сполученням «Луцьк-Турійськ» в напрямку смт Турійськ, де до нього на АС «Луцьк» підсів його знайомий ОСОБА_6 . Вони разом доїхали до села Залісці і вийшли на зупинці громадського транспорту та вдвох зайшли до магазину, де ОСОБА_6 за свої гроші купив горілку, напій «Спрайт», кусок вареної ковбаси і хліб. Після чого вони разом пішли на зупинку громадського транспорту, де розпили спиртне, і знову пішли в той самий магазин, де ОСОБА_6 за свої гроші знову купив горілку і пиво. Оскільки ОСОБА_6 вже був дуже п`яний і було пізно та темно на вулиці, то він ОСОБА_4 запропонував піти разом до ОСОБА_3 і попросити його завезти ОСОБА_6 в смт Турійськ. Вони зайшли до ОСОБА_3 , а потім всі разом попрямували у центр села Залісці. При цьому ОСОБА_6 був дуже п`яний, постійно падав, кидався під машини, казав що «не хоче жити», а він і ОСОБА_3 його тримали під руки, підіймали з дороги, не давали кидатися під машини. Потім вони всі разом підійшли до магазину, де раніше купували спиртне і ковбасу з хлібом, але магазин був вже зачинений, хоча ОСОБА_6 стукав у двері магазину, проте йому не відчинили. Після цього, вони пішли на ту саму зупинку громадського транспорту, де вже були раніше, і він ОСОБА_4 пішов по своїх справах, а ОСОБА_3 і ОСОБА_6 залишилися вдвох. Потім вночі він разом зі своїм родичем поїхали на машині родича в смт Турійськ відвідати хвору тітку, біля якої трохи побули і повернулися назад у село Залісці. Що сталося між ОСОБА_3 і ОСОБА_6 далі, коли він пішов від них, він не знає, про гроші і про нанесення тілесних ушкоджень ОСОБА_6 також нічого не знає.

Допитаний у судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_3 свою вину в інкримінованому йому злочину визнав частково і суду пояснив, що дійсно 25 лютого 2021 року ввечері до нього додому зайшли ОСОБА_4 і ОСОБА_6 , який був дуже п`яний. ОСОБА_4 попросив завезти ОСОБА_6 в смт Турійськ машиною. Проте, він не мав машини і запропонував викликати таксі, або піти на зупинку громадського транспорту. ОСОБА_6 дав йому 500 гривень на таксі, які він йому потім повернув, оскільки не було можливості викликати таксі. Потім вони всі разом: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_6 попрямували у центр села Залісці на зупинку громадського транспорту. При цьому ОСОБА_6 був дуже п`яний, постійно падав, кидався під машини, а він і ОСОБА_4 його тримали під руки, підіймали з дороги, не давали кидатися під машини. Потім вони всі разом підійшли до магазину, де раніше купували спиртне і ковбасу з хлібом, але магазин був вже зачинений, хоча ОСОБА_6 стукав у двері магазину, проте йому не відчинили. Після цього, коли вони прийшли на зупинку громадського транспорту, ОСОБА_4 пішов по своїх справах, а він і ОСОБА_6 залишилися вдвох на зупинці. Він знав і бачив, що ОСОБА_6 має гроші і у нього виник умисел на заволодіння цими грошима. На зупинці громадського транспорту, коли ОСОБА_6 впав на лавку, оскільки був дуже п`яний, він витяг у нього з одягу гроші, якими у подальшому розпорядився на власний розсуд. ОСОБА_6 він залишив на зупинці громадського транспорту, а сам пішов додому. Просив суд його суворо не карати.

Незважаючи на невизнання своєї вини обвинувачний ОСОБА_4 і часткове визнання своєї вини обвинуваченими ОСОБА_3 , їх вина у вчиненні інкримінованого кримінального правопорушення, передбаченого частиною 2 статті 187 КК України, повністю підтверджується зібраними та дослідженими в судовому засіданні доказами, зокрема:
-показами, даними в судовому засіданні потерпілим ОСОБА_6 ,якийпоказав, що25.02.2021 року він отримав стипендію у сумі 5 100 грн, яку йому перерахували на картку «Приватбанку» і ці всі гроші він зняв у Луцьку у банкоматі зі своєї картки та купив музичну колонку за 490 гривень. Близько 17 год він виїхав з АС «Луцьк» маршрутним автобусом сполученням «Луцьк-Турійськ» у напрямку смт Турійськ. В автобусі він помітив свого раніше знайомого ОСОБА_7 , яким є обвинувачений ОСОБА_4 , та підсів до нього. По дорозі вони розмовляли і він, ОСОБА_6 , захотів в туалет, тому вийшли на найближчій зупинці в селі Залісці. Після того, як він, ОСОБА_6 , сходив у туалет, вирішили з ОСОБА_4 піти до магазину та купити спиртне. Вони пішли разом вдвох до найближчого магазину, де він, ОСОБА_6 , купив за власні гроші: горілку («чекушку»), 1 л газованого напою «Спрайт», кусок вареної ковбаси та хліб. Він не пам`ятає точно скільки витратив на це своїх грошей. Вони вийшли з магазину, пішли на зупинку, де випили спиртне. Потім знову зайшли в той самий магазин, і він за свої гроші знову купив горілку («чекушку») і 2 л пива «Арсенал». ОСОБА_7 запропонував зайти до знайомого, якого звуть ОСОБА_8 , яким є обвинувачений ОСОБА_3 , і попросити його завезти ОСОБА_6 в смт Турійськ. Підійшовши до будинку, де жив ОСОБА_8 , ОСОБА_7 зайшов до будинку і через декілька хвилин вийшов разом з ОСОБА_9 . Він, ОСОБА_6 , дав ОСОБА_9 500 гривень на таксі або машину, щоб його завезли додому в смт Турійськ. Але таксі та/чи машину не можна було викликати, бо було пізно і був поганий зв`язок. Вони всі троє разом пішли до зупинки громадського транспорту. По дорозі ОСОБА_8 і ОСОБА_7 пили спиртне - пиво і про щось між собою домовлялися. Він запідозрив щось неладне, оскільки відчув загрозу від ОСОБА_9 і ОСОБА_7 . Коли вони йшли, то він, ОСОБА_6 , не падав на землю або дорогу і не кидався під машини. Вони всі троє підійшли до магазину, але двері вже були зачинені і продавчиня їх не пустила, хоча він голосно стукав, і вони пішли разом на зупинку громадського транспорту через дорогу. Вже на зупинці, коли вони сиділи на лавці, він відчув і зрозумів небезпеку і загрозу собі, що йшла від ОСОБА_3 і ОСОБА_4 , які сиділи трохи сторонь від нього і про щось говорили та домовлялися. Він подумав, що йому «хана». Через деякий час, 10-15 хвилин, як вони прийшли на зупинку, ОСОБА_8 повалив його на землю. Він, ОСОБА_6 , лежав тулубом на землі, а його ноги були на лавці. Яник сидів у нього на тулубі і наніс декілька ударів рукою по обличчю, а ОСОБА_7 у цей час обшукав його, стягнув штани і з трусів забрав 4 300 гривень. Після цього ОСОБА_3 і ОСОБА_4 залишили його побитого і без грошей на зупинці, а самі пішли. Коли він прийшов до тями, то подзвонив у поліцію і повідомив про подію.

Потерпілий ОСОБА_6 у судовому засіданні пояснив, що підстав оговорювати ОСОБА_3 і ОСОБА_4 у нього немає, матеріальну шкоду в розмірі 4 300 грн родичі ОСОБА_3 і ОСОБА_4 йому відшкодували повністю, щодо міри покарання обвинуваченим, то покладається на розсуд суду.

Крім показань потерпілого ОСОБА_6 , вина обвинувачений ОСОБА_3 і ОСОБА_4 у вчиненні злочину, передбаченого частиною 2 статті 187 КК України, підтверджуються:

-протоколом прийняття заяви про кримінальне правопорушення та іншу подію від 26.02.2021 року, згідно якого прийнято заяву від потерпілого ОСОБА_6 про те, що 25.02.2021 року близько 20 год 00 хв в селі Залісці по вулиці Центральній на зупинці громадського транспорту двоє візуально знайомих йому осіб ромської національності з метою заволодіння чужим майном, за попередньою змовою, вчинили напад на ОСОБА_6 , поєднаний з насильством та заволоділи належними йому грошовими коштами в сумі 4 300 гривень ( ас 109, т 2);

-протоколом огляду місця події від 25.02.2021 року з фотознімками, під час якого на зупинці громадського транспорту в селі Залісці, на яку вказав потерпілий ОСОБА_6 , як на безпосереднє місце вчинення злочину щодо нього ОСОБА_3 і ОСОБА_4 , були виявлені шапка спортивного типу сірого кольору, яка належить ОСОБА_6 , два пластикові стаканчики об`ємом по 100 мл кожен, з яких вживали спиртне потерпілий та обвинувачені, картонну коробку з-під музичної колонки «Gelius 6P BS 1001», яку (музичну колонку) потерпілий придбав у Луцьку, а коробку з-під неї викинув на зупинці громадського транспорту в селі Залісці ( ас 110-117, т 2);

-випискою з карткового рахунку АТ КБ «Приватбанк», належного ОСОБА_6 , згідно якого 25.02.2021 року на цей рахунок надійшли кошти в сумі 5 173, 06 грн і були 25.02.2021 року зняті в сумі 5 100 гривень (ас 118, т 2);

-протоколом проведення слідчого експерименту від 26.02.2021 року та відеозаписом до нього, згідно якого потерпілий ОСОБА_6 надав пояснення щодо обставин вчинення щодо нього злочину, передбаченого частиною 2 статті 187 КК України, обвинуваченими (ас 119-121, т 2);

-висновком експерта №122 від 26.02.2021 року, згідно якого під час огляду ОСОБА_6 було виявлено тілесні ушкодження: синець зі значним забоєм м`яких тканин в ділянці нижньої щелепи справа та щічної ділянки справа, синці на правій вушній раковині, на передвушній ділянці зліва, на лобній ділянці голови по центру, в ділянці спинки носа, на верхній повіці правого ока, внутрішньо-шкірні крововилови на боковій поверхні справа. Дані тілесні ушкодження виникли в результаті травмуючої дії тупих предметів (предмета), більш детальна характеристика яких не відобразилась в морфології ушкоджень, цілком можливо в час та за обставин, вказаних ОСОБА_6 . За ступенем тяжкості синець зі значним забоєм м`яких тканин в ділянці нижньої щелепи справа та щічної ділянки справа відноситься до категорії легких тілесних ушкоджень, що спричинили короткочасний розлад здоров`я, оскільки для загоєння такого ушкодження необхідний час більше шести діб, а решта тілесних ушкоджень за ступенем тяжкості відносяться до категорії легких тілесних ушкоджень.

Усі виявлені у ОСОБА_6 тілесні ушкодження не мали ознак небезпеки для

життя в момент їх спричинення і виключається можливість їх виникнення під час падіння з висоти власного зросту ( як з прискоренням, так і без) з подальшим ударом об тверду поверхню ( ас 123-124, т 2);

-протоколом від 26.02.2021 року огляду відеозапису відеоспостереження приміщення магазину «Продукти» в селі Залісці по вулиці Центральній, 30 Луцького району Волинської області від 25.02.2021 року та відеозаписом, згідно якого о 19 год 14 хв 31 секунд до магазину заходять разом потерпілий ОСОБА_6 та обвинувачений ОСОБА_4 , які спілкуються між собою, вибирають товар, купують горілку, воду «Спрайт» ємністю 1л, пластикові стаканчики, хліб і ковбасу, і виходять з магазину о 19 год 20 хв 06 секунд; о 19 год 36 хв 59 секунд до вказаного магазину повторно заходять потерпілий ОСОБА_6 і обвинувачений ОСОБА_4 , купують горілку та пиво в пластикові пляшці. За всі продукти розраховується потерпілий ОСОБА_6 і залишають приміщення магазину «Продукти» о 19 год 39 хв 30 секунд ( ас 130 134, т 2);

-протоколом пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 28.02.2021 року, згідно якого потерпілий ОСОБА_6 під фото №2 впізнав ОСОБА_3 як особу, яка 25.02.2021 року в селі Залісці вчинила відносно нього розбійний напад та відкрито протиправно заволоділа належними йому, ОСОБА_6 , грошовими коштами (ас 155- 156, т 2);

-протоколом пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 28.02.2021 року, згідно якого потерпілий ОСОБА_6 під фото №3 впізнав ОСОБА_4 як особу, яка 25.02.2021 року в селі Залісці вчинила відносно нього розбійний напад та відкрито протиправно заволоділа належними йому, ОСОБА_6 , грошовими коштами (ас 158 159, т 2);

-висновком експерта №125 від 27.02.2021 року, згідно якого у ОСОБА_3 виявлені наступні тілесні ушкодження: синці в проекції правої лопатки, синець в ділянці попереку зліва, синець правової гомілки в проекції головки правої малогомілкової кістки та синець лівої гомілки в проекції головки лівої малогомілкової кістки. Дані тілесні ушкодження утворилися від контактів з тупими предметами, переважно з обмеженою контактуючою поверхнею, за 1-3 доби до моменту судово-медичної експертизи (27.02.2021 року). Специфічних судово-медичних ознак, які б давали змогу стверджувати, що будь-який з виявлених синців утворився від укусу зубами людини не виявлено. За ступенем тяжкості кожне з виявлених тілесних ушкоджень відноситься до категорії легких тілесних ушкоджень ( ас 153-154, т 2).

Дані докази у їх сукупності спростовують показання обвинуваченого ОСОБА_4 про те, що він не вчиняв ніяких протиправних дій щодо ОСОБА_6 , і також спростовують показання обвинуваченого ОСОБА_10 , що він не вчиняв ніяких насильницьких дій щодо потерпілого ОСОБА_6 , а лише відкрито заволодів його грошовими коштами, оскільки такі показання обвинувачених є суперечливими (суперечать дослідженим доказам у справі), не відповідають обставинам, встановленим під час судового провадження, і такі показання обвинувачених суд розцінює як намагання уникнути відповідальності за фактично вчинене ними кримінальне правопорушення.
Враховуючи, що показання потерпілого дані ним безпосередньо в судовому засіданні є послідовними, відповідають обставинам справи та підтверджуються дослідженими в судовому засіданні письмовими доказами, які, відповідно до статтей 85, 86 КПК України, є належними та допустимими, не викликають сумнівів у їх достовірності, оскільки підстав ставити їх під сумнів у суду немає, тому суд бере їх за основу при постановленні даного вироку та приходить до висновку про винуватість ОСОБА_3 і ОСОБА_4 у вчиненні нападу з метою заволодіння чужим майном, поєднаному із насильством, небезпечним для здоров`я особи, яка зазнала нападу, вчинений за попередньою змовою групою осіб, кваліфікуючи його дії за частиною 2 статті 187 КК України.

При цьому суд вважає за необхідне зазначити наступне.
За загальним визначенням розбій як злочин проти власності це напад з метою заволодіння чужим майном, поєднаний з насильством, небезпечним для життя чи здоров`я потерпілого, або з погрозою застосування такого насильства. Розбій відноситься до усічених складів злочину, вважається завершеним з моменту скоєння самого нападу. У разі вчинення розбою посягання відбувається на основний безпосередній об`єкт право власності, на який насамперед спрямований цей злочин, та на додатковий безпосередній об`єкт, у зв`язку із посяганням на право власності, життя чи здоров`я особи, яка зазнала нападу.
У судовому засіданні встановлено, що внаслідок нападу обвинувачених, потерпілому ОСОБА_6 були заподіяні легкі тілесні ушкодження, зокрема за ступенем тяжкості синець зі значним забоєм м`яких тканин в ділянці нижньої щелепи справа та щічної ділянки справа відноситься до категорії легких тілесних ушкоджень, що спричинили короткочасний розлад здоров`я, оскільки для загоєння такого ушкодження необхідний час більше шести діб, тобто був здійснений напад з метою заволодіння чужим майном, поєднаний з насильством, небезпечним для здоров`я потерпілого.
Крім того, суд ураховує ті обставини, що потерпілий ОСОБА_6 по своїх фізичних даних (ріст, вага) є значно слабшим за ОСОБА_3 , який наносив йому удари кулаком руки в голову, таким чином намагаючись подолати його супротив, сидячи всією вагою свого тіла на його грудях, нападників було двоє і потерпілий ОСОБА_6 суб`єктивно сприймав загрозу нападу ОСОБА_3 і ОСОБА_4 , як таку, що несе загрозу його життю і здоров`ю, оцінюючи дії обвинувачених так: «Тепер мені хана».

За таких обставин, суд доходить висновку, що дії обвинувачених ОСОБА_3 і ОСОБА_4 , вірно кваліфіковані за частиною 2 статті 187 КК України, а саме, як напад з метою заволодіння чужим майном, поєднаним з насильством, небезпечним для життя чи здров`я особи, яка зазнала нападу.
Показання обвинувачених ОСОБА_3 і ОСОБА_4 про те, що потерпілий ОСОБА_6 отримав тілесні ушкодження внаслідок падіння з висоти власного зросту, оскільки був у нетверезому стані і неодноразово сам падав на землю та дорогу, спростовуються показаннями у судовому засіданні потерпілого ОСОБА_6 , який дав чіткі і послідовні показання, що він не падав на землю і на дорогу, і не кидався під машини, а тілесні ушкодження отримав внаслідок нанесення йому ударів обвинуваченим ОСОБА_3 , а також висновком експерта №122 від 26.02.2021 року, згідно якого усі виявлені у ОСОБА_6 тілесні ушкодження цілком можливо виникли в час та за обставин, вказаних ОСОБА_6 , і виключається можливість їх виникнення під час падіння з висоти власного зросту ( як з прискоренням, так і без) з подальшим ударом об тверду поверхню.

Щодо правової позиції захисника обвинуваченого ОСОБА_3 адвоката ОСОБА_11 про те, що кримінальне провадження щодо його підзахисного слід закрити, оскільки йому не була оголошена підозра у встановлено КПК України порядку, а саме: в ЄДРДР не були внесені дані (постанова) про оголошення підозри, то суд вважає за необхідне зазначити наступне.

За частиною 1 статті 276 КПК України повідомлення про підозру обов`язково здійснюється в порядку, передбаченому статтею 278 цього Кодексу.
У частині 1 статей 277 та 278 КПК Україги вживаються терміни «складення» та «вручення» письмового повідомлення про підозру.
У пунктах 1, 3, 8 абзацу 2 частини 1 статті 277, частини 1 статті 481 КПК України так само вживається термін «здійснення» письмового повідомлення про підозру.
Логіко-структурний аналіз приписів, наведених у статтях 276-278, 481 КПК України, призводить до висновку, що терміни «здійснення» та «складення», «вручення» співвідносяться як загальне та часткове. Зокрема, термінопоняття «здійснення» є загальним по відношенню до «складення», «вручення» і визначає загалом процедуру письмового повідомлення про підозру особі, яка включає у себе дві нерозривно пов`язані складові: 1) складення письмового повідомлення про підозру особі та 2) його вручення такій особі.
При цьому слід мати на увазі, що термінопоняття «повідомлено про підозру» (частина 1 статті 42 КПК України) та «здійснено» повідомлення про підозру (частина 1 статті 276, частина 1 статті 277, частина 1 статті 481 КПК України) співвідносяться, як тотожні.
Припис частини 1 статті 276 КПК України визначає, що порядок здійснення повідомлення про підозру полягає у врученні останнього.
У судовому засіданні встановлено, що письмове повідомлення про підозру у вчиненні кримінального правопорушення ОСОБА_3 було складено 27.02.2021 року і вручено йому 27.02.2021 року у присутності захисника (ас 239-241, т 2), а письмове повідомлення про підозру у вчиненні кримінального правопорушення ОСОБА_4 було складено 01.03.2021 року і вручено йому 03.03.2021 року у присутності захисника ( ас 236-238, т 2) з урахуванням тієї обставини, що 02.03.2021 року ОСОБА_4 був оголошений у розшук (ас 184- 186, т 2).
Таким чином, обвинуваченим ОСОБА_3 і ОСОБА_4 були вручені письмові повідомлення про підозру у встановленому КПК порядку і підстави про закриття кримінального провадження, зокрема щодо ОСОБА_3 , з приводу того, що в ЄДРДР немає даних (постанови) про оголошення підозри, відсутні.

У відповідності до вимог статтей 50, 65 КК України, при призначенні покарання обвинуваченим ОСОБА_3 і ОСОБА_4 , суд враховує ступінь тяжкості вчиненого ними злочину, який відповідно до вимог статті 12 КК України, відноситься до категорії тяжкого, дані про їх особи та обставини справи, що пом`якшують та обтяжують покарання.
До обставин, що пом`якшують та/чи обтяжують покарання обвинувачених ОСОБА_3 і ОСОБА_4 , суд не вбачає.
Суд вважає за необхідне виключити з обвинувачення ОСОБА_3 і ОСОБА_4 вчинення злочину в стані алкогольного сп`яніння, а відповідно і таку обтяжуючу обставину, оскільки жодних належних і допустимих письмових доказів перебування ними в такому стані на момент вчинення злочину суду не надано.
Поряд з цим, призначаючи покарання обвинуваченим ОСОБА_3 та ОСОБА_4 , суд враховує конкретні обставини вчинення ними кримінального правопорушення, інформацію про стан їх здоров`я, які на обліках у лікаря психіатра не перебувають, відомості про лікування ОСОБА_3 в 2019 році у КП «Волинський медичний центр терапії залежностей» з діагнозом: «Психічні і поведінкові розлади внаслідок вживання алкоголю. Синдром залежності»; характеристики з місць їх проживання, де обвинувачені проживають без реєстрації, не працюють, підсобного господарства не ведуть, ОСОБА_4 зловживає спиртними напоями, веде аморальний спосіб життя, характеризується з негативної сторони ( ас 142, 173, т 2), ОСОБА_3 має п`ятеро неповнолітніх дітей (ас 143, т 2), ОСОБА_4 має четверо неповнолітніх дітей, раніше судимий за вчинення умисного тяжкого корисливого злочину, судимість за який не погашена в установленому законом порядку, інформацію про те, що збитки у кримінальному провадженні відшкодовано, шляхом відшкодування родичами ОСОБА_3 і ОСОБА_4 потерпілому ОСОБА_6 матеріальних збитків, та думку потерпілого ОСОБА_6 , який покладається у вирішенні питання призначення покарання на розсуд суду, з врахуванням думки прокурора.
З урахуванням наведеного, суд призначає обвинуваченим ОСОБА_3 та ОСОБА_4 покарання, в межах санкції частини 2 статті 187 КК України, за якою засуджуються у виді позбавлення волі з конфіскацією всього належному їм на праві приватної власності майна, що на думку суду буде необхідним та достатнім для їх виправлення і перевиховання, яке не можливе без ізоляції від суспільства, а також попередження вчинення нових злочинів, і відповідатиме вимогам статті 65 КК України.
При призначенні покарання, суд ураховує також характер та ступінь участі кожного з обвинувачених у вчиненні злочину, який був вчинений обвинуваченими рівнозначними об`єднаними спільними зусиллями.
Остаточне покарання обвинуваченому ОСОБА_4 слід призначити за правилами частини 1 статті 71 КК України, оскільки злочин ним було вчинено після постановлення вироку суду від 25.06.2018 року в період іспитового строку.
При цьому, підстав для застосування статтей 69, 75 КК України, суд не знаходить.

У відповідності до вимог статті 100 КПК України суд вирішує долю речових доказів.

Запобіжний захід обвинуваченому ОСОБА_3 у виді тримання під вартою, обраний ухвалою слідчого судді від 01.03.2021 та продовжений ухвалами суду від 23.04.2021 року, 09.06.2021 року, 30.07.2021 року, 23.09.2021 року, залишити до вступу вироку в законну силу.
Запобіжний захід обвинуваченому ОСОБА_4 у виді тримання під вартою, обраний ухвалою слідчого судді від 04.03.2021 та продовжений ухвалами суду від 23.04.2021 року, 09.06.2021 року, 30.07.2021 року, 23.09.2021 року, залишити до вступу вироку в законну силу.

Керуючись статтями 368, 370, 374 КПК України, суд

у х в а л и в:

ОСОБА_3 визнати винуватим у вчиненні злочину, передбаченого частиною 2 статті 187 КК України, та призначити йому покарання у виді позбавлення волі строком на 7 (сім) років позбавлення волі з конфіскацією усього належного йому на праві приватної власності майна.

Строк відбування покарання ОСОБА_3 рахувати з 27.02.2021 року, тобто з моменту його фактичного затримання.

Запобіжний захід обвинуваченому ОСОБА_3 у виді тримання під вартою, обраний ухвалою слідчого судді від 01.03.2021 та продовжений ухвалами суду від 23.04.2021 року, 09.06.2021 року, 30.07.2021 року, 23.09.2021 року, залишити до вступу вироку в законну силу.

ОСОБА_4 визнати винуватим у вчиненні злочину, передбаченого частиною 2 статті 187 КК України, та призначити йому покарання у виді позбавлення волі строком на 7 (сім) років позбавлення волі з конфіскацією усього належного йому на праві приватної власності майна.

На підставі частини 1 статті 71 КК України, за сукупністю вироків, до покарання, призначеного за даним вироком, частково приєднати невідбуту частину покарання за вироком Рожищенського районного суду Волинської області від 25.06.2018 року, та призначити ОСОБА_12 остаточне покарання у виді позбавлення волі на строк 9 (дев`ять) років 4 (чотири) місяці з конфіскацією усього належного йому на праві приватної власності майна.
Строк відбування покарання ОСОБА_4 рахувати з 03.03.2021 року, тобто з моменту його фактичного затримання.
Запобіжний захід обвинуваченому ОСОБА_4 у виді тримання під вартою, обраний ухвалою слідчого судді від 04.03.2021 та продовжений ухвалами суду від 23.04.2021 року, 09.06.2021 року, 30.07.2021 року, 23.09.2021 року, залишити до вступу вироку в законну силу.

Речові докази, що зберігаються в камері схову речових доказів відділення поліції №1 (місто Ківерці) Луцького районного управління поліції Головного управління поліції у Волинській області за адресою: Волинська область, місто Ківерці, вулиця Залізнична, 52:
-кепку сірого кольору, куртку темно-синього кольору М-АRT XXL залишити на зберіганні в камері схову речових доказів відділення поліції №1 (місто Ківерці) Луцького районного управління поліції Головного управління поліції у Волинській області за адресою: Волинська область, місто Ківерці, вулиця Залізнична, 52
-шапку спортивного типу сірого кольору повернути власнику потерпілому ОСОБА_6 ;
-два пластикові стакани, ємністю 100 мл; скляну пляшку, ємністю 0, 25 мл; батарею до мобільного телефону; паперову коробку до музичної колонки марки «Gelius» - знищити.
Вирок може бути оскаржений до Волинського апеляційного суду протягом 30 (тридцяти) календарних днів з дня його проголошення через Рожищенський районний суд Волинської області.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення апеляційним судом.

Головуючий суддя ОСОБА_1