Ухвала

Іменем України
24 вересня 2021 року
м. Київ
Справа № 508/623/18
Провадження № 51-4581 ск 20
Верховний Суд колегією суддів Другої судової палати Касаційного кримінального суду у складі:
головуючого ОСОБА_1 ,
суддів: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
розглянувши касаційну скаргу захисника ОСОБА_4 , який діє в інтересах засудженої ОСОБА_5 , на ухвалу Одеського апеляційного суду від 08 липня 2020 року щодо останньої,
встановив:
За вироком Любашівського районного суду Одеської області від 10 квітня 2019 року
ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянку України, уродженку та жительку АДРЕСА_1 , раніше не судиму,

засуджено за ч. 1 ст. 115 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 8 років.
Вироком вирішено питання процесуальних витрат та речових доказів у провадженні.
Ухвалою Одеського апеляційного суду від 08 липня 2020 року вирок суду першої інстанції залишено без зміни.
За обставин, встановлених судами та детально викладених у вироку суду першої інстанції, ОСОБА_5 визнано винуватою у тому, що вона 08 квітня 2018 року приблизно о 03 год, знаходячись у будинку потерпілого за адресою: АДРЕСА_2 , в ході конфлікту з ОСОБА_6 , на ґрунті раптово виниклих неприязних стосунків, діючи з умислом направленим на протиправне заподіяння смерті останньому, нанесла потерпілому один удар ножем в область підборіддя та три удари в область шиї. Від гострої крововтрати, обумовленої відкритими ранами шиї з пошкодженнями судин, настала смерть ОСОБА_6 .
У касаційній скарзі захисник, вказуючи на незаконність та необґрунтованість ухвали апеляційного суду через істотні порушення вимог кримінального процесуального закону та неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність, просить її скасувати і призначити новий розгляд у суді апеляційної інстанції. В обґрунтування своїх вимог, посилаючись на неповноту судового розгляду та невідповідність висновків суду фактичним обставинам кримінального провадження, вважає що апеляційний суд, залишаючи апеляційну скаргу засудженої без задоволення, в якій вона вказувала, зокрема, на наявність ознак перевищення меж необхідної оборони, своїх висновків належним чином не мотивував та постановив рішення, яке не відповідає вимогам статей 370, 419 КПК України.

Перевіривши доводи касаційної скарги та долучені до неї копії судових рішень, колегія суддів касаційного суду не вбачає підстав для відкриття касаційного провадження з наведених у ній мотивів, з огляду на наступне.
Згідно з ч. 1 ст. 433 КПК України суд касаційної інстанції перевіряє правильність застосування судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального та процесуального права, правової оцінки обставин і не має права досліджувати докази, встановлювати та визнавати доведеними обставини, що не були встановлені в оскарженому судовому рішенні, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу.
Касаційний суд не перевіряє судові рішення в частині неповноти судового розгляду, а також невідповідності висновків суду фактичним обставинам кримінального провадження.
Натомість вказані обставини належать до предмету перевірки суду апеляційної інстанції в межах вимог апеляційних скарг.
Згідно з положеннями ст. 419 КПК України в ухвалі апеляційного суду повинні бути зазначені мотиви, з яких суд апеляційної інстанції виходив при постановленні ухвали, а також положення закону, яким він керувався. При залишенні апеляційної скарги без задоволення в рішенні мають бути зазначені підстави, з яких апеляційну скаргу визнано необґрунтованою.

Відповідно до ст. 370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до статті 94 цього Кодексу. Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.

Висновок суду першої інстанції про доведеність винуватості ОСОБА_5 та правильність правової кваліфікації її дій за ч. 1 ст. 115 КК України були предметом перевірки суду апеляційної інстанції.
Переглядаючи вирок за апеляційними скаргами захисника ОСОБА_7 та засудженої, апеляційний суд в ухвалі навів докладні мотиви прийнятого рішення і не встановив істотних порушень вимог кримінального процесуального закону, які б перешкодили суду першої інстанції повно і всебічно здійснити судове провадження та дати правильну юридичну оцінку діям засудженої.
Як убачається зі змісту ухвали апеляційного суду, спростовуючи доводи захисника та засудженої щодо неправильної кваліфікації дій останньої та тверджень ОСОБА_5 щодо самозахисту від протиправної поведінки з боку потерпілого, апеляційний суд встановив, що відповідно до даних акта судово-медичного дослідження № 30-а, судово-медичним експертом проводилося обстеження засудженої, за результатом якого у неї не виявлено тілесних ушкоджень, які б підтверджували наявність стану необхідної оборони. При цьому, відповідно до показань засудженої, вона самостійно залишила місце вчинення злочину та з будь-якими заявами щодо протиправних дій потерпілого до органів поліції не зверталась. Крім того, відповідно до даних висновку експерта № 53 від 18 травня 2018 року, при судово-токсилогічному дослідженні в крові трупа ОСОБА_6 було виявлено етиловий спирт у концентрації 2,32 %, яке могло відповідати середньому ступеню алкогольного сп`яніння, що, на думку апеляційного суду, вказувало на неможливість дій потерпілого за своїми об`єктивними ознаками створити реальну та безпосередню загрозу засудженій.
Зокрема, спростовуючи твердження сторони захисту про відсутність у ОСОБА_5 умислу на вбивство та наявності стану необхідної оборони, суд, на підставі встановлених фактичних даних, проаналізувавши поведінку засудженої та потерпілого, що передувала події та після вчинення нею злочину, встановив, що всі дії засудженої, у своїй сукупності, свідчили лише про спрямованість її умислу на протиправне позбавлення життя ОСОБА_6 . При цьому суд не знайшов підстав вважати, що діями потерпілого засудженій була створена реальна загроза її життю і здоров`ю, що свідчило про відсутність у неї стану необхідної оборони.
Перевіривши під час апеляційного розгляду висновки суду першої інстанції про доведеність винуватості ОСОБА_5 та правильність юридичної кваліфікації її дій за ч. 1 ст. 115 КК України, зокрема, повторно допитавши засуджену, а також проаналізувавши певні докази у кримінальному провадженні, апеляційний суд мотивовано визнав, що висновки суду щодо правової кваліфікації кримінального правопорушення відповідають фактичним обставинам кримінального провадження та ґрунтуються на доказах, зібраних у встановленому законом порядку, досліджених у судовому засіданні, які належно оцінені судом та є обґрунтованими.

Отже, переглядаючи вирок в апеляційному порядку, суд дав належну оцінку викладеним в апеляційних скаргах засудженої та захисника ОСОБА_7 доводам, у тому числі і тим, на які захисник ОСОБА_4 посилається у своїй касаційній скарзі та обґрунтовано залишив їх без задоволення.
Ухвала апеляційного суду відповідає вимогам статей 370, 419 КПК України. Колегія суддів касаційного суду погоджується з наведеними у ній висновками щодо законності та обґрунтованості вироку суду.

Призначене судом першої інстанції покарання засудженій ОСОБА_5 , з врахуванням ступеня тяжкості вчиненого кримінального правопорушення та її особи, у наближеному до мінімального розміру, передбаченому санкцією ч. 1 ст. 115 КК України, яке залишено апеляційним судом без зміни, відповідає вимогам статей 50, 65 КК України, є необхідним і достатнім для виправлення засудженої та попередження нових злочинів.
Згідно з п. 2 ч. 2 ст. 428 КПК України суд касаційної інстанції постановляє ухвалу про відмову у відкритті касаційного провадження, якщо з касаційної скарги, наданих до неї судових рішень та інших документів вбачається, що підстав для задоволення скарги немає.
Обґрунтування касаційної скарги захисника не містить переконливих доводів, які викликають необхідність перевірки їх за матеріалами кримінального провадження, з касаційної скарги і доданих до неї копій судових рішень вбачається, що підстав для задоволення скарги немає, тому колегія суддів касаційного суду приходить до висновку, що у відкритті касаційного провадження захиснику ОСОБА_4 за його касаційною скаргою слід відмовити.
На підставі викладеного та керуючись п. 2 ч. 2 ст. 428 КПК України, Суд
постановив:
Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою захисника ОСОБА_4 , який діє в інтересах засудженої ОСОБА_5 , на ухвалу Одеського апеляційного суду від 08 липня 2020 року щодо останньої.
Ухвала оскарженню не підлягає.
Судді:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_8