У Х В А Л А
08 грудня 2021 року м.Хмельницький
Перевіривши надані матеріали, приходжу до висновку, що клопотання підлягає задоволенню з наступних підстав.
На підставі наказу Головного управління Держгеокадастру у Хмельницькій області від 17.05.2017 № 22-9471-СГ, державним реєстратором КП «Чемеровецьке бюро нерухомості» ОСОБА_6 , 26.05.2017 зареєстровано право власності за ОСОБА_5 на вказану земельну ділянку.
На підставі договору купівлі-продажу від 02.08.2017 №2658, посвідченого приватним нотаріусом Хмельницького міського нотаріального округу ОСОБА_7 , ОСОБА_5 зазначену земельну ділянку продав ОСОБА_8 .
У свою чергу, на підставі договору купівлі-продажу від 02.03.2020 №1809, посвідченого приватним нотаріусом Хмельницького міського нотаріального округу ОСОБА_9 , ОСОБА_8 зазначену земельну ділянку продав ОСОБА_10 .
Надалі, на підставі договору купівлі-продажу від 30.09.2020 №1839, посвідченого приватним нотаріусом Хмельницького міського нотаріального округу ОСОБА_11 , ОСОБА_10 зазначену земельну ділянку продала ОСОБА_4 .
Зазначене підтверджує, що ОСОБА_5 на час отримання спірної земельної ділянки (наказ від 17.05.2017 № 22-9471-СГ) використав своє право на безоплатне отримання у власність земельної ділянки для ведення особистого селянського господарства в межах норм безоплатної передачі земельних ділянок для даного виду використання (наказ Головного управління Держгеокадастру у Хмельницькій області від 16.03.2016 №22-5719-СГ).
Таким чином, всупереч вимог ст.ст. 116, 118, 121 Земельного кодексу України, при зверненні до Головного управління Держгеокадастру у Хмельницькій області із заявою від 04.05.2017 ОСОБА_5 не врахував, що раніше, 01.03.2016 він звернувся з аналогічною заявою щодо безоплатної приватизацію земельної ділянки для ведення особистого селянського господарства на території колишнього Ярмолинецького району.
Наведене вказує на можливе вчинення ОСОБА_5 кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.190 КК України, а саме заволодіння чужим майном шляхом обману (шахрайство).
Відповідно до ч.1 ст. 116 Земельного кодексу України, громадяни та юридичні особи набувають права власності та права користування земельними ділянками із земель державної або комунальної власності за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень, визначених цим Кодексом або за результатами аукціону.
Згідно із п.б ч.1 ст. 121 Земельного кодексу України, громадяни України мають право на безоплатну передачу їм земельних ділянок із земель державної або комунальної власності для ведення особистого селянського господарства - не більше 2,0 Га.
Відповідно до ч.1 ст. 116 Земельного кодексу України, громадяни та юридичні особи набувають права власності та права користування земельними ділянками із земель державної або комунальної власності за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень, визначених цим Кодексом або за результатами аукціону.
Відповідно до ч.5 ст. 39-1 КПК України, керівник органу дізнання уповноважений на здійснення досудового розслідування кримінальних проступків, користуючись при цьому повноваженнями дізнавача.
Згідно з ст. 40-1 КПК України, дізнавач при здійсненні дізнання наділяється повноваженнями слідчого, та уповноважений проводити слідчі (розшукові) дії у випадках, установлених КПК України, вилучати знаряддя і засоби вчинення правопорушення, речі і документи, що є безпосереднім предметом кримінального проступку.
Відповідно до ст. 93 КПК України збирання доказів здійснюється сторонами кримінального провадження, потерпілим, представником юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, у порядку, передбаченому КПК України. Сторона обвинувачення здійснює збирання доказів шляхом проведення слідчих (розшукових) дій та негласних слідчих (розшукових) дій.
Згідно ст. 98 КПК України речовими доказами є матеріальні об`єкти, які можуть бути використанні як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження.
Відповідно п. 1 ч.1 ст. 170 КПК України, арешт майна допускається з метою збереження речових доказів.
Згідно ч.3 ст. 170 КПК України, арешт може бути накладено на нерухоме і рухоме майно, яке перебуває у власності підозрюваного, обвинуваченого або перебувають в інших фізичних або юридичних осіб щодо якої здійснюється провадження, з метою забезпечення можливої конфіскації майна.
Відповідно до ст. 170 КПК України, арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.
Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження. Слідчий, прокурор повинні вжити необхідних заходів з метою виявлення та розшуку майна, на яке може бути накладено арешт у кримінальному провадженні, зокрема шляхом витребування необхідної інформації у Національного агентства України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів, інших державних органів та органів місцевого самоврядування, фізичних і юридичних осіб. Слідчий, прокурор повинні вжити необхідних заходів з метою виявлення та розшуку майна, на яке може бути накладено арешт у кримінальному провадженні, зокрема шляхом витребування необхідної інформації у Національного агентства України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів, інших державних органів та органів місцевого самоврядування, фізичних і юридичних осіб.
Арешт майна допускається з метою забезпечення: збереження речових доказів; спеціальної конфіскації; конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.
Заборона або обмеження користування, розпорядження майном можуть бути застосовані лише у разі, коли існують обставини, які підтверджують, що їх незастосування призведе до приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі майна.
Враховуючи викладене та проаналізувавши матеріали досудового розслідування до вирішення питань по суті в даному кримінальному проступку, а також підтвердження чи спростування факту вчинення даного кримінального проступку, виникає необхідність в накладені арешту на вищевказане майно, оскільки зазначене майно є предметом вчинення кримінального проступку та являється доказом вчиненого кримінального проступку.
В разі не накладення арешту на вищевказане майно, можуть бути втрачені відповідні належні та допустимі докази вчинення кримінального проступку, та вказане майно може бути реалізовано іншим особам що призведете до затягування та плутанини в кримінальному провадженні, адже відповідно до ст.84 КПК України, доказами в кримінальному провадженні є фактичні дані, отримані у передбаченому КПК України порядку, а відповідно до ст.86 КПК України доказ визнається допустимим, якщо він отриманий у порядку, встановленому цим КПК України. Окрім цього, існують підстави вважати що незастосування заборони на відчуження або розпорядження зазначеним майном може призвести до передачі майна іншим особам вказаного майна.
На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 172, 173 КПК України, слідчий суддя
Клопотання задовольнити.
Ухвала про арешт виконується негайно слідчим, прокурором.

Ухвала слідчого судді про арешт майна може бути оскаржена в апеляційному порядку протягом 5 днів з дня її оголошення, якщо ухвала постановлена без виклику особи, яка її оскаржує, то строк апеляційного оскарження обчислюється з дня отримання нею копії судового рішення.

Підозрюваний, захисник, законний представник, інший власник або володілець майна, які не були присутні під час розгляду питання про арешт майна мають право заявити клопотання про скасування арешту майна повністю або частково.

Слідчий суддя Хмельницького

міськрайонного суду