Номер провадження: 11-сс/813/1479/21
Номер справи місцевого суду: 504/3484/21 1-кс/504/940/21
Головуючий у першій інстанції ОСОБА_1
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05.10.2021 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд у складі:
головуючого судді ОСОБА_2 ,
суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
за участю: секретаря с/з ОСОБА_5 ,
прокурора ОСОБА_6 ,
захисника ОСОБА_7 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу захисника ОСОБА_7 на ухвалу слідчого судді Комінтернівського районного суду Одеської області від 24 вересня 2021 року про застосування до підозрюваного ОСОБА_8 запобіжного заходу у виді тримання під вартою у кримінальному провадженні, внесеному до ЄРДР за №0000921 від 02 червня 2021 року за ознаками злочинів, передбачених ч.2 ст.146; ч.2 ст.189 КК України, -
ВСТАНОВИВ:
Зміст оскарженого судового рішення

Ухвалою слідчого судді Комінтернівського районного суду Одеської області від 24 вересня 2021 року задоволено клопотання старшого слідчого СВ відділу поліції №1 Одеського районного управління поліції №2 ГУНП в Одеській області ОСОБА_9 та до ОСОБА_8 , підозрюваного у вчиненні злочинів, передбачених ч.2 ст.146; ч.2 ст.189 КК України застосований запобіжний захід у виді тримання під вартою в ДУ «Одеський слідчий ізолятор» строком на 60 днів до 17 год. 15 хв. 20 листопада 2021 року, без визначення розміру застави.

Також, зазначеною ухвалою слідчого судді відмовлено в задоволенні клопотання підозрюваного ОСОБА_8 , адвоката підозрюваного ОСОБА_7 про застосування до підозрюваного запобіжного заходу у вигляді цілодобового домашнього арешту

Вимоги наведені в апеляційній скарзі та узагальнені доводи особи, яка її подала

Не погодившись із зазначеною ухвалою слідчого судді захисник ОСОБА_7 подав апеляційну скаргу, в якій просив скасувати ухвалу та постановити нову, якою відмовити в задоволенні клопотання слідчого та застосувати до підозрюваного ОСОБА_8 запобіжний захід у виді цілодобового домашнього арешту.

Доводи апеляційної скарги обґрунтував тим, що ОСОБА_8 має зареєстроване місце проживання за адресою: АДРЕСА_1 .

Також він має постійне місце роботи та працює дорожнім робітником в ТОВ «Юг строй компані»

Крім того ОСОБА_10 одружений з ОСОБА_11 та від шлюбу має малолітню доньку 2017 року народження, а також має на утриманні ще двоє неповнолітніх дітей від першого шлюбу, що свідчить про наявність у нього міцних соціальних зв`язків.

Також слідчий суддя залишив поза увагою наявність у підозрюваного позитивних характеристик за місцем проживання та роботи, а також відсутність попередніх судимостей.

Більш того захисник наголосив про те, що слідчим не було доведено існування ризиків, передбачених ст.177 КПК України і зазначив, що запобіжний захід у виді цілодобового домашнього арешту зможе забезпечити належну процесуальну поведінку підозрюваного.

Окремо захисник зазначив про те, що слідчий суддя безпідставно не визначив ОСОБА_12 розмір застави, в якості альтернативного запобіжного заходу.

Позиції учасників апеляційного провадження.

Захисник ОСОБА_7 підтримав доводи апеляційної скарги та просив її задовольнити.

Прокурор ОСОБА_13 заперечував проти апеляційної скарги, просив залишити оскаржену ухвалу слідчого судді без змін.

Мотиви апеляційного суду.

Заслухавши учасників апеляційного провадження, дослідивши матеріали за клопотанням слідчого та доводи наведені в апеляційній скарзі, апеляційний суд дійшов таких висновків.

Згідно з вимогами ст.404 КПК України, суд апеляційної інстанції переглядає рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Відповідно до вимог ст.370 КПК України, судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.

Відповідно до ч.2 ст.177 КПК України, підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті.

Слід зазначити, що найбільш значущою гарантією прав людини, встановленою ст.29 Конституції України, є право на свободу та особисту недоторканність. Відповідно до цієї статті передбачено, що ніхто не може бути заарештований або триматися під вартою інакше як за вмотивованим рішенням суду і тільки на підставах та в порядку, встановлених законом.

При розгляді зазначеного кримінального провадження у відповідності до ст.17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суддя-доповідач апеляційного суду вважає за необхідне застосувати Конвенцію «Про захист прав людини і основоположних свобод» (далі «Конвенція») та практику Європейського суду з прав людини (далі ЄСПЛ), як джерело права.

Відповідно до ст.5 Конвенції, кожен має право на свободу та особисту недоторканість. Нікого не може бути позбавлено свободи, крім таких випадків і відповідно до процедури встановленої законом: п.с) законний арешт або затримання особи, здійснене з метою до провадження її до компетентного судового органу за наявності обґрунтованої підозри у вчинені нею правопорушення, або обґрунтовано вважається необхідним запобігти вчиненню нею правопорушення чи її втечі після його вчинення.

Згідно з приписами ст. 177 КПК України, метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: 1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; 2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; 3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; 4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; 5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Згідно з положеннями ч.1 ст.183 КПК України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст.177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених ч. 5 ст.176 цього Кодексу.

Апеляційний суд погоджується з висновком слідчого судді про те, що підозра ОСОБА_8 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.146; ч.2 ст.189 КК України є обґрунтованою.

Так, органом досудового розслідування ОСОБА_8 підозрюється в тому, що 22 серпня 2021 року він, разом з ОСОБА_14 , ОСОБА_15 та ОСОБА_16 за попередньо змовою групою осіб, з метою вимагання з ОСОБА_17 неіснуючої матеріальної заборгованості, зустрілись з останнім на проспекті Миру в м. Южне, Одеської області, під час якої вимагали від ОСОБА_17 сплати неіснуючого боргу в сумі 5000 доларів США. Вимагаючи неіснуючий борг ОСОБА_14 ОСОБА_15 , ОСОБА_8 та ОСОБА_8 нанесли ОСОБА_17 численні тілесні ушкодження, та помістили останнього в багажне відділення транспортного засобу марки «Toyota Avensis» сірого кольору з номерами іноземної реєстрації та намагалися вивезти за межі міста Южне.

Крім того, під час досудового розслідування встановлено, що

22 вересня 2021 року о 17:00 годин у ОСОБА_14 ОСОБА_15 , ОСОБА_8 та ОСОБА_8 , з корисливих мотивів, виник злочинний умисел на незаконне позбавлення волі ОСОБА_17 з метою вимагання в останнього неіснуючої матеріальної заборгованості.

В подальшому, з метою реалізації свого злочинного умислу, ОСОБА_14 ОСОБА_15 , ОСОБА_8 та ОСОБА_8 , перебуваючи на пустирі біля в`їзду до м. Южне Одеської області, завдали кілька ударів потерпілому ОСОБА_17 в різні частини тіла, після чого, із застосуванням фізичного насильства, помістили до багажного відділення автомобіля марки «Toyota Avensis» сірого кольору з номерами іноземної реєстрації, під керуванням ОСОБА_8 , після чого направились до м. Южне Одеської області, де були затримані працівниками правоохоронних органів.

24 вересня 2021 року ухвалою слідчого судді Комінтернівського районного суду Одеської області до підозрюваного ОСОБА_8 застосований запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, строком до 20 листопада 2021 року, без визначення розміру застави.

Апеляційний суд вважає, що обґрунтованість підозри ОСОБА_8 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.146; ч.2 ст.189 КК України, підтверджується долученими до клопотання слідчого доказами, зокрема: протоколом прийняття заяви від ОСОБА_17 від 03.09.2021; протоколом допиту потерпілого ОСОБА_17 від 22.09.2021; протоколом допиту свідка ОСОБА_18 від 03.09.2021; протоколом допиту свідка ОСОБА_19 від 03.09.2021; протокол затримання в порядку ст. 208 КПК України ОСОБА_8 від 22.09.2021; протоколом обшуку від 22.09.2021; іншими матеріалами кримінального провадження №0000921 в їх сукупності.

Апеляційний суд зазначає, що вимога розумної підозри передбачає наявність доказів, які об`єктивно зв`язують підозрюваного з певним злочином і вони не повинні бути достатніми, щоб забезпечити засудження, але мають бути достатніми, щоб виправдати подальше розслідування або висунення звинувачення (рішення у справі «Мюррей проти Об`єднаного Королівства» від 28 жовтня 1994 року, «Фокс, Кемпбелл і Гартлі проти Сполученого Королівства» від 30 серпня 1990 року, п. 32, Series A, № 182), (Erdagoz v. Turkey (Ердагоз проти Туреччини).

Європейський суд з прав людини в своєму рішенні у справі "Мюррей проти Сполученого Королівства", зазначив що факти, які викликають підозру, не обов`язково мають бути встановлені до ступеня, необхідного для засудження або навіть для пред`явлення обвинувачення, що являється завданням наступних етапів кримінального процесу.

Апеляційний суд вважає, що на даному етапі досудового розслідування зазначені докази є вагомими та достатніми для обґрунтування підозри ОСОБА_8 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.146; ч.2 ст.189 КК України. При цьому, відповідно до статей 89, 94 КПК України та Глави 28 КПК України питання про встановлення вини ОСОБА_8 у вчиненні інкримінованих йому кримінальних правопорушень, оцінка зібраних доказів на предмет їх достовірності і допустимості відноситься до компетенції суду за наслідками судового розгляду кримінального провадження по суті обвинувачення, а підстав для визнання доказів недопустимими, відповідно до ст.87 КПК України, в ході апеляційного розгляду не встановлено та стороною захисту в апеляційній скарзі не наведено.

У справі «Ферарі-Браво проти Італії», ЄСПЛ у своєму рішенні зазначив, що затримання та тримання особи під вартою, безумовно, можливе не лише у випадку доведеності факту вчинення злочину та його характеру, оскільки така доведеність сама по собі і є метою досудового розслідування, досягненню цілей якого і є тримання під вартою».

Ураховуючи наведене, ОСОБА_8 обґрунтовано підозрюється у вчиненні, в тому числі тяжкого злочину, передбаченого ч.2 ст.189 КК України, за який передбачена відповідальність у виді позбавлення волі на строк від трьох до семи років.

Таким чином, ураховуючи тяжкість покарання, що загрожує ОСОБА_8 у разі доведеності його вини, існує ризик того, що підозрюваний може переховуватись від органів досудового розслідування та суду з метою уникнути кримінальної відповідальності.

У розумінні практики Європейського суду з прав людини, тяжкість обвинувачення не є самостійною підставою для утримання особи під вартою, проте таке обвинувачення у сукупності з іншими обставинами збільшує ризик втечі настільки, що його неможливо відвернути, не взявши особу під варту. У справі «Ілійков проти Болгарії» №33977/96 від 26 липня 2001 року ЄСПЛ зазначив, що «суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування або повторного вчинення злочинів».

Ризик того, що підозрюваний може переховуватись від органів досудового розслідування та суду підтверджується також тим, що ОСОБА_8 є громадянином іншої держави, у зв`язку з чим має об`єктивну можливість з метою уникнення покарання виїхати за межі України.

Крім того, апеляційний суд погоджується з висновком слідчого судді про існування ризику незаконного впливу підозрюваним на потерпілого та свідків, з метою змінити їх показання, що перешкодить встановленню істини у кримінальному провадженні.

Обставини, передбачені ч.2 ст.183 КПК України, які могли бути перешкодою для застосування відносно підозрюваного ОСОБА_8 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, слідчим суддею встановлені не були.

Апеляційний суд ураховує, що ОСОБА_8 раніше не судимий, одружений, позитивно характеризується, однак вважає, що зазначені соціальні фактори не спростовують викладені в ухвалі висновки слідчого судді та не дають достатніх підстав вважати, що вони можуть мати стримуючу дію та сприятимуть зменшенню існуючих ризиків.

В свою чергу апеляційний суд звертає увагу на обставини злочинів, вчинення яких інкримінується ОСОБА_8 , а саме: що він, за попередньою змовою групою осіб вимагав від потерпілого неіснуючої матеріальної заборгованості та в подальшому, з метою реалізації свого злочинного умислу, разом з ОСОБА_14 ОСОБА_15 , та ОСОБА_8 , завдали кілька ударів потерпілому в різні частини тіла, після чого, із застосуванням фізичного насильства, помістили його до багажного відділення автомобіля.
Вищенаведене в сукупності з встановленими ризиками свідчить про те, що жоден з більш м`яких запобіжних заходів аніж тримання під вартою на даному етапі досудового розслідування не зможе запобігти заявленим слідчим ризикам та не дозволить контролювати місце перебування ОСОБА_8 , який у випадку застосування до нього більш м`якого запобіжного заходу цілком ймовірно може вдатись до спроб зникнути з поля зору правоохоронного органу.

На підставі викладеного апеляційний суд дійшов висновку про те, що на даному етапі досудового розслідування лише запобіжний захід у виді тримання під вартою буде необхідним для забезпечення належної процесуальної поведінки підозрюваного ОСОБА_8 та зможе запобігти ризикам, передбаченим ст.177 КПК України, на які слідчий посилається у своєму клопотанні.

Враховуючи викладене, апеляційний суд вважає, що слідчий суддя дійшов обґрунтованого висновку про існування ризиків, передбачених ч.1 ст.177 КПК України, та на підставі повного та всебічного дослідження всіх обставин провадження дійшов обґрунтованого висновку про неможливість застосування до ОСОБА_8 більш м`якого запобіжного заходу, ніж тримання під вартою.

За таких обставин, доводи апеляційної скарги захисника ОСОБА_7 про недоведеність існування ризиків, які передбачають необхідність застосування до підозрюваного ОСОБА_8 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою є непереконливими, адже при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу дається оцінка сукупності обставин, які можуть свідчити про існування чи відсутність саме ризиків (можливості) вчинення дій, а не факту конкретного їх вчинення.

На думку апеляційного суду, слідчий суддя під час розгляду питання про застосування до ОСОБА_8 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою врахував положення ст.5 Конвенції про захист прав та основоположних свобод людини, а також практику Європейського суду з прав людини, згідно з якими, суд своїм рішенням повинен забезпечити не тільки права підозрюваного, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів.

Враховуючи положення ч.4 ст.183 КПК України, а також обставини злочинів, які були вчинені із застосуванням насильства, апеляційний суд вважає необгрунтованими вимоги апеляційної скарги захисника про можливість застосування до ОСОБА_8 запобіжного заходу у вигляді застави.

За таких обставин, доводи захисника ОСОБА_7 про наявність підстав для застосування до ОСОБА_8 більш м`якого запобіжного заходу є необґрунтованими, а слідчий суддя дослідив всі обставини, з якими закон пов`язує можливість застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, та не виявив перешкод для застосування такого запобіжного заходу, передбачених ч.2 ст.183 КПК України.

Частиною 3 ст.407 КПК України встановлено, що за наслідками апеляційного розгляду за скаргою на ухвалу слідчого судді суд апеляційної інстанції має право:

1) залишити ухвалу без змін;

2) скасувати ухвалу і постановити нову ухвалу.

Враховуючи викладене, апеляційний суд дійшов висновку про необґрунтованість апеляційної скарги захисника ОСОБА_7 , у зв`язку з чим вважає за необхідне залишити її без задоволення, а оскаржувану ухвалу слідчого судді без змін.

Керуючись статтями 177, 178, 183, 194, 309, 376, 404, 405, 407, 418, 419, 422, 532 КПК України, апеляційний суд, -

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_7 залишити без задоволення.
Ухвалу слідчого судді Комінтернівського районного суду Одеської області від 24 вересня 2021 року про застосування до ОСОБА_8 підозрюваного у вчиненні злочинів, передбачених ч.2 ст.146; ч.2 ст.189 КК України запобіжного заходу у виді тримання під вартою без визначення розміру застави залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді Одеського апеляційного суду:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_20