Єдиний унікальний номер судової справи 201/6312/16-к
Номер провадження 1-кс/201/565/2021
ЖОВТНЕВИЙ РАЙОННИЙ СУД МІСТА ДНІПРОПЕТРОВСЬКА
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 квітня 2021 року м. Дніпро

вул. Паторжинського, 18 а

Жовтневий районний суд м. Дніпропетровська у складі:

Головуючого - судді ОСОБА_1 ,

при секретарі судового засідання ОСОБА_2 ,

за участю сторін кримінального провадження:

прокурора ОСОБА_3 ,

захисника обвинуваченого ОСОБА_4 ОСОБА_5 ,

заявника потерпілого ОСОБА_6 (який знаходився в режимі відеоконференції),

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Дніпрі, проведеному в режимі відеоконференції з приміщення Нікопольського міськрайонного суду Дніпропетровської області, заяву потерпілого ОСОБА_6 про відвід судді Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська ОСОБА_7 від участі у розгляді кримінального провадження № 0002133 (судова справа № 201/6312/16-к), -

ВСТАНОВИВ:

До Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська надійшла заява потерпілого ОСОБА_6 про відвід судді Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська ОСОБА_7 від участі у кримінальному провадженні № 0002133 за обвинуваченням ОСОБА_4 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 189 КК України та ч. 3 ст. 206-2 КК України, ОСОБА_8 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 189 КК України (справа № 208/6312/16-к, провадження № 1-кп/337/61/2019).

В обґрунтування доводів поданої заяви потерпілий вказує на наявність обставин, які викликають сумніви в неупередженості судді Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська ОСОБА_7 , а тому суддя підлягає відводу на підставі п. 4 ч. 1 ст. 75 КПК України.

Зокрема, ОСОБА_6 у своїй заяві про відвід вказує на те, що 29 січня 2021 року суддею Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська ОСОБА_7 йому було відмовлено у задоволенні клопотання про призначення судово-економічної експертизи, мотивуючи своє рішення тим, що в обвинувальному акті відсутня первісна кваліфікація дій обвинуваченого за ознакою розміру шкоди, а суд виходить з викладених в обвинувальному акті обставин за межі яких вийти не може. У той же час, 17 серпня 2018 року за ініціативою судді ОСОБА_7 в якості потерпілого до справи залучено ОСОБА_9 , який в обвинувальному акті не був вказаний потерпілим. Отже, на думку заявника, неоднакове застосування права викликає у нього сумніви в неупередженості судді ОСОБА_7 , що є підставою для його відводу.

Окрім того, заявник у заяві посилається на те, що 20 грудня 2019 року суддею ОСОБА_7 задоволено його клопотання про допит свідків ОСОБА_10 та ОСОБА_11 , при цьому, ним 12 лютого 2021 року подане клопотання про допит цих же свідків з актуальними адресами їх проживання. Проте, суддя ОСОБА_7 відмовив у задоволенні цього клопотання, ухвалу проголосив в усній формі без мотивування та оцінки важливості допиту цих свідків для справедливого правосуддя.

Також потерпілий ОСОБА_6 у заяві вказує, що 12 лютого 2021 року обвинувачений ОСОБА_4 у судовому засіданні непристойно виражався у його бік, принижуючи його честь і гідність, а суддя Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська ОСОБА_7 не вжив заходів щодо захисту його прав, що, на переконання ОСОБА_6 , вказує на те, що суддя ОСОБА_7 боїться обвинуваченого і тому не може бути неупередженим.

У судовому засіданні, знаходячись у режимі відеоконференції у приміщенні Нікопольського міськрайонного суду Дніпропетровської області, заявник ОСОБА_12 підтримав доводи, викладені у поданій ним заяві, та просив її задовольнити.

Прокурор ОСОБА_3 заперечував проти задоволення заяви потерпілого ОСОБА_6 , вважаючи викладені у цій заяві доводи, необґрунтованими.

Захисник обвинуваченого ОСОБА_4 адвокат ОСОБА_5 заперечував проти заяви потерпілого про відвід судді Жовтневого районного суду м. Дніпропетровськ ОСОБА_7 , посилаючись на те, що ОСОБА_6 зловживає своїм процесуальним правом на відвід, оскільки ним неодноразово (п`ять разів) подавалися заяви про відвід судді.

Так, захисник ОСОБА_5 посилався на те, що наведені ОСОБА_6 доводи стосовно відмови суддею ОСОБА_7 у задоволенні клопотання потерпілого про проведення нової експертизи для визначення розміру «матеріальної шкоди» не є обставиною, яка свідчить про упередженість судді, а є виключно підставою для подальшого оскарження в апеляційному порядку остаточного рішення по справі.

Також, захисник ОСОБА_5 зазначив, що наведені потерпілим доводи про залучення суддею ОСОБА_7 під час судового розгляду у даному кримінальному провадженню в якості потерпілого ОСОБА_9 фактично не відповідають дійсності. Так, по-перше, цей епізод не стосується потерпілого ОСОБА_6 , а, по-друге, відповідно до протоколів судових засідань про визнання ОСОБА_9 потерпілим заявляв обвинувач. При цьому, саме головуючим суддею ОСОБА_7 встановлено, що матеріали досудового розслідування не містять постанови про визнання ОСОБА_9 потерпілим. Викликаний в суді ОСОБА_9 пояснив, що не вважає і не бажає бути потерпілим у даному кримінальному провадженні. У такий спосіб під час судового розгляду суддею лише виправлено процесуальну помилку органу досудового розслідування.

Окрім того, звернув увагу суду на те, що потерпілий ОСОБА_6 жодного разу до суду не з`явився, і постійно звертався до судді ОСОБА_7 із клопотаннями (про проведення судових засідань в режимі відеоконференцій, відкладення розгляду справи), які були задоволені, що, на думку сторони захисту, виключає упередженість судді ОСОБА_7 .

Стосовно доводів ОСОБА_6 щодо відмови у задоволенні його клопотання про виклик свідків ОСОБА_10 та ОСОБА_11 , захисник ОСОБА_5 зазначив, що відмова у задоволенні вказаного клопотання не є обставиною, що вказує на упередженість судді ОСОБА_7 під час розгляду справи, оскільки клопотання потерпілого про виклик вказаних свідків не ґрунтувалося на вимогах закону з мотивів, викладених ним у своїх письмових запереченнях.

Поряд із цим, захисник ОСОБА_5 вказав, що дійсно у судовому засіданні його підзахисний ОСОБА_4 в ході репліки надав емоційну оцінку особі ОСОБА_6 , адже між ними з 2012 року склалися край неприязні відносини, при цьому, відразу ж після репліки ОСОБА_4 отримав зауваження від головуючого судді ОСОБА_7 , який припинив такі висловлювання.

За наведених ним підстав вважав дії ОСОБА_6 , спрямовані на неодноразову безпідставну подачу заяв про відвід зловживанням правом на відвід та просив у задоволенні заяви потерпілого про відвід судді ОСОБА_7 відмовити.

Заслухавши позиції осіб, що беруть участь у кримінальному провадженні, зокрема, доводи заявника, заперечення прокурора та сторони захисту, суд приходить до висновку що заява потерпілого ОСОБА_6 про відвід судді Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська ОСОБА_7 є необґрунтованою та такою, що не підлягає задоволенню, з огляду на наступне.

Відповідно до ч. 1 ст. 2 КПК України, завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

Можливість неупередженого та об`єктивного розгляду справи є однією із фундаментальних засад здійснення правосуддя, та з метою дотримання цієї гарантії учасники судового провадження мають право заявити відвід, який відповідно до частини 5 статті 80 КПК України повинен бути вмотивованим.

Головна мета відводу - гарантування безсторонності суду, зокрема, щоб запобігти упередженості судді (суддів) під час розгляду справи. Безумовно, сторони можуть побоюватися, що суддя є небезстороннім, але вирішальним є те, чи можна вважати такі побоювання об`єктивно обґрунтованими.

Саме тому не може бути підставою для відводу судді заява, яка містить тільки припущення про існування відповідних обставин, не підтверджених належними і допустимими доказами.

Частиною 1 статті 129 Конституції України встановлено, що суддя, здійснюючи правосуддя, є незалежним та керується верховенством права.

Перелік підстав, за наявності яких може бути заявлено відвід судді, передбачений статтею 75 КПК України, а саме: 1) якщо він є заявником, потерпілим, цивільним позивачем, цивільним відповідачем, близьким родичем чи членом сім`ї слідчого, прокурора, підозрюваного, обвинуваченого, заявника, потерпілого, цивільного позивача, цивільного відповідача; 2) якщо він брав участь у цьому провадженні як свідок, експерт, спеціаліст, представник персоналу органу пробації, перекладач, слідчий, прокурор, захисник або представник; 3) якщо він особисто, його близькі родичі чи члени його сім`ї заінтересовані в результатах провадження; 4) за наявності інших обставин, які викликають сумнів у його неупередженості; 5) у випадку порушення встановленого частиною третьою статті 35 цього Кодексу порядку визначення слідчого судді, судді для розгляду справи.

Суддя підлягає відводу (самовідводу) також за наявності обставин, встановлених статтею 76 КПК України.

Отже, з огляду на нормативний зміст пункту 4 частини 1 статті 75 КПК України відвід судді може бути заявлений й з інших підстав, відмінних від перелічених у пунктах 1, 2, 3, 5 частини першої цієї ж статті. У будь-якому разі оцінюватися має саме те, чи викликають певні обставини розумний сумнів у неупередженості або об`єктивності судді у стороннього спостерігача.

Як на підставу для відводу судді ОСОБА_6 посилається на приписи статті 75 КПК України, нормативна конструкція яких, з-поміж іншого, містить узагальнений перелік найпоширеніших обставин, доведення наявності яких може бути підставою для відводу судді.

Суд звертає увагу на те, що стандарт безсторонності ґрунтується, насамперед, на тому, що судді мають розглядати справи на основі фактів та згідно з законом, без жодних обмежень, неналежного впливу, спонукання, тиску, погроз чи втручань, прямих чи непрямих, з будь-чийого боку або з будь-якої причини. Також неупередженість стосується способу мислення або ставлення суду до питань і сторін у конкретній справі. Тож слово "неупереджений" передбачає виключення (усунення) розумних та обґрунтованих сумнівів щодо упередженості судді, як реальної, так і суб`єктивної.

Слід зауважити, що жодна норма національного права не визначає зміст нормативної конструкції "неупередженість" ("безсторонність") судді", а тому під час з`ясування основних критеріїв неупередженості суд вважає за необхідне керуватися джерелами міжнародного права, зокрема принципами, сформульованими у практиці Європейського суду з прав людини, з урахуванням якої згідно з частиною 5 статті 9 КПК України застосовується кримінальне процесуальне законодавство України.

Пунктом 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод 1950 року передбачено, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

Згідно з усталеною практикою Європейського суду з прав людини обґрунтованість підстав для надання висновку щодо безсторонності суду для мети пункту 1 статті 6 Конвенції має встановлюватися згідно з:

(і) "об`єктивним критерієм", який передбачає, що встановлення наявності упередженості суду (суддів) має бути визначено окремо від поведінки судді, тобто має бути з`ясовано, чи є очевидні факти, що можуть поставити під сумнів його безсторонність. Своєю чергою вирішальне значення має саме наявність відповідних обставин, підтверджених належними та допустимими доказами, які свідчать про обґрунтованість сумніву в неупередженості суду, а позиція зацікавленої сторони є важливою, але не вирішальною;

(іі) "суб`єктивним критерієм", який вимагає оцінки реальних дій окремого судді під час розгляду конкретної справи і тільки після встановлення фактів у поведінці судді, які можна кваліфікувати як прояв упередженості, можливо поставити під сумнів його безсторонність. Тому особиста безсторонність суду презюмується, поки не надано доказів іншого.

Отже, для підтвердження порушення (або можливого порушення) суддею принципу неупередженості, заявнику потрібно довести наявність відповідних зазначених вище суб`єктивних та/або об`єктивних елементів стандарту неупередженості (зокрема, але не винятково, йдеться про такі ознаки як особисте переконання та поведінка конкретного судді, що вказують на його безпосередню зацікавленість у результатах розв`язання справи, неналежне забезпечення конкретним судом та його складом, визначеним для розгляду справи, дотримання процесуальних прав і свобод сторін та осіб, які беруть участь у справі тощо).

Водночас як указано в Бангалорських принципах поведінки судді від 19 травня 2006 року, схвалених Резолюцією Економічної та Соціальної Ради ООН 27 липня 2006 року № 2006/23, об`єктивність судді є потрібною умовою для належного виконання ним своїх обов`язків. Вона проявляється не тільки у змісті ухваленого рішення, а й в усіх процесуальних діях, що супроводжують його ухвалення.

Сприйняття об`єктивності визначається за допомогою критерію "розумного спостерігача". У разі, коли є підстави передбачати, що суддя є необ`єктивним (з різних причин) - це дискредитує суспільну довіру до судової влади. Тому суддя мусить уникати будь-яких дій, які дають підставу передбачати, що на його рішення можуть вплинути сторонні чинники, зокрема такі як зацікавленість у розв`язанні конкретної справи. З огляду на це навіть прояви неупередженості мають значення.

Тому коли сторони стверджують про те, що судді необ`єктивні, питання про наявність фактичного упередження не має значення, адже "правосуддя не тільки має бути здійснене, але й сприйматися як очевидно і без сумніву здійснене".

Тож іншими словами, коли виникає питання про відвід, значення має не те, чи справді у судді є усвідомлене або неусвідомлене упередження, а те, чи виникла б у розумної та належним способом поінформованої особи підозра про існування такого упередження. У цьому сенсі обґрунтована підозра в упередженості не просто заміняє докази, яких бракує, чи доказовий засіб для встановлення вірогідності неусвідомленого упередження, а є виявом уваги до правосуддя, тобто домінантної зацікавленості громадськості в тому, щоб існувала впевненість у чесності процесу.

Одночасно не може бути підставою для відводу судді заява, яка містить тільки припущення про існування відповідних обставин, не підтверджених належними, достатніми, достовірними і допустимими доказами. Тому відвід має бути вмотивований, тобто в ньому неодмінно мають бути наведені аргументи, а до самої заяви долучені відповідні докази, які підтверджують наявність підстав для відводу.

Надаючи оцінку обґрунтованості заяви ОСОБА_6 про відвід судді Мельниченка від участі у розгляді кримінального провадження № 0002133 (судова справа № 201/6312/16-к), суд приймає до уваги те, що окрім переліку обставин, які є безумовними підставами для відводу судді, у процесуальному законі також зазначені й виняткові випадки, а саме за наявності інших обставин, які викликають сумнів у неупередженості судді, за яких заявлення відводу, у разі відсутності належних, об`єктивних та достатніх доказів, не може бути підставою для застосування цього процесуального інституту.

Так, викладені потерпілим фактичні обставини та їх обґрунтування, як у заяві про відвід судді, так і під час розгляду цієї заяви, про наявність підстав, передбачених п. 4 ч. 1 ст. 75 КПК України, а саме сумнівів в неупередженості судді Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська ОСОБА_7 , на думку суду, не є переконливими, не підтверджені об`єктивними та достатніми доказами, а тому не можуть бути належною підставою для обґрунтованого сумніву в неупередженості судді при розгляді кримінального провадження (справа № 208/6312/16-к, провадження № 1-кп/337/61/2019), виходячи з наступного.

Під час розгляду поданої ОСОБА_6 заяви встановлено, що останнім вже подавалися заяви про відвід судді ОСОБА_7 з підстав, передбачених п. 4 ч. 1 ст. 75 КПК України, у задоволенні яких відмовлено.

Так, за результатами розгляду заяви ОСОБА_6 про відвід головуючого судді Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська ОСОБА_7 від участі у розгляді кримінального провадження № 0002133 під головуванням судді ОСОБА_13 постановлено ухвалу Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 27 листопада 2017 року відповідно до якої викладені заявником доводи не знайшли свого підтвердження, а тому у задоволенні заяви про відвід судді ОСОБА_7 відмовлено (справа № 201/6312/16-к, провадження № 1-кс/201/10462/2017).

12 березня 2018 року під головуванням судді ОСОБА_14 за результатами розгляду заяви ОСОБА_6 про відвід головуючого судді Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська ОСОБА_7 від участі у розгляді кримінального провадження № 0002133 постановлено судове рішення, у якому надано відповідну оцінку викладеним заявником доводам та відмовлено у задоволенні заяви про відвід у зв`язку із відсутністю належних та допустимих доказів, які б свідчили про можливу упередженість судді ОСОБА_7 (справа № 201/6312/18, провадження № 1-кс/201/2538/2018).

20 червня 2018 року під головуванням судді Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська ОСОБА_15 постановлено судове рішення відповідно до якого у задоволенні заяви потерпілого ОСОБА_6 про відвід головуючого судді Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська ОСОБА_7 від участі у розгляді кримінального провадження № 0002133 відмовлено (справа № 201/6312/16-к, провадження № 1-кс/201/4231/2018).

06 серпня 2020 року під головуванням судді Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська ОСОБА_1 постановлено судове рішення відповідно до якого у задоволенні заяви потерпілого ОСОБА_6 про відвід головуючого судді Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська ОСОБА_7 від участі у розгляді кримінального провадження № 0002133 відмовлено (справа № 201/6312/16-к, провадження № 1-кс/201/2772/2020)

Отже, з наведених судових рішень слідує, що доводи ОСОБА_6 про наявність обставин, які викликають у останнього сумніви в неупередженості судді ОСОБА_7 , а саме залучення за ініціативою судді у даному кримінальному провадженні у якості потерпілого ОСОБА_9 , вже були предметом розгляду та дослідження, адже такі доводи потерпілим були викладені у попередніх заявах про відвід судді ОСОБА_7 і таким доводам судом вже надана відповідна оцінка.

За наведених обставин, зважаючи на вимоги ч. 4 ст. 81 КПК України, доводи потерпілого ОСОБА_6 про відвід судді ОСОБА_7 , які ним неодноразово заявлялися у попередніх заявах про відвід і були предметом перевірки та дослідження, яким надано відповідну оцінку у судових рішеннях, якими у задоволенні відводу з цих підстав відмовлено, повторній перевірці не підлягають, оскільки мають ознаки зловживання правом на відвід.

Викладені ОСОБА_6 у заяві про відвід доводи щодо відмови у задоволенні заявлених ним клопотань про призначення судово-економічної експертизи та допит свідків ОСОБА_10 і ОСОБА_11 , суд не може прийняти до уваги, адже такі доводи не вказують на упередженість головуючого судді ОСОБА_7 , а, відповідно до ч. 2 ст. 392 КПК України, заперечення проти таких ухвал можуть бути включені до апеляційної скарги на судове рішення.

Окрім того, посилання потерпілого ОСОБА_6 , як, на підставу для відводу, про те, що суддя ОСОБА_7 під час судового засідання 12 лютого 2021 року не вжив заходів щодо захисту його прав в той час, коли обвинувачений ОСОБА_4 непристойно виражався у його бік, принижуючи честь і гідність, є необґрунтованими та спростовуються відомостями, що містяться в журналі судового засідання від 12 лютого 2021 року, з якого вбачається, що головуючий суддя зробив зауваження учасникам судового провадження з приводу їх поведінки у судовому процесі, тобто виконав вимоги ст. 321 КПК України.

Отже, викладені ОСОБА_6 доводи, якими останній мотивує свою заяву про відвід судді ОСОБА_7 не викликають обґрунтованих сумнівів у об`єктивності судді, оскільки не мають жодних доказів, які містили б належні, достатні, допустимі та достовірні дані щодо порушення гарантій неупередженості цього судді як з погляду "суб`єктивного критерію", так і з погляду "об`єктивного критерію", якими керується у своїй процесуальній діяльності Європейський суд з прав людини.

Інших обставин, визначених статтею 75 чи статтею 76 КПК України, які б виключали участь судді ОСОБА_7 у даному кримінальному провадженні, у заяві ОСОБА_6 не наведено, а судом під час розгляду заяви останнього таких обставин не встановлено.

Таким чином, суд приходить до переконання, що вказані потерпілим ОСОБА_6 на обґрунтування заяви про відвід судді, обставини є не є об`єктивно виправданими, ґрунтуються на припущеннях і є такими, що не підтверджені належними та достатніми доказами, а відтак заяву про відвід слід залишити без задоволення.

З урахуванням наведеного, керуючись ст. ст. 22, 26, 75, 80-81, 369-372 КПК України , суд-

ПОСТАНОВИВ:

У задоволенні заяви потерпілого ОСОБА_6 про відвід судді Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська ОСОБА_7 від участі у кримінальному провадженні № 0002133 (судова справа № 201/6312/16-к) - відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Визначити час проголошення повного тексту ухвали - о 16 годині 30 хвилин 05 квітня 2021 року.

Суддя ОСОБА_1