Справа № 1-в/593/7/2021
УХВАЛА
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"27" вересня 2021 р. Бережанський районний суд Тернопільської області в складі: головуючого судді ОСОБА_1

при секретарці судового засідання ОСОБА_2

з участю прокурорки ОСОБА_3

представниць Тернопільського районного сектору №3

філії державної установи «Центр пробації»

в Тернопільській області ОСОБА_4 , ОСОБА_5

захисника ОСОБА_6 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Бережанах подання Козівського РС філії державної установи «Центр пробації» в Тернопільській області на підставі ч.3 ст. 26 Кримінально-виконавчого кодексу України щодо ОСОБА_7 , -

ВСТАНОВИВ:

Вироком Бережанського районного суду Тернопільської області від 29 квітня 2020 року затверджено угоду про визнання винуватості, укладену 26 лютого 2020 року між прокурором та підозрюваним ОСОБА_7 в присутності захисника ОСОБА_6 , - ОСОБА_7 визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст. 246 КК України, і призначено узгоджене сторонами покарання у виді штрафу в розмірі тисяча п`ятсот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 25500 (двадцять п`ять тисяч п`ятсот) гривень (далі Вирок).
05 березня 2021 року до суду надійшло вказане подання, де орган пробації, посилаючись на те, що засудженим не сплачено штраф в повному обсязі, посилаючись на ч.3 ст. 26 КВК України, просить розглянути питання про розстрочку виплати несплаченої суми штрафу або заміну несплаченої суми штрафу покаранням у виді громадських, виправних робіт або позбавлення волі стосовно засудженого ОСОБА_7 відповідно до закону.

Обґрунтовуючи подання, орган пробації посилається на наступне:

- 28 липня 2020 року до Козівського районного сектору філії державної установи «Центр пробації» в Тернопільській області було направлений на виконання Вирок, який набрав законної сили 01 червня 2020 року;

- станом на 02 березня 2021 року Козівський районний сектор філії державної установи «Центр пробації» в Тернопільській області не отримував від засудженого документа про сплату штрафу в повному обсязі, штраф сплачено частково в сумі 3 тис. грн.;

- інформації про причини невиконання Вироку ОСОБА_7 протягом одного місяця Козівський районний сектор з питань пробації також не має;

- надіслані на адресу засудженого повідомлення про необхідність сплатити штраф та пред`явити квитанції до Козівського РС повернулись до відправника із відміткою адресат відсутній за вказаною адресою;

- з відповіді на запит, надісланий в Купчинецьку сільську раду, встановлено, що ОСОБА_7 в с. Купчинці проживав без реєстрації, з березня місяця 2020 року по даний час не проживає. З довідки, виданої Залозецькою селищною радою ОТГ с. Чистопади Зборівського району Тернопільської області, встановлено, що ОСОБА_7 на території с. Чистопади зареєстрований, однак не проживає. Почапинська сільська рада повідомила, що ОСОБА_7 не зареєстрований і не проживає в с. Почапинці Тернопільського району Тернопільської області, згідно запису в погосподарській книзі у 1990 році вибув у с. Велика Березовиця Тернопільського району. Великоберезовицька селищна рада надала інформацію про те, що ОСОБА_7 в с. Велика Березовиця не зареєстрований, місцеперебування його селищній раді невідоме. ОСОБА_7 в с. Денисів з 26.08.2020 року не з`являвся, місце перебування його невідоме;

- Ухвалою Бережанського районного суду від 05 лютого 2021 року було відмовлено в задоволенні подання на підставі ч.3 ст. 26 Кримінально виконавчого кодексу України від 31.07.2020 року.

Під час розгляду подання представниця Тернопільського районного сектору №3 філії Державної установи «Центр пробації» в Тернопільській області ОСОБА_5 просила подання задовольнити розстрочити сплату несплаченої суми штрафу засудженому ОСОБА_7 на один рік.

Прокурорка ОСОБА_3 просила розстрочити сплату несплаченої суми штрафу засудженому ОСОБА_7 на один рік.

Захисник ОСОБА_6 просив розстрочити сплату несплаченої суми штрафу засудженому ОСОБА_7 на один рік.

Засуджений ОСОБА_7 на розгляд подання жодного разу не з`явився, не зважаючи на вжиті судом заходи щодо його повідомлення про день, час та місце розгляду подання.

Вислухавши представниць Тернопільського районного сектору №3 філії Державної установи «Центр пробації» в Тернопільській області, прокурорки, захисника, дослідивши матеріали справи, суд не знаходить підстав для задоволення подання з наступних мотивів.

Відповідно до ч. 1, 3 ст. 26 Кримінально-виконавчого кодексу України засуджений зобов`язаний сплатити штраф у місячний строк після набрання вироком суду законної сили і повідомити про це кримінально-виконавчій інспекції за місцем проживання шляхом пред`явлення документа про сплату штрафу. У разі несплати засудженим штрафу у строк, передбачений частиною першою цієї статті, суд за поданням кримінально-виконавчої інспекції розглядає питання про розстрочку виплати несплаченої суми штрафу або заміну несплаченої суми штрафу покаранням у виді громадських, виправних робіт або позбавлення волі відповідно до закону.

Ч. 4, 5 ст. 53 Кримінального кодексу України встановлено, що з урахуванням майнового стану особи суд може призначити штраф із розстрочкою виплати певними частинами строком до одного року. У разі несплати штрафу в розмірі не більше трьох тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян та відсутності підстав для розстрочки його виплати суд замінює несплачену суму штрафу покаранням у виді громадських робіт із розрахунку одна година громадських робіт за один установлений законодавством неоподатковуваний мінімум доходів громадян або виправними роботами із розрахунку один місяць виправних робіт за двадцять установлених законодавством неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, але на строк не більше двох років.

У разі несплати штрафу в розмірі понад три тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, призначеного як основне покарання, та відсутності підстав для розстрочки його виплати суд замінює несплачену суму штрафу покаранням у виді позбавлення волі із розрахунку один день позбавлення волі за вісім неоподатковуваних мінімумів доходів громадян у таких межах:

1) від одного до п`яти років позбавлення волі - у випадку призначення штрафу за вчинення нетяжкого злочину;

2) від п`яти до десяти років позбавлення волі - у випадку призначення штрафу за вчинення тяжкого злочину;

3) від десяти до дванадцяти років позбавлення волі - у випадку призначення штрафу за вчинення особливо тяжкого злочину.

Якщо під час розрахунку строку позбавлення волі цей строк становить більше встановлених цією частиною статті меж, суд замінює покарання у виді штрафу покаранням у виді позбавлення волі на максимальний строк, передбачений для злочину відповідної тяжкості цією частиною статті.

Ч.1 ст. 389 КК України передбачено кримінальну відповідальність за ухилення засудженого від сплати штрафу.

Виходячи з системно-логічного тлумачення наведених норм законодавства, випливає, що умисна несплата штрафу як виду покарання засудженим тягне за собою кримінальну відповідальність, передбачену ч.1 ст. 389 КК України, натомість несплата штрафу як виду покарання засудженим з інших причин, не пов`язаних з умислом засудженого на ухилення від покарання у виді штрафу, може мати наслідки, передбачені ч. 4 та 5 ст. 53 КК України та ч.3 ст. 26 КВК України. Наявність таких «інших причин, не пов`язаних з умислом засудженого на ухилення від покарання у виді штрафу» встановлюється, зокрема, з пояснень засудженого.

Дослідивши докази, суд, встановив наступне:

Вироком Бережанського районного суду Тернопільської області від 29 квітня 2020 року затверджено угоду про визнання винуватості, укладену 26 лютого 2020 року між прокурором та підозрюваним ОСОБА_7 в присутності захисника ОСОБА_6 . ОСОБА_7 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Почапинці Тернопільського району Тернопільської області, зареєстрованого АДРЕСА_1 , жителя АДРЕСА_2 , громадянина України, освіта базова середня, не одруженого, не працюючого, не депутата, раніше не судимого), - визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст. 246 КК України, і призначено узгоджене сторонами покарання у виді штрафу в розмірі тисяча п`ятсот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 25500 (двадцять п`ять тисяч п`ятсот) гривень.

З розписки ОСОБА_7 , вбачається, що копію вироку суду від 29.04.2020 року він отримав 29.04.2020 року.

З дослідженого під час розгляду подання запису судового засідання, зробленого за допомогою технічного засобу в судовому засіданні 29 квітня 2020 року, вбачається, що ОСОБА_7 , під час розгляду судом у підготовчому судовому засіданні угоди про визнання винуватості, цілком розумів вид покарання, який буде застосований до нього у разі затвердження угоди судом, і погодився на нього.

Не зважаючи на вказане, ОСОБА_7 у місячний строк після набрання вироком суду законної сили, 30 червня 2020 року сплатив лише частину штрафу в розмірі 3000 (трьох тисяч) гривень, внаслідок чого несплачена частина штрафу становить 22500 (двадцять дві тисячі п`ятсот) гривень (25500-3000=22500), що становить 1323,53 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян (22500/17=1323,53).

У зв`язку з чим судом 28 липня 2020 року на адресу Козівського районного сектору філії державної установи «Центр пробації» в Тернопільській області було надіслано розпорядження про виконання судового рішення (Вироку), що набрало законної сили. Вказане розпорядження разом з копією вироку та копією квитанції від 30.06.2020 року Козівським районним сектором філії державної установи «Центр пробації» в Тернопільській області отримано 30.07.2020 року та зареєстровано за вхідним номером 800.

Із зібраних органом пробації доказів вбачається, що засуджений ОСОБА_7 , після постановлення судом вироку на підставі угоди про визнання винуватості, покинув своє місце проживання, оскільки не з`являвся за місцем проживання в с. Денисів з 26.08.2020 року, - місце перебування його невідоме.

З наведеного, суд приходить до переконання, що ОСОБА_7 , будучи засудженим до покарання у виді штрафу, покинув своє місце проживання, таким чином змінив місце свого проживання і умисно ухилився від відбування призначеного йому судом покарання, а тому до нього не може бути застосовано положення ч. 4 та 5 ст. 53 КК України та ч.3 ст. 26 КВК України.

Виходячи з викладеного, подання задоволено бути не може.

Керуючись ст.ст. 53, 389 КК України, ст.ст. 533, 535, 539 КПК України, ст. 26 КВК України, суд,-

УХВАЛИВ:

Відмовити в задоволенні подання Козівського РС філії державної установи «Центр пробації» в Тернопільській області на підставі ч.3 ст. 26 Кримінально-виконавчого кодексу України щодо ОСОБА_7 .

Ухвала може бути оскаржена до Тернопільського апеляційного суду через Бережанський районний суд шляхом подачі протягом семи днів з дня проголошення ухвали апеляційної скарги.

Суддя