25 листопада 2021 року
Справа № 203/5017/21
УХВАЛА
25 листопада 2021 року слідчий суддя Кіровського районного суду м. Дніпропетровська ОСОБА_1 ,
за участі секретаря ОСОБА_2 ,
розглянувши у відкритому засіданні в м. Дніпро скаргу ОСОБА_3 на постанову слідчого про відмову у визнанні потерпілим у кримінальному провадженні № 6 2021 1700 3000 0216, -
ВСТАНОВИВ:
22 листопада 2021 року ОСОБА_3 звернувся до слідчого судді з зазначеною скаргою, в якій просив скасувати постанову слідчого третього слідчого відділу (з дислокацією у м. Дніпрі) Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Полтаві, ОСОБА_4 від 11 жовтня 2021 року про відмову у визнанні його потерпілим у кримінальному провадженні, відомості про яке внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань 25 травня 2021 року під № 6 2021 1700 3000 0216 за попередньою правовою кваліфікацією кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст. 382 КК України, зобов`язати слідчого вручити йому пам`ятку про процесуальні права та обов`язки потерпілого у цьому кримінальному провадженні, а також зобов`язати слідчого надати можливість ознайомитись з матеріалами кримінального провадження, обґрунтовуючи такі вимоги тим, що кримінальним правопорушенням, яке розслідується, а саме умисним невиконанням судового рішення, йому, ОСОБА_3 , заподіяна матеріальна шкода накладенням Соборним відділом ДВС за ініціативою посадових осіб ДПС у Дніпропетровській області арешту на усі його банківські рахунки, через що він не може користуватися своїми коштами тривалий час, а вжитими заходами обмеження його у праві виїзду за межі України, незаконно позбавлено можливості як члена Національної збірної команди України брати участь у чемпіонатах світу та Кубках світу, чим заподіяна не тільки матеріальна шкода від можливості отримати грошову винагороду за участь у змаганнях, але й істотну моральну шкоду, про що заявлено слідчому у поданому клопотанні, що останнім не прийнято до уваги та в порушення вимог ст. 55 КПК України відмовлено у залученні в якості потерпілого чим позбавлено процесуальної можливості обстоювати свої права у кримінальному провадженні, знайомитися з матеріалами провадження.
Згідно протоколу автоматичного визначення слідчого судді від 22 листопада 2021 року скарга передана слідчому судді Кіровського районного суду м. Дніпропетровська ОСОБА_1 23 листопада 2021 року.
25 листопада 2021 року заявник подав заяву про розгляд скарги у його відсутності, у зв`язку із чим, враховуючи положення ч.6 ст.9 КПК України, слідчий суддя вважає за необхідне застосувати загальні засади кримінального провадження, передбачені ст.28 КПК України та розглянути дану скаргу без участі заявника, з метою прийняття процесуального рішення по ній в розумні строки.
Слідчий Третього слідчого відділу (з дислокацією у місті Дніпрі) ТУ ДБР, розташованого у м. Полтаві, ОСОБА_4 , будучи належним чином повідомленою про час та місце розгляду скарги, в засідання не прибула, причин неявки не повідомила, що відповідно до ч. 3 ст. 306 КПК України не перешкоджає розгляду справи у відсутності даної особи.
Заслухавши думку представника заявника, перевіривши доводи скарги та дослідивши додані до них докази, слідчий суддя приходить до наступного висновку.
В судовому засіданні встановлено, що Третім слідчим відділу (з дислокацією у м. Дніпрі) Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Полтаві здійснюється досудове розслідування кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст. 382 КК України з часу внесення відомостей 25 травня 2021 року до Єдиного реєстру досудових розслідувань під № 6 2021 1700 3000 0216 за фактом умисного невиконання судового рішення службовими особами Державної податкової служби в Дніпропетровській області, які займають відповідальне становище, про що свідчить витяг з ЄРДР, долучений до матеріалів справи в копії.
11 жовтня 2021 року слідчим третього слідчого відділу (з дислокацією у м. Дніпрі) Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Полтаві, ОСОБА_4 прийнято постанову, якою ОСОБА_3 відмовлено у визнанні потерпілим у кримінальному провадженні № 6 2021 1700 3000 0216 від 25 травня 2021 року.
Так, диспозицією ч.3 ст. 382 КК України передбачене кримінальне покарання за дії, передбачені частиною першою (умисне невиконання вироку, рішення, ухвали, постанови суду, що набрали законної сили, або перешкоджання їх виконанню) або другою цієї статті, вчинені службовою особою, яка займає відповідальне чи особливо відповідальне становище, або особою, раніше судимою за злочин, передбачений цією статтею, або якщо вони заподіяли істотну шкоду охоронюваним законом правам і свободам громадян, державним чи громадським інтересам або інтересам юридичних осіб.
Відповідно до ч. ч. 1, 2, 3 ст. 55 КПК України потерпілим у кримінальному провадженні може бути фізична особа, якій кримінальним правопорушенням завдано моральної, фізичної або майнової шкоди, а також юридична особа, якій кримінальним правопорушенням завдано майнової шкоди.
Права і обов`язки потерпілого виникають в особи з моменту подання заяви про вчинення щодо неї кримінального правопорушення або заяви про залучення її до провадження як потерпілого.
Потерпілим є також особа, яка не є заявником, але якій кримінальним правопорушенням завдана шкода і у зв`язку з цим вона після початку кримінального провадження подала заяву про залучення її до провадження як потерпілого.
Відповідно до ч. 5 ст. 55 ЦПК України за наявності очевидних та достатніх підстав вважати, що заява, повідомлення про кримінальне правопорушення або заява про залучення до провадження як потерпілого подана особою, якій не завдано шкоди, зазначеної у частині першій цієї статті, слідчий або прокурор виносить вмотивовану постанову про відмову у визнанні потерпілим, яка може бути оскаржена слідчому судді.
Так, відмова у залученні ОСОБА_3 потерпілим у кримінальному провадженні слідчим у постанові мотивована відсутністю об`єктивних даних про завдання матеріальної та моральної шкоди, заподіяної цій особі.
Разом з тим, в судовому засіданні встановлено і з клопотання ОСОБА_3 видно, що йому заподіяна матеріальна шкода накладенням арешту на усі його банківські рахунки, що свідчить про неможливість розпорядження та користування власними коштами, сума яких щонайменше складає заявлену податківцями до стягнення 26539,26 грн., а вжиті заходи заборони (обмеження) виїзду за межі території України свідчать про неможливість реалізації конституційного права на вільне пересування особи, обмеження чи позбавлення якого істотно впливає на організацію життя та діяльність особи, яка є членом національної збірної України і приймає участь у міжнародних змаганнях, участь у яких зумовлена прибуттям до іншої країни, що проводяться в інших країнах, а тому такі обмеження мають очевидні ознаки заподіяння моральної шкоди.
При цьому належить відзначити, що розмір матеріальної шкоди, а так само оцінка заподіяної моральної шкоди належить до повноважень слідчого під час досудового розслідування і тягар доказування таких обставин і збирання доказів на їх підтвердження або спростування не може перекладатися органом досудового розслідування та заявника, потерпілого, інші сторони кримінального провадження, а встановлення істотної шкоди є обов`язковою складовою об`єктивної сторони кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст.382 КК України.
Таким чином викладені обставини свідчать про недодержання слідчим вимог ст. 55 КПК України щодо підстав відмови.
Разом з тим, вимоги скаржника про постановлення ухвали слідчим суддею про зобов`язання видати пам`ятку про процесуальні права та обов`язки потерпілого задоволенню не підлягають, оскільки питання залучення в якості потерпілого на стадії досудового розслідування належить до виключної компетенції слідчого, прокурора, як і вирішення питання надання матеріалів для ознайомлення, тоді як вирішення таких питання слідчим суддею буде зводитись по суті до підміни собою органу досудового розслідування, що є неприпустимим відповідно до ч. 2 ст.19 Конституції України, яка визначає, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Керуючись ст. ст. 206, 303, 304, 307, 376 КПК України, слідчий суддя, -
УХВАЛИВ :
Скаргу ОСОБА_3 на постанову слідчого про відмову у визнанні потерпілим у кримінальному провадженні № 6 2021 1700 3000 0216 задовольнити частково.
Постанову слідчого третього слідчого відділу (з дислокацією у м. Дніпрі) Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Полтаві, ОСОБА_4 , від 11 жовтня 2021 року про відмову у залученні ОСОБА_3 потерпілим у кримінальному провадженні, відомості про яке внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань 25 травня 2021 року під № 6 2021 1700 3000 0216 за попередньою правовою кваліфікацією кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст. 382 КК України скасувати.
В іншій частині скарги відмовити.
Ухвала оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя ОСОБА_1