Справа № 610/2984/21
провадження № 1-в/610/270/2021
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 вересня 2021 року Балаклійський районний суд Харківської області у складі:

головуючого - судді ОСОБА_1 ,

за участю: секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

засудженого ОСОБА_4 ,

представника адміністрації Державної установи «Покровська виправна колонія (№ 17)» - ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Балаклія в режимі відеоконференції з Державною установою «Покровська виправна колонія (№17)» справу за заявою про умовно-дострокове звільнення засудженого

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, який народився та зареєстрований у АДРЕСА_1 , до засудження проживав у АДРЕСА_2 , раніше неодноразово судимого,

засудженого 31.01.2018 Коростенським міськрайонним судом Житомирської області за ч. 3 ст. 185 КК України із застосуванням ст. 71 КК України до 3-х років 3-х місяців позбавлення волі,

відбуваючого покарання у Державній установі «Покровська виправна колонія (№17)»,

Початок строку: 13.06.2019. Кінець строку: 13.09.2022, -

ВСТАНОВИВ:

Засуджений ОСОБА_4 звернувся до Балаклійського районного суду Харківської області з заявою про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання.

У судовому засіданні засуджений заяву підтримав.

Представник адміністрації Державної установи «Покровська виправна колонія (№17)» у судовому засіданні заперечував проти задоволення заяви засудженого, зазначив, що засуджений за час відбування покарання характеризується посередньо, не довів свого виправлення.

Прокурор просив відмовити у задоволенні заяви, вважаючи, що підстави для її задоволення відсутні.

Вислухавши думку прокурора, представника установи виконання покарань, засудженого, дослідивши надані установою виконання покарань матеріали особової справи засудженого, його характеристику, суд вважає за необхідне відмовити у задоволенні заяви про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання засудженого з таких підстав.

Відповідно до ст. 81 КК України умовно-дострокове звільнення від відбування покарання може бути застосоване, якщо засуджений фактично відбув необхідну частину покарання, передбаченого вироком суду, та своєю сумлінною поведінкою та ставленням до праці довів своє виправлення.

Згідно п. 2 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміну невідбутої частини покарання більш м`яким» № 2 від 26 квітня 2002 року визначено, що умовно-дострокове звільнення від відбування покарання можливе лише після повного та всебічного вивчення даних про особу засудженого.

Відповідно до положень п. 17 вказаної Постанови Пленуму Верховного Суду України суду слід ретельно з`ясовувати: ставлення засудженого до вчиненого злочину, праці та навчання, додержання ним вимог режиму, участь у самодіяльних організаціях засуджених, а також його наміри щодо прилучення до праці.

Висновок суду про виправлення засудженого повинен бути зроблений і з урахуванням ступеню тяжкості вчиненого злочину, а також даних, що характеризують його особу.

За вироком Коростенського міськрайонного суду Житомирської області від 31.01.2018 ОСОБА_4 було засуджено за ч. 3 ст. 185 КК України та із застосуванням ст. 71, ч. 3 ст. 78 КК України йому призначено покарання у виді позбавлення волі на строк 3 роки 3 місяці (а.с. 2, 3 особової справи).

З характеристики на засудженого від 24.09.2021 та матеріалів його особової справи судом встановлено, що засуджений ОСОБА_4 у місцях позбавлення волі перебуває з 13.06.2019. За час утримання в Житомирській установі виконання покарань (№18) характеризувався посередньо, режим тримання не порушував, стягнень та заохочень не мав.

З 28.07.2019 утримувався в Покровській виправній колонії (№17). За час утримання характеризувався посередньо, режим тримання не порушував, стягнень та заохочень не мав.

З 16.12.2020 утримувався у Київському слідчому ізоляторі, де характеризувався негативно, порушував режим тримання. За допущене порушення установленого порядку відбування покарання один раз притягувався до дисциплінарної відповідальності, заохочень не мав.

З 26.01.2021 утримувався в Коростенській виправній колонії (№71), де характеризувався негативно, порушував режим тримання, за що отримав одне дисциплінарне стягнення, заохочень не мав.

У зв`язку із захворюванням на туберкульоз 11.09.2021 прибув до Державної установи «Покровська виправна колонія (№ 17)». За час лікування та відбування покарання в установі характеризується посередньо, режим тримання не порушував. Заохочень та стягнень не мав. Має ІІ групу інвалідності. Підтримує рівні взаємовідносини з іншими засудженими, адекватно реагує на критику на свою адресу. Намагається дотримуватись правомірних та ввічливих взаємовідносин з персоналом. Намагається утримувати у чистоті та порядку спальне місце та приліжкову тумбочку. Не приділяє уваги до необхідності дбайливого ставлення до майна установи і предметів, якими користується при виконанні дорученої роботи, здійснення за ними належного догляду, використання їх тільки за призначенням. До виконання передбачених законом вимог персоналу установи ставиться не завжди сумлінно через особисту неорганізованість. Намагається самостійно виконувати роботи із самообслуговування, достатніх навичок для самостійного їх виконання не має. Безвідповідально відноситься до виконання робіт по благоустрою установи виконання покарань, не вбачає суспільної необхідності у їх виконанні. Намагається дотримуватись вимог пожежної безпеки і безпеки праці. Підтримує зв`язки з рідними шляхом телефонних розмов, отримує посилки та передачі.

За висновком характеристики засуджений ОСОБА_4 за час відбування покарання не довів свого виправлення, застосування до нього ст. 81 КК України адміністрація виправної колонії вважає недоцільним.

Засуджений відбув необхідну 1/2 частину строку покарання. Невідбута частина покарання станом на 27.09.2021 становить 11 місяців 17 днів.

Беручи до уваги характеристику засудженого, тяжкість злочину, за який його засуджено, вчинення ним вказаного злочину у період іспитового строку, суд дійшов висновку, що засуджений за час відбування покарання не довів своє виправлення. Інші позитивні відомості про засудженого ОСОБА_4 цього висновку суду не спростовують. Сумлінне ставлення засудженого до праці, виконання ним обов`язків і дотримання правил поведінки, самі по собі не можуть служити переконливою підставою для висновку про те, що засуджений виправився та не буде продовжувати вчиняти нові злочини.

Суду не надано доказів про те, що в особистості засудженого відбуваються позитивні зміни, які створюють у нього готовність до самокерованої правослухняної поведінки.

Під час судового розгляду не доведено, що засуджений вже довів своє виправлення, цілі покарання досягнуті в більш короткий термін, ніж це було визначено вироком.

Тому суд відмовляє у задоволенні заяви засудженого про його умовно-дострокове звільнення від відбування покарання.

На підставі викладеного, керуючись ст. 81 КК України, Постановою Пленуму Верховного Суду України «Про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміну невідбутої частини покарання більш м`яким» № 2 від 26 квітня 2002 року, ст.ст. 537, 539 КПК України, суд

УХВАЛИВ:

У задоволенні заяви засудженого ОСОБА_4 про умовно-дострокове звільнення відмовити.

Ухвала може бути оскаржена до Харківського апеляційного суду через Балаклійський районний суд Харківської області протягом семи днів з дня її оголошення, а засудженим - в той же строк з моменту вручення йому копії ухвали.

Повний текст ухвали складено 29.09.2021.

Суддя ОСОБА_1