ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-сс/803/342/22 Справа № 187/138/22 Суддя у 1-й інстанції - ОСОБА_1 Суддя у 2-й інстанції - ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 лютого 2022 року м. Дніпро

Колегія суддів Судової палати з розгляду кримінальних справ Дніпровського апеляційного суду у складі:

головуючого судді ОСОБА_2
суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4
за участю:
секретаря судового засідання ОСОБА_5
третьої особи, щодо майна якої
вирішується питання про арешт ОСОБА_6
представника третьої особи,
щодо майна якої вирішується
питання про арешт ОСОБА_7

розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали за апеляційною скаргою представника третьої особи, щодо майна якої вирішується питання про арешт - ОСОБА_6 адвоката ОСОБА_7 на ухвалу слідчого судді Петриківського районного суду Дніпропетровської області від 01 лютого 2022 року про накладення арешту на майно у кримінальному провадженні №00000025,

ВСТАНОВИЛА:

Ухвалою слідчого судді Петриківського районного суду Дніпропетровської області від 01 лютого 2022 року клопотання слідчого ВП №10 ДРУП ГУНП в Дніпропетровській області ОСОБА_8 , погоджене з прокурором Слобожанської окружної прокуратури ОСОБА_9 , у кримінальному провадженні №00000025 від 30.01.2022 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 246 КК України, про накладення арешту на майно було задоволено .
Накладено арешт на автомобіль Мерседес бенц 508 D, реєстраційний номер НОМЕР_1 , право власності на який зареєстроване за ОСОБА_10 , який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 та відрізки дерев породи Дуб, шляхом заборони будь кому відчужувати, розпоряджатись та користуватись будь яким чином вищевказаним майном до прийняття остаточного рішення у даному кримінальному провадженні.
Рішення суду обґрунтовано тим, що вилучене майно відповідає критеріям, зазначеним в ст. 98 КПК України, як речового доказу в кримінальному провадженні, а також слідчий суддя прийшов до висновку про обґрунтоване існування ризиків можливого приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі чи відчуження виявлених та вилучених автомобіля, деревини та бензопили.
Крім того, суд зазначив, що приймаючи до уваги, що вилучений автомобіль «Мерседес бенц 508 D» реєстраційний номер НОМЕР_1 , жовтого кольору та відрізки дерев породи «Дуб», мають суттєве значення для встановлення важливих обставин у кримінальному провадженні, необхідно накласти арешт на вказане майно, та це не призведе до суттєвого порушення прав та інтересів осіб, відносно майна яких вирішується питання про арешт, є розумним та співрозмірним обмеженням їх права власності із завданням кримінального провадження.

Адвокат ОСОБА_7 в інтересах третьої особа, щодо майна якої вирішується питання про арешт ОСОБА_6 не погодився з даним рішенням суду. В своїй апеляційній скарзі просить скасувати ухвалу слідчого судді Петриківського районного суду Дніпропетровської області від 01 лютого 2022 року про накладення арешту на майно.
В обґрунтування своїх апеляційних вимог зазначає, що дана ухвала є незаконною, необґрунтованою та такою, що підлягає скасуванню, оскільки слідчий суддя не виявив належної реакції щодо повідомлених ОСОБА_6 обставин, які, на думку апелянта, свідчать про відсутність складу кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 246 КК України і, відповідно, про відсутність у вилученого майна ознак речових доказів, що потягло за собою порушення вимог щодо законності, обгрунтованості та вмотивованості судового рішення, передбаченого статтею 370 КПК України, а також п.18 ч.1 ст.3 КПК щодо судового контролю за дотриманням права особи на мирне володіння своїм майном, тобто істотне порушення кримінального процесуального закону.

Заслухавши суддю-доповідача, думку третьої особи, щодо майна якої вирішується питання про арешт - ОСОБА_6 та його представника - адвоката ОСОБА_7 , які підтримали апеляційну скаргу та просили її задовольнити, дослідивши надані матеріали, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до наступного.
Відповідно до вимог ч.1 ст.170 КПК України в редакції Закону України «Про внесення змін до Кримінального та Кримінального процесуального кодексів України щодо виконання рекомендацій, які містяться у шостій доповіді Європейської комісії про стан виконання Україною Плану дій щодо лібералізації Європейським Союзом візового режиму для України, стосовно удосконалення процедури арешту майна та інституту спеціальної конфіскації» № 1019-VIII від 18 лютого 2016 року, який набрав чинності 28 лютого 2016 року (тут та далі - Закону) арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно в тому числі є доказом злочину. Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження.
Згідно ч. 2 ст. 170 КПК України, арешт майна допускається з метою забезпечення:
1) збереження речових доказів;
2) спеціальної конфіскації;
3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи;
4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.
Відповідно до ч. 2 ст. 131 КПК України арешт майна є одним з видів заходів забезпечення кримінального провадження, а отже за правилами ст. 132 КПК України його застосування не допускається, якщо слідчий, прокурор не доведе, що:
1)існує обґрунтована підозра щодо вчинення кримінального правопорушення такого ступеня тяжкості, що може бути підставою для вжиття заходів забезпечення кримінального провадження;
2)потреби досудового розслідування виправдовують такий ступінь втручання у права і свободи, про який йдеться у клопотанні слідчого або прокурора;
3)може бути виконане завдання, для виконання якого слідчий, прокурор звертається з клопотанням.
У рішенні Європейського суду з прав людини від 07.06.2007 р. у справі «Смирнов проти Росії» було висловлено правову позицію про те, що при вирішенні питання про можливість утримання державою речових доказів належить забезпечувати справедливу рівновагу між, з одного боку, суспільним інтересом та правомірною метою, а з іншого боку вимогами охорони фундаментальних прав особи. Для утримання речей державою у кожному випадку має існувати очевидна істотна причина.
Відповідно до ст. 98 КПК України, речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.
З наданих матеріалів убачається, що об`єктивна сторона розслідуваного кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 246 КК України, полягає у тому, що 29.01.2022 року до чергової частини ВП №10 ДРУП ГУНП в Дніпропетровській області надійшло повідомлення про те, що 29.01.2022 року о 18 годині 50 хвилин працівниками патрульної поліції ВП №10 ДРУП ГУНП в Дніпропетровській області, за порушення ПДР зупинений автомобіль «Мерседес бенц 508 D» реєстраційний номер НОМЕР_1 під керуванням ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . При перевірці документів останній надав свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу на вищевказаний автомобіль, згідно якого даний автомобіль належить ОСОБА_10 . Під час перевірки даного автомобіля всередині було виявлено відрізки дерев породи «Дуб».
29.01.2022 року проведено огляд автомобіля марки «Мерседес бенц 508 D» реєстраційний номер НОМЕР_1 , жовтого кольору, в ході якого всередині автомобіля виявлено відрізки дерев породи «Дуб», різного діаметру, в кількості близько 4 м. куб. Під час проведення огляду місця події було вилучено автомобіль, який згідно наданого свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу належить ОСОБА_10 .
Вказаний автомобіль постановою слідчого СВ ВП №10 Дніпровського РУП ГУНП в Дніпропетровській області ОСОБА_11 від 29.01.2022 року визнаний по даному кримінальному провадженню речовим доказом та поміщений до спеціального майданчика для тимчасового зберігання вилучених транспортних засобів ВП №10 ДРУП ГУНП в Дніпропетровській області, розташованого за адресою: проспект П. Калнишевського, 16 а, смт. Петриківка Дніпровського району Дніпропетровської області. Від будь-яких пояснень водій ОСОБА_6 , та ОСОБА_12 , в порядку ст. 63 Конституції України відмовилися.
Крім того, 29.01.2022 року оглянуто добровільно надане для огляду
ОСОБА_6 свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу, яке після проведення огляду поміщено до спеціального паперового конверту з підписами понятих, опечатано та вилучено. Вказаний документ постановою слідчого СВ ВП №10 Дніпровського РУП ГУНП в Дніпропетровській області ОСОБА_11 від 29.01.2022 року визнано речовим доказом і долучено до матеріалів даного кримінального провадження.
31.01.2022 року слідчий СВ ВП № 10 Дніпровського РУП ГУНП в Дніпропетровській області ОСОБА_8 звернулася до Петриківського районного суду Дніпропетровської області з клопотанням, в якому просила накласти арешт на майно, а саме автомобіль марки «Мерседес бенц 508 D», реєстраційний номер НОМЕР_1 , та відрізки дерев породи «Дуб».
Органом досудового розслідування в якості підстав для застосування вказаного заходу забезпечення кримінального провадження зазначено, що зазначене у клопотанні майно є засобом злочинного діяння і підлягають арешту з метою збереження речових доказів, встановлення всіх обставин у даному кримінальному провадженні та особи, яка причетна до вчинення злочину.
В даному випадку, погоджуючись з висновком слідчого судді про наявність підстав накладення арешту на майно, колегія суддів вважає за необхідне зазначити, що арешт на майно, що є речовим доказом у кримінальному провадженні, за правилами ч. 3 ст. 170 КПК України може бути накладений незалежно від суб`єкту, що є його власником, процесуального статусу останнього, розміру шкоди, заподіяної кримінальним правопорушенням, можливості застосування спеціальної конфіскації або конфіскації майна як виду покарання.
У рішенні Європейського суду з прав людини від 07.06.2007 р. у справі «Смирнов проти Росії» було висловлено правову позицію про те, що при вирішенні питання про можливість утримання державою речових доказів належить забезпечувати справедливу рівновагу між, з одного боку, суспільним інтересом та правомірною метою, а з іншого боку вимогами охорони фундаментальних прав особи. Для утримання речей державою у кожному випадку має існувати очевидна істотна причина.
З урахуванням наведеного, щодо майна, на яке рішенням слідчого судді було накладено арешт, є підстави обґрунтовано вважати, що воно відповідає вимогам ст. 98 КПК України щодо речового доказу, достатніх для вжиття на цьому етапі досудового розслідування заходів забезпечення кримінального провадження, а отже арешт на це майно був накладений з дотриманням вимог закону, і доводи апеляційної скарги такого висновку колегії суддів не спростовують, а посилання апелянта на порушення органом досудового розслідування норм кримінального процесуального права в частині огляду майна, що потягло і постановлення слідчим суддею безпідставної ухвали про арешт майна, то вони є його особистою суб`єктивною оцінкою та не обґрунтовують необхідності скасування вірного по суті судового рішення.
З огляду на вищенаведене, підстав для задоволення апеляційної скарги на даному етапі досудового розслідування не вбачається. У випадку, якщо у подальшому наявність зв`язку між арештованим майном та розслідуваним кримінальним правопорушенням у межах досудового розслідування буде спростована, або стороною обвинувачення у строки, розумні у сенсі ст. 28 КПК України, не будуть вжиті належні заходи для перевірки відповідних обставин, апелянт не позбавлений права ініціювати в порядку ст. 174 КПК України питання про скасування накладеного арешту.
На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 117, 131, 132, 170-173, 405, 407, 419, 422 КПК України, колегія суддів

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу представника третьої особи, щодо майна якої вирішується питання про арешт - ОСОБА_6 адвоката ОСОБА_7 залишити без задоволення.
Ухвалу слідчого судді Петриківського районного суду Дніпропетровської області від 01 лютого 2022 року про накладення арешту на майно у кримінальному провадженні №00000025 - залишити без змін.
Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та касаційному оскарженню не підлягає.

Судді:

_____________ _______________ _____________
ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4