ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
Провадження № 11кп/818/164/22 Доповідач: ОСОБА_2
Категорія: ч.1 ст.296 КК України

УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
24 січня 2022 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Харківського апеляційного суду у складі:

-головуючого ОСОБА_2 ,

-суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

-при секретарі ОСОБА_5 ,

-за участю прокурора ОСОБА_6 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду м. Харкова матеріали провадження за апеляційною скаргою захисника ОСОБА_7 на ухвалу Дзержинського районного суду м. Харкова від 14 серпня 2020 року, -

УСТАНОВИЛА:
Цією ухвалою обвинувальний акт щодо ОСОБА_8 за ч.1 ст.296 КК України, повернуто прокурору для внесення з урахуванням вимог глави 25 Кримінального процесуального кодексу України та в порядку передбаченому ч.3 ст.314 КПК України.

В апеляційній скарзі, в редакції внесених змін, захисник посилається на неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність. Зазначив, що передбачені ч.1 ст.49 КК України строки давності минули, а тому на даний час є підстави для закриття кримінального провадження. Просить кримінальне провадження за обвинувачення ОСОБА_8 за ч.1 ст.296 КК України закрити, а ОСОБА_8 звільнити від кримінальної відповідальності у зв`язку із закінченням строків давності.

Заслухавши доповідь головуючого судді, думку прокурора про відсутність підстав для задоволення апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційне провадження підлягає закриттю з наступних, виходячи з наступного.

Обвинувачений, будучи повідомленим належним чином про дату, час та місце судового засідання, заяв чи клопотань про особисту участь в судовому засіданні в суді апеляційної інстанції не надав, захисник 20 січня 2022 року подав клопотання про проведення судового розгляду за його та обвинуваченого відсутності, у зв`язку з чим апеляційний розгляд проводився за відсутності останніх.

Згідно приписів ч.1 ст.392 КПК України в апеляційному порядку можуть бути оскаржені судові рішення, які були ухвалені судами першої інстанції і не набрали законної сили, а саме:

1) вироки, крім випадків, передбачених статтею 394 цього Кодексу;

2) ухвали про застосування чи відмову у застосуванні примусових заходів медичного або виховного характеру;

3) інші ухвали у випадках, передбачених цим Кодексом.

Водночас, як зазначено в абзаці 1 ч. 2 ст. 392 КПК України, ухвали, постановлені під час судового провадження в суді першої інстанції до ухвалення судових рішень, передбачених частиною першою цієї статті, окремому оскарженню не підлягають, крім випадків, визначених цим Кодексом. Заперечення проти таких ухвал можуть бути включені до апеляційної скарги на судове рішення, передбачене частиною першою цієї статті.

Відповідно до роз`яснень, які містяться у постанові Об`єднаної палати Верховного суду України від 01 листопада 2021 року по справі №161/7092/20, Законом України від 22 листопада 2018 року № 2617-VIII «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо спрощення досудового розслідування окремих категорій кримінальних правопорушень» (далі - Закон №2617-VIII) внесено відповідні зміни до КПК України, зокрема до глави 25 КПК України, якою визначено особливості досудового розслідування кримінальних проступків.

При цьому згідно з підпунктом 5 п. 4 Прикінцевих та перехідних положень Закону №2617-VIII обвинувальні акти, клопотання про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру у кримінальних провадженнях про злочини, що визначені як кримінальні проступки, які направлені до суду до набрання чинності цим Законом і не призначені на момент набрання ним чинності до судового розгляду, повертаються прокурору для внесення з урахуванням вимог глави 25 КПК України.

Відтак метою такого повернення відповідно до положень Закону № 2617-VIII є лише внесення обвинувального акта з урахуванням визначеної главою 25 КПК України процедури, якою передбачено, що за встановлених у ст.302 КПК України умов прокурор має право надіслати до суду обвинувальний акт, в якому зазначає клопотання про його розгляд у спрощеному порядку без проведення судового розгляду в судовому засіданні.

Таким чином, підставою повернення обвинувального акта за підпунктом 5 п.4 Прикінцевих та перехідних положень Закону № 2617-VIII є невідповідність закону процедури внесення цього обвинувального акта, на відміну від положень п.3 ч.3 ст.314 КПК, де йдеться про недоліки самого підсумкового документа досудового розслідування - обвинувального акта.

До того ж, приписи підпункту 5 п. 4 Прикінцевих та перехідних положень Закону № 2617-VIII про повернення обвинувального акта, на відміну від положень п.3 ч.3 ст.314 КПК, викладено як імперативну та безумовну вимогу до суду, що вказує і на відсутність предмету апеляційної перевірки згідно з п. 3 ч. 3 ст. 314 КПК, а саме - «відповідності чи невідповідності обвинувального акта вимогам цього Кодексу».

Разом із тим, ч. 4 ст. 314 КПК прямо передбачає можливість оскарження в апеляційному порядку ухвали про повернення обвинувального акта, прийнятої згідно з приписами саме ст. 314 КПК, проте спеціальних норм стосовно можливості оскарження повернення обвинувального акта на підставі підпункту 5 п. 4 Прикінцевих та перехідних положень Закону № 2617-VIII чинний КПК не містить.

Отже, кримінально-процесуальні акти (механізми) повернення обвинувального акта прокурору в порядку, передбаченому ст.314 КПК, та повернення обвинувального акта прокурору для внесення з урахуванням вимог глави 25 КПК, закріплений в підпункті 5 п. 4 Прикінцевих та перехідних положень Закону №2617-VIII, не є тотожними.

Тому, виходячи ж із закріпленого в пункті 3 ч. 1 та абзаці 1 ч. 2 ст. 392 КПК України загального правила про недопустимість окремого оскарження ухвал, постановлених під час судового провадження в суді першої інстанції до ухвалення судових рішень, передбачених частиною першою цієї статті, крім випадків, визначених цим Кодексом, та відсутності в нормах КПК України відповідної вказівки щодо можливості оскарження, ухвала місцевого суду про повернення обвинувального акта прокурору для внесення з урахуванням вимог глави 25 КПК оскарженню в апеляційному порядку не підлягає.

Таким чином захисник оскаржує судове рішення, яке згідно положень ч.ч.1, 2 ст.392 КПК України апеляційному оскарженню не підлягає.

Відповідно до вимог ч.5 ст.399 КПК України, апеляційну скаргу захисиника належить повернути останньому разом з усіма доданими до неї матеріалами.

Керуючись ст.ст. 392, 399,404, 418, 419 КПК України, колегія суддів, -

УХВАЛИЛА:

Апеляційне провадження за апеляційною скаргою захисника ОСОБА_7 на ухвалу Дзержинського районного суду м. Харкова від 14 серпня 2020 року, щодо ОСОБА_8 закрити.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена у касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом трьох місяців з дня її проголошення.

Головуючий:

Судді: