ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-сс/803/231/22 Справа № 204/113/22 Суддя у 1-й інстанції - ОСОБА_1 Суддя у 2-й інстанції - ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 лютого 2022 року м. Дніпро

Колегія суддів Судової палати з розгляду кримінальних справ Дніпровського апеляційного суду у складі:
головуючого судді ОСОБА_2
суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4
за участю:
секретаря судового засідання ОСОБА_5
прокурора ОСОБА_6
підозрюваного ОСОБА_7
захисника ОСОБА_8

розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали за апеляційною скаргою захисника ОСОБА_8 в інтересах підозрюваного ОСОБА_7 на ухвалу слідчого судді Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 18 січня 2022 року про задоволення клопотання про продовження строку запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с.Володимирівка Томаківського району Дніпропетровської області, громадянина України, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , місце мешкання: АДРЕСА_2 , раніше не судимого,

підозрюваного у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 28, ч. 1 ст. 255-1, ч. 1 ст. 255-1 КК України, -
ВСТАНОВИЛА:

Ухвалою слідчого судді Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 18 січня 2022 року клопотання слідчого СУ ГУНП в Дніпропетровській області ОСОБА_9 погоджене з прокурором групи прокурорів у кримінальному провадженні ОСОБА_6 про продовження строку запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_7 , підозрюваного у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 28, ч. 1 ст. 255-1, ч. 1 ст. 255-1 КК України було задоволено.
Продовжено строк тримання під вартою ОСОБА_7 в межах строку досудового розслідування у кримінальному провадженні №0000537 до 17 березня 2022 року без визначення застави.
Рішення суду обґрунтовано тим, що слідчим суддею було встановлено, що не всі ризики, передбачені п.п. 1,2,3,5 ч.1 ст.177 КПК України наявні та продовжують існувати.
Так, ризик, передбачений п.1 ч.1 ст.177 КПК України, наявний, оскільки підозрюваний враховуючи тяжкість та невідворотність покарання за вчинення кримінального правопорушення, в якому він підозрюється, з метою уникнення відповідальності за скоєне, може переховуватися від органу досудового розслідування та суду.
Ризик, передбачений п.2 ч.1 ст.177 КПК України, відсутній. Так, ОСОБА_7 підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.255-1 КК України, а саме: в умисному встановленні або поширенні в суспільстві злочинного впливу за відсутності ознак, зазначених у частині п`ятій статті 255 цього Кодексу. Що саме знищити, сховати або спотворити може підозрюваний, у клопотанні слідчого не зазначено та у судовому засіданні не встановлено.
Стосовно ризику, передбаченого п.3 ч.1 ст.177 КПК України, слідчий суддя прийшов до переконання про його наявність, оскільки на даний час по кримінальному провадженню встановлюються інші особи, які причетні до скоєння тяжкого злочину, у зв`язку з чим, ОСОБА_7 перебуваючи на волі, може незаконно впливати на учасників кримінального провадження, з метою зміни їх показів.
Щодо ризику передбаченого п.5 ч.1 ст.177 КПК України, слідчий суддя вважав, що він відсутній, оскільки жодних доказів стосовно ймовірності вчинення ОСОБА_7 нових кримінальних правопорушень, у судовому засіданні встановлено, не було.
Таким чином, у судовому засіданні встановлено наявність ризиків, передбачених п. п. 1, 3 ч.1 ст.177 КПК України.

Захисник ОСОБА_8 в інтересах підозрюваного ОСОБА_7 не погодилась з рішенням суду. В своїй апеляційній скарзі просить скасувати ухвалу слідчого судді Красногвардійського районного суду м.Дніпропетровська від 18.01.2022 року, якою задоволено клопотання слідчого та продовжено строк тримання під вартою до підозрюваного ОСОБА_7 без визначення розміру застави. Постановити нову ухвалу, застосувавши до підозрюваного ОСОБА_7 запобіжний захід у вигляді домашнього арешту.
В обґрунтування своїх вимог посилається на те, що зазначена ухвала слідчого судді є незаконною, необгрунтованою та невмотивованою.
Зазначає, що у судовому засідання при розгляді клопотання про продовження строку запобіжного заходу наявність ризиків, передбачених ст.177 КПК України, не доведена і взагалі не доводилась, а лише формально констатувалась. Не наведено жодної нової підстави якихось змін обставин, наявність фактів які б свідчили про неможливість пом`якшення умов застосування запобіжного заходу.
Вважає зазначення наявного ризику, передбаченого п. 1 ч. 1 ст.177 КПК України, а саме переховування від органів досудового розслідування та /або суду є безпідставним Прокурором не вказано на факти які б свідчили про це, окрім підозри у вчиненні злочину, зазначеного у клопотанні. Сама лише тяжкість злочину, викладеного у підозрі, враховуючи презумпцію невинуватості, передчасно розцінена як неминуча загроза відбуття покарання у вигляді тривалого терміну позбавлення волі.
Стороною обвинувачення не наведено жодного факту, який міг би свідчити про наміри або намагання підозрюваного здійснити спроби переховування від органів розслідування чи суду. Раніше ОСОБА_7 до кримінальної відповідальності не притягався, а відповідно від слідства або суду не переховувався.
Посилається на те, що не була врахована наявність тісних соціальних зв`язків ОСОБА_7 . А саме, він одружений, має на утриманні двох малолітніх дітей. Займається тренерською роботою. Крім того, досудове розслідування щодо підозрюваного ОСОБА_7 здійснюється майже 6 місяців, протягом яких обмежені права підозрюваного на свободу та недоторканість, а доводів щодо збереження старих або виникнення нових ризиків стороною обвинувачення не надано.
Вважає заявлений у клопотанні слідчого ризик, передбачений п.2 ч. 1 ст.177 КПК України, а саме можливість знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів суперечить матеріалам клопотання. Цей ризик продубльований із попередніх клопотань слідчого про обрання та продовження тримання під вартою на початку розслідування, незважаючи на те, що цей ризик і у той час був не доведений.
Скопійований з попередніх подань та зазначений як існуючий, ризик передбачений п. 3 ч.1 ст. 177 КПК України, а саме можливість підозрюваного впливати на потерпілих та свідків у кримінальному провадженні. Прокурором не наведено жодного доказу не то щоб дій, навіть наміру ОСОБА_7 , спрямованих на вчинення впливу на учасників процесу. Жодного факту спілкування підозрюваного з будь ким з учасників процесу не зазначено.
Вважає, що твердження про вчинення ОСОБА_7 злочинів систематично і тривалий час, взагалі жодним доказом не підтверджено, в показаннях свідків навіть згадки про це немає. Незважаючи на відсутність фактичних даних з цього приводу, прокурором зазначено як ризик, передбачений п. 5 ч. 1 ст.177 КПК України - вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення у якому підозрюється ОСОБА_7 . Він не судимий, до кримінальної відповідальності раніше не притягався, матеріали кримінального провадження, щодо обґрунтування клопотання про продовження строку запобіжного заходу, не містять відомостей про вчинення ОСОБА_7 злочинів, окрім зазначеного в повідомленні про підозру.
Вказує на те, що при розгляді клопотання слідчого про продовження запобіжного заходу відносно ОСОБА_7 у вигляді тримання під вартою, слідчим суддею не враховано, що відповідно до ч.4 ст. 194 КПК України прокурором не доведено обставини, передбачені п. 3 ч. 1 ст. 194 КПК України, а саме недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризикам, зазначеним у клопотанні.
Незважаючи на те, що ОСОБА_7 з 01.04.2021 року перебуває під вартою, жодної слідчої дії з його участю протягом кількох останніх місяців, окрім проведення стаціонарної психіатричної експертизи, проведено не було, про інші злочини, окрім зазначеного у повідомленні про підозру від 01.04.2021 року, не повідомлено.
Заслухавши доповідь головуючого судді, думку підозрюваного та його захисника, які підтримали апеляційну скаргу та просили її задовольнити, позицію прокурора, який заперечував проти задоволення апеляції та вважав за необхідне ухвалу суду залишити без змін, перевіривши представлені матеріали та обговоривши доводи скарги, колегія суддів приходить до висновку, що вимоги апеляційної скарги задоволенню не підлягають з наступних підстав.
Підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені ч.1 ст.177 КПК України.
При вирішенні питання про продовження запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у ст.177 КПК України слідчий суддя, суд на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини, у тому числі й обставини зазначені у ч.1 ст.178 КПК України, а саме вагомість наявних доказів, тяжкість покарання, що загрожує відповідній особі, вік та стан здоров`я підозрюваного, наявність постійного місця роботи або навчання, його репутацію, наявність судимостей та інше.
За змістом ч.3 ст.197 КПК України строк тримання під вартою може бути продовжений слідчим суддею в межах строку досудового розслідування, в порядку, передбаченому цим Кодексом.
Згідно ч.3 ст.199 КПК України клопотання про продовження строку тримання під вартою, крім відомостей, зазначених ст.184 цього Кодексу, повинно містити: 1) виклад обставин, які свідчать про те, що заявлений ризик не зменшився або з`явилися нові ризики, які виправдовують тримання особи під вартою; 2) виклад обставин, які перешкоджають завершенню досудового розслідування до закінчення дії попередньої ухвали про тримання під вартою.
Як вбачається з матеріалів провадження, слідчий суддя при прийнятті рішення про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою ОСОБА_7 врахував положення вищенаведених норм процесуального закону та дійшов вірного висновку про доведеність наявності обставин, передбачених ч.1 ст.194 КПК України, обґрунтовано пославшись на те, що продовжують існувати ризики, передбачені ст.177 КПК України, оскільки з врахуванням тяжкості кримінальних правопорушень, інкримінованих ОСОБА_7 та даних про особу підозрюваного, є підстави вважати, що жоден більш м`який запобіжний захід не буде достатнім для запобігання ризикам, зазначеним у клопотанні, а тому обґрунтовано продовжив ОСОБА_7 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.
При цьому, фактів та інформації, які переконливо свідчать про причетність ОСОБА_7 до вчинення вищевказаних кримінальних правопорушень, в клопотанні слідчого та доданих до нього матеріалах міститься достатньо для висновку про обґрунтованість повідомленої йому підозри, що підтверджується на даному етапі досудового розслідування достатньою сукупністю даних, які містяться в матеріалах клопотання.
Крім того, на даному етапі кримінального провадження не допускається вирішення тих питань, які повинен вирішувати суд під час розгляду по суті, а саме питань, пов`язаних з оцінкою доказів з точки зору їх достатності та допустимості для визнання особи винною чи невинною у вчиненні кримінального правопорушення.
Тому доводи апелянта щодо недоведеності стороною обвинувачення та безпідставності висновків суду про наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_7 кримінальних правопорушень передбачених ч. 3 ст. 28, ч. 1 ст. 255-1, ч.1 ст. 255-1 КК України, є непереконливими.
Європейський суд з прав людини неодноразово підкреслював, що наявність підстав для тримання особи під вартою має оцінюватись в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин. Тримання особи під вартою завжди може бути виправдано, за наявності ознак того, що цього вимагають справжні інтереси суспільства, які, незважаючи на існування презумпції невинуватості, переважають інтереси забезпечення поваги до особистої свободи.
Враховуючи викладене, колегія суддів дійшла до переконання, що зазначені в апеляційній скарзі захисника доводи щодо незаконності та необґрунтованості ухвали слідчого судді є безпідставними, не знайшли свого підтвердження під час апеляційного розгляду, оскільки слідчим суддею було належним чином перевірено та досліджено докази, надані слідчим та стороною захисту, дані, які характеризують особу підозрюваного, його вік, сімейний, майновий стан та стан здоров`я.
За таких обставин, судова колегія апеляційного суду погоджується з висновком слідчого судді про необхідність продовження строку тримання під вартою ОСОБА_7 , оскільки з матеріалів провадження також вбачається, що для закінчення досудового розслідування необхідно провести ще ряд слідчих дій, які мають важливе значення для з`ясування обставин справи, на що потрібен певний час.
Висновки слідчого судді належним чином мотивовані та наведені обґрунтовані підстави для продовження підозрюваному ОСОБА_7 строку тримання під вартою. Слідчий суддя оцінив в сукупності всі обставини, що враховуються при вирішенні питання про продовження запобіжного заходу та належним чином мотивував своє рішення про відсутність підстав для застосування до підозрюваного більш м`яких запобіжних заходів, оскільки вони не зможуть забезпечити належне виконання підозрюваним ОСОБА_7 покладених на нього процесуальних обов`язків.
Таке судове рішення не суперечить вимогам ст. 5 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, оскільки у провадженні існують реальні ознаки справжнього суспільного інтересу, який, незважаючи на презумпцію невинуватості, переважає принцип поваги до особистої свободи, а також цілком відповідають усталеній практиці Європейського Суду з прав людини, яка свідчить про те, що рішення суду повинно забезпечити не тільки права підозрюваного, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів, що вимагає від суду більшої суворості в оцінці порушень цінностей суспільства.
Доводи апеляційної скарги захисника про відсутність доказів на підтвердження обставин, які викладені в клопотанні про продовження запобіжного заходу та недоведеності ризиків, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК є необґрунтованими і спростовуються матеріалами кримінального провадження.
Доводи апелянта про те, що до підозрюваного ОСОБА_7 можливо застосувати більш м`який запобіжний захід - у виді домашнього арешту, апеляційний суд вважає безпідставними, оскільки апелянтом не наведено наявність достатніх стримуючих факторів від порушень з боку підозрюваного своїх зобов`язань в разі застосування більш м`якого запобіжного заходу.
Істотних порушень кримінального процесуального закону, які перешкодили чи могли перешкодити слідчому судді постановити законне та обґрунтоване рішення, апеляційним судом не виявлено.
Таким чином, ухвала слідчого судді Красногвардійського районного суду м.Дніпропетровська від 18 січня 2022 року про продовження строку тримання під вартою ОСОБА_7 , є законною і обґрунтованою, підстав для її скасування та задоволення апеляційної скарги захисника, не вбачається.
Керуючись ст. ст. 405, 407, 419, 422 КПК України, колегія суддів

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_8 в інтересах підозрюваного ОСОБА_7 залишити без задоволення.
Ухвалу слідчого судді Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 18 січня 2022 року про продовження строку запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо ОСОБА_7 , підозрюваного у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 28, ч. 1 ст. 255-1, ч. 1 ст. 255-1 КК України - залишити без змін.
Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді:

____________________ ____________________ ____________________
ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4