Справа №276/1899/21
Провадження № 1-кп/293/297/2021
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 листопада 2021 рокусмт Черняхів

Черняхівський районний суд Житомирської області в складі:

головуючого-судді ОСОБА_1

секретаря судового засідання ОСОБА_2

розглянувши у закритому підготовчому судовому засіданні кримінальне провадження, внесене до ЄРДР за №0000109 від 16.07.2021 пообвинуваченню ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у вчиненні кримінального правопорушення за ч.3 ст.152 КК України,-

з участю прокурора ОСОБА_4

обвинуваченого ОСОБА_3

захисника обвинуваченого ОСОБА_5
ВСТАНОВИВ:
В провадженні суду перебуває кримінальне провадження №0000109, внесене в ЄРДР від 16.07.2021 року по обвинуваченню ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.152 КК України.

Вказане кримінальне провадження на підставі ухвали Житомирського апеляційного суду від 12.11.2021 надійшло на розгляд до Черняхівського районного суду Житомирської області як до найбільш територіально наближеного суду, в якому можливо утворити склад суду для його розгляду .

15.11.2021 ухвалою суду призначено підготовче судове засідання по даному кримінальному провадженні на 14:00 год. 16.11.2021 року в приміщенні Черняхівського районного суду Житомирської області. Підготовче судове засідання постановлено проводити в закритому судовому засіданні.

Одночасно з обвинувальним актом до суду надійшло клопотання прокурора Хорошівського відділу Коростишівської окружної прокуратури Житомирської області ОСОБА_4 про продовження строку застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою стосовно обвинуваченого ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

В обгрунтування клопотання прокурор вказує на те, що слідчим відділенням ВП№4 Житомирського РУП ГУНП в Житомирській області здійснювалося досудове розслідування кримінального провадження за підозрою ОСОБА_3 про те, що останній, неодноразово судимий, останній раз 17.09.2010 Володарсько-Волинським районним судом Житомирської області за ч. 4 ст. 152, ч. 4 ст. 70 КК України до покарання у виді 9 років 6 місяців позбавлення волі. Після відбування призначеного судом покарання, ОСОБА_6 21.02.2017 звільнений з ДУ «Ізяславська ВК №31». Однак, останній, після відбування покарання, маючи не погашену та не зняту встановленому законом порядку судимість за вчинення зґвалтування, на шлях виправлення не став та повторно здійснив зґвалтування.

Повторно, 16.07.2021 у невстановлений досудовим розслідуванням час у ОСОБА_3 , який перебував за місцем свого проживання в АДРЕСА_1 , виник злочинний умисел, направлений на порушення статевої свободи та недоторканості неповнолітньої ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

У вказаний день близько 03 год. 00 хв. реалізуючи свій злочинний умисел, направлений на зґвалтування неповнолітньої ОСОБА_7 . ОСОБА_6 прибув до будинку потерпілої, який розташований в АДРЕСА_2 .

В подальшому, достовірно знаючи про місце схову ключів від вказаного житлового будинку, які знаходились під підвіконням правої сторони вхідних дверей будинку, останній відчинив двері та увійшов до будинку. Після чого, увійшовши до спальної кімнати вказаного будинку, ОСОБА_3 помітив на ліжку неповнолітню ОСОБА_7 , яка спала.

Надалі, з метою реалізації свого злочинного умислу, направленого на зґвалтування неповнолітньої ОСОБА_7 , перебуваючи в середині вказаної кімнати житлового будинку, ОСОБА_3 зняв з останньої нижню білизну та, застосовуючи фізичну силу рук, тримаючи її на ліжку та закриваючи рота, з метою подолання супротиву потерпілої, яка прокинулася та почала кликати на допомогу, вчинив дії сексуального характеру, пов`язані з вагінальним проникненням у тіло потерпілої неповнолітньої з використанням своїх геніталій, без добровільної згоди останньої, таким чином зґвалтував останню. Після чого ОСОБА_3 покинув місце вчинення кримінального правопорушення.

В ході досудового розслідування, 16.07.2021 ОСОБА_3 повідомлено про підозру у вчиненні ним злочину, передбаченого ч. 3 ст. 152 КК України, та вказане повідомлення про підозру вручено під підпис останньому.

Обвинувачений ОСОБА_3 обґрунтовано підозрюється у вчиненні особливо тяжкого злочину, що підтверджується зібраними у провадженні доказами в їхній сукупності, та за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк від семи до дванадцяти років.

Ухвалою слідчого судді Володарсько-Волинського районного суду від 04.08.2021 ОСОБА_3 обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на 60 діб без визначення розміру застави, який в подальшому продовжений ОСОБА_3 , останній раз ухвалою слідчого судді Володарсько-Волинського районного суду від 11.10.2021 до 16.11.2021 включно, без визначення розміру застави.

На даний час ризики, які існували на досудовому слідстві при обранні та продовженні строку тримання під вартою ОСОБА_3 продовжують існувати. Будь-яких даних про зменшення чи відсутність останніх, для застосування стосовно обвинуваченого більш м`якого запобіжного заходу, ніж тримання під вартою, не встановлено.

В обґрунтування доводів щодо необхідності продовження строку дії запобіжного заходу прокурор вказав, що ризики визначені пунктами 1,3,5 ч.1ст.177 КПК України продовжують існувати а саме: можливість обвинуваченого переховуватися від суду, незаконно впливати на потерпілу та свідків у даному кримінальному провадженні, вчинити інші кримінальні правопорушення, а також неможливістю запобігання вказаним ризикам застосуванням більш м`якого запобіжного заходу.
Доказом існування ризику того, що ОСОБА_3 перебуваючи на волі може переховуватись від суду є те, що останній неодноразово судимий, останній раз 17.09.2010 Володарсько-Волинським районним судом за ч. 4 ст. 152, ч. 3 с. 185 КК України до позбавлення волі строком у виді позбавлення волі на строк 9 років 6 місяців. Крім того, вироком Володарсько-Волинського районного суду від 31.05.2021 ОСОБА_3 засуджено за вчинення кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 186, ч. 1 ст. 162, ч. 2 ст. 125 КК України до покарання у виді 4 років позбавлення волі. За вчинення вказаного злочину останньому загрожує реальне покарання у виді позбавлення волі, а тому, з метою ухилення від кримінальної відповідальності, ОСОБА_3 матиме реальну можливість переховатися від суду.
Доказом існування ризику того, що ОСОБА_3 може впливати на свідків, потерпілу у цьому кримінальному провадженні є те, що перебуваючи на волі, з метою уникнення відповідальності, останній матиме реальну можливість, шляхом застосування фізичного насильства або погрози його застосування, шантажем, психічним впливом, умовлянням або підкупом, для зміни останніми показів, які є джерелом доказу в кримінальному провадженні, впливати на останніх, оскільки свідки, потерпіла у даному кримінальному провадженні є родичами та друзями останнього. Крім того, під час вчинення кримінального правопорушення, ОСОБА_3 застосовував фізичну силу, з метою подолання опору потерпілої під час вчинення відносно неї злочину, що вказує на те, що останній може незаконно впливати на потерпілу з метою зміни показань останньої в подальшому.
Доказом існування ризику того, що ОСОБА_3 може вчинити нові кримінальні правопорушення є те, що останній, раніше притягувався до кримінальної відповідальності за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 152, ч. 3 ст. 185 КК України до покарання у виді 9 років 6 місяців позбавлення волі та будучи звільненим з місць позбавлення волі після відбування призначеного судом покарання, ОСОБА_3 , маючи не погашену та не зняту у встановленому законом порядку судимість за вчинення зґвалтування, на шлях виправлення не став та повторно здійснив зґвалтування, що свідчить про можливість вчинення останнім інших кримінальних правопорушень. Крім того, вироком Володарсько-Волинського районного суду від 31.05.2021 ОСОБА_3 засуджено за вчинення кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 186, ч. 1 ст. 162, ч. 2 ст. 125 КК України до покарання у виді 4 років позбавлення волі.На даний час стороною захисту вказаний вирок оскаржується в апеляційному порядку.

Таким чином, прокурор вважає за необхідне продовжити обвинуваченому строк тримання під вартою з метою виконання останнім, покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання ризикам, передбачених п. 1, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України без визначення розміру застави.

16.11.2021 року через канцелярію суду надіййшло клопотання захисника обвинуваченого ОСОБА_5 про повернення обвинувального акта і клопотання щодо продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

В обґрунтування клопотання захисник зазначив, що при затвердженні обвинувального акта прокурором не скріплено обвинувальний акт печаткою, що є порушенням вимог реквізитів офіційного документу, що передбачено Національним стандартом України вимогою до оформлення ДСТУ 4163-2003 сферою застосування якого поширюється на організаційно-розпорядчі документи в результаті діяльності органів державної влади України, до яких відноситься поліція і прокуратура, що не може в свою чергу в контексті ст. 358 КК України надавати документу статус офіційного; реєстр матеріалів досудового розслідування складений з порушенням, оскільки не містить всіх необхідних реквізитів, відсутнє формулювання обвинувачення, порушено вимоги п.2 ч.2 ст. 291 КПК України, а саме щодо анкетних відомостей обвинуваченого; відсутній розмір витрат за проведення експертиз. Також зазначено, що розгляд клопотання про продовження запобіжного заходу не передбачено на стадії попереднього судового засідання.

Прокурор в судовому засіданні клопотання про продовження строку застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_3 підтримав, просив його задовольнити. Щодо поданого клопотання захисником, то вважає його безпідставним, оскільки обвинувальний акт та реєстр матеріалів досудового розслідування відповідають вимогам чинного КПК України. Також вказав на підставність розгляду клопотання поданого ним про продовження строків застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою обвинуваченому. Просив відмовити в клопоанні адвоката. Щодо експертизи, а саме відсутності вказівки на процесуальні витрати на зулучення експерта, вказав, що є категорія експертиз, які проводяться за рахунок держави. Просив суд долучити до справи список осіб, які підлягають виклику в судове засідання із заначенням адрес, та документи на підтвердження поданого ним клопотання.
Захисник обвинуваченого в судовому засіданні зачитав подане ним клопотання. Просив суд клопотання задовольнити. Клопотання прокуроа залишити без задоволення.
Обвинувачений в судовому засіданні просив відмовити в клопотанні та випустити його на волю, вказав, що злочину не вчиняв, його обмовили, він має дружину та дітей.
Потерпіла та її законний представник в судове засідання не з`явились, в матеріалах справи має місце заява потерпілої та її представника, в яких останні просять розглядати підготовче судове засідання у їх відсутності, де також зазначили, що наполягають на продовженні застосування до ОСОБА_3 запобіжного заходу у виді тримання під вартою.

Вислухавши думку учасників судового розгляду, дослідивши подані клопотання, суд дійшов до наступного висновку:

Щодо клопотання прокурора Хорошівського відділу Коростишівської окружної прокуратури Житомирської області ОСОБА_4 про продовження строку застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою стосовно обвинуваченого ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 слід зазначити наступне:

З врахуванням положень чинного КПК України є наявні підстави для розгляду клопотання про продовження обвинуваченому строку застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Європейський суд з прав людини неодноразово підкреслював, що наявність підстав для тримання особи під вартою…має оцінюватися в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин. Тримання під вартою…може бути виправдано за наявності того, що цього вимагають справжні інтереси суспільства, які не зважаючи на презумпцію невинуватості, переважають над принципом поваги до особистої свободи.

Так, в судовому засіданні знайшли своє підтвердження та доведені обставини, викладені у клопотанні, в силу вимог ч.1 ст.194 КПК України, а саме:
наявність обґрунтованої підозри у вчиненні обвинуваченим злочину за ч. 3 ст.152 КК України, який згідно ст. 12 КК України відноситься до категорії особливо тяжких та за який законом передбачено покарання у вигляді позбавлення волі на строк від 7 до 12 років;

наявність ризиків, передбачених п.п. 1,3,5 ст.177 КПК України: переховування обвинуваченого від суду, який усвідомлюючи тяжкість покарання за інкриміноване кримінальне правопорушення може перереховуватись від суду; незаконного впливу на свідків та потерпілу з метою зміни показів у кримінальному провадженні для побудови власної версії захисту та виправдання своїх дій. Належних гарантій, які б переважали б за наявними ризиками суду не надано;

наявність можливості щодо вчинення обвинуваченим іншого кримінального правопорушення, так як останній є раніше неодноразово судимий, в тому числі за вчинення злочину, передбаченого ч. 4 ст. 152 КК України, за який відбував покарання в місцях позбавлення волі, звільнився 21.02.17 року, те що він є обвинуваченим у іншому кримінальному провадженні де йому призначено покарання у виді позбавлення волі;
встановлені обставини в своїй сукупності свідчать про те, що існують ризики, передбачені п. 1, 3, 5 ч.1 ст. 177 КПК України, та лише запобіжний захід у вигляді тримання під вартою на переконання суду зможе забезпечити його належну процесуальну поведінку та запобігти вказаним вище ризикам.
Згідно з ч. 1ст. 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 КПК України.

З урахуванням вимог частини 5 статті 199 КПК України, суд зобов`язаний відмовити у продовженні строку тримання під вартою, якщо прокурор не доведе, що заявлені раніше ризики не зменшились або з`явились нові ризики, які виправдовують тримання особи під вартою.
Обставини по справі з часу обрання запобіжного заходу ОСОБА_3 не змінились, а ризики, передбачені статтею 177 КПК України, не зменшились, тобто прокурором доведено їх існування, та які виправдовують тримання обвинуваченого під вартою, що унеможливлює застосування до останнього більш м`якого запобіжного заходу.
Відповідно до практики Європейського Суду з прав людини вагомою підставою для вирішення питання про необхідність попереднього ув`язнення особи є ризик перешкоджання встановленню істини у справі та переховування цієї особи від правосуддя. При цьому зазначено, що небезпека перешкоджання встановленню істини у справі та переховування особи від правосуддя може вимірюватися суворістю можливого покарання в сукупності з наявністю даних про матеріальний, соціальний стан особи, її зв`язками з державою, у якій його переслідують та міжнародними контактами.

Враховуючи, що суд своїм рішенням забезпечує не тільки права обвинуваченого, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів, визначення таких прав, як підкреслює Європейський суд з прав людини, вимагає від суду більшої суворості в оцінці цінностей суспільства, а тому з урахуванням тяжкості інкримінованого обвинуваченому кримінального правопорушення, можливої міри покарання, яка йому загрожує та наявності ризиків, визначених ст. 177 КПК України у кримінальному провадженні, та те, що строк тримання обвинуваченого під вартою спливає 16.11.2021 року, об`єктивної можливості закінчити розгляд кримінального провадження до даної дати відповідно не має, а тому є обґрунтовані підстави вважати, що лише запобіжний захід у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_3 може запобігти ризикам, передбаченим п.п.1,3,5 ч.1ст.177 КПК України.

Щодо відсутності існування вищезаначених ризиків стороною захисту не надано.

При цьому, суд вважає, що наявність у обвинуваченого ОСОБА_3 сімейних зв`язків, постійного місця проживання тощо, неможливо на даний час віднести до тих стримуючих чинників, які б у повному обсязі здатні мінімізувати ймовірність вчинення ним дій, спрямованих на ухилення від можливого покарання.
За приписами ч. 4 ст. 183 КПК України визначено, слідчий суддя, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, враховуючи підстави та обставини, передбачені статтями 177 та 178 цього Кодексу, має право не визначити розмір застави у кримінальному провадженні, зокрема, щодо злочину, вчиненого із застосуванням насильства.
В зв`язку з цим, суд задовольняє клопотання прокурора та продовжує строк тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на строк 60 (шістдесят) днів без визначення розміру застави.
Щодо клопотання захисника обвинуваченого ОСОБА_5 про повернення обвинувального акта і клопотання щодо продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою суд дійшов наступного висновку:

Так, за змістом п. 3 ч. 3 ст. 314 КПК України у підготовчому судовому засіданні суд має право повернути обвинувальний акт, клопотання про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру прокурору, якщо вони не відповідають вимогам цього Кодексу.

Відповідно до ч. 4 ст. 110 КПК України обвинувальний акт є процесуальним документом, яким прокурор висуває обвинувачення у вчиненні кримінального правопорушення і яким завершується досудове розслідування. Обвинувальний акт повинен відповідати вимогам, передбаченим ст. 291 КПК України, яка в свою чергу, містить вичерпний перелік відомостей, які повинен містити обвинувальний акт і вони є обов`язковими для їх виконання слідчим і прокурором.

Таким чином, підставами для повернення обвинувального акту прокурору згідно даних норм закону, є його невідповідність нормам процесуального права. Чинним КПК України визначений порядок складання обвинувального акта, відомості, які має містити обвинувальний акт та документи, які додаються до обвинувального акта, передбачено ст. 291 КПК України.

Інших вимог, яким має відповідати обвинувальний акт, КПК України не встановлено.

Суд має право повернути обвинувальний акт прокурору, якщо він не відповідає вимогам КПК України, тобто за наявності таких порушень вимог процесуального закону, які перешкоджають призначенню справи до судового розгляду.

Отже, повернення обвинувального акту прокурору передбачає не формальну невідповідність такого акту вимогам закону, а наявність в ньому недоліків, які перешкоджають суду призначити судовий розгляд.

Із обвинувального акта вбачається, що він містить усі відомості, передбаченіст. 291 КПК України, зокрема у ньому викладено фактичні обставини кримінального правопорушення, які прокурор вважає встановленими, вказана правова кваліфікація кримінального правопорушення з посиланням на положення закону і статтю закону України про кримінальну відповідальність та сформульовано обвинувачення.

Наведені стороною захисту підстави для повернення обвинувального акту суд не вважає достатніми для прийняття рішення про повернення обвинувального акту прокурору.

Крім того, суд не знаходить будь-яких порушень у складанні реєстру матеріалів досудового розслідування в кримінальному проовадженні.

Також суд звертає увагу сторони захисту, що Національний стандарт України ДСТУ 4163-2003 втратив чинність 01.09.2021.

З огляду на викладене, суд дійшов до висновку, що таких недоліків, які б перешкоджали суду призначити судовий розгляд обвинуваченим та захисником не наведено, а тому у задоволенні клопотання про повернення обвинувального акту прокурору відмовляє.

Клопотання від обвинуваченого щодо здійснення колегіального розгляду кримінального провадження відносно нього судом у складі трьох суддів не надійшло.

Суд, під час підготовки до судового розгляду, визначивши дату та місце проведення судового розгляду, питання про склад осіб, які братимуть участь у судовому розгляді та вчинивши всі необхідні дії, завершує підготовку справи до судового розгляду.

При цьому, враховуючи що кримінальне правопорушення, передбачене ч.3 ст.152 КК України відноситься до особливо тяжких злочинів, є злочином проти статевої свободи та статевої недоторканості особи, потерпілою по справі є неповнолітня особа, а тому суд вважає за необхідне призначити розгляд кримінального провадження у закритому судовому засіданні.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 128, 177, 183, 184, 194, 314,316,331 КПК України суд,-

ПОСТАНОВИВ:
В клопотанні захисника обвинуваченого ОСОБА_5 про повернення обвинувального акта і клопотання щодо продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відмовити.

Клопотання прокурора задовольнити. Продовжити строк тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на строк 60 (шістдесят) днів по 14.01.2022 включно без визначення розміру застави.
Кримінальне провадження по обвинуваченню ОСОБА_3 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст. 152 КК України призначити до судового розгляду на 10:00 год. 10.01.2022 року.
Кримінальне провадження здійснювати суддею одноособово у закритому судовому засіданні в приміщенні Черняхівського районного суду Житомирської області.

В судове засідання викликати прокурора, обвинуваченого, захисника обвинуваченого, потерпілу, законного представника потерпілої та свідків відповідно до реєстру матеріалів досудового розслідування.

Ухвала в частині продовження строку тримання під вартою обвинуваченому підлягає негайному виконанню після її оголошення.

Ухвала суду в частині продовження строку тримання під вартою обвинуваченому може бути оскаржена до Житомирського апеляційного суду протягом 5 (п`яти) днів з дня її оголошення.

Суддя ОСОБА_1