ПОЛТАВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 554/9739/21 Номер провадження 11-сс/814/880/21Головуючий у 1-й інстанції ОСОБА_1 Доповідач ап. інст. ОСОБА_2
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 грудня 2021 року м. Полтава

Колегія суддів Судової палати з розгляду кримінальних справ Полтавського апеляційного суду в складі:

головуючого судді ОСОБА_2
суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4
з секретарем
судового засідання ОСОБА_5
прокурора ОСОБА_6
представника власника майна адвоката ОСОБА_7
розглянувши у відкритому судовому засіданні провадження за апеляційною скаргою прокурора Решетилівської окружної прокуратури Полтавської області ОСОБА_6 на ухвалу слідчого судді Октябрського районного суду м. Полтава від 21 жовтня 2021 року, -

В С Т А Н О В И Л А :
Цією ухвалою відмовлено в задоволенні клопотання прокурора Решетилівської окружної прокуратури Полтавської області ОСОБА_6 про арешт майна у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань 07 жовтня 2021 року за №0000053, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.240 КК України.

Постановлення такого судового рішення слідчий суддя мотивував тим, що що прокурором не зазначено які правила охорони надр порушено, небезпеку для життя, здоров`я людей чи довкілля допущено, не обґрунтовано здійснення видобутку корисних копалин місцевого значення у великих розмірах, а також які сліди чи інші відомості кримінального правопорушення щодо порушення правил охорони надр містяться на транспортних засобах, про накладення арешту на які порушується питання в клопотанні. Також слідчий суддя вказав, що товариством здійснювались земляні роботи відповідно до укладеного договору про надання послуг, робочого проекту рекультивації порушених земель та заходів щодо охорони навколишнього середовища на земельній ділянці, яка належить ОСОБА_8 на праві приватної власності, у той час як земельної ділянки з кадастровим номером, наведеним у витязі з Єдиного реєстру досудових розслідувань та клопотанні про арешт майна, не існує.

В апеляційній скарзі прокурор просить скасувати ухвалу слідчого судді Октябрського районного суду м. Полтава від 21 жовтня 2021 року та постановити нову ухвалу, якою накласти арешт на: бульдозер марки САТ D6NXL, н.з. НОМЕР_1 , та екскаватор MITACHI ZAXIS 330 LC, н.з. НОМЕР_2 , належні на праві власності ТОВ «СІМРІН»; зразок ґрунту з бульдозера САТ D6NXL, н.з. НОМЕР_1 , який поміщено до пакету НПУ ГСУ ін. №2039319.

Свої вимоги апелянт мотивує тим, що слідчим суддею не враховано те, що: 06 жовтня 2021 року слідчим у ході огляду земельної ділянки підтверджено факт незаконного зняття поверхневого шару ґрунту та видобутку корисної копалини глини, а дозвільних документів, які б підтверджували правомірність дій представників ТОВ «СІМРІН» не надано й у відкритих реєстрах є відсутньою інформація щодо отримання вказаним товариством дозволів на видобуток корисних копалин; транспортні засоби є важливими речовими доказами, так як містять на собі сліди кримінального правопорушення зразки корисних копалин та ґрунту, які підлягатимуть дослідженню під час криміналістичних експертиз, у той час як повернення спеціальної техніки власникам та користувачам може негативно вплинути на збереження цих доказів; вилучена слідчим техніка, знаходилась на тій же земельній ділянці, про яку зазначено представником ТОВ «СІМРІН», та в протоколі огляду від 06 жовтня 2021 року, у той час як у клопотанні допущено описку щодо кадастрового номера згаданої ділянки; форма власності земельної ділянки й місце її розташування не має значення для встановлення в діях осіб, які здійснюють незаконний видобуток надр, складу кримінального правопорушення, передбаченого ст.240 КК України; дії щодо розрахунку шкоди, завданої навколишньому природному середовищу, не могли бути виконані під час проведення огляду місця події та потребують часу для отримання висновків контролюючих органів і судових експертиз, а висновки слідчого судді в цій частині суперечать положенням ст.2 КПК України.

Заслухавши доповідь судді апеляційного суду, прокурора, який підтримав апеляційну скаргу та просив її задовольнити, представника власника майна, який заперечив щодо задоволення апеляційної скарги, перевіривши матеріали провадження, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла наступного висновку.

У відповідності до ст. 404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Згідно зі ст. 370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час розгляду та оціненими судом відповідно до статті 94 цього Кодексу. Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні й достатні мотиви та підстави його ухвалення.

Положеннями статті 3 КПК України на слідчого суддю покладено обов`язок контролю за дотриманням прав, свобод та інтересів осіб у кримінальному провадженні, при цьому, окреслено межі такого захисту діяти в порядку, передбаченому КПК України.
Частиною першою, пунктом 7 частини другої статті 131 КПК України встановлено, що з метою досягнення дієвості кримінального провадження застосовуються заходи забезпечення цього провадження, в тому числі арешт майна.
При застосуванні заходів забезпечення кримінального провадження слідчий суддя повинен діяти у відповідності до вимог КПК України та судовою процедурою гарантувати дотримання прав, свобод та законних інтересів осіб, а також умов, за яких жодна особа не була б піддана необґрунтованому процесуальному обмеженню.
Відповідно до п.3 ч.1 ст.132 КПК України застосування заходів забезпечення кримінального провадження не допускається, якщо слідчий, дізнавач, прокурор не доведе, що існує обґрунтована підозра щодо вчинення кримінального правопорушення такого ступеня тяжкості, що може бути підставою для застосування заходів забезпечення кримінального провадження.

За ч.5 ст.132 КПК України під час розгляду питання про застосування заходів забезпечення кримінального провадження сторони кримінального провадження повинні подати слідчому судді або суду докази обставин, на які вони посилаються.

При вирішенні питання про арешт майна для прийняття законного та справедливого рішення слідчий суддя згідно зі ст.ст. 94, 132, 173 КПК України повинен урахувати правову підставу для арешту майна, можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні або застосування щодо нього конфіскації, в тому числі і спеціальної, наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою, розумність та співмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження, а також наслідки арешту майна для підозрюваного, третіх осіб.

Відповідні дані мають міститися і в клопотанні особи, яка звертається з проханням арештувати майно, оскільки згідно зі статтею 1 Першого протоколу до Конвенції будь-яке обмеження права власності повинно здійснюватися відповідно до закону, а отже, суб`єкт, який ініціює таке обмеження, повинен обґрунтувати свою ініціативу з посиланням на норми закону.

Під час апеляційного розгляду встановлено, що ВП№2 Полтавського РУП ГУНП у Полтавській області здійснюється досудове розслідування кримінального провадження №0000053 від 07 жовтня 2021 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.240 КК України.

Так, 07 жовтня 2021 року до Єдиного реєстру досудових розслідувань унесено відомості за фактом того, що невстановленими особами здійснюється видобуток корисних копалин місцевого значення поблизу с. Ганжі Решетилівської ОТГ на земельній ділянці сільськогосподарського призначення з кадастровим номером 0:00:012:0251, що перебуває в комунальній власності зазначеної ОТГ (а.с. 6).

06 жовтня 2021 року слідчим проведено огляд земельної ділянки поблизу с. Ганжі Полтавського р-ну Полтавської обл., в ході якого зафіксовано загальний вигляд земельної ділянки, виявлено та вилучено, зокрема: бульдозер марки САТ D6NXL, н.з. НОМЕР_1 , екскаватор MITACHI ZAXIS 330 LC, н.з. НОМЕР_2 , що підтверджується протоколом огляду місця події від 06 жовтня 2021 року з фототаблицею (а.с.9-13).

Даних щодо вилучення зразка ґрунту з бульдозера САТ D6NXL, н.з. НОМЕР_1 , та його поміщення до відповідного пакету під час цієї слідчої дії, про що йдеться в клопотанні, зазначений протокол з додатком не містять.

Як убачається з клопотання та доданих до нього матеріалів досудове розслідування здійснюється за фактом незаконного видобування корисних копалин місцевого значення (а.с. 6, 14).

У клопотанні прокурор необхідність накладення арешту на: бульдозер марки САТ D6NXL, н.з. НОМЕР_1 ; екскаватор MITACHI ZAXIS 330 LC, н.з. НОМЕР_2 ; зразок ґрунту з цього бульдозера, пов`язує з метою збереження речових доказів (а.с. 1-27).
Диспозицією ч.2 ст.240 КК України передбачено відповідальність за порушення встановлених правил використання надр, якщо це створило небезпеку для життя, здоров`я людей чи довкілля, а також незаконне видобування корисних копалин місцевого значення у великому розмірі або незаконне видобування корисних копалин загальнодержавного значення.
При цьому, видобування передбачає дії, які полягають у вилученні з родовища корисних копалин.
Доводи апеляційної скарги про те, що форма власності земельної ділянки та її місце розташування не мають значення для встановлення складу кримінального правопорушення, передбаченого ст.240 КК України, є помилковими.
Так, положеннями ст.23 Кодексу України про надра регламентовано право землевласників і землекористувачів на видобування корисних копалин місцевого значення, торфу, підземних вод (крім мінеральних) та користування надрами для інших цілей.
У відповідності до ч.1 цієї статті землевласники і землекористувачі в межах наданих їм земельних ділянок мають право без спеціальних дозволів та гірничого відводу видобувати корисні копалини місцевого значення і торф загальною глибиною розробки до двох метрів.
Разом з цим, слідчим суддею в ході розгляду клопотання органу прокуратури встановлено, що ТОВ «СІМРІН» здійснювались роботи на земельній ділянці з кадастровим номером :00:012:0243, що належить на праві приватної власності ОСОБА_8 , яким з цим товариством укладено договірні відносини щодо проведення земляних робіт, що підтверджується копіями витягу з державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності, державного акту про право приватної власності на землю серії ІІ-ПЛ №001852, договорів про надання послуг від 30 вересня та 01 жовтня 2021 року (а.с. 45-48, 81-86).
Указані обставини під час апеляційного розгляду спростовано не було. Навпаки, в поданій скарзі прокурор, стверджуючи про допущену описку в клопотанні щодо кадастрового номеру земельної ділянки, посилається на те, що техніка, яка була вилучена в ході огляду місця події, знаходилась на одній і тій же ділянці, про яку зазначено представником ТОВ «СІМРІН».
Одночасно слід зазначити, що мотиви слідчого судді про те, що земельної ділянки, яка зазначена в клопотанні прокурора та витязі з Єдиного реєстру досудових розслідувань, не існує, автором клопотання станом на момент апеляційного розгляду спростовано не було та не усунуто наведену помилку в кадастровому номері земельної ділянки в доданих до клопотання матеріалах, серед іншого, і в постанові про визнання речовими доказами від 07 жовтня 2021 року (а.с. 3-6, 14, 24-25).

На думку колегії суддів, автор клопотання в розумінні вимог ст. 132 КПК України не надав достатніх і належних доказів на підтвердження обставин для застосування ініційованого ним заходу забезпечення кримінального провадження, у той час як тягар доведення існування зазначених обставин КПК України покладає на сторону обвинувачення.
У поданому клопотанні прокурором не обґрунтовано та не надано жодних фактичних даних щодо дослідження питання порушень положень ст.23 Кодексу України про надра, що свідчило б про незаконність видобування корисних копалин місцевого значення на земельній ділянці, яка перебуває у приватній власності, до того ж, у великому розмірі, не наведено належних мотивів про наявність правових підстав для арешту майна. Не встановлено відповідних обставин під час проведення огляду місця події, зокрема, не здійснено відповідні заміри глибини розробки під час видобутку корисних копалин місцевого значення, а складений за результатами проведення даної слідчої дії протокол з додатком фактично лише підтверджує факт виявлення та вилучення з території земельної ділянки транспортних засобів.
У суді апеляційної інстанції згаданих доказів апелянтом також представлено не було, при тому, що досудове розслідування кримінального провадження здійснюється приблизно 2 місяці.
Також у матеріалах справи є відсутніми фактичні дані, що свідчили б про те, що з допомогою саме транспортних засобів, про арешт яких порушується питання, здійснювались дії щодо видобутку корисних копалин.
Таким чином, прокурором усупереч вимогам ч.3 ст.132 КПК України, не доведено існування обґрунтованої підозри щодо вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.240 КК України, що виключає можливість застосування заходу забезпечення кримінального провадження у вигляді арешту майна.

З огляду на викладене, інші доводи апеляційної скарги не спростовують правильність висновків слідчого судді про відмову в накладенні арешту на майно, зазначене в клопотанні органу прокуратури.

Відповідно до частини першої статті 1 Першого протоколу до Конвенції кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.

Згідно з положеннями статті 41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним.

Істотних порушень кримінального процесуального закону, які перешкодили чи могли перешкодити слідчому судді постановити законне та обґрунтоване рішення, колегією суддів не встановлено.
Урахувавши наведене вище, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення.

Керуючись ст.ст. 376, 404, 405, 407, 422 КПК України, колегія суддів апеляційного суду, -

УХВАЛИЛА:
Апеляційну скаргу прокурора Решетилівської окружної прокуратури Полтавської області ОСОБА_6 залишити без задоволення, а ухвалу слідчого судді Октябрського районного суду м. Полтава від 21 жовтня 2021 року про відмову в арешті майна без змін.

Ухвала є остаточною й оскарженню не підлягає.

СУДДІ:
ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4