Справа № 462/5307/20 Головуючий у 1 інстанції: ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/811/363/21 Доповідач: ОСОБА_2
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 жовтня 2021 року Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Львівського апеляційного суду в складі:

головуючого-судді ОСОБА_2

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

розглянувши в відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Львові кримінальне провадження № 462/5307/20 про обвинувачення

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця Закарпатської області, м. Мукачево, який проживає за адресою: АДРЕСА_1 ,

за ч. 2 ст. 15, ч. 2 ст. 185, ч. 2 ст. 186 КК України,

з участю секретаря ОСОБА_6 ,

прокурора ОСОБА_7 ,

обвинуваченого ОСОБА_5

захисника адвоката ОСОБА_8

потерпілого ОСОБА_9 ,

за апеляційною скаргою захисника обвинуваченого ОСОБА_5 адвоката ОСОБА_8 на вирок Залізничного районного суду м. Львова від 09 березня 2021 року,

в с т а н о в и л а :

Вироком Залізничного районного суду м. Львова від 09 березня 2021 року, ОСОБА_5 визнаний винним у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 15, ч. 2 ст. 185, ч. 2 ст. 186 КК України, та йому призначено покарання: за ч. 2 ст. 15, ч. 2 ст. 185КК України 1 (один) рік 6 (шість) місяців позбавлення волі; за ч. 2 ст. 186 КК України 4 (чотири) рокипозбавлення волі. На підставі ч. 1 ст. 70 КК України, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, ОСОБА_5 визначено остаточне покарання у виді 4 (чотирьох) роківпозбавлення волі.На підставі ч. 1 ст. 71 КК України до даного покарання частково приєднано невідбуту частину покарання за вироком Залізничного районного суду м. Львова від 27.12.2017 та призначено ОСОБА_5 остаточне покарання у виді 4 (чотирьох) років 1 (одного) місяця позбавлення волі. Початок строку відбування покарання ОСОБА_5 визначено рахувати з 25.09.2020. Вирішено питання щодо речових доказів.
Згідно з вироком суду, ОСОБА_5 визнаний винним у тому, що вінбудучи раніше неодноразово судимим, останній раз 27.12.2017 Залізничним районним судом м. Львова за ч.2 ст.15, ч.2 ст.186 КК України до позбавлення волі на строк 5 років 1 місяць, на шлях виправлення не став та повторно вчинив новий умисний корисливий злочин, а саме: 26.08.2020 близько 16 год. 30 хв., проходячи на вулиці Городоцькій у м. Львові, недалеко від кафе «Експрес», що за адресою вул. Городоцька, 116, побачивши, що у вищевказаному кафе за столиком сидить невідома йому особа чоловічої статі з ознаками алкогольного сп`яніння, як потім з`ясувалось ОСОБА_10 , зайшов у вищевказане кафе та підійшов до вказаної вище особи, для того, щоб попросити цигарку та в цей момент побачив в лівій кишені штанів останнього телефон марки «Xiaomi Redmi 8» синього кольору. Після того ОСОБА_5 , маючи умисел на повторне таємне викрадення чужого майна, з метою власного збагачення за рахунок злочинної діяльності, скориставшись відсутністю нагляду власника телефону марки «Xiaomi Redmi 8», витягнув вищевказаний телефон вартістю 3 748 гривень з його лівої кишені і направився до виходу з кафе «Експрес». Під час виходу з кафе «Експрес», ОСОБА_5 поклав вищевказаний телефон в кишеню своєї куртки, але в подальшому не зміг розпорядитися телефоном марки «Xiaomi Redmi 8» синього кольору з причин, які не залежали від його волі, так як був затриманий працівниками поліції при виході із кафе.
Окрім цього, ОСОБА_5 , будучи раніше неодноразово судимим, останній раз 27.12.2017 Залізничним районним судом м. Львова за ч.2 ст.15, ч.2 ст.186 КК України до позбавлення волі та ухвалою Рівненського районного суду Рівненської області від 15.05.2020 умовно-достроково звільнений від відбування покарання на невідбутий термін 11 місяців 3 дні на шлях виправлення не став.
Так, 24.09.2020 приблизно о 00 год 10 хв., ОСОБА_5 , перебуваючи на площі Двірцевій, 1 у м.Львові, маючи умисел на відкрите викрадення чужого майна (грабіж), з корисливих мотивів, з метою особистого збагачення, усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер свого діяння та його суспільно небезпечні наслідки і бажаючи їх настання, діючи повторно, наблизився до ОСОБА_9 та реалізовуючи свій злочинний задум, використовуючи фактор несподіваності, витягнув з кишені штанів останнього гаманець, з якого відкрито викрав грошові кошти в сумі 375 гривень, після чого з викраденим майном з місця вчинення злочину втік, заподіявши ОСОБА_9 матеріальної шкоди на суму 375 гривень.
На вирок суду захисник обвинуваченого ОСОБА_5 адвокат ОСОБА_8 подав апеляційну скаргуу якій просить вирок скасувати в частині притягнення до відповідальності за ч. 2 ст. 186 КК України, призначити ОСОБА_5 покарання за ч. 2 ст. 15, ч. 2 ст. 185 КК України у вигляді позбавлення волі на 1 (один) рік 7 (сім) місяців.
В обґрунтування апеляційних вимог захисник покликається на те, що вирок надто суворий та не відповідає принципам, передбаченим в ст. 94 КПК України.
Зазначає, що обставиною, що пом`якшує покарання ОСОБА_5 є визнання вини, його щире розкаяння та активне сприяння слідству у розкритті злочину.
Звертає увагу, що ОСОБА_5 має стійкі соціальні зв`язки, дружина та діти перебувають на його повному утриманні. Крім того, ОСОБА_5 хворіє на відкриту форму туберкульозу.
Зазначає, що в судовому засіданні потерпілий ОСОБА_9 ствердив, що гаманець не було викрадено, припускав, що такий випав з його задньої кишені, тобто він навмисно спровокував ОСОБА_5 на злочин. Захисник вважає, що неправомірні дії працівників поліції та неправильні висновки суду, привели до незаконного засудження його підзахисного за ч. 2 ст. 186 КК України.
У ході апеляційного розгляду обвинувачений ОСОБА_5 та його захисник ОСОБА_8 апеляційну скаргу підтримали, покликаючись на викладені в ній мотиви, та просять апеляційну скаргу задовольнити.
Прокурор ОСОБА_7 апеляційну скаргу обвинуваченого заперечив, просить вирок залишити без змін.
Потерпілий ОСОБА_9 підтримав доводи апеляційної скарги захисника, просив таку задовольнити.
Заслухавши доповідь судді, обвинуваченого ОСОБА_5 та його захисника ОСОБА_8 , потерпілого ОСОБА_9 , прокурора ОСОБА_7 , обговоривши наведені в апеляційній скарзі доводи та дослідивши матеріали кримінального провадження, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню частково.
Вирок суду слід скасувати та призначити новий розгляд у суді першої інстанції з таких підстав.
При прийнятті рішення суд допустив істотні порушення вимог кримінального процесуального закону, що відповідно до п.3 ч. 1 ст. 409 КПК України є підставою для скасування судового рішення.
Відповідно до п.2 ч. 3 ст. 374 КПК України у разі визнання особи винуватою у мотивувальній частині вироку зазначаються формулювання обвинувачення, визнаного судом доведеним, із зазначенням місця, часу, способу вчинення та наслідків кримінального правопорушення, форми вини і мотивів кримінального правопорушення.

Суд в мотивувальній частині вироку повинен вказати ті діяння обвинуваченого, за які засуджується особа та які знайшли своє підтвердження безпосередньо в ході судового розгляду, встановлені саме судом і підтверджуються дослідженими в судовому засіданні доказами.
Однак вказані вимоги закону судом першої інстанції дотримані не були.

Зі змісту вироку вбачається, що визнавши ОСОБА_5 винуватим у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 15, ч. 2 ст. 185, ч. 2 ст. 186 КК України, суд першої інстанції не сформулював обвинувачення, яке визнав доведеним в суді та не виклав його у вироку, а фактично скопіював формулювання обвинувачення з обвинувальних актів від 31.08.2021 та 30.09.2021.

Окрім цього апеляційний суд звертає увагу на таке.

Потерпілий ОСОБА_9 у суді апеляційної інстанції повідомив, що він знайомий з ОСОБА_5 з 1996 року. Того дня він перебував на залізничному вокзалі у м. Львові зі своє дружиною. До нього підійшли працівники поліції, вказали йому на чоловіка та сказали, що треба зробити так, щоб спровокувати цього чоловіка на крадіжку гаманця. За це поліцейські запропонували йому 1000 грн, на що він погодився. Вказав, що у гаманці було 75 грн. Він поклав гаманець у задню кишеню, щоб його було видно та підсів до ОСОБА_5 . Як саме гаманець опинився у ОСОБА_5 не знає, можливо він випав. Після чого він викликав поліцію. Наступного дня поліцейські запропонували йому ще 300 грн за те, щоб він у заяві вказав, що в гаманці було 375 грн. Стверджує, що повідомляв про провокацію з боку працівників поліції і в суді першої інстанції. Проте його не захотіли слухати.

Разом з тим, суд першої інстанції не взяв до уваги, належним чином не перевірив і не спростував показання ОСОБА_9 щодо факту підбурювання потерпілого ОСОБА_9 з боку працівників правоохоронних органів до вчинення обвинуваченим злочину.

Оскільки допущені судом першої інстанції порушення вимог кримінального процесуального закону є істотними, вирок відповідно до ст.ст. 412, 415 КПК України підлягає скасуванню, а матеріали кримінального провадження призначенню до нового судового розгляду в суді першої інстанції.

З огляду на викладене апеляційну скаргу захисника обвинуваченого слід задовольнити частково, вирок скасувати, призначити новий розгляд в суді першої інстанції, продовживши строк тримання обвинуваченого ОСОБА_5 під вартою до часу проведення підготовчого судового засідання в суді першої інстанції, але на строк не більше 60 днів.
Враховуючи, що оскаржуваний вирок скасований з підстав істотного порушення вимог кримінального процесуального законодавства, суд згідно вимог ч.2 ст. 415 КПК України, не вправі вирішувати наперед інші апеляційні доводи.

При новому судовому розгляді суд першої інстанції повинен з дотриманням вимог кримінального процесуального закону всебічно, повно та об`єктивно з`ясувати обставини кримінального провадження, перевірити доводи сторони захисту та ухвалити законне й обґрунтоване судове рішення.

Керуючись ст.ст. 404, 405, 407, 409, 412, 415, 419 КПК України, колегія суддів

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу захисника обвинуваченого ОСОБА_5 - адвоката ОСОБА_8 задовольнити частково.
Вирок Залізничного районного суду м. Львова від 09 березня 2021 року щодо ОСОБА_5 скасувати.
Призначити в Залізничному районному суді м. Львова новий розгляд кримінального провадження щодо ОСОБА_5 за ч. 2 ст. 15, ч. 2 ст. 185, ч. 2 ст. 186 КК України зі стадії підготовчого судового засідання.

Дію запобіжного заходу у виді тримання під вартою ОСОБА_5 продовжити до часу проведення підготовчого судового засідання в суді першої інстанції, але не більше ніж 60 днів.
Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення.
С у д д і :

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4