У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 січня 2022 року м. Миколаїв

Миколаївський апеляційний суд у складі:

головуючого ОСОБА_1 ,
суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3
за участю секретаря ОСОБА_4

розглянув у закритому судовому засіданні апеляційну скаргу захисника ОСОБА_5 , який діє в інтересах підозрюваного ОСОБА_6 на ухвалу слідчого судді Заводського районного суду м. Миколаєва від 31 грудня 2021 року, якою застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, відносно

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Очаків, Миколаївської області, громадянина України, українця, із середньою освітою, не одруженого, не працюючого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживає за адресою : АДРЕСА_2 ,

-підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 156 КК України, у кримінальному провадженні № 0000194 від 19.01.2021,

Учасники судового провадження:

прокурор ОСОБА_7
захисник ОСОБА_5

встановив:

Короткий зміст судового рішення суду першої інстанції.

Ухвалою слідчого судді до підозрюваного ОСОБА_6 застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою в державній установі "Миколаївський слідчий ізолятор" на строк до 01 березня 2022 року, без визначення розміру застави.

Короткий зміст вимог апеляційної скарги захисника.

В апеляційній скарзі захисник просить поновити строк на апеляційне оскарження, ухвалу слідчого судді скасувати, постановити нову, якою застосувати до підозрюваного більш м`який запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту.

Узагальнені доводи апеляційної скарги.

Апелянт вважає, ухвалу слідчого судді про застосування до підозрюваного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою незаконною, необґрунтованою та такою що підлягає скасуванню.

Вказує, що суд не встановив чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним інкримінуємого злочину, наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Звертає увагу, що підозра пред`явлена ОСОБА_6 не обґрунтована, оскільки він є жертвою обмови та наклепу з боку потерпілої та її родичів, а ситуацію в яку він потрапив ОСОБА_6 пояснює поганими стосунками з потерпілою та свідками ОСОБА_8 та ОСОБА_9 .

Зазначає, що як пояснював підозрюваний ОСОБА_6 , він жодним чином не переховувався від органів досудового розслідування, а у зв`язку з скрутним матеріальним становищем перебував на тимчасових заробітках у м. Києві. Також ОСОБА_6 має у користуванні житло за адресою АДРЕСА_1 , в якому він може постійно проживати, та перебувати під цілодобовим домашнім арештом.

Апелянт просить поновити строк на апеляційне оскарження ухвали слідчого судді, оскільки захисником повний текст ухвали було отримано лише 06.01.2022 року, а підозрюваним 10.01.2022 року, необхідність певного часу для узгодження правових позицій з підозрюваним та підготовки апеляційної скарги, вважає поважними причинами для поновлення строку на апеляційне оскарження ухвали слідчого судді.

Встановлені судом першої інстанції обставини.

В проваджені СВ Миколаївського РУП ГУНП в Миколаївській області знаходиться кримінальне провадження №0000194 від 19.01.2021 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 156 КК України, за фактом розбещення малолітньої ОСОБА_10 ІНФОРМАЦІЯ_2 .

09.11.2021 року старшим слідчим СВ Миколаївського РУП ГУНП в Миколаївській області ОСОБА_11 за погодженням із прокурором Окружної прокуратури міста Миколаєва ОСОБА_7 складено письмове повідомлення про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 156 КК України ОСОБА_6

22.11.2021 року слідчий за погодженням із прокурором звернувся до суду з клопотанням про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно підозрюваного ОСОБА_6

31.12.2021 року о 10 год.00 хв. на підставі ухвали слідчого судді Заводського районного суду м. Миколаєва від 23.11.2021 р. затримано ОСОБА_6 .

В клопотанні про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, слідчий зазначив, про наявність обґрунтованої підозри у вчинення ОСОБА_6 інкримінованого злочину та наявність ризиків передбачених п. 1, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України.

Задовольняючи клопотання слідчого, слідчий суддя врахував наявність обґрунтованої підозри ОСОБА_6 у вчиненні інкримінованого злочину, вагомість наявних доказів, а також тяжкість покарання, що йому загрожує в разі визнання винуватим, послався на наявність ризиків, передбачених п. 1,3, 5 ч.1 ст. 177 КПК України. Вважав, що більш м`який запобіжний захід не забезпечить запобіганню доведених ризиків та прийшов до висновку про необхідність застосування до підозрюваного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою без визначення розміру застави.

Встановлені судом апеляційної інстанції обставини.

Заслухавши доповідь судді, пояснення учасників процесу, дослідивши матеріали судового та кримінального проваджень, апеляційний суд дійшов наступного.

За змістом ч. 1 ст. 117 КПК України, строк повинен бути поновлений за клопотанням заінтересованої особи ухвалою слідчого судді, суду, якщо він пропущений з поважних причин. При цьому, законом не визначено переліку підстав, при наявності яких строк на оскарження підлягає поновленню, і це питання має вирішуватися судом, з урахуванням всіх встановлених обставин справи.

Згідно з вимогами п.3 ч. 2 ст. 395 КПК України, ухвала слідчого судді може бути оскаржена протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Ухвала слідчим суддею за результатами розгляду клопотання слідчого про обрання запобіжного заходу була постановлена 31 грудня 2021 року. В той же час апеляційну скаргу до суду апеляційної інстанції захисником подано 12 січня 2022 року, тобто з пропуском, встановленого ст. 395 КПК України, п`ятиденного строку на оскарження ухвали слідчого судді.

Як вбачається з матеріалів судового провадження, підозрюваний ОСОБА_6 та його захисник ОСОБА_5 приймали участь в судовому засіданні 31.12.2021 року під час розгляду клопотання слідчого про обрання запобіжного заходу, та того ж дня слідчим суддею було проголошено вступну та резолютивну частину ухвали. Проголошення повного тексту ухвали було призначено на 04.01.2022 року. Відповідно до розписки наявної в матеріалах провадження, копію повного тексту ухвали слідчого судді підозрюваний отримав в умовах ДУ « Миколаївський слідчий ізолятор» лише 11.01.2022 року, а захисник ОСОБА_5 06.01.2022 року.

Відповідно до Постанови Першої судової палати Касаційного кримінального суду у складі Верховного Суд від 11.09.2018 р. зазначено, що відповідно до п. 4 ч. 2 ст. 396 КПК в апеляційній скарзі зазначаються вимоги особи, яка подає таку скаргу, та їх обґрунтування із зазначенням того, у чому полягає незаконність чи необґрунтованість судового рішення, а відмова у поновленні строку на апеляційне оскарження та повернення апеляційної скарги, якими учасника процесу позбавлено можливості оскаржити судове рішення в апеляційному порядку, ставлять під сумнів законність такого рішення.

Таким чином, з метою дотримання права на доступ до суду, апеляційний суд вважає необхідним задовольнити клопотання захисника ОСОБА_5 , в інтересах підозрюваного ОСОБА_6 та поновити йому процесуальний строк на апеляційне оскарження ухвали слідчого судді Заводського районного суду м. Миколаєва від 31 грудня 2021 року.

Що стосується суті прийнятого слідчим суддею рішення, апеляційний суд приходить до наступного.

Європейський суд з прав людини неодноразово підкреслював, що наявність підстав для тримання особи під вартою має оцінюватись в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин. Тримання особи під вартою завжди може бути виправдано, за наявності ознак того, що цього вимагають справжні інтереси суспільства, які, незважаючи на існування презумпції невинуватості, переважають інтереси забезпечення поваги до особистої свободи.

Аналогічне відображення принципів вирішення питання застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо особи міститься і в положеннях ст. ст. 177, 178, 183, 194 КПК України.

Під час апеляційного розгляду, встановлено, що рішення слідчим суддею в цілому прийнято з дотриманням зазначених вимог національного та міжнародного законодавства.

Обґрунтованість підозри ОСОБА_6 у вчиненні зазначеного кримінального правопорушення підтверджується наявними в матеріалах кримінального провадження доказами.

При цьому, слід зауважити, що слідчий суддя на даному етапі провадження не вправі вирішувати ті питання, які повинен вирішувати суд під час розгляду кримінального провадження по суті, зокрема, оцінювати докази з точки зору їх достатності і допустимості для визнання особи винною чи невинною у вчиненні кримінальних правопорушень. Слідчий суддя на підставі розумної оцінки сукупності отриманих доказів повинен визначити лише чи є причетність особи до вчинення злочинів вірогідною та достатньою для застосування щодо особи обмежувальних заходів. Дослідивши матеріали клопотання в межах своєї компетенції, слідчий суддя у висновках, які зробив орган досудового слідства відносно ОСОБА_6 чогось очевидно необґрунтованого чи недопустимого не встановив. Не виявлено таких обставин і колегією суддів.

Задовольняючи клопотання слідчого, слідчий суддя вірно зазначив, що є значна ймовірність того, що підозрюваний може переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду, незаконно впливати на потерпілу та свідків, вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється.

На їх наявність вказує те, що ОСОБА_6 підозрюється у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 156 КК України, який відповідно до положень ст. 12 КК України відноситься до категорії тяжких злочинів,за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк від 5 до 8 років, а тому з метою уникнення кримінальної відповідальності може переховуватися від органів досудового розслідування та від суду, а тому наявний ризик, передбачений п. 1 ч. 1 ст. 177 КПК України.

Також прокурором у судовому засіданні суду першої інстанції обґрунтовано доведено, що існує ризик, передбачений п. 3 ч.1 ст. 177 КПК України, а саме: ризик незаконного впливу підозрюваного на потерпілу та свідків. Так, за змістом ч. 1 ст. 23 КПК України, суд досліджує докази безпосередньо, показання учасників кримінального провадження суд отримує усно, а відповідно до ч. 4 ст. 95 КПК України, суд може обґрунтовувати свої висновки лише на показаннях, які він безпосередньо сприймав під час судового засідання або отриманих у порядку, передбаченому статтею 225 КПК України. Суд не вправі обґрунтовувати судові рішення показаннями, наданими слідчому, прокурору, або посилатися на них. Тобто ризик впливу на свідків та потерпілих існує не лише на початковому етапі кримінального провадження при зібранні доказів, а й на стадії судового розгляду до моменту безпосереднього отримання судом показань від свідків та дослідження їх судом. За таких обставин заборона спілкуватися з певними визначеними особами як наслідок встановлення ризику впливу на них - це об`єктивна необхідність забезпечення недоторканості показань інших учасників кримінального провадження, які мають доказову цінність. За таких умов слідчий суддя дійшов вірного висновку про достатню вірогідність ризику впливу на потерпілу та свідків, оскільки не будучи обмеженим у вільному спілкуванні з вказаними особами, ОСОБА_6 може здійснювати на них вплив з метою їх спонукання до ненадання показань, перекручування або спотворення обставин, які їм відомі.

Крім того, доведено наявність ризику, передбаченого п. 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, оскільки ОСОБА_6 раніше притягувався до кримінальної відповідальності, наразі підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення проти статевої свободи та недоторканості відносно малолітньої особи, що, з урахуванням даних про особу підозрюваного, свідчить про можливість, у разі не застосування відповідних обмежень, продовження та повторення протиправної поведінки шляхом вчинення інших кримінальних правопорушень.

Судом оцінено репутацію підозрюваного, а саме, те що підозрюваний неодружений, дітей не має, офіційно не працевлаштований, джерел доходу не має, за місцем реєстрації не проживає, що свідчить про відсутність у підозрюваного міцних соціальних зв`язків.

Вищезазначені обставини вказують на наявність ризиків передбачених п. 1, 3, 5 ч.1 ст.177 КПК України.

У розумінні практики Європейського суду з прав людини, тяжкість обвинувачення не є самостійною підставою для утримання особи під вартою, проте таке обвинувачення у сукупності з іншими обставинами збільшує ризик втечі настільки, що його неможливо відвернути, не взявши особу під варту. У справі "Ілійков проти Болгарії" №33977/96 від 26 липня 2001 року ЄСПЛ зазначив, що "суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування або повторного вчинення злочинів".

П. 48 рішення "Чеботарь проти Молдови" № 35615/06 від 13.11.07 р. - Європейський Суд з прав людини зазначив "Суд повторює, що для того, щоб арешт по обґрунтованій підозрі був виправданий у відповідності з статтею 5 & 1 (с), поліція не зобов`язана мати докази, достатні для пред`явлення обвинувачення, ні в момент арешту ні під час перебування заявника під вартою. Також не обов`язково, щоб затриманій особі були, по кінцевому рахунку, пред`явлені обвинувачення, або щоб ця особа була піддана суду. Метою попереднього тримання під вартою є подальше розслідування кримінальної справи, яке повинно підтвердити або розвіяти підозру, яка є підставою для затримання".

Відповідно до практики Європейського суду з прав людини, суд своїм рішенням повинен забезпечити не тільки права підозрюваного, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів. Забезпечення таких стандартів, як підкреслює Європейський суд з прав людини, вимагає від суду більшої суворості в оцінці порушень цінностей суспільства.

Враховуючи фактичні обставини кримінального правопорушення у вчиненні якого підозрюється ОСОБА_6 та особу підозрюваного, апеляційний суд погоджується з рішенням суду першої інстанції, що більш м`який запобіжний захід ніж тримання під вартою, не зможе забезпечити належну процесуальну поведінку підозрюваного.

З урахуванням викладеного, апеляційний суд не вбачає підстав для скасування ухвали слідчого судді за обставин вказаних в апеляційній скарзі.

В той же час, є наявною інша підстава для скасування ухвали слідчого судді та постановлення нової ухвали.

Як слідує із матеріалів судового провадження ОСОБА_6 09 листопада 2021 року письмово повідомлено про підозру у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 156 КК України.

Постановою старшого слідчого СВ Миколаївського РУП ГУНП в Миколаївській області ОСОБА_11 від 26.11.2021 року підозрюваного ОСОБА_6 оголошено у розшук, досудове розслідування у даному кримінальному проваджені зупинене.

31.12.2021 року о 10 год.00 хв. на підставі ухвали слідчого судді Заводського районного суду м. Миколаєва від 23.11.2021 р. затримано ОСОБА_6 , та того ж дня постановою слідчого досудове розслідування відновлено.

Згідно ухвали слідчого судді Заводського районного суду м. Миколаєва від 31 грудня 2021 року до підозрюваного ОСОБА_6 застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою без визначення застави, до 01.03.2022 року.

З урахуванням вимог ст. 115, 197, ч.3 ст. 219 КПК України, та враховуючи зазначене вище, слідчий суддя мав право застосувати запобіжний захід у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_6 , і, відповідно, визначити дату закінчення дії ухвали про тримання під вартою до 11 лютого 2022 року в межах строку досудового розслідування.

За такого, апеляційна скарга захисника підлягає частковому задоволенню, як така, що містить вимогу про скасування ухвали слідчого судді та постановлення нової ухвали.

Керуючись ст. 376, 405, 407, 409, 422, 424, 532 КПК України, апеляційний суд
постановив:

Поновити захиснику ОСОБА_5 , який діє в інтересах підозрюваного ОСОБА_6 строк на апеляційне оскарження ухвали слідчого судді Заводського районного суду м. Миколаєва від 31 грудня 2021 року.

Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_5 , який діє в інтересах підозрюваного ОСОБА_6 задовольнити частково.

Ухвалу слідчого судді Заводського районного суду м. Миколаєва від 31 грудня 2021 року, якою застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, відносно ОСОБА_6 , - скасувати.

Постановити нову ухвалу, якою клопотання старшого слідчого СВ Миколаївського РУП ГУНП в Миколаївській області ОСОБА_11 погодженого з прокурором Окружної прокуратури міста Миколаєва ОСОБА_12 задовольнити частково.

Застосувати до підозрюваного ОСОБА_6 ІНФОРМАЦІЯ_3 , запобіжний захід у вигляді тримання під вартою в умовах Державної установи «Миколаївський слідчий ізолятор», в межах строку досудового розслідування, до 11 лютого 2022 року.

Ухвала суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Головуючий

Судді