У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

27 серпня 2021 року м. Миколаїв

Миколаївський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати у кримінальних справах:

головуючого: ОСОБА_1

суддів: ОСОБА_2 , ОСОБА_3

за участі секретаря: ОСОБА_4

розглянув у відкритому судовому засіданні в рамках кримінального провадження № 0000237 за апеляційною скаргою захисника ОСОБА_5 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_6 на ухвалу Первомайського міськрайонного суду Миколаївської області від 13 серпня 2021 року, якою відносно
ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, уродженця Одеської області, Бєлгород-Дністровського району, м. Білгород Дністровський, проживає за адресою: АДРЕСА_1 , підозрюваного у вчиненні злочинів передбачених ч.4 ст.187, ч.3 ст.357 КК України,
- продовжено строк тримання під вартою до 10 жовтня 2021 року включно.
Учасники судового провадження:
прокурор: ОСОБА_7
захисник: ОСОБА_8
встановив:
Короткий зміст вимог апеляційної скарги.
Захисник просить скасувати ухвалу суду першої інстанції.

Короткий зміст ухвали.

Ухвалою суду відносно обвинуваченого ОСОБА_6 продовжено строк тримання під вартою до 10 жовтня 2021 року включно.

______________________________________________________________
Провадження: № 11-кп/812/782 /21 Слідчий суддя: ОСОБА_9

Категорія: оскарження ухвали Доповідач апеляційного суду: ОСОБА_1
про продовження строку тримання під вартою

Узагальнені доводи апеляційної скарги.
Захисник вважає, що підозра є необґрунтованою.
Зазначає про відсутність ризиків вказаних прокурором.
Стверджує, що ані прокурор, ані суд не навів розумних доводів, чому такий запобіжний захід як застава не зможе гарантувати належним чином належну процесуальну поведінку ОСОБА_6 .

Обставини встановлені судом першої інстанції.
Суд першої інстанції, зазначає, що доведено прокурором наявність передбачених ст. 177 КПК України ризиків щодо обвинуваченого. Задовольняючи клопотання прокурора слідчий суддя, зазначив, що ОСОБА_6 бвинувачуються у вчиненні особливо тяжкого злочину, пов`язаного із насильством, за який передбачено покарання у вигляді позбавлення волі на строк від 8 до 15 років, що відповідно до вимог ст. 183 КПК України дозволяє застосувати відносно нього запобіжний захід у вигляді тримання під вартою без визначення застави.

Обставини встановлені судом апеляційної інстанції.

Заслухавши доповідача, доводи, викладені в апеляційній скарзі, пояснення захисника на підтримку апеляційної скарги, думку прокурора, який вважав, ухвалу суду законною та обґрунтованою, вивчивши матеріали кримінального провадження, обговоривши доводи апеляційної скарги в її межах, суд визнає апеляційну скаргу такою, що не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Відповідно до ч. 1 ст. 331 КПК України, під час судового розгляду суд за клопотанням сторони обвинувачення або захисту має право своєю ухвалою змінити, скасувати або обрати запобіжний захід щодо обвинуваченого.
Згідно усталеної практики Європейського суду з прав людини тримання особи під вартою може бути виправдане, якщо існують реальні ознаки наявності справжнього суспільного інтересу, який, не зважаючи на презумпцію невинуватості, переважає принцип поваги до особистої свободи, закріплений ст.5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.
У рішенні по справі «Летелье проти Франції» від 26.06.1991р. Європейський суд з прав людини вказав, що наявність вагомих підстав підозрювати затриманого у вчиненні злочину є неодмінною умовою правомірності тримання під вартою. У рішенні по справі « W. Проти Швейцарії» від 26.01.1993р. Європейський суд з прав людини вказав, що врахування тяжкості злочину має свій раціональний зміст, оскільки вона свідчить про ступінь суспільної небезпечності цієї особи та дозволяє спрогнозувати з достатньо високим ступенем імовірності її поведінку, беручи до уваги, що майбутнє покарання за тяжкий злочин підвищує ризик того, що підозрюваний може ухилитись від слідства.
Окрім того, у ст.5 Рекомендації Комітету Міністрів Ради Європи від Р(80) 11 від 27.06.1980р. «Про взяття під варту до суду» зауважується, що при розгляді питання про необхідність тримання під вартою, судовий орган повинен брати до уваги обставини конкретної справи, у тому числі характер та тяжкість кримінального правопорушення.
Відповідно до пункту 36 Рішення Європейського суду з прав людини від 20.05.2010 року у справі «Москаленко проти України» Європейський суд зазначив, що суворість покарання, яке може бути призначено, є належним елементом при оцінці ризику переховування від суду чи скоєнню іншого злочину.
Згідно ст.ст. 7-9 КПК України кримінальне процесуальне законодавство України застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини.

Суд першої інстанції дійшов висновку про неможливість завершення судового розгляду з ухваленням судового рішення по суті у вказаному кримінальному провадженні до закінчення строку дії обраного ОСОБА_6 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Матеріали кримінального провадження свідчать про те, що ОСОБА_6 обґрунтовано обвинувачується у вчиненні особливо тяжкого злочину, за яке передбачено покарання у вигляді позбавлення волі на строк від 8 до 15 років із конфіскацією майна, офіційно не працює, не має постійних джерел доходу.
Окрім того, ОСОБА_6 обізнаний про місце мешкання потерпілих, свідків та інших обвинувачених у вказаному кримінальному провадженні.
Окрім того, з матеріалів кримінального провадження вбачається, що під час вчинення розбійного нападу на сім`ю ОСОБА_10 та ОСОБА_11 , один з нападників, який перебував в балаклаві, що унеможливлює його впізнання за рисами обличчя, висловлював погрозу фізичною розправою, а також знищенням майна, вразі звернення потерпілої до правоохоронних органів;
Так, згідно матеріалів провадження ОСОБА_6 є обвинуваченими у кримінальному провадженні №0000769 від 13.07.2020р., у скоєнні кримінальних правопорушень, передбачених ч.ч.3, 4 ст.187 КК України.

З огляду на наведене, є вірним висновок суду першої інстанції відносно того, що ризики, передбачені п.п. 1,3,5 ч. 1 ст. 177 КПК України не зменшились та існують на даний час.

Враховуючи наведене, є безпідставним доводи апелянта відносно необґрунтованості висновків суду першої інстанції щодо наявності достатніх підстав вважати про існування ризиків, передбачених ч.1 ст. 177 КПК України.
З урахуванням тяжкості злочину, з метою запобігання перешкоджанню кримінальному провадженню, апеляційний суд погоджується із висновком суду першої інстанції про застосування до обвинуваченого ОСОБА_6 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою для забезпечення виконання ним процесуальних обов`язків, а інший, більш м`який запобіжний захід, не зможе запобігти вказаним ризикам.
Беручи до уваги обґрунтованість підозри, ризиків, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України, а також серйозність обвинувачення та тяжкість покарання, що йому загрожує у разі визнання винними у вчиненні кримінального правопорушення, апеляційний суд не знаходить підстав для скасування запобіжного заходу ОСОБА_6 , про що просить апелянт.
Апеляційним судом не встановлено істотних порушень положень КПК України, Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод при розгляді судом першої інстанції питання щодо обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_6 , які б були безумовною підставою для скасування оскаржуваної ухвали.
З урахуванням викладеного, апеляційний суд не вбачає підстав для скасування ухвали суду першої інстанції, а відтак, і для задоволення апеляційної скарги захисника.
Керуючись статтями 376, 405, 407, 418, 419, 422-1, 424, 532 КПК України,
п о с т а н о в и в:
Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_5 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_6 залишити без задоволення, а ухвалу Первомайського міськрайонного суду Миколаївської області від 13 серпня 2021 року - залишити без змін.
Ухвала суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту її проголошення й оскарженню в касаційному порядку не підлягає.
Головуючий:

Судді: