Провадження № 1-кп/643/1285/21
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
10.09.2021
Московський районний суд м. Харкова у складі:
головуючого судді - ОСОБА_1 ,
за участю секретаря судового засідання - ОСОБА_2 ,
прокурора ОСОБА_3 ,
захисника обвинуваченої - адвоката ОСОБА_4 ,
обвинуваченої ОСОБА_5 ,
розглянувши у підготовчому судовому засіданні у залі суду в м. Харкові кримінальне провадження № 0001574 від 09.07.2021 року за обвинуваченням ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки м. Харкова, українки, громадянки України, з середньою освітою, розлученої, яка має двох малолітніх дітей, зареєстрованої за адресою: АДРЕСА_1 , до затримання мешкаючої за адресою: АДРЕСА_2 , у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 307 КК України
ВСТАНОВИВ:
У провадженні Московського районного суду м. Харкова перебуває кримінальне провадження за обвинуваченням ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 307 КК України.
Крім того, у підготовчому судовому засіданні вирішувалось питання щодо призначення до судового розгляду кримінального провадження № 0001574 від 09.07.2021 року за обвинуваченням ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 307 КК України.
У підготовчому судовому засіданні прокурор вважав за можливе призначити судовий розгляд на підставі обвинувального акту у відкритому судовому засіданні.
Захисник обвинуваченої ОСОБА_5 адвокат ОСОБА_4 заперечувала проти призначення кримінального провадження № 0001574 від 09.07.2021 року за обвинуваченням ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 307 КК України до судового розгляду та просила суд повернути обвинувальний акт прокурору для усунення недоліків посилаючись на те, що затверджений акт не відповідає положенням ст. 291 КПК України. Захисник вважає, що в обвинувальному акті в порушення п. 5 ч. 2 ст. 291 КПК України не зазначено конкретно виклад фактичних обставин кримінального правопорушення, які прокурор вважає встановленими та не надано конкретне формулювання обвинувачення відносно її підзахисної ОСОБА_5 . Захисник зазначає, що обвинувальний акт не містить викладених обставин вчиненого кримінального правопорушення. Також зазначила, що повторність у діях її підзахисної відсутня, дані про викривача у обвинувальному акті не зазначені, не зазначена роль, яку виконувала обвинувачена у групі, відповідно до кваліфікуючих ознак її дій.
Обвинувачена ОСОБА_5 у підготовчому судовому засідання підтримала думка свого захисника.
Дослідивши обвинувальний акт, доданий до нього реєстр матеріалів досудового розслідування у кримінальному провадженні, заслухавши думку учасників процесу, суд зазначає наступне.
Так, відповідно до ч. 3 ст. 314 КПК України, у підготовчому судовому засіданні суд має право прийняти рішення, зокрема, про повернення обвинувального акту, прокурору, якщо він не відповідає вимогам КПК України.
Відповідно до ч. 4 ст. 110 КПК України обвинувальний акт повинен відповідати вимогам, передбаченим ст. 291 КПК України.
Згідно п. 13 ч. 1 ст. 3 КПК України встановлено, що обвинувачення - це твердження про вчинення певною особою діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність, висунуте в порядку, встановленому КПК України. Для формулювання обвинувачення необхідно встановити всі елементи складу кримінального правопорушення (суб`єкт, об`єкт, суб`єктивна та об`єктивна сторона) та викласти зазначене у відповідному процесуальному документі.
В ст.ст. 109, 291 КПК України викладено вичерпні вимоги до змісту обвинувального акта та його додатків. Повернення обвинувального акта прокурору зі стадії підготовчого провадження в суді першої інстанції, допускається лише у разі порушення прокурором чи слідчим цих вимог.
Як вбачається з матеріалів кримінального провадження, обвинувальний акт стосовно ОСОБА_5 містить усі необхідні відомості, які передбачені частиною 2 статті 291 КПК України.
Кримінальне провадження надійшло до суду, в межах територіальної юрисдикції якого вчинено кримінальне правопорушення, що відповідає положенням ст. 32 КПК України.
Під час підготовчого судового засідання угод про визнання винуватості чи про примирення у порядку ст.ст. 468, 475 КПК України суду не надійшло. Підстав для закриття кримінального провадження у випадках, передбачених п.п. 4-8, ч.1, ч. 2 ст. 284 КПК України, не вбачається. Обвинувальний акт складено у відповідності до вимог кримінального процесуального законодавства, при його затвердженні прокурором дотримані вимоги закону. Підстав для направлення обвинувального акту для визначення підсудності не встановлено.
У відповідності до ч. 2 ст. 27 КПК України кримінальне провадження здійснювати у відкритому судовому засіданні.
Що стосується доводів захисника про повернення обвинувального акту прокурора, суд зазначає, що питання про кваліфікацію дій обвинуваченої, зокрема повторність, питання вчинення злочину у групі чи не доведеність цього питання, суд буде вирішувати у нарадчій кімнати під час ухвалення вироку. Необхідність зазначення викривачів у обвинувальному акті передбачені для корупційних злочинів. Крім того, в обвинувальному акті міститься інформація про роль обвинуваченої, яка їй належить у групі осіб.
Виходячи з вищевикладеного, наявні достатні підстави для призначення кримінального провадження до судового розгляду.
Як вбачається з матеріалів справи, ухвалою Московського районного суду м. Харкова від 12.08.2021 року відносно ОСОБА_5 обраний запобіжний захід у вигляді тримання під вартою на строк до 13 вересня 2021 року.
Прокурором було подано через канцелярію суду і підтримано у підготовчому судовому засіданні клопотання про продовження строку дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, обраного відносно ОСОБА_5 на 60 діб.
Клопотання прокурора обґрунтовується тим, що для продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою зберігається наявність обґрунтованого обвинувачення та сукупності ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, зокрема можливість з боку ОСОБА_5 переховуватись від органів досудового розслідування та суду, можливість вчинення нею інших кримінальних правопорушень.
ОСОБА_5 обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 307 Кримінального кодексу України.
В обґрунтування клопотання щодо наявності ризиків, які передбачені ст. 177 КПК України, прокурор посилається на ту обставину, що даний час продовжує існувати ризик, передбачений п.п. 1, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме можливість з боку ОСОБА_5 переховуватись від суду, враховуючи тяжкість покарання, що загрожує обвинуваченій ОСОБА_5 у разі визнання судом її винуватим (реальне відбуття покарання у вигляді позбавлення волі). Також, просить суд звернути увагу на те, що обвинувачена незаміжня, є матір`ю неповнолітніх дітей, проте не займається їх вихованням, участі у їх житті не приймає, не має постійного місця проживання у м. Харкові. Наведене свідчить про відсутність міцних соціальних зв`язків обвинуваченої, що посилює ризик ухилення ОСОБА_5 від суду.
При цьому небезпека можливості переховування обвинуваченої не є єдиним ризиком та не вимірюється виключно на підставі суворості вироку суду, а поряд із сукупністю інших фактичних обставин, що обґрунтовано доводять наявність й інших ризиків, виправдовують тримання обвинуваченої під вартою.
Так, ОСОБА_5 офіційно не працевлаштована, законних джерел доходу не має, крім того обвинувачується у вчиненні ряду умисних злочинів у сфері незаконного обігу наркотичних засобів та психотропних речовин, їх аналогів та прекурсорів, вчинених з метою незаконного збагачення. Наведене свідчить про існування ризику вчинення обвинуваченою інших кримінальних правопорушень, зокрема у сфері незаконного обігу наркотичних засобів, психотропних речовин, їх аналогів та прекурсорів.
На підставі вищевикладеного вважає, що до ОСОБА_5 не може бути застосований інший, більш м`який запобіжний захід, ніж тримання під вартою. Наведене підтверджується також тим, що в рамках вказаного вище кримінального провадження до ОСОБА_5 вже був застосований запобіжний захід у вигляді цілодобового арешту, однак ОСОБА_5 не виправдала довіру суду та порушила умови домашнього арешту, фактично ухилившись від органу досудового розслідування. Крім того, під час дії зазначеного запобіжного заходу ОСОБА_5 було затримано на території обслуговування ВП №2 ГРУП №2 ГУНП в Харківські області за підозрою у вчиненні ряду кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 307 КК України.
Таким чином, на підставі сукупності ризиків, які можуть виникнути в ході судового розгляду, вважає, що до обвинуваченої ОСОБА_5 доцільно застосувати запобіжний захід (продовжити дію обраного) у вигляді тримання під вартою строком до 2 місяців, а саме на 60 діб, оскільки інші більш м`які запобіжні заходи не забезпечать виконання обвинуваченою покладених на неї обов`язків.
Прокурор у судовому засіданні підтримала заявлене клопотання та просила його задовольнити.
Клопотання прокурора було отримано як захисником так і самою обвинуваченою, які підтвердили у судовому засіданні, що клопотання отримали та з ним ознайомлені.
Сторона захисту проти задоволення клопотання заперечувала, просила відмовити у його задоволенні та обрати більш м`який запобіжний захід у вигляді домашнього арешту, у зв`язку з тим, що наявність ризиків, на які посилається прокурором, останньою не доведена у своєму клопотанні.
Обвинувачена ОСОБА_5 також заперечувала проти клопотання прокурора про продовження їй запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою та просила суд змінити їй запобіжний захід з тримання під вартою на домашній арешт. Запевнила суд, що не буде переховуватись від суду.
Вирішуючи заявлене клопотання про продовження дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, суд, заслухавши клопотання та думку сторін кримінального провадження, встановив наступне.
Частиною третьою ст. 315 КПК України, в редакції згідно Рішення Конституційного Суду України від 23.11.2017 року, передбачено, що під час підготовчого судового засідання суд за клопотанням учасників судового провадження має право обрати, змінити чи скасувати заходи забезпечення кримінального провадження, в тому числі запобіжний захід, обраний щодо обвинуваченого. При розгляді таких клопотань суд додержується правил, передбачених розділом ІІ цього Кодексу.
Виходячи з положень розділу ІІ КПК України, зокрема ст. 131, 176 вказаного Кодексу, запобіжні заходи, в тому числі тримання під вартою, є одними з видів заходів забезпечення кримінального провадження.
Згідно ч. 1 ст. 333 КПК України, заходи забезпечення кримінального провадження застосовуються під час судового провадження згідно з положеннями розділу ІІ цього Кодексу з урахуванням особливостей, встановлених цим розділом.
Відповідно до ч. 3 ст. 331 КПК України, незалежно від наявності клопотань суд зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою до спливу двомісячного строку з дня надходження до суду обвинувального акта, клопотання про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру чи з дня застосування судом до обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. За наслідками розгляду питання суд своєю вмотивованою ухвалою скасовує, змінює запобіжний захід у вигляді тримання під вартою або продовжує його дію на строк, що не може перевищувати двох місяців. Копія ухвали вручається обвинуваченому, прокурору та направляється уповноваженій службовій особі місця ув`язнення. До спливу продовженого строку суд зобов`язаний повторно розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою, якщо судове провадження не було завершене до його спливу.
Як вбачається з структури розділу IV КПК України, судове провадження у першій інстанції в якості однієї із стадій включає підготовче провадження.
Таким чином, застосування запобіжних заходів під час підготовчого провадження, в тому числі вирішення питання щодо продовження тримання обвинуваченого під вартою на стадії підготовчого провадження, здійснюється згідно з положеннями розділу ІІ КПК України.
Обвинувачена ОСОБА_5 в даному кримінальному провадженні обвинувачується у вчиненні тяжкого злочину, за яким законом передбачено покарання у вигляді позбавлення волі на строк до 10 років.
Відповідно до ч. 4 ст. 199 КПК України, розгляд клопотання прокурора про продовження строку тримання під вартою здійснюється згідно з правилами, передбаченими для розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу.
Згідно ст. 183 КПК України запобіжний захід у вигляді тримання під вартою може бути застосовано до раніше не судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад п`ять років, а також до раніше судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад три роки.
Частиною п`ятою ст. 199 КПК України передбачено, що слідчий суддя зобов`язаний відмовити у продовженні строку тримання під вартою, якщо прокурор, слідчий не доведе, що обставини, зазначені у частині третій цієї статті, виправдовують подальше тримання підозрюваного, обвинуваченого під вартою.
Таким чином, підставою для продовження тримання особи під вартою є, зокрема, встановлення, що заявлені ризики не зменшилися або з`явилися нові ризики, які виправдовують тримання особи під вартою.
Судом при оцінці ризиків, на які посилається прокурор у своєму клопотанні на предмет їх зменшення, зазначає, що судовий розгляд кримінального провадження не закінчено. Свідки не допитані, письмові докази не досліджувались.
Відповідно до висновків щодо застосування норм права, викладених, зокрема, у постановах Верховного Суду від 20.06.2019 по справі № 166/313/17, від 13.08.2020 по справі № 674/1202/19, від 27.02.2019 по справі № 0503/10653/2012, усвідомлення ймовірності визнання вини особи з висунутим їй обвинуваченням та тиск тягаря можливого відбування покарання, є обставинами, що свідчить про наявність ризику переховування від суду та є підставою для тримання особи під вартою.
Вирішуючи питання про продовження запобіжного заходу, суд, відповідно до положень ст. 178 КПК України, враховує дані про особу обвинуваченої ОСОБА_5 , відсутність даних про її офіційне працевлаштування, сімейний стан (неодружена), тяжкість покарання, що їй загрожує у разі визнання її винною, порушення умов обрання відносно неї запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту, який ухвалою Московського районного суду м. Харкова від 12.08.2021 року був замінений на тримання під вартою, з метою забезпечення виконання покладених на обвинувачену процесуальних обов`язків, попередження переховуванню від суду, вчинення інших кримінальних правопорушень, суд дійшов висновку, що на даній стадії кримінального провадження ризики здійснення обвинуваченою дій, передбачених у п.п. 1, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, які були підставою для обрання відносно обвинуваченої запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою та на які посилається прокурор в клопотанні про продовження застосування запобіжного заходу, не зменшились настільки, що вже не могли би виправдовувати подальше тримання обвинуваченої під вартою та жодний з інших, більш м`яких запобіжних заходів, не здатний їм запобігти, а отже підстави для зміни запобіжного заходу з тримання під вартою на більш м`який відсутні.
Під час розгляду клопотання прокурора про продовження строку тримання під вартою обвинуваченій ОСОБА_5 , судом було враховано прецедентну практику Європейського суду з прав людини, який у своїх рішеннях зазначив, що обґрунтування будь-якого періоду тримання під вартою, незалежно від того, яким він є, повинно бути переконливо наведено державою, а квазіавтоматичне продовження такого періоду суперечить гарантіям, встановленим у пункті 3 статті 5 Конвенції (пункт 66 рішення від 9 січня 2003 року у справі «Шишков проти Болгарії», пункт 40 рішення від 10 червня 2008 року у справі «Тасе проти Румунії»).
Крім того, беручи до уваги прецедентну практику Європейського суду з прав людини, ризики не повинні оцінюватись абстрактно (in abstracto), та мають підтверджуватися фактичними даними. При цьому такі дані, на думку суду, повинні свідчити про можливості існування певних підозр, щодо таких ризиків, тобто вірогідності настання наслідків, запобіжниками яких вони є. А отже, розглядаючи клопотання, судом було враховано ті фактичні дані, які, на його думку, є доказами в розумінні положень ч. 1 ст. 177 КПК України.
На думку суду, саме обраний запобіжний захід - тримання під вартою, відповідає завданням кримінального провадження, визначеного ст. 2 КПК України, меті застосування запобіжного заходу даним щодо обвинуваченого, встановленим обставинам - усунути ризики, які є запобіжником саме належної процесуальної поведінки.
Будь-яких інших доказів, які б свідчили про зменшення ризиків вказаних у клопотанні прокурора сторона захисту не надала.
Суд не бере до уваги доводи обвинуваченої та її захисника про можливість її перебування під домашній арештом, оскільки вона вже порушила раніше обраний відносно неї запобіжний захід у вигляді домашнього арешту.
Враховуючи наведене, оскільки вказані у клопотанні прокурора ризики продовжують існувати, з метою забезпечення виконання покладених на обвинувачену процесуальних обов`язків, суд на даній стадії судового провадження вважає за доцільне продовжити дію запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, обраного відносно ОСОБА_5 до 08 листопада 2021 року включно.
Згідно ст. 205 КПК України, ухвала суду щодо застосування запобіжного заходу підлягає негайному виконанню після її оголошення.
Керуючись ст. 196,197,205,331, 372,395 КПК України, суд, -
ПОСТАНОВИВ:
Призначити до судового розгляду кримінальне провадження № 0001574 від 09.07.2021 року за обвинуваченням ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 307 КК України у відкритому судовому засіданні в приміщенні Московського районного суду м. Харкова 16.09.2021 о 09 годині 45 хвилин.
В судове засідання викликати учасників кримінального провадження.
У задоволенні клопотання захисника обвинуваченої про повернення обвинувального акту прокурору для усунення недоліків - відмовити.
Клопотання прокурора про продовження строку тримання під вартою щодо ОСОБА_5 - задовольнити.
Продовжити запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, обраний обвинуваченій ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , у Державній установі «Харківський слідчий ізолятор» строком на 60 днів з моменту постановлення цієї ухвали.
Строк дії ухвали встановити до 08 листопада 2021 року включно.
У задоволенні клопотання захисника обвинуваченої ОСОБА_5 адвоката ОСОБА_4 про зміну запобіжного заходу відносно ОСОБА_5 з тримання під вартою на домашній арешт - відмовити.
Ухвала підлягає негайному виконанню після її проголошення.
Ухвала, в частині продовження строку тримання під вартою, може бути оскаржена безпосередньо до Харківського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її проголошення, а обвинуваченою у той самий строк з моменту вручення їй копії ухвали суду.
Повний текст ухвали складено та проголошено 14 вересня 2021 року о 15 годині 10 хвилин.
Суддя - ОСОБА_1