Житомирський апеляційний суд
Справа №285/1547/21 Головуючий у 1-й інст. ОСОБА_1
Категорія ч.1 ст.185 КК Доповідач ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 лютого 2022 року Житомирський апеляційний суд в складі:
головуючого-судді ОСОБА_2 ,

суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
за участю: секретаря ОСОБА_5 ,

прокурора ОСОБА_6 ,
захисника ОСОБА_7 ,
обвинуваченої ОСОБА_8 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Житомирі кримінальне провадження №285/1547/21 за апеляційною скаргою апеляційною скаргою обвинуваченої ОСОБА_8 на вирок Новоград-Волинського міськрайонного суду Житомирської області від 31 березня 2021 року відносно

ОСОБА_8 ,
ІНФОРМАЦІЯ_1 , мешканки АДРЕСА_1 , зареєстрованої за адресою: АДРЕСА_2 ,

обвинуваченої у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч.1 ст.185 КК України,

в с т а н о в и в :
зазначеним вироком ОСОБА_8 визнано винною у скоєнні кримінального проступку, передбаченого ч.1 ст.185 КК України та призначено покарання у виді 100 годин громадських робіт.
Стягнуто з ОСОБА_8 на користь держави 628 грн. 04 коп. судових витрат на проведення судово-товарознавчої експертизи.
Питання про речові докази вирішено у відповідності до вимог ст.100 КПК України.
Відповідно до вироку суду першої інстанції, 05 липня 2019 року близько 19 години, ОСОБА_8 , перебуваючи у середині приміщення кафе «Радуга», що знаходиться за адресою: АДРЕСА_3 , вирішила вчинити крадіжку майна, яке належить ОСОБА_9 . Реалізуючи свій протиправний умисел, спрямований на таємне викрадення чужого майна, переслідуючи корисливий мотив, з метою особистого збагачення, ОСОБА_8 шляхом вільного доступу, переконавшись, що за її протиправними діями ніхто не спостерігає та вони залишаються непоміченими для сторонніх осіб, умисно, таємно, викрала з полімерного пакету ОСОБА_9 мобільний телефон «Prestigio», моделі «Wize M3 PSP3506», в корпусі білого кольору, чим спричинила потерпілій ОСОБА_9 майнової шкоди на загальну суму 900 грн.
Обвинувачена ОСОБА_8 в своїй апеляційній скарзі просить вирок суду в частині призначеного їй покарання змінити та застосувати ст.46 КК України, звільнивши її від відбуття покарання в зв`язку з примиренням з потерпілою. В решті вирок залишити без змін. При цьому, зазначає, що до суду її не викликали, тому вона не могла висловити свою думку відносно можливості обраної міри покарання. Зазначає, що не оспорює фактичних обставин подій, але разом з тим просить звернути увагу на те, що події мали місце, ще в 2019, після того як потерпіла звернулась до працівників поліції щодо пропажі мобільного телефону, її викликали працівники поліції і зв`язавшись з потерпілою, вони (обвинувачена та потерпіла) узгодили всі питання, тому числі і повернення коштів за мобільний телефон. Її було повідомлено, що справа щодо неї закрита. Однак, коли визвали до органу виконання вироку суду і ознайомили з його результатом, вона зрозуміло не могла погодитись з висновком суду відносно свого покарання. Звертає увагу, що на даний час проживає одна з малолітньою дитиною, дитячі садки на літній період закриваються і практично та фізично не матиме можливості відбувати це покарання, відсутні в неї можливості і з кимось залишити дитину, як і невідомо де вона має відпрацьовувати це покарання. Звертає увагу також і на те, що при обрані міри покарання суд не врахував, що нею відшкодовано матеріальні збитки ще в 2019 і тим самим вчинений проступок перестав бути суспільно небезпечним і станом на даний час у відповідності до ст.46 КК України, може бути звільнена від призначено покарання в зв`язку з примиренням з потерпілою та відшкодуванням збитків. На підтвердження цього надає нову розписку потерпілої, з якої випливає, що остання не має ніяких претензій. Наголошує, що при обрані їй міри покарання, суд не тільки не врахував цих обставин, але і не викликав потерпілу та не вияснив, чи є можливість застосувати до неї ст.46 КК України або ст.48 КК України. На підставі наведеного, просить врахувати вищенаведені обставини та переглянути її справу з приводу звільнення від призначеного покарання в зв`язку з примиренням з потерпілою.
Заслухавши доповідь судді, пояснення обвинуваченої та її захисника, які підтримали апеляційну скаргу, думку прокурора, яка заперечувала щодо задоволення клопотання, перевіривши матеріали судового провадження, колегія суддів приходить до висновку про часткове задоволення апеляційної скарги.

Потерпіла ОСОБА_9 до апеляційного суду не з`явилася, звернулася із заявою про розгляд справи без її участі. Зазначила, що примирення між нею та обвинуваченою відбулось і претензій до обвинуваченої не має. Шкоду ОСОБА_8 відшкодувала в повному обсязі. Не заперечує щодо звільнення обвинуваченої ОСОБА_8 від кримінальної відповідальності за примиренням.

Відповідно до ч. 1 ст. 370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.

Згідно 417 КПК України суд апеляційної інстанції, встановивши обставини, передбачені статтею 284 КПК України, скасовує обвинувальний вирок чи ухвалу і закриває кримінальне провадження.

Відповідно до п.1) ч. 2 ст. 284 КПК України кримінальне провадження закривається судом у зв`язку зі звільненням від кримінальної відповідальності.

Як вбачається з матеріалів кримінального провадження, відповідно до положень ст. 302 КПК України до суду надійшов обвинувальний акт з клопотанням прокурора про його розгляд у спрощеному провадженні, до якого додані: письмова заява ОСОБА_8 про визнання своєї винуватості, згоди із встановленими досудовим розслідуванням обставинами, ознайомлення з обмеженням права на апеляційне оскарження та згоди на розгляд обвинувального акта у спрощеному провадженні, складена в присутності захисника ОСОБА_7 ; матеріали досудового розслідування. Також вказана заява обвинуваченої містить відомості щодо беззаперечного визнання останньою своєї винуватості. Розгляд відбувся в спрощеному провадженні згідно положень ст. 381, 382 КПК України, при цьому суд першої інстанції врахував те, що обвинувачена беззаперечно визнала свою винуватість, не оспорює встановлені досудовим розслідуванням обставини і згодна з розглядом обвинувального акту за її відсутності.

Суд першої інстанції кваліфікував дії ОСОБА_8 за ч. 1 ст. 185 КК України та призначив покарання у виді 100 годин громадських робіт.

Згідно ч. 1, 2 ст. 285 КПК України особа звільняється від кримінальної відповідальності у випадках, передбачених законом України про кримінальну відповідальність; особа, яка підозрюється, обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення та щодо якої передбачена можливість звільнення від кримінальної відповідальності у разі здійснення передбачених законом України про кримінальну відповідальність дій, роз`яснюється право на таке звільнення.

Вирок суду першої інстанції постановлено за відсутності клопотання про застосування інституту дійового каяття та звільнення від кримінальної відповідальності. Це право обвинуваченої, яке вона вправі реалізувати на будь-якій стадії провадження за наявності відповідних підстав.

За змістом п. 1 ч. 2 ст. 284, ст. ст. 285, 286, 417 КПК України кримінальне провадження закривається судом у зв`язку із звільненням особи від кримінальної відповідальності. Особа звільняється від кримінальної відповідальності у випадках, передбачених законом України про кримінальну відповідальність. Суд апеляційної інстанції, встановивши обставини, передбачені ст. 284 КПК України, скасовує обвинувальний вирок і закриває кримінальне провадження.

Згідно ч. 1 ст. 44 КК України особа, яка вчинила кримінальне правопорушення, звільняється від кримінальної відповідальності у випадках, передбачених цим Кодексом.

Відповідно до ст. 45 КК України - звільнення від кримінальної відповідальності у зв`язку з дійовим каяттям - особа, яка вперше вчинила кримінальний проступок або необережний нетяжкий злочин, крім корупційних кримінальних правопорушень, звільняється від кримінальної відповідальності, якщо вона після вчинення кримінального правопорушення щиро покаялася, активно сприяла розкриттю кримінального правопорушення і повністю відшкодувала завдані нею збитки або усунула заподіяну шкоду.

Отже, звільнення особи від кримінальної відповідальності у зв`язку з дійовим каяттям можливе в разі вчинення нею вперше кримінального проступку або необережного нетяжкого злочину, крім корупційних кримінальних правопорушень.

Такою, яка вчинила злочин уперше, вважається особа, котра раніше не вчиняла кримінальних правопорушень або раніше вчинила кримінальне правопорушення, що вже втратило правове значення.

Дійове каяття полягає в тому, що після вчинення кримінального правопорушення особа щиро покаялась, активно сприяла його розкриттю та повністю відшкодувала завдані збитки або усунула заподіяну шкоду.

Щире розкаяння характеризує суб`єктивне ставлення винної особи до вчиненого кримінального правопорушення, яке виявляється в тому, що вона визнає свою провину, висловлює жаль з приводу вчиненого та бажання виправити ситуацію, що склалася.

Активним сприянням розкриттю злочину слід вважати надання особою органам дізнання або досудового слідства будь-якої допомоги в установленні невідомих їм обставин справи.

Повне відшкодування завданих збитків або усунення заподіяної шкоди полягає в добровільному задоволенні винним або іншими особами обґрунтованих претензій потерпілого щодо відшкодування заподіяної злочином матеріальної та моральної шкоди, загладжуванні її в інший спосіб, наприклад, шляхом прилюдного вибачення.

Отже, для звільнення особи від кримінальної відповідальності є обов`язковими наявність всіх умов дійового каяття, передбачених ст. 45 КК України, і за відсутності однієї з них, звільнення особи неможливе.

Як вбачається з матеріалів даного кримінального провадження, ОСОБА_8 , яка обвинувачується у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч.1 ст.185 КК України, вперше вчинила кримінальний проступок, повністю визнала свою вину та висловила щирий жаль з приводу цього, осуд своєї поведінки, сприяла органам досудового розслідування у встановленні обставин справи (що також встановлено обвинувальним актом); матеріальну шкоду відшкодувала, що підтверджується відповідними заявами потерпілої ОСОБА_9 , яка будь-яких претензій до ОСОБА_8 - не має. Крім того, апеляційний суд бере до уваги і особу обвинуваченої, яка позитивно характеризується, має постійне місце проживання, має на утриманні малолітню дитину, яку виховує самостійно.

Таким чином, в даному випадку наявні усі передбачені ст. 45 КК України умови звільнення особи від кримінальної відповідальності.

Оскільки дана норма носить імперативний характер і встановлює обов`язок суду за наявності таких умов звільнити особу від відповідальності, ОСОБА_8 підлягає звільненню від кримінальної відповідальності за ч. 1 ст. 185 КК України, обвинувальний вирок - скасуванню, а справа - закриттю відповідно до ст. ст. 44, 45 КК України, п. 1 ч. 2 ст. 284, ст. ст. 285, 417 КПК України. У зв`язку з вище наведеними висновками, на думку суду апеляційної інстанції, більш відповідним вимогам кримінального закону буде звільнення ОСОБА_8 від кримінальної відповідальності саме за ст.45 КК України, а не на підставі ст.46 КК України, як про це просить в апеляційній скарзі обвинувачена.

Керуючись ст.ст.404, 405, 407 КПК України, апеляційний суд,
П О С Т А Н О В И В :
Апеляційну скаргу обвинуваченої ОСОБА_8 задовольнити частково.
Вирок Новоград-Волинського міськрайонного суду Житомирської області від 31.03.2021 року відносно ОСОБА_8 , - скасувати.
На підставі ст.45 КК України звільнити ОСОБА_8 від кримінальної відповідальності, передбаченої ч.1 ст.185 КК України, у зв`язку з дійовим каяттям.
Кримінальне провадження №285/1547/21 по обвинуваченню ОСОБА_8 за ч.1 ст.185 КК України закрити.

Стягнути з ОСОБА_8 на користь держави 628 грн. 04 коп. судових витрат за проведення судово-товарознавчої експертизи.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена у касаційному порядку, шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Касаційного кримінального суду Верховного Суду протягом трьох місяців з дня її оголошення.
Судді :