ОБОЛОНСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД МІСТА КИЄВА
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
21.09.2021 місто Київ
Оболонський районний суд міста Києва у складі:
слідчого судді ОСОБА_1 ,
за участю секретаря судових засідань ОСОБА_2 ,
особи, яка звернулася з клопотанням, ОСОБА_3 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві клопотання ОСОБА_3 про допит свідка в судовому засіданні під час досудового розслідування у кримінальному провадженні №0003670 від 17.05.2019,
в с т а н о в и в:
До провадження слідчого судді Оболонського районного суду міста Києва ОСОБА_1 надійшло клопотання ОСОБА_4 про допит свідка ОСОБА_5 під час досудового розслідування в судовому засіданні.
Обґрунтовуючи вимоги, особа, яка звернулась з клопотанням, зазначає, що Оболонським УП ГУНП у м. Києві здійснюється досудове розслідування кримінального провадження №0003670 від 17.05.2019 за ч. 1 ст. 356 КК України.
ОСОБА_6 у клопотанні посилається на те, що СВ Оболонського УП ГУНП у м. Києві не реагує на його звернення, ОСОБА_5 не був допитаним, оскільки органами досудового розслідування виклик йому не направлявся, особи, які скоїли кримінальне правопорушення не встановлені. З огляду на вказане, ОСОБА_6 вважає, що показання ОСОБА_5 є надзвичайно важливими для всебічного, повного та об`єктивного з`ясування обставин події, а тому просить слідчого суддю викликати та допитати останнього в судовому засіданні у якості свідка.
У судовому засіданні ОСОБА_6 клопотання підтримав в повному обсязі та просив задовольнити.
Заслухавши пояснення особи, яка звернулась із клопотанням, вивчивши клопотання, дослідивши його матеріали, слідчий суддя за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінивши кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення, приходить до наступного висновку.
Прокурор, слідчий суддя, суд, як і інші органи державної влади та їх посадові особи відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. Однією з загальних засад кримінального провадження згідно з п. 2 ч. 1 ст. 7, ч. 1 ст. 9 КПК України є законність, що передбачає обов`язок, суду, слідчого судді, прокурора, керівника органу досудового розслідування, слідчого, інших службових осіб органів державної влади неухильно додержуватися вимог Конституції України, цього Кодексу, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, вимог інших актів законодавства.
Так, відповідно до п. 18 ч. 1 ст. 3 КПК України, ч. 5 ст. 21 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» завданням слідчого судді є здійснення у порядку, передбаченому цим Кодексом, судового контролю за дотриманням прав, свобод та інтересів осіб у кримінальному провадженні. Способи такого контролю обмежені визначеною кримінальним процесуальним законом процедурою.
За своїм змістом клопотання ОСОБА_3 , котрий з його слів є потерпілим у кримінальному провадженні, як він зазначив у клопотанні та повідомив у ході судового розгляду, направлено на допит свідка під час досудового розслідування в судовому засіданні в рамках кримінального провадження №0003670, тобто на вчинення дій, передбачених ст. 225 КПК України.
Відповідно до положень ч. 1 ст. 225 КПК України у виняткових випадках, пов`язаних із необхідністю отримання показань свідка чи потерпілого під час досудового розслідування, якщо через існування небезпеки для життя і здоров`я свідка чи потерпілого, їх тяжкої хвороби, наявності інших обставин, що можуть унеможливити їх допит в суді або вплинути на повноту чи достовірність показань, сторона кримінального провадження, представник юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, мають право звернутися до слідчого судді із клопотанням провести допит такого свідка чи потерпілого в судовому засіданні, в тому числі одночасний допит двох чи більше вже допитаних осіб. У цьому випадку допит свідка чи потерпілого здійснюється у судовому засіданні в місці розташування суду або перебування хворого свідка, потерпілого в присутності сторін кримінального провадження з дотриманням правил проведення допиту під час судового розгляду.

Як зазначено у постанові Другої судової палати Касаційного кримінального суду Верховного Суду від 04.04.2019 (справа №370/2316/18, провадження №51-9929км18), за змістом кримінального процесуального закону загальні засади кримінального провадження спрямовані на забезпечення законності кримінальної процесуальної діяльності та дотримання прав і законних інтересів осіб, що беруть участь у такому провадженні, та не суперечать вимозі імперативності.
У постанові Верховного Суду України від 30.11.2017 (справа № 5-272кс(15) зазначається, що «особливістю кримінальних процесуальних норм, на відміну від, наприклад, кримінально-правових, є те, що їхні структурні елементи (гіпотеза, диспозиція, санкція) у переважній більшості випадків не зосереджені в одній статті КПК, а окремо викладені законодавцем у різних статтях, іноді навіть розділах, КПК України, а отже, зміст окремої норми може бути виявлено лише шляхом системного тлумачення положень КПК».
Чинним кримінальним процесуальним законодавством України на стадії досудового розслідування в рамках кримінального провадження законодавцем наділено право визначеного кола осіб (сторін кримінального провадження в розумінні ст. 3 КПК України) на звернення з клопотаннями про допит свідка, потерпілого під час досудового розслідування в судовому засіданні до слідчого судді, що є одним з елементів судового контролю за стадією досудового розслідування кримінальних проваджень.
Так, відповідно до диспозиції вказаної норми правом на звернення з таким клопотанням наділені сторона кримінального провадження, представник юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження.
Разом із тим, відповідно до п. 19 ч. 1 ст. 3 КПК України сторонами кримінального провадження є, зокрема, з боку обвинувачення - слідчий, керівник органу досудового розслідування, прокурор, а також потерпілий, його представник та законний представник у випадках, установлених КПК України. Такими випадками є: 1) відмова прокурора від підтримання державного обвинувачення в суді, коли потерпілий висловив згоду на підтримання обвинувачення в суді (ст. 340 КПК України); 2) зміна прокурором обвинувачення і поставлення питання про застосування закону України про кримінальну відповідальність за менш тяжке кримінальне правопорушення, чи про зменшення обсягу обвинувачення, коли потерпілий висловив згоду на підтримання обвинувачення у раніше пред`явленому обсязі (ст. 338 КПК України).
У випадках, передбачених статтями 338 і 340 КПК України, потерпілий є стороною кримінального провадження і користується всіма правами сторони обвинувачення лише під час судового розгляду.
В усіх інших випадках потерпілий не є стороною кримінального провадження і займає самостійну позицію як учасник кримінального провадження.
Вичерпний перелік прав і обов`язків потерпілого передбачено статтями 56 і 57 КПК України.
Відповідно до ч. 1 ст. 56 КПК України потерпілий має право, зокрема, бути повідомленим про обрання, зміну чи скасування щодо підозрюваного, обвинуваченого заходів забезпечення кримінального провадження; подавати докази слідчому, прокурору, слідчому судді, суду; заявляти відводи та клопотання; а також користуватися іншими правами, передбаченими КПК України.
Вказані висновки узгоджуються із правовою позицією, викладеною у постанові Першої судової палати Касаційного кримінального суду Верховного Суду від 02.04.2020 (справа №161/19398/17, провадження №51-8733км18), які враховуються слідчим суддею в силу вимог ст. 13 Закону України від 02.06.2016 №1402-VIII «Про судоустрій і статус суддів».
Таким чином, оскільки під час досудового розслідування потерпілий не є стороною кримінального провадження, а є учасником кримінального провадження, вимоги клопотання не можуть бути предметом розгляду слідчого судді, оскільки потерпілий не має права звертатися до слідчого судді з клопотанням про допит свідка, потерпілого під час досудового розслідування в судовому засіданні, а слідчий суддя відповідно не має права надавати такий дозвіл. Потерпілий має право ініціювати питання про допит свідка у кримінальному провадженні перед слідчим або прокурором шляхом подання відповідного клопотання в порядку, передбаченому ст. 220 КПК України.
Європейський суд з прав людини у своїх рішеннях неодноразово наголошував, що держава має право встановлювати певні обмеження права осіб на доступ до суду; такі обмеження мають переслідувати легітимну мету, не порушувати саму сутність цього права, а між цією метою і запровадженими заходами має існувати пропорційне співвідношення (рішення у справі «Скорик проти України» від 08.01.2008).
За таких обставин, наявність визначених у законі вимог щодо звернення до суду із клопотанням про проведення слідчих (розшукових) дій не є тотожним обмеженню в доступі до правосуддя і порушенням конституційних прав, а отже не означає обмеження у праві на справедливий судовий розгляд.
Враховуючи викладене, слідчий суддя приходить до висновку про відсутність правових підстав для задоволення вимог клопотання, з огляду на що у задоволенні клопотання слід відмовити.
Керуючись статтями 1-35, 56, 57, 225, 309, 338, 340, 395 КПК України, слідчий суддя,
п о с т а н о в и в:
У задоволенні клопотання ОСОБА_3 відмовити.
Ухвала оскарженню не підлягає.
Слідчий суддя ОСОБА_1