165/3415/19
1-в/465/284/21
У Х В А Л А
судового засідання

23.09.2021 року м. Львів

Франківський районний суд м.Львова у складі:

головуючого судді ОСОБА_1

при секретарі ОСОБА_2

за участю прокурора ОСОБА_3

представника заявника ОСОБА_4

особи, стосовно якої подається заява ОСОБА_5

захисника ОСОБА_6

розглянувши заяву заступника генерального директора з експертизи Комунального некомерційного підприємства Львівської обласної ради «Львівська обласна клінічна психіатрична лікарня» ОСОБА_7 про зміну застосування примусових заходів медичного характеру у виглядів госпіталізації в психічну лікарню зі звичайним наглядом на надання амбулаторної психіатричної допомоги в примусовому порядку хворому ОСОБА_5 - ІНФОРМАЦІЯ_1 , який скоїв суспільно-небезпечні діяння, передбачені ч.1 ст. 289, ч.2 ст. 289 КК України,-
ВСТАНОВИВ:
Заступник генерального директора з експертизи Комунального некомерційного підприємства Львівської обласної ради Львівська обласна клінічна психіатрична лікарня ОСОБА_7 звернувся до суду із заявою щодо зміни застосування примусових заходів медичного характеру у вигляді госпіталізації до психіатричного закладу із звичайним наглядом на надання амбулаторної психіатричної допомоги у примусовому порядку ОСОБА_5 - ІНФОРМАЦІЯ_1 , який скоїв суспільно-небезпечні діяння, передбачені ч.1 ст. 289, ч.2 ст. 289 КК України, посилаючись на те, що останній 04.08.2021 р.. був оглянутий комісією лікарів-психіатрів КНП ЛОР «ЛОКПЛ», яка прийшла до висновку, що на даний час ОСОБА_5 страждає: діагноз:шизоафектний розлад, стан ремісії.
За своїм психічним станом не потребує продовження застосування примусових заходів медичного характеру у вигляді госпіталізації до психіатричного закладу із звичайним наглядом та їй рекомендовано надання амбулаторної психіатричної допомоги у примусовому порядку.
В судовому засіданні представник КНП ЛОР Львівська обласна клінічна психіатрична лікарня ОСОБА_4 зазначила, що на даний час вдалося досягти певного рівня ремісії стану ОСОБА_5 .
Прокурор заяву медичного закладу заперечив, так як ОСОБА_5 скоїв суспільно-небезпечні діяння, передбачені ч.1 ст. 289, ч.2 ст. 289 КК Українита не в повній мірі розуміє потребу в лікуванні, може продовжити вчиняти суспільно-небезпечні діяння.

Заслухавши пояснення учасників процесу, думку прокурора, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що заява до задоволення не підлягає виходячи з наступного.

Згідно із ст. 95 КК України продовження, зміна або припинення застосування примусових заходів медичного характеру здійснюється судом за заявою представника психіатричного закладу (лікаря-психіатра), який надає особі таку психіатричну допомогу, до якої додається висновок комісії лікарів-психіатрів, який обґрунтовує необхідність продовження, зміни або припинення застосування таких примусових заходів.

Згідно із ст.19 Закону України «Про психіатричну допомогу» продовження, зміна або припинення застосування примусових заходів медичного характеру здійснюються судом за заявою представника психіатричного закладу (лікаря-психіатра), який надає особі таку психіатричну допомогу, на підставі висновку комісії лікарів-психіатрів. Особи, до яких застосовані примусові заходи медичного характеру, підлягають огляду комісією лікарів-психіатрів не рідше одного разу на 6 місяців для вирішення питання про наявність підстав для звернення до суду із заявою про припинення або про зміну застосування такого заходу. У разі відсутності підстав для припинення або продовження застосування примусового заходу медичного характеру представник психіатричного закладу (лікар-психіатр), який надає особі таку психіатричну допомогу, направляє до суду заяву, до якої додається висновок комісії лікарів-психіатрів, який містить обґрунтування про необхідність зміни застосування примусового заходу медичного характеру. У разі необхідності зміни застосування примусового заходу медичного характеру представник психіатричного закладу (лікар-психіатр), який надає особі таку психіатричну допомогу, повинен направити до суду за місцем знаходження психіатричного закладу заяву про зміну застосування примусового заходу. До заяви додається висновок комісії лікарів-психіатрів, який містить обґрунтування про необхідність зміни надання особі такої психіатричної допомоги. В подальшому продовження застосування примусового заходу медичного характеру проводиться кожного разу на строк, який не може перевищувати 6 місяців. Питання про зміну або припинення застосування примусового заходу медичного характеру вирішується судом у разі такої зміни стану психічного здоров`я особи, за якої відпадає необхідність застосування раніше призначеного заходу або виникає необхідність у призначенні іншого примусового заходу медичного характеру.

Судом встановлено, що у КНП ЛОР «Львівська обласна клінічна психіатрична лікарня» знаходиться на примусовому лікуванні ОСОБА_5 , який скоїв суспільно-небезпечні діяння, передбачені ч.1 ст. 289, ч.2 ст. 289 КК України
Згідно висновку комісії лікарів-психіатрів №138 від 08.2021 р..ОСОБА_5 був оглянутий комісією лікарів-психіатрів КНП ЛОР «ЛОКПЛ», яка прийшла до висновку, що на даний час останній страждає: діагноз:шизоафектний розлад, стан ремісії.
За своїм психічним станом не потребує продовження застосування примусових заходів медичного характеру у вигляді госпіталізації до психіатричного закладу із звичайним наглядом та їй рекомендовано надання амбулаторної психіатричної допомоги у примусовому порядку.
Так, відповідно до вимог ст.92 КК України та роз`яснень, що містяться у п.1 постанови Пленуму Верховного суду України «Про практику застосування судами примусових заходів медичного характеру та примусового лікування» №7 від 03 червня 2015 року, метою застосування примусових заходів медичного характеру є не лише лікування особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого Кримінальним кодексом України, а також й запобігання вчинення нею суспільно-небезпечних діянь.

Вбачається, що ОСОБА_5 вчинив тяжке суспільно небезпечне діяння, а саме, незаконне заволодіння транспортним засобом.

Відтак, на переконання суду такий висновок лікарської комісії є передчасним, оскільки з встановлених ним обставин на переконання суду не вбачається того, що внаслідок здійсненого лікування в процесі у виді госпіталізації до психіатричного закладу із звичайним наглядом стан здоров`я ОСОБА_5 настільки змінився, що на даний час відпала потреба в примусовій госпіталізації. На даний час ОСОБА_5 продовжує страждати психічним захворюванням, а тому суд приходить до висновку про передчасність заяви представника медичного закладу, відтак у її задоволенні слід відмовити.

Керуючись ст.ст. 92-95 КК України, ст. 512, 514 КПК України, ст.ст. 17, 19 Закону України Про психіатричну допомогу, суд,-

ухвалив:
В задоволенні заяви заступника генерального директора з експертизи Комунального некомерційного підприємства Львівської обласної ради «Львівська обласна клінічна психіатрична лікарня» ОСОБА_7 про зміну застосування примусових заходів медичного характеру у виглядів госпіталізації в психічну лікарню зі звичайним наглядом на надання амбулаторної психіатричної допомоги в примусовому порядку хворому ОСОБА_5 - ІНФОРМАЦІЯ_1 , який скоїв суспільно-небезпечні діяння, передбачені ч.1 ст. 289, ч.2 ст. 289 КК України, - відмовити.
На ухвалу суду може бути подана апеляційна скарга в порядку та строки визначені ст.395 КПК України, протягом семи днів з дня її оголошення до апеляційного суду через суд, який ухвалив рішення.

Суддя ОСОБА_1