Справа № 183/247/21
№ 1-кп/183/872/21
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

11 січня 2022 року Новомосковський міськрайонний суд Дніпропетровської області в складі:
головуючої судді ОСОБА_1 ,

секретаря ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі Новомосковського міськрайонного суду кримінальне провадження № 0001452 за обвинуваченням:

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Десна, Козелецького району, Чернігівської області, громадянина України, з середньою технічною освітою, одруженого, офіційно не працюючого, який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 та мешкає за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимого,
у скоєнні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 263 КК України,

за участю прокурора ОСОБА_4 ,

обвинуваченого ОСОБА_3
в с т а н о в и в:
Наприкінці листопада 2020 року, точна дата в ході досудового розслідування не встановлена, приблизно о 15 годині 00 хвилин ОСОБА_3 , знаходячись у власній прибудові до гаражного приміщення № НОМЕР_1 гаражного кооперативу «Самара», розташованого в смт. Гвардійське Новомосковського району, Дніпропетровської області, де у металевому сейфі, який належав його батьку ОСОБА_5 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 , побачив конструктивно оформлений заряд вибухової речовини, а саме спорядженим корпусом осколкової, наступальної, ручної гранати РГД-5, промислового виготовлення та уніфікований запал дистанційної дії типу УЗРГМ-2, промислового виготовлення, який використовується для спорядження ручних гранат типу РГ-42, РГД-5, Ф-1, і в цей час у нього раптово виник злочинний умисел, направлений на придбання та зберігання вибухової речовини та вибухового пристрою без передбаченого законом дозволу, реалізуючи який одразу, тобто наприкінці листопада 2020 року, точна дата в ході досудового розслідування не встановлена, приблизно о 15 годині 05 хвилин ОСОБА_3 знаходячись у прибудові до гаражного приміщення № НОМЕР_1 гаражного кооперативу «Самара», розташованого за вказаною адресою, достовірно знаючи, що вищевказані предмети являються конструктивно оформленим зарядом вибухової речовини, а саме спорядженим корпусом осколкової, наступальної, ручної гранати РГД-5, промислового виготовлення та уніфікований запал дистанційної дії типу УЗРГМ-2, промислового виготовлення, який використовується для спорядження ручних гранат типу РГ-42, РГД-5, Ф-1, а також розуміючи, що в нього не має передбаченого законом дозволу на поводження з вибуховою речовиною та вибуховим пристроєм, вийняв їх з металевого сейфу, тим самим незаконно придбав вибухову речовину та вибуховий пристрій, після чого, ОСОБА_3 помістив їх до металевого сейфу, розташованого у прибудові до задньої стінки гаражного приміщення № НОМЕР_1 гаражного кооперативу «Самара», смт. Гвардійське, Новомосковського району, Дніпропетровської області, та зберігав їх без передбаченого законом дозволу до 02 грудня 2020 року, коли в період часу з 15 години 14 хвилин до 15 години 23 хвилин в ході проведення обшуку гаражного приміщення № НОМЕР_1 гаражного кооперативу «Самара» смт. Гвардійське Новомосковського району Дніпропетровської області, у прибудові до задньої стінки зазначеного приміщення, у сейфі було виявлено та вилучено конструктивно оформлений зарядом вибухової речовини, а саме спорядженим корпусом осколкової, наступальної, ручної гранати РГД-5, промислового виготовлення та уніфікований запал дистанційної дії типу УЗРГМ-2, промислового виготовлення, який використовується для спорядження ручних гранат типу РГ- 42, РГД-5, Ф-1, які відносяться до категорії вибухових речовин, які ОСОБА_3 придбав та зберігав без передбаченого законом дозволу.
В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_3 свою вину у вчиненні вказаного кримінального правопорушення визнав повністю, підтвердив, що зазначене в обвинувальному акті в повному об`ємі відображає обставини скоєного ним злочину і жодної з них він не оспорює. Від надання детальних показань відмовився, користуючись наявним у нього правом. Вказав, що дійсно у вказані в обвинувальному акті дату та місце, він знайшов в металевому сейфі вибухові речовини, які раніше належали його батькові та які в подальшому при проведенні обшуку в присутності понятих було вилучено працівниками поліції. У скоєному щиро кається.
В судовому засіданні сторони не оспорювали обставини, при яких скоєне кримінальне правопорушення, тому суд вважає недоцільним дослідження доказів щодо обставин, які ніким не оспорюються.

У відповідності до ч. 3 ст. 349 КПК України судом було з`ясовано, що учасники судового провадження правильно розуміють зміст наведених вище обставин, а також встановлено відсутність сумнівів у добровільності їх позиції.

Крім того, учасникам судового провадження судом роз`яснені вимоги ч. 3 ст. 349 КПК України щодо позбавлення права оскарження обставин, які ніким не оспорюються, в апеляційному порядку.

Таким чином, суд вважає вину обвинуваченого ОСОБА_3 у вчиненні ним кримінального правопорушення встановленою і його дії належить кваліфікувати за ч. 1 ст. 263 КК України, як придбання, зберігання вибухової речовини, вибухового пристрою без передбаченого законом дозволу.
При призначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_3 суд враховує, що скоєний ним злочин відноситься до категорії тяжких, однак обставин, що обтяжують його покарання згідно ст. 67 КК України не встановлено.

Крім того, обвинувачений, є особою, що раніше не судима, вину визнав повністю, на обліках у лікарів не перебуває (а.п.45,46,47), за місцем мешкання характеризується задовільно (а.п.49), має на утриманні малолітніх дітей: ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_4 (а.п.50), є учасником бойових дій.

Щире каяття ОСОБА_3 визнається обставиною, що пом`якшує його покарання.

Аналізуючи сукупність зазначених обставин, суд вважає можливим виправлення ОСОБА_3 без ізоляції його від суспільства, у зв`язку з чим йому необхідно призначити покарання у виді позбавлення волі із застосуванням ст. 75 КК України, що буде достатнім для його виправлення та запобігання вчиненню нових злочинів.
Під час досудового розслідування по даному кримінальному провадженню була проведена судова вибухово-технічна експертиза №19/104-11/1/379, вартість якої складає (163,45х10) 1634,50 гривень (а.п.27), яка підлягає стягненню з обвинуваченого в силу вимог ч. 2 ст. 124 КПК України.

Питання речових доказів у кримінальному проваджені підлягає вирішенню, згідно з положенням ст. 100 КПК України.
На підставі викладеного, враховуючи ступінь тяжкості скоєного кримінального правопорушення, особу винного, а також всі обставини по справі, керуючись ст.ст. 370, 371, 373, 374, 376 КПК України, суд,-

у х в а л и в:

ОСОБА_3 визнати винним у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 263 КК України та призначити йому покарання у виді 3 (трьох) років позбавлення волі.

На підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_3 від відбування покарання з випробуванням строком на 1 (один) рік.

На підставі ст. 76 КК України покласти на обвинуваченого ОСОБА_3 обов`язки не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації, повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця свого проживання, роботи, а також періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації.

Речові докази:
- предмет, схожий на запал до гранати з надписом "83 УЗРГМ-2 " та предмет схожий на гранату з написом "165-86Т" знищити.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь держави витрати, пов`язані із залученням експертів, в сумі 1634 гривень 50 копійок.

Копію вироку ОСОБА_3 , вручити негайно.

Вирок може бути оскаржений до Дніпровського апеляційного суду через Новомосковський міськрайонний суд протягом 30 днів лише з підстав, передбачених ч.3 ст. 394 КПК України.

Суддя ОСОБА_1