ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-сс/803/1958/21 Справа № 206/4112/21 Суддя у 1-й інстанції - ОСОБА_1 Суддя у 2-й інстанції - ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 грудня 2021 року м. Дніпро

Колегія суддів Судової палати з розгляду кримінальних справ Дніпровського апеляційного суду у складі:
головуючого судді ОСОБА_2
суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4
за участю:
секретаря судового засідання ОСОБА_5
прокурора ОСОБА_6
представника третьої особи,
щодо майна якої вирішується
питання про арешт ОСОБА_7
розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали за апеляційною скаргою адвоката ОСОБА_7 в інтересах третьої особи, щодо майна якої вирішується питання про арешт - ОСОБА_8 на ухвалу слідчого судді Самарського районного суду м.Дніпропетровська від 19 листопада 2021 року про накладення арешту на майно у кримінальному провадженні №0000298,

ВСТАНОВИЛА:

Ухвалою слідчого судді Самарського районного суду м.Дніпропетровська від 19 листопада 2021 року клопотання cлідчого СВ ВП №4 ДРУП ГУПН в Дніпропетровській області ОСОБА_9 , погоджене прокурором Лівобережної прокуратури міста Дніпра ОСОБА_6 , про арешт майна по кримінальному провадженню під №0000298, відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань від 05.08.2021 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 307 КК України було задоволено.
Накладено арешт на майно у вигляді заборони на володіння, користування та розпорядження майном, вилученим 17.11.2021 року в ході обшуку за адресою: АДРЕСА_1 , а саме: - електронні ваги, опечатані до спец. пакету KIV1115931; - сліп-пакет, з порожніми сліп-пакетами, опечатаними до спец. пакету KIV1115928.
Рішення суду обґрунтовано тим, що в поданому клопотанні прокурором доведено, що відповідно до ст. 98 КПК України вилучене майно відповідає наступним критеріям речового доказу, а саме: зберегло на собі сліди кримінального правопорушення та містить інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження; є предметами, що були набуті кримінально протиправним шляхом.
Вилучені під час проведення обшуку електронні ваги та сліп-пакет з порожніми сліп-пакетами можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження.
З метою повного, об`єктивного та всебічного встановлення всіх обставин вчинення злочину, передбаченого ч. 2 ст. 307 КК України, а також встановлення осіб, причетних до вчинення кримінального правопорушення, забезпечення в якості речових доказів вказаного майна, яке вилучене в ході обшуку за адресою: АДРЕСА_1 , виникла необхідність у накладенні арешту на майно.

Адвокат ОСОБА_7 в інтересах третьої особи, щодо майна якої вирішується питання про арешт ОСОБА_8 не погодилась з даним рішенням суду. В своїй апеляційній скарзі просить поновити строк на апеляційне оскарження ухвали слідчого судді Самарського районного суду м.Дніпропетровська від 19 листопада 2021 року, скасувати її та в задоволенні клопотання про накладення арешту на вилучені 17.11.2021 р. під час обшуку у домоволодінні АДРЕСА_1 , де мешкає ОСОБА_8 з родиною, електронні ваги, опечатані до спецпакету К1У1115931 та сліп-пакет, з порожніми слід-па кетами, опечатаними до спецпакету КІУ1115931 відмовити в повному обсязі.
В обґрунтування своїх апеляційних вимог зазначає, що вказана ухвала по накладення арешту від 19.11.2021 року, як і ухвала про надання дозволу на проведення обшуку від 08.11.2021 року у домоволодінні АДРЕСА_1 з місцем проживання ОСОБА_8 з родиною, ухвалені одним і тим же слідчим суддею Самарського районного суду м. Дніпропетровська в рамках одно й того ж кримінального провадження, незаконні, не відповідають дійсності, прийняті на підставі недостовірних відомостей, без дотримання вимог КПК України, без урахування всіх об`єктивних даних та обставин, що мають бути враховані під час прийняття вказаних рішень, свідчать про незаконне, безпідставне та злочинне кримінальне переслідування ОСОБА_8 .
Зазначає, що в ухвалі слідчого судді не викладено обставин та не обґрунтовано підстави вважати, що вилучене майно відповідає критеріям, зазначеним у ч. 2 ст. 167 КПК України, і яким саме, а слідчим не зазначено, які саме потреби досудового розслідування задовольнятимуться завдяки цьому арешту, в чому полягає неможливість вчинення будь-яких інших дій по відношенню до майна, на яке просить накласти арешт, і яким чином незастосування цього заходу забезпечення кримінального провадження може вплинути на обмеження можливостей органу досудового розслідування.
Вказує, що відповідно до витягу з ЄРДР № 0000298 від 05.08.2021 року підставою для внесення відомостей до ЄРДР стали відомості, які надали підозрювані ОСОБА_10 та ОСОБА_11 під час досудового розслідування у кримінальному провадженні відносно них, внесеному до ЄРДР під № 0000140 від 11.05.2021 року, але під час досудового розслідування кримінального провадження №0000140 ні ОСОБА_10 , ні ОСОБА_11 не повідомляли правоохоронні органи про будь-яких осіб, які займаються розповсюдженням наркотичних речовин в м. Дніпро. Більше того, останні не знайомі з ОСОБА_8 та їм не відомо місце його проживання. Апелянту про це відомо у зв`язку з тим, що захисником ОСОБА_10 за дорученням з органу БВПД виступає саме вона.
Вважає, що кількість клопотань, поданих до слідчого судді Самарського районного суду м. Дніпропетровська з подальшим їх погодженням, а також матеріали, додані до клопотання у справі № 206/4112/21 про накладення арешту на майно з винесенням ухвали від 19.11.2021 року свідчить про безумовно незаконні, заздалегідь сплановані та погоджені всіма учасниками дії органів досудового розслідування, прокуратури та слідчого судді, які спрямовані на надання видимості дотримання КПК України та укривання шляхом отримання відповідних незаконних ухвал слідчого судді відверто незаконних та зухвалих дій працівників поліції та прокуратури.
Заслухавши суддю-доповідача, думку адвоката ОСОБА_7 , яка підтримала апеляційну скаргу та просила її задовольнити, позицію прокурора, який заперечував проти задоволення даної апеляції, дослідивши надані матеріали, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до наступного.
Вирішуючи питання про дотримання апелянтом строку апеляційного оскарження, колегія суддів виходить з того, що оскаржувана ухвала слідчого судді була постановлена без участі третіх осіб, щодо майна яких вирішується питання про арешт, а отже за правилами ч. 3 ст. 395 КПК України строк її апеляційного скарження для останніх обчислюється з дня отримання ними копії даної ухвали. Інших правил визначення моменту початку строку апеляційного оскарження у цих правовідносинах процесуальний закон не містить. Тому колегія суддів не вважає, що в даному випадку наявний пропуск цього строку, а отже й не вбачає підстав для задоволення клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження вищезазначеного рішення суду.
Відповідно до вимог ч.1 ст.170 КПК України в редакції Закону України «Про внесення змін до Кримінального та Кримінального процесуального кодексів України щодо виконання рекомендацій, які містяться у шостій доповіді Європейської комісії про стан виконання Україною Плану дій щодо лібералізації Європейським Союзом візового режиму для України, стосовно удосконалення процедури арешту майна та інституту спеціальної конфіскації» № 1019-VIII від 18 лютого 2016 року, який набрав чинності 28 лютого 2016 року (тут та далі - Закону) арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно в тому числі є доказом злочину. Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження.
Згідно ч. 2 ст. 170 КПК України, арешт майна допускається з метою забезпечення:
1) збереження речових доказів;
2) спеціальної конфіскації;
3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи;
4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.
Відповідно до ч. 2 ст. 131 КПК України арешт майна є одним з видів заходів забезпечення кримінального провадження, а отже за правилами ст. 132 КПК України його застосування не допускається, якщо слідчий, прокурор не доведе, що:
1)існує обґрунтована підозра щодо вчинення кримінального правопорушення такого ступеня тяжкості, що може бути підставою для вжиття заходів забезпечення кримінального провадження;
2)потреби досудового розслідування виправдовують такий ступінь втручання у права і свободи, про який йдеться у клопотанні слідчого або прокурора;
3)може бути виконане завдання, для виконання якого слідчий, прокурор звертається з клопотанням.
У рішенні Європейського суду з прав людини від 07.06.2007 р. у справі «Смирнов проти Росії» було висловлено правову позицію про те, що при вирішенні питання про можливість утримання державою речових доказів належить забезпечувати справедливу рівновагу між, з одного боку, суспільним інтересом та правомірною метою, а з іншого боку вимогами охорони фундаментальних прав особи. Для утримання речей державою у кожному випадку має існувати очевидна істотна причина.
Відповідно до ст. 98 КПК України, речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.
З наданих матеріалів випливає, що 05.08.2021 року до ЧЧ ВП №4 ДРУП ГУНП в Дніпропетровській області надійшов рапорт слідчого СВ ВП №4 ДРУП ГУНП в Дніпропетровській області старшого лейтенанта поліції ОСОБА_12 , про те, що в ході проведення досудового розслідування у кримінальному провадженні №0000140 від 11.05.2021, було встановлено, що невстановлена група осіб займаються незаконним збутом наркотичних засобів та психотропних речовин, на території м. Дніпра (ЖЄО 11704). Так, 17.11.2021, в ході проведення обшуку за адресою: Дніпропетровська область, пгт. Обухівка, вул. Вознесенська, 35, в період часу з 07 години 15 хвилин по 08 годин 40 хвилин, слідчим ВП №4 ДРУП ГУНП в Дніпропетровській області ОСОБА_9 , в присутності двох понятих, було виявлено та вилучено: сліп пакет з порошкообразною речовиною білого кольору, опечатано до спец. пакету SUD 3017621; електронні ваги, опечатано до спец. пакету KIV1115931; сліп-пакет, з порожніми сліп-пакетами, опечатано до спец. пакету KIV1115928. Вказані речі, в порядку ст. 98 КПК України, визнані речовими доказами у кримінальному провадженні, через те, що вони є матеріальними об`єктами, які були знаряддям вчинення злочину, могли зберегти на собі його сліди та можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження.
За вказаним фактом 05.08.2021 року були внесені відомості до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000298 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.307 КК України.
Постановою слідчого СВ ВП №4 ДРУП ГУНП в Дніпропетровській області ОСОБА_9 від 18 листопада 2021 року сліп пакет з порошкообразною речовиною білого кольору, опечатаний до спец. пакету SUD 3017621; електронні ваги, опечатані до спец. пакету KIV1115931; сліп-пакет, з порожніми сліп-пакетами, опечатаний до спец. пакету KIV1115928. визнано речовими доказами у кримінальному провадженні №0000298.
18 листопада 2021 року слідчий СВ ВП №4 ДРУП ГУНП в Дніпропетровській області ОСОБА_9 звернувся до слідчого судді Самарського районного суду м. Дніпропетровська з клопотанням, погодженим прокурором Лівобережної прокуратури міста Дніпра ОСОБА_6 , про арешт майна по кримінальному провадженню під №0000298. В обґрунтування свого клопотання слідчий зазначив, що підставою для арешту згідно зі ст. 170 КПК України є те, що вказане майно є майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину (знаряддям вчинення злочину, могли зберегли на собі його сліди та можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження). Метою арешту, відповідно до положень статті 170 КПК України, є збереження вказаних речових доказів, з метою встановлення об`єктивної істини у кримінальному провадженні, а саме запобігання користування майном, розпоряджатись ним, відчужувати його. У зв`язку з тим, що вищевказані речі та предмети вилучені під час обшуку за місцем мешкання ОСОБА_8 ІНФОРМАЦІЯ_1 , а саме за адресою: АДРЕСА_1 , у приміщенні гаражу що свідчать про володіння, користування та розпорядження вказаним майном останнім. Вищевказані виявлені та вилучені в ході обшуку речі, є доказами злочину та існує ризик їх, передачі, знищення, відчуження та/або використання.
Слідчий суддя, задовольняючи дане клопотання, прийшов до висновку, що в поданому клопотанні доведено, що відповідно до ст. 98 КПК України вилучене майно відповідає наступним критеріям речового доказу, а саме: зберегло на собі сліди кримінального правопорушення та містить інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження; є предметами, що були набуті кримінально протиправним шляхом. Вилучені під час проведення обшуку електронні ваги та сліп-пакет з порожніми сліп-пакетами можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження. З метою повного, об`єктивного та всебічного встановлення всіх обставин вчинення злочину, передбаченого ч. 2 ст. 307 КК України, а також встановлення осіб, причетних до вчинення кримінального правопорушення, забезпечення в якості речових доказів вказаного майна, яке вилучене в ході обшуку за адресою: АДРЕСА_1 , виникла необхідність у накладенні арешту на майно.
Апеляційний суд цілком погоджується з таким висновком слідчого судді з наступних підстав.
Так, арешт на майно, що є речовим доказом у кримінальному провадженні, за правилами ч. 3 ст. 170 КПК України може бути накладений незалежно від суб`єкту, що є його власником, процесуального статусу останнього, розміру шкоди, заподіяної кримінальним правопорушенням, можливості застосування спеціальної конфіскації або конфіскації майна як виду покарання, а що ж стосується посилань апелянта на недостатню обґрунтованість ухвали слідчого судді про арешт майна, то вони його особистою суб`єктивною оцінкою та не обґрунтовують необхідності скасування вірного по суті судового рішення.
З урахуванням наведеного, щодо майна, на яке рішенням слідчого судді було накладено арешт, є підстави обґрунтовано вважати, що воно відповідає вимогам ст. 98 КПК України щодо речового доказу, достатніх для вжиття на цьому етапі досудового розслідування заходів забезпечення кримінального провадження, а отже арешт на це майно був накладений з дотриманням вимог закону, і доводи апеляційної скарги такого висновку колегії суддів не спростовують.
Отже, на думку колегії суддів, з метою досягнення об`єктивної істини у вищевказаному кримінальному провадженні, проведення повного, об`єктивного та неупередженого досудового розслідування слідчим суддею цілком законно та обгрунтовано в даному випадку було накладено арешт на вказане в ухвалі майно, оскільки такий захід забезпечення кримінального провадження хоча і є крайнім та необхідним, він також є найбільш ефективним на даному етапі досудового розслідування.
З огляду на вищезазначене підстав для задоволення апеляційної скарги не вбачається. У випадку, якщо у подальшому наявність зв`язку між арештованим майном та розслідуваним кримінальним правопорушенням у межах досудового розслідування буде спростована, або стороною обвинувачення у строки, розумні у сенсі ст. 28 КПК України, не будуть вжиті належні заходи для перевірки відповідних обставин, апелянт не позбавлений права ініціювати в порядку ст. 174 КПК України питання про скасування накладеного арешту.
На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 117, 131, 132, 170-173, 405, 407, 419, 422 КПК України, колегія суддів

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу адвоката ОСОБА_7 в інтересах третьої особи, щодо майна якої вирішується питання про арешт - ОСОБА_8 залишити без задоволення.
Ухвалу слідчого судді Самарського районного суду м.Дніпропетровська від 19 листопада 2021 року про накладення арешту на майно у кримінальному провадженні №0000298 залишити без змін.
Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та касаційному оскарженню не підлягає.

Судді:

_____________ _______________ _____________
ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4