Справа № 192/92/22
Провадження № 1-в/192/24/22
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

09 березня 2022 року Солонянський районний суд Дніпропетровської області у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду смт Солоне Солонянського району Дніпропетровської області в режимі відео конференції клопотання засудженого

ОСОБА_3 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 в м. Кривий Ріг Дніпропетровської області, на даний час відбуває покарання в Державній установі «Солонянська виправна колонія (№21)» Міністерства юстиції України, засудженого вироком Московського районного суду м. Харкова від 21 травня 2021 року за ч. 2 ст. 185, ч. 2 ст. 15 ч. 2 ст. 185 КК України до 2 років 1 місяця позбавлення волі,

про зарахування в строк покарання призначеного судом, строку попереднього ув`язнення

за участю учасників провадження:

прокурора ОСОБА_4 ,

засудженого (в режимі відеоконференції) ОСОБА_3 ,

В С Т А Н О В И В:

Засуджений звернувся до суду з клопотанням про зарахування в строк покарання призначеного судом, строку його попереднього ув`язнення з 19 листопада 2019 року по 15 квітня 2020 року з розрахунку день за два.

У судовому засіданні ОСОБА_3 просив його клопотання задовольнити та зарахувати йому строк попереднього ув`язнення з розрахунку день за два у зв`язку з тим, що за вироком від 15 квітня 2020 року йому було призначене покарання у вигляді обмеження волі, а також він був під вартою у СІЗО, а оскільки йому було частково приєднано покарання за цим вироком, тому вважав за можливе зарахувати йому вказаний період з розрахунку день за два, оскільки цього не зробив суд першої інстанції, а він фактично відбував покарання у вигляді позбавлення волі, хоча йому призначили обмеження волі. В апеляційному порядку він не оскаржував вирок у зв`язку з його хворобою, а також через те, що неуважно його прочитав. Вважав, що строк його звільнення наступає 01 жовтня 2022 року, а не 01 березня 2023 року.

Представник адміністрації Державної установи «Солонянська виправна колонія (№21)» у судове засідання не з`явився. Повідомлений про місце та час розгляду клопотання належним чином. Надав суду заяву, згідно якої просить справу розглядати у його відсутність.

Враховуючи положення ч. 5 ст. 539 КПК України, згідно якої неприбуття в судове засідання осіб, які були належним чином повідомлені про місце та час розгляду клопотання, не перешкоджає проведенню судового розгляду, судом здійснено судовий розгляд у відсутність належним чином повідомлених осіб.

Прокурор у судовому засіданні вважав, що підстави для задоволення клопотання відсутні.

Суд, заслухавши прокурора, засудженого та дослідивши додані до клопотання матеріали вважає, що останнє не підлягає задоволенню з таких підстав.

З довідки адміністрації Державної установи «Солонянська виправна колонія (№21)» Міністерства юстиції України з`ясовано, що 02 лютого 2021 року засуджений ОСОБА_3 був затриманий.

Судом встановлено, що ОСОБА_3 був засуджений вироком Московського районного суду м. Харкова від 21 травня 2021 року за ч. 2 ст. 185, ч. 2 ст. 15 ч. 2 ст. 185 КК України до 2 років 1 місяця позбавлення волі із застосуванням правил ст. 71 КК України.

У вироку Московського районного суду м. Харкова від 21 травня 2021 року зазначено, що ОСОБА_3 раніше неодноразово судимий, востаннє згідно вироку Київського районного суду м. Харкова від 15 квітня 2020 року за вчинення кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 15, ч. 2 ст. 185, ч. 2 ст.185 КК України до обмеження волі на строк 2 роки 6 місяців. Вказаним вироком міру запобіжного заходу ОСОБА_3 у зв`язку з призначенням покарання у вигляді обмеження волі, у виді тримання під вартою в ДУ «Харківський слідчий ізолятор» скасовано та звільнено з-під варти в залі суду негайно. В строк відбуття покарання ОСОБА_3 зараховано термін знаходження його під вартою з 19 листопада 2019 року по 15 квітня 2020 року з розрахунку, що один день позбавлення волі дорівнює двом дням обмеження волі. Як вбачається з інформації, наданої Московським районним відділом Філії Держаної устави «Центр пробації» в Харківський області, ОСОБА_3 не відбув покарання, визначене вироком Київського районного суду м. Харкова від 15 квітня 2020 року. Вказана обставина не заперечувалась обвинуваченим під час судового розгляду. Таким чином, злочини, у вчиненні яких ОСОБА_3 визнається винним згідно даного вироку, вчинені до повного відбуття покарання, призначеного згідно вироку Київського районного суду м. Харкова від 15 квітня 2020 року (а.с.11).

Суд посилається на те, що 26 листопада 2015 року було прийнято Закон № 838-VIII. Цим Законом було змінено ч. 5 ст. 72 КК України і визначено, що зарахування судом строку попереднього ув`язнення у разі засудження до позбавлення волі в межах того самого кримінального провадження, в якому до особи було застосовано попереднє ув`язнення, проводиться з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.

21 червня 2017 року набрав чинності Закон № 2046-VIII, яким знову змінено ч. 5 ст. 72 КК України. Цю норму викладено в такій редакції: «Попереднє ув`язнення зараховується судом у строк покарання у разі засудження до позбавлення волі день за день або за правилами, передбаченими у частині першій цієї статті. При призначенні покарань, не зазначених у частині першій цієї статті, суд, враховуючи попереднє ув`язнення, може пом`якшити покарання або повністю звільнити засудженого від його відбування».

Таким чином законодавець фактично повернувся до редакції ч. 5 ст. 72 КК України, яка існувала до набрання чинності Законом № 838-VIII.

Згідно постанови Великої Палати Верховного Суду від 29 серпня 2018 року у справі №663/537/17, вирішуючи питання про те, якою редакцією ч. 5 ст. 72 КК України належить керуватися у конкретному випадку, варто враховувати час вчинення особою діяння, як це визначено у ч. 2 і 3 ст. 4 КК України, тобто застосовувати правила дії у часі закону України про кримінальну відповідальність, а не правила дії у часі кримінального процесуального закону.

Відповідно до дослідженого вироку Московського районного суду м. Харкова від 21 травня 2021 року, ОСОБА_3 вчинив злочини після 21 червня 2017 року, а питання про зарахування строку попереднього ув`язнення відбувається в межах того самого кримінального провадження, в якому було застосовано попереднє ув`язнення. Судом встановлено, що покарання ОСОБА_3 призначено за сукупністю вироків на підставі ст. 71 КК України шляхом часткового приєднання невідбутого покарання за вироком Київського районного суду м. Харкова від 15 квітня 2020 року.

Оскільки ОСОБА_3 перебував під вартою з 19 листопада 2019 року по 15 квітня 2020 року та частково відбув покарання за вироком Київського районного суду м. Харкова від 15 квітня 2020 року, тому положення ст. 72 КК України не підлягають застосуванню до покарання, яке призначене новим вироком.

Суд посилається на те, що питання про зарахування строку попереднього ув`язнення у разі засудження до позбавлення волі в межах того самого кримінального провадження, в якому до особи було застосовано попереднє ув`язнення, проводиться з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі лише в разі вчинення злочину в період до 21 червня 2017 року та в межах того самого кримінального провадження.

Оскільки ОСОБА_3 просить зарахувати йому строк попереднього ув`язнення, який застосувався до нього в кримінальному провадженні, за яким ухвалено вирок Київського районного суду м. Харкова від 15 квітня 2020 року та частина невідбутного покарання у вигляді обмеження волі з перерахунком відповідно до ст. 72 КК України приєднана до нового покарання, тому суд вважає, що підстави для задоволення клопотання засудженого відсутні.

На підставі наведеного та керуючись ч. 5 ст. 72 КК України, ч. 6 ст. 9, ст. 539 КПК України, суд

П О С Т А Н О В И В:

Відмовити в задоволенні клопотання ОСОБА_3 про зарахування в строк покарання призначеного судом, строку попереднього ув`язнення.

Ухвала суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги. У разі подання апеляційної скарги ухвала, якщо її не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Апеляційна скарга на ухвалу суду може бути подана до Дніпровського апеляційного суду протягом семи днів з дня її оголошення через Солонянський районний суд Дніпропетровської області, а сторонами, які не були присутні у судовому засіданні у той же строк з дня отримання копії ухвали суду.

Головуючий: суддя ОСОБА_1