Житомирський апеляційний суд
Справа №283/2368/19 Головуючий у 1-й інст. ОСОБА_1
Категорія ч.2 ст.389 КПК Доповідач ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 вересня 2021 року Житомирський апеляційний суд в складі:
головуючого-судді ОСОБА_2 ,
суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
секретар ОСОБА_5 ,

за участю: прокурора ОСОБА_6 ,
захисника ОСОБА_7 ,
обвинуваченої ОСОБА_8 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції в залі суду в м.Житомирі матеріали кримінального провадження №283/2368/19 за апеляційною скаргою прокурора Коростишівської місцевої прокуратури Житомирської області ОСОБА_9 на вирок Малинського районного суду Житомирської області від 04 лютого 2021 року відносно

ОСОБА_8 ,
ІНФОРМАЦІЯ_1 , жительки АДРЕСА_1 ,

обвинуваченої у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.389 КК України,

в с т а н о в и в:
зазначеним вироком ОСОБА_8 визнано винною у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.389 КК України та призначено покарання у виді 1 року обмеження волі.
На підставі ст.75 КК України звільнено ОСОБА_8 від відбування основного покарання у виді обмеження волі з випробуванням, встановивши іспитовий строк 1 рік.
На підставі ст.76 КК України встановлено ОСОБА_8 наступні обов`язки: - періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; - повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання.
Відповідно до вироку суду першої інстанції, ОСОБА_8 здійснила ухилення від відбування покарання у виді громадських робіт за наступних обставин.
Вироком Малинського районного суду Житомирської області від 05.06.2019 року ОСОБА_8 визнано винною у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч.1 ст.164 КК України та призначено покарання у виді 120 годин громадських робіт. Даний вирок було направлено на виконання до Малинського районного відділу філії державної установи «Центр пробації» у Житомирській області.
З метою виконання вироку ОСОБА_8 була запрошена до Малинського районного відділу філії державної установи «Центр пробації» і 12.08.2019 року ознайомлена з порядком відбування покарання у виді громадських робіт. Також цього дня їй вручене направлення на відбування громадських робіт до Чоповицької селищної ради Малинського району Житомирської області. Згідно направлення ОСОБА_8 мала приступити до громадських робіт з 13.08.2019 року. При цьому обвинувачена, при ознайомленні з порядком відбування покарання у виді громадських робіт, письмово попереджалась про кримінальну відповідальність за ухилення від відбування покарання у виді громадських робіт.
13.08.2019 року голова Чоповицької селищної ради видав розпорядження № 1, яким прийняв до виконання вирок Малинського районного суду Житомирської області від 05.06.2019 року, яким ОСОБА_8 засуджена за ч. 1 ст. 164 КК України до покарання у виді 120 годин громадських робіт, та визначив, що контроль за відбуванням громадських робіт буде здійснювати секретар селищної ради ОСОБА_10 . Також він визначив перелік об`єктів, на яких засуджена буде відбувати громадські роботи, та види громадських робіт.
В свою чергу секретар селищної ради ОСОБА_10 склала графіки відпрацювання громадських робіт, відповідно до яких, на підставі ч. 2 ст. 38 Кримінально-виконавчого кодексу України, визначила, що ОСОБА_8 повинна відпрацювати по 4 години кожного робочого дня з 08 до 12 години, крім суботи та неділі, але не менше 25 годин на місяць. З даними графіками ОСОБА_8 була ознайомлена під розпис.
Протягом серпня 2019 року ОСОБА_8 мала відпрацювати 52 години, а саме: 13.08.2019 року, 14.08.2019 року, 15.08.2019 року, 16.08.2019 року, 19.08.2019 року, 20.08.2019 року, 21.08.2019 року, 22.08.2019 року, 23.08.2019 року, 27.08.2019 року, 28.08.2019 року, 29.08.2019 року та 30.08.2019 року.
Фактично в серпні 2019 року ОСОБА_8 відпрацювала 16 годин, а саме: 13.08.2019 року, 14.08.2019 року, 15.08.2019 року та 16.08.2019 року. В порушення порядку та умов відбування покарання у виді громадських робіт, передбачених ст. ст. 36, 37 КВК України, ОСОБА_8 протягом серпня 2019 року не вийшла на відпрацювання громадських робіт без поважних причин більше двох разів, а саме: 19.08.2019 року, 20.08.2019 року, 21.08.2019 року, 22.08.2019 року, 23.08.2019 року, 27.08.2019 року, 28.08.2019 року, 29.08.2019 року та 30.08.2019 року.
Кількість невідпрацьованого ОСОБА_8 часу, без поважних причин, протягом серпня 2019 року складає 36 годин.
Протягом вересня 2019 року ОСОБА_8 мала відпрацювати 84 години, а саме: 02.09.2019 року, 03.09.2019 року, 04.09.2019 року, 05.09.2019 року, 06.09.2019 року, 09.09.2019 року, 10.09.2019 року, 11.09.2019 року, 12.09.2019 року, 13.09.2019 року, 16.09.2019 року, 17.09.2019 року, 18.09.2019 року, 19.09.2019 року, 20.09.2019 року, 23.09.2019 року, 24.09.2019 року, 25.09.2019 року, 26.09.2019 року, 27.09.2019 року та 30.09.2019 року.
Фактично в вересні 2019 року ОСОБА_8 відпрацювала 48 годин, а саме: 02.09.2019 року, 03.09.2019 року, 04.09.2019 року, 05.09.2019 року, 06.09.2019 року, 16.09.2019 року, 17.09.2019 року, 19.09.2019 року, 20.09.2019 року, 23.09.2019 року, 24.09.2019 року та 26.09.2019 року. В порушення порядку та умов відбування покарання у виді громадських робіт, передбачених ст. ст. 36, 37 КВК України, ОСОБА_8 протягом вересня 2019 року не вийшла на відпрацювання громадських робіт без поважних причин більше двох разів, а саме: 09.09.2019 року, 10.09.2019 року, 11.09.2019 року, 12.09.2019 року, 13.09.2019 року, 18.09.2019 року, 25.09.2019 року, 27.09.2019 року та 30.09.2019 року.
Кількість невідпрацьованого ОСОБА_8 часу, без поважних причин, протягом вересня 2019 року складає 36 годин.
Загальна кількість годин, які залишились невідпрацюваними внаслідок ухилення ОСОБА_8 від відбування призначеного судом покарання, станом на 04.10.2019 року складала 56 годин.
Однак на день затвердження обвинувального акта, а саме 25.10 2019, ОСОБА_8 , бажаючи пом`якшити свою відповідальність, повністю відбула призначене їй покарання у виді 120 годин громадських робіт і у зв?язку з цим зняття з обліку в Малинському районному відділі філії державної установи «Центр пробації» у Житомирській області.
В апеляційній скарзі прокурор ОСОБА_9 , не оспорюючи доведеність вини обвинуваченої в інкримінованому кримінальному правопорушенні та кваліфікацію її дій, просить скасувати вирок суду першої інстанції в частині призначеного покарання, як незаконний, та ухвалити новий вирок, яким визнати ОСОБА_8 винною у вчиненні кримінального правопорушення (проступку), передбаченого ч.2 ст.389 КК України та призначити покарання у виді 1 місяця 15 днів арешту. При цьому, зазначає, що ухвалюючи вирок, суд не надав правової оцінки ступеню тяжкості, характеру суспільної небезпечності і обставинам вчинення обвинуваченою злочину. Наголошує, що повне відбуття ОСОБА_8 призначеного їй покарання у виді громадська робіт, не свідчить про можливість її виправлення без реального відбування покарання у зв`язку з її звільненням з випробуванням на підставі статті 75 КК України. Звертає увагу на п.5 ч.1 ст.89 КК України, тому вважає, що судом не враховано, що ОСОБА_8 має судимість та ухилилась від відбуття покарання, а тому відносно неї слід застосувати більш суворе покарання.
Заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення прокурора, в підтримку апеляційної скарги, думку обвинуваченої та її захисника, які просили вирок суду залишити без зміни, перевіривши матеріали кримінального провадження та доводи апеляційної скарги, а також вирок суду першої інстанції в межах, передбачених ст.404 КПК України, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга підлягає до часткового задоволення з таких підстав.
Висновки суду про доведеність вини ОСОБА_8 , правильність встановлених фактичних обставин кримінального провадження, правова кваліфікація її дій за ч.2 ст.389 КК України, ніким з учасників судового розгляду не оскаржуються, а тому наведені обставини апеляційним судом не перевіряються.
Згідно з вимогами ст.370 КПК України, судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим, ухваленим компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом, на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до статті 94 цього Кодексу.
Як вважає апеляційний суд, вказаних вимог кримінального закону суд першої інстанції не дотримався.
У відповідності до оскаржуваного вироку, ОСОБА_8 визнано винною у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.389 КК України та призначено покарання у виді 1 року обмеження волі.
Разом з цим, за результатами апеляційної перевірки встановлено те, що обвинувачена ОСОБА_8 , на даний час, як і під час розгляду провадження судом першої інстанції, має дочку ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , при цьому, не позбавлена батьківських прав та сплачує аліменти на її користь.
У відповідності до норм ч.3 ст.61 КК України, обмеження волі не застосовується до неповнолітніх, вагітних жінок і жінок, що мають дітей віком до чотирнадцяти років, до осіб, що досягли пенсійного віку, військовослужбовців строкової служби та до осіб з інвалідністю першої і другої групи.
За встановлених обставин, апеляційний суд вважає, що суд першої інстанції, здійснюючи судове провадження, ухвалюючи вирок неправильно застосував закон України про кримінальну відповідальність, а саме незаконно призначив обвинуваченій покарання у виді обмеження волі, що потягло за собою неправильне застосування положень ст.ст.75, 76 КК України, що згідно п.4 ч.1 ст.409 КПК України є підставою для скасування вироку та з врахуванням меж апеляційних вимог прокурора, положень ч.6 ст.9, ст.404, 414, 415 КПК України, призначення нового розгляду в суді першої інстанції.
Керуючись ст.ст.376 ч.2, 404, 405, 407, 415 КПК України, апеляційний суд,
У Х В А Л И В :
Апеляційну скаргу прокурора ОСОБА_9 задовольнити частково.
Вирок Малинського районного суду Житомирської області від 04 лютого 2021 року відносно ОСОБА_8 - скасувати.
Призначити в суді першої інстанції новий розгляд кримінального провадження №283/2368/19 по обвинуваченню ОСОБА_8 за ч.2 ст.389 КК України.
Ухвала апеляційного суду касаційному оскарженню не підлягає.
Судді :