Справа №478/2096/18 пров. №1-в/478/413/2021
У х в а л а
І м е н е м У к р а ї н и
22 листопада 2021 року Казанківський районний суд Миколаївської області
в складі: головуючої судді ОСОБА_1
за участю: секретаря ОСОБА_2
представника ВК №93 ОСОБА_4
засудженого ОСОБА_5
розглянувши у відкритому судовому засіданні у дистанційному режимі відеоконференції спільне подання адміністрації ДУ «Казанківська виправна колонія (№93)» та спостережної комісії при Баштанській районній державній адміністрації Миколаївської області стосовно ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Миколаїв, громадянина України, з базовою загальною середньою освітою, не одруженого, засудженого 02.04.2019 року вироком Казанківського районного суду Миколаївської області за ч.3 ст.185 КК України до покарання у виді позбавлення волі строком на 3 роки, початок строку: 25.10.2019 року; кінець строку: 25.10.2022 року,
про застосування умовно-дострокового звільнення від відбування покарання,
З подання вбачається, що засуджений ОСОБА_5 відбуваючи призначене судом покарання зарекомендував себе позитивно. До праці ставиться сумлінно, вимог режиму утримання не порушує, має заохочення від адміністрації ДУ «Казанківська виправна колонія (№93)», стягнень не мав. Посилаючись на те, що ОСОБА_5 відбув 2/3 призначеного судом строку покарання, своєю поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення, в поданні ставиться на вирішення питання про застосування щодо засудженого умовно-дострокового звільнення від відбування покарання.
Представник спостережної комісії при Баштанської РДА в судове засідання не з`явився, про час і місце розгляду справи був повідомлений у встановленому законом порядку, причини неявки суду не повідомив.
Представник ДУ «Казанківська виправна колонія (№93)» в судовому засіданні просив відмовити в задоволенні подання, оскільки засуджений ОСОБА_5 за час відбування покарання не довів свого виправлення.
На думку прокурора подання є не обґрунтованим і задоволенню не підлягає.
Засуджений ОСОБА_5 та його захисник ОСОБА_6 в судовому засіданні пояснили, що ним відбуто 2/3 призначеного судом строку покарання, за час відбування покарання своєю поведінкою і ставленням до праці він довів своє виправлення та твердо став на шлях виправлення, просили подання задовольнити та застосувати щодо нього умовно-дострокове звільнення від відбування покарання у виді позбавлення волі.
Вислухав пояснення учасників судового провадження, дослідивши матеріали подання та особової справи засудженого ОСОБА_5 , суд приходе такого висновку.
Відповідно до ч.2 ст.50 КК України, покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженими, так і іншими особами.
Згідно ст.81 КК України, умовно-дострокове звільнення від відбування покарання може бути застосоване після фактичного відбуття засудженим не менше двох третин строку покарання, призначеного судом за корупційний нетяжкий злочин або кримінальне правопорушення, пов`язане з корупцією, порушення правил безпеки дорожнього руху або експлуатації транспорту особами, які керували транспортними засобами у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебували під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, умисний тяжкий злочин чи необережний особливо тяжкий злочин, а також у разі, якщо особа раніше відбувала покарання у виді позбавлення волі за умисне кримінальне правопорушення і до погашення або зняття судимості знову вчинила умисне кримінальне правопорушення, за яке вона засуджена до позбавлення волі.
Відповідно до положень п.2 постанови Пленуму Верховного Суду України №2 від 26 квітня 2002 року «Про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміну невідбутої частини покарання більш м`яким», умовно-дострокове звільнення від відбування покарання можливе після повного та всебічного вивчення даних про особу засудженого, при цьому головною умовою прийняття такого рішення є доведеність того, що засуджений сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення.
Виходячи з вказаної норми закону, умовно-дострокове звільнення особи від відбування покарання є правом, а не обов`язком суду і залежить від переконаності суду в тому, що цілі покарання досягнуті в більш короткий термін, ніж це було визначено вироком.
В силу ст.6 КВК України виправлення засудженого це процес позитивних змін, які відбуваються в його особистості та створюють у нього готовність до самокерованої правослухняної поведінки, свідоме відновлення засудженого в соціальному статусі повноправного члена суспільства, повернення його до самостійного загальноприйнятого соціально-нормативного життя в суспільстві.
Висновок про виправлення засудженого має ґрунтуватися на аналізі даних про його поведінку за весь період відбування покарання, а не за час, що безпосередньо передує розгляду питання про можливість застосування умовно-дострокового звільнення від покарання.
Вироком Казанківського районного суду Миколаївської області від 02.04.2019 року ОСОБА_5 засуджений за ч.3 ст.185 КК України до покарання у виді позбавлення волі строком на 3 роки.

Відповідно до ст.12 КК України вказаний злочин за своєю правовою кваліфікацією відносяться до категорії тяжкого злочину.

Засуджений ОСОБА_5 відбуває покарання у ДУ «Казанківська виправна колонія (№93)» з 26.02.2019 року.

Станом на 22.11.2021 року відбутий засудженим ОСОБА_5 строк покарання складає 2 роки 28 днів, не відбутий строк покарання складає 11 місяців 3 дні.

Згідно довідки ДУ «Казанківська виправна колонія (№93)» від 27.09.2021 року засуджений ОСОБА_5 має 3 заохочення: подяка (15.04.2020 року); подяка (15.07.2020 року); подяка (24.04.2021 року), стягнень не має (а.с.5).

Відповідно до характеристики, затвердженої начальником ДУ «Казанківська виправна колонія (№93)» від 27.09.2021 року, засуджений ОСОБА_5 перебуваючи у СІЗО м. Миколаєва не допускав порушень встановленого режиму утримання, заохочень не мав, до праці не залучався по незалежним від нього обставинам. Прибувши 26.02.2019 року до Казанківської ВК №93 був розподілений до відділення СВПС №1, та працевлаштований кухарем до їдальні установи, до праці ставиться позитивно. Завжди приділяє увагу до необхідності дбайливого ставлення до майна установи і предметів, якими користується при виконанні дорученої роботи, здійснює за ними належний догляд, використання їх тільки за призначенням. Не допускає порушень вимог пожежної безпеки і безпеки праці. Самостійно виконувати роботи із самообслуговування, має достатньо навичок для самостійного їх виконання. Відбувши 2/3 строку покарання був переведений до дільниці соціальної реабілітації та працевлаштований каменотесом по ручній обробці граніту в цех №1 де і перебуває по теперішній час. Встановлений режим утримання не порушує, стягнень не має. Має три заохочення за добросовісне відношення до праці та разові доручення. У скоєному злочині розкаюється повністю, визначену судом міру покарання вважає справедливою. У відносинах з представниками адміністрації колонії ввічливий, виконує законні вимоги та дотримується виконання встановленого режиму утримання. На профілактичному обліку не перебуває. Загальноосвітній рівень підвищує, на заходи виховного впливу реагує позитивно, робить для себе правильні висновки, своїми діями позитивно впливає на засуджених. Приймає активну участь у програмі диференційованого виховного впливу «Духовне відродження». У колективі засуджених не скритний, не брехливий, відкритий, дружні стосунки підтримує із особами позитивної спрямованості. Рівень розвитку інтелекту відповідає отриманій освіті. Зв`язки з родичами підтримує шляхом листування, отриманням посилок, передач та бандеролей. Після звільнення має намір повернутися за місцем проживання (а.с.4).

Згідно витягу із протоколу №239 від 09.11.2021 року вбачається, що рішенням дисциплінарної комісії установи ОСОБА_5 притягнений до дисциплінарної відповідальності у вигляді поміщення до ДІЗО строком на 5 діб (за порушення вчинене 06.11.2021 року, а саме за вживання алкогольних речовин) (арк. особ.спр.58).

На підставі викладеного вбачається, що засуджений ОСОБА_5 має стягнення, яке не знято та не погашено у встановленому законом порядку, за час відбування покарання фактично своєю поведінкою не довів того, що став на шлях виправлення, що судом не може бути розцінене як те, що він твердо став на шлях виправлення.

Таким чином, суд приходить висновку, що на час розгляду подання, засуджений ОСОБА_5 не готовий до самокерованої правослухняної поведінки і своєю поведінкою та ставленням до праці, з огляду на його особу, не довів свого виправлення, тому до нього не може бути застосоване умовно - дострокове звільнення від відбування покарання.

Керуючись ст. ст.537, 539 КПК України, суд

П о с т а н о в и в:

В задоволенні спільного подання адміністрації ДУ «Казанківська виправна колонія (№93)» та спостережної комісії при Баштанській районній державній адміністрації Миколаївської області про застосування умовно-дострокового звільнення від відбування покарання стосовно ОСОБА_5 , - відмовити.

На ухвалу може бути подана апеляційна скарга до Миколаївського апеляційного суду через Казанківський районний суд протягом семи днів з дня її оголошення.

Суддя ОСОБА_1