Номер провадження: 11-сс/813/2058/21
Головуючий у першій інстанції ОСОБА_1
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА

20.12.2021 року м. Одеса

Суддя Одеського апеляційного суду ОСОБА_2 в порядку підготовки до розгляду апеляційної скарги ОСОБА_3 та ОСОБА_4 , на ухвалу слідчого судді Приморського районного суду м. Одеси від 07.12.2021 про повернення скарги ОСОБА_3 та ОСОБА_4 подану в порядку ст. 303 КПК України у кримінальному проваджені № 0004626, внесеному до ЄРДР 02.06.2014 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 190 КК України,

встановив:
17.12.2021 автоматизованою системою документообігу Одеського апеляційного суду мене обрано головуючим суддею в складі суддів ОСОБА_5 та ОСОБА_6 (номер судової справи 522/23357/21) для розгляду апеляційної скарги ОСОБА_3 та ОСОБА_4 , на ухвалу слідчого судді Приморського районного суду м. Одеси від 07.12.2021 про повернення скарги ОСОБА_3 та ОСОБА_4 подану в порядку ст. 303 КПК України у кримінальному проваджені № 0004626, внесеному до ЄРДР 02.06.2014 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 190 КК України.

Під час підготовки до судового розгляду, мною встановлені обставини, які у відповідності до положень ст.75-80 КПК України вказують на необхідність заявлення самовідводу від розгляду апеляційної скарги, виходячи з наступного.

Положеннями ст. 75 КПК України передбачені підстави, які виключають участь судді в судовому провадженні.

Пунктом 4 ч. 1 ст. 75 КПК України регламентовано, що суддя не може брати участь у кримінальному провадженні за наявності інших обставин, які викликають сумнів у його неупередженості.

Відповідно до ч. 1 ст. 80 КПК України за наявності підстав, передбачених ст. 75-79 цього Кодексу, слідчий суддя, суддя, присяжний, прокурор, слідчий, захисник, представник, експерт, спеціаліст, перекладач, секретар судового засідання зобов`язані заявити самовідвід.

З огляду на матеріали кримінального провадження встановлено, що ухвалою Одеського апеляційного суду від 11 жовтня 2019 у складі колегії суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_6 та ОСОБА_5 задоволено апеляційну скаргу прокурора Одеської місцевої прокуратури №3 ОСОБА_7 . Ухвалу слідчого судді Приморського районного суду м. Одеси від 02.05.2019, якою задоволено скаргу ОСОБА_3 , ОСОБА_4 на постанову прокурора Одеської місцевої прокуратури №3 ОСОБА_7 про визначення територіальної підсудності у кримінальному провадженні №0004626 від 02.06.2014 скасовано та постановлено нову ухвалу, якою відмовлено в задоволенні скарги ОСОБА_3 та ОСОБА_4 про скасування постанови прокурора Одеської місцевої прокуратури №3 ОСОБА_7 від 11.12.2018 про визначення місця вчинення кримінального правопорушення у кримінальному провадженні №0004626 від 02.06.2014.
Задовольняючи апеляційну скаргу прокурора ОСОБА_7 апеляційний суд у даному кримінальному провадженні з урахування вимог діючого кримінального процесуального законодавства, практики Верховного Суду висловив свою думку щодо законності та обґрунтованості рішення слідчого судді про скасування постанови прокурора Одеської місцевої прокуратури №3 ОСОБА_7 від 11.12.2018 про визначення місця вчинення кримінального правопорушення у кримінальному провадженні №0004626 від 02.06.2014.

Водночас, у своїй апеляційній скарзі апелянти зазначають про повторне дослідження постанови прокурора ОСОБА_7 від 11.12.2018 та відображення наслідків цього дослідження у мотивувальній частині судового рішення, тобто вирішити питання у кримінальному провадженні №0004626 від 02.06.2014, в якому апеляційний суд під головуванням судді ОСОБА_2 , висловив думку та заявляв самовідвід у даному кримінальному провадженні, який задоволений колегією суддів (ухвала Одеського апеляційного суду від 17.09.2021).

Відповідно до пункту 4 частини першої статті 75 КПК суддя також не може брати участь у кримінальному провадженні за наявності інших обставин, які викликають сумнів у його неупередженості.

У пункті 2.5 Бангалорських принципів поведінки суддів, схвалених Резолюцією 2006/23 Економічної і Соціальної Ради ООН від 27 липня 2006, зазначено, що суддя заявляє самовідвід від участі в розгляді справи також в тому випадку, коли у стороннього спостерігача могли б виникнути сумніви в неупередженості судді.

Відповідно до практики Європейського суду з прав людини при вирішенні того, чи є обґрунтовані обставини, які викликають сумнів в неупередженості судді, важливими є такі висновки.

«Правосуддя повинно не тільки чинитися, повинно бути також видно, що воно чиниться» (рішення Європейського суду з прав людини, у справі «Де Куббер проти Бельгії» (De Cubber v. Belgium), від 26 жовтня 1984, п. 26).

Відповідно до практики Європейського суду з прав людини, при оцінці безсторонності суду слід розмежовувати суб`єктивний та об`єктивний аспект. Так у справі «Гаусшильдт проти Данії», «Мироненко і Мартиненко проти України» зазначається, що наявність безсторонності, для цілей пункту 1 статті 6 Конвенції, має визначатися за допомогою суб`єктивного та об`єктивного критеріїв. Щодо суб`єктивної складової даного поняття, то у справі «Гаусшильдт проти Данії» вказано, що потрібні докази фактичної наявності упередженості судді для відсторонення його від справи. Причому суддя вважається безстороннім, якщо тільки не з`являються докази протилежного. Таким чином, існує презумпція неупередженості судді, а якщо з`являються сумніви щодо цього, то для його відводу в ході об`єктивної перевірки має бути встановлена наявність певної особистої заінтересованості судді, певних його прихильностей, уподобань стосовно однієї зі сторін у справі. У кожній окремій справі слід визначити, чи мають стосунки, що розглядаються, таку природу та ступінь, що свідчать про те, що суд не є безстороннім (рішення у справі «Мироненко і Мартиненко проти України»).
У рішеннях Європейського суду з прав людини від 09.11.2006 у справі «Білуга проти України», від 28.10.1998 у справі «Ветштайн проти Швейцарії» вказано, що важливим питанням є довіра, яку суди повинні вселяти у громадськість у демократичному суспільстві. Судді зобов`язані викликати довіру в учасників судового розгляду, а тому будь-який суддя, стосовно якого є підстави для підозри у недостатній неупередженості, повинен брати самовідвід.
З метою уникнення будь-яких сумнівів у неупередженості судді, який є головуючим колегії суддів, а також враховуючи наведені положення Бангалорських принципів поведінки суддів, а також з метою недопущення порушень вимог Конституції України, обов`язків судді, присяги судді в частині забезпечення об`єктивного та неупередженого розгляду справи, дотримання гарантованих законодавством прав та охоронюваних інтересів учасників процесу, апеляційний суд дійшов висновку, що за наявності зазначених обставин участь судді ОСОБА_2 у цьому кримінальному провадженні може викликати сумнів в учасників провадження в його неупередженості.

У зв`язку з вищенаведеним вважаю, що зазначені обставини унеможливлюють подальшу участь головуючого судді ОСОБА_2 в даному кримінальному провадженні і тому керуючись ст. 75, 80 КПК України заявляю самовідвід по зазначеній справі.

Керуючись ст.ст. 76, 80, 401 КПК України, суддя -доповідач,

постановив:

Заявити самовідвід від розгляду апеляційної скарги ОСОБА_3 та ОСОБА_4 , на ухвалу слідчого судді Приморського районного суду м. Одеси від 07.12.2021 про повернення скарги ОСОБА_3 та ОСОБА_4 подану в порядку ст. 303 КПК України у кримінальному проваджені № 0004626, внесеному до ЄРДР 02.06.2014 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 190 КК України.
Матеріали провадження 11-сс/813/2058/21 за апеляційною скаргою ОСОБА_3 та ОСОБА_4 , передати до апарату Одеського апеляційного суду для визначення іншого складу суду в порядку, передбаченому ст. 35 КПК України.

Ухвала є остаточною та оскарженню не підлягає.

Суддя Одеського апеляційного суду ОСОБА_2