Справа № 605/557/20
Ухвала
Іменем України
"17" листопада 2021 р. Підгаєцький районний суд

Тернопільської області

в складі:

головуючого судді ОСОБА_1

при секретарі ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду кримінальне провадження №605/557/20 про обвинувачення

ОСОБА_3

ІНФОРМАЦІЯ_1 ,

уродженця с. Затурин Підгаєцького району Тернопільської області, жителя АДРЕСА_1 округу, громадянина України, із середньою освітою, неодруженого, непрацюючого, раніше не судимого,

ОСОБА_4

ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженця с. Затурин Підгаєцького району Тернопільської області, жителя АДРЕСА_1 округу, громадянина України, із середньою освітою, одруженого, пенсіонера, раніше не судимого,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.185 КК України,

за участю учасників судового провадження:

прокурора ОСОБА_5

обвинувачених ОСОБА_3

ОСОБА_4

захисника ОСОБА_6

В С Т А Н О В И В :

12 серпня 2020 року близько 10 години (точного часу досудовим розслідуванням та судом не встановлено) ОСОБА_3 проходив повз територію кварталу №26 виділу 11.4 Завалівського лісництва ДП Бережанське ЛМГ, що на території Завалівського старостиснького округу (колишньої Завалівської сільської ради Підгаєцького району) Підгаєцької міської ради Тернопільського району Тернопільської області та побачив, що на вищевказаній території проводилась вирубка лісу, в результаті чого частина зрізаної деревини залишена в лісі без нагляду. В цей момент у ОСОБА_3 виник злочинний умисел, направлений на таємне викрадення чужого майна, вчиненого за попередньою змовою групою осіб, а саме, зрізаної в ході вирубки деревини.

З метою реалізації свого злочинного умислу, направленого на таємне викрадення чужого майна, а саме зрізаних в ході вирубки дерев, ОСОБА_3 звернувся до свого батька ОСОБА_4 та запропонував таємно викрасти зрізану деревину, що знаходилась на території вищезазначених кварталу та виділу, на що останній погодився, в результаті чого між обвинуваченими виникла попередня змова на таємне викрадення чужого майна.

Реалізовуючи свій злочинний умисел, 12 серпня 2020 року близько обіду (точного часу досудовим розслідуванням та судом не встановлено), ОСОБА_4 та ОСОБА_3 взявши з дому гужовий транспорт (підводу), направились на територію кварталу №26 виділу №11,4 Завалівського лісництва ДП Бережанське ЛМГ, де лежали 50 частин дерев, а саме: деревини дров`яної непромислового використання, породи бук, різної довжини та діаметру загальним об`ємом 0,744 м.куб.

Обвинувачені усвідомлюючи свої протиправні дії та передбачаючи їх наслідки, переконавшись у відсутності свідків та очевидців, будучи певними, що їхні дії будуть нести таємний характер, без будь-якого дозволу та відповідних документів, всупереч встановленому законом порядку, діючи з корисливих мотивів, спрямованих на досягнення злочинного результату, з метою власного збагачення, за попередньою змовою, погрузили на їхній гужовий транспорт 50 вищевказаних частин дерев, загальним об`ємом 0,744 м.куб.

Після цього, обвинувачені, зазначені 50 частин дерев, перевезли за допомогою гужового транспорту, до свого місця проживання, що в АДРЕСА_1 , маючи при цьому реальну можливість розпоряджатися викраденим майном на власний розсуд, чим заподіяли матеріальну шкоду ДП Бережанське ЛМГ на загальну суму 409 гривень 20 копійок.

Дії ОСОБА_4 та ОСОБА_3 органом досудового розслідування вірно кваліфіковані за ч.2 ст.185 КК України, як таємне викрадання чужого майна (крадіжка), вчинена за попередньою змовою групою осіб.
В судовому засіданні захисник ОСОБА_6 заявив клопотання про закриття кримінального провадження на підставі ст.48 КК України відносно обвинувачених, оскільки внаслідок зміни обстановки вказані особи перестали бути суспільно небезпечними, тому що вони вперше вчинили нетяжкий злочин, свою вину в скоєнні інкримінованого їм злочину визнали повністю, щиросердечно розкаялись, активно сприяли розкриттю злочину, враховуючи їх вік, позитивну характеристику по місцю проживання, неодноразове нагородження ОСОБА_4 грамотами за високі досягнення у роботі, що в сукупності свідчить про позитивні зміни умов їх життєдіяльності, які дієво впливають на їх поведінку і з великою долею ймовірності свідчать про те, що вони не вчинятимуть у майбутньому кримінально караних діянь.
Прокурор в судовому засіданні не заперечує проти даного клопотання, вважає його обґрунтованим та таким, яке підлягає до задоволення.
Представник потерпілого подав до суду заяву у якій просить суворо не карати обвинувачених.
Обвинувачений ОСОБА_3 в судовому засіданні свою вину визнав повністю, щиро розкаявся у вчиненому, стверджуючи, що більше такого робити не буде і це для нього є уроком на все життя, підтримав клопотання свого захисника та просить його задовольнити.
Обвинувачений ОСОБА_4 в судовому засіданні клопотання свого захисника підтримав повністю та просить його задовольнити, із врахуванням того, що він свою вину визнає повністю, щиро розкаюється у вчиненому, повністю відшкодував завдані збитки, за час своєї трудової діяльності неодноразово нагороджувався грамотами за високі досягнення у роботі та стверджує, що більше таке не повториться.
Заслухавши думку учасників судового провадження, суд вважає, що клопотання захисника ОСОБА_6 про звільнення ОСОБА_3 та ОСОБА_4 , від кримінальної відповідальності на підставі ст.48 КК України є обґрунтованим та таким, що підлягає до задоволення, виходячи з наступного.
Відповідно до ст.48 КК України особу, яка вперше вчинила кримінальний проступок або нетяжкий злочин, крім корупційних кримінальних правопорушень, кримінальних правопорушень, пов`язаних з корупцією, порушень правил безпеки дорожнього руху або експлуатації транспорту особами, які керували транспортними засобами у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебували під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, може бути звільнено від кримінальної відповідальності, якщо буде визнано, що на час кримінального провадження внаслідок зміни обстановки вчинене нею діяння втратило суспільну небезпечність або ця особа перестала бути суспільно небезпечною.
Вказана норма передбачає дві окремі самостійні умови для звільнення особи від кримінальної відповідальності внаслідок зміни обстановки - коли вчинене особою діяння втратило ознаки суспільної небезпечності, або коли ця особа перестала бути суспільно небезпечною.
Особу може бути визнано такою, що перестала бути суспільно небезпечною, у разі, коли вона сама або обстановка навколо неї зазнали таких змін, що унеможливлюють вчинення цією особою нового злочину. Такі зміни умов життєдіяльності особи повинні носити позитивний характер, дієво впливати на її поведінку і з великою долею ймовірності свідчити про те, що ця особа не вчинятиме у майбутньому кримінально караних діянь. У результаті таких змін у житті істотно змінюється морально-юридична оцінка особи, у зв`язку з чим втрачається доцільність застосування до неї заходів кримінально-правового впливу.
При цьому збереження суспільної небезпечності вчиненого злочину на момент розгляду справи у суді не перешкоджає застосуванню ст. 48 КК України у разі, коли у зв`язку зі зміною обстановки особа, яка вчинила злочин, перестала бути суспільно небезпечною.
Згідно ст. 48 КК України, роз`яснень, даних в п. 7 постанови Пленуму Верховного Суду України № 12 від 23 грудня 2005 року Про практику застосування судами України законодавства про звільнення особи від кримінальної відповідальності для застосування ст.48 КК необхідно встановити, що після вчинення певного злочину обстановка змінилася таким чином, що вчинене діяння вже не є суспільно небезпечним. Особу можна визнати такою, що перестала бути суспільно небезпечною, у разі, коли вона сама або обстановка навколо неї зазнала таких змін, що унеможливлюють вчинення нею нового злочину.
При цьому звільнення від кримінальної відповідальності на підставі ст.48 КК України є правом, а не обов`язком суду, який вирішує це питання в порядку, передбаченому КПК України.
Під зміною обстановки, внаслідок якої особа, яка вчинила злочин, перестає бути суспільно небезпечною слід розуміти об`єктивні зміни умов життєдіяльності такої особи, які позитивно і суттєво впливають на неї і свідчать про те, що вона не вчинятиме кримінальне караних діянь у майбутньому.
ОСОБА_3 та ОСОБА_4 обвинувачуються у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.185 КК України, який в силу ч.4 ст.12 КК України відноситься до нетяжких злочинів.
В судовому засіданні встановлено, що обвинувачений ОСОБА_3 вперше вчинив нетяжкий злочин, свою вину в скоєнні інкримінованого йому злочину визнав повністю, щиросердечно розкаявся, активно сприяв його розкриттю, перестав бути суспільно небезпечним внаслідок зміни обстановки, так як він змінив умови своєї життєдіяльності, які позитивно і суттєво вплинули на нього і свідчать про те, що він не вчинятиме кримінально караних діянь в майбутньому, стверджує, що більше такого вчиняти не буде і це є для нього уроком на все життя, має позитивну характеристику з місця проживання, після вчинення злочину до кримінальної та адміністративної відповідальності не притягався, повністю відшкодував завдані збитки, крім того, суд бере до уваги вік обвинуваченого та відсутність у його діях обставин, які обтяжують покарання.
Судом також встановлено, що обвинувачений ОСОБА_4 вперше вчинив нетяжкий злочин, свою вину в скоєнні інкримінованого йому злочину визнав повністю, щиросердечно розкаявся, активно сприяв його розкриттю, перестав бути суспільно небезпечним внаслідок зміни обстановки, так як він змінив умови своєї життєдіяльності, які позитивно і суттєво вплинули на нього і свідчать про те, що він не вчинятиме кримінально караних діянь в майбутньому, стверджує, що більше такого вчиняти не буде, має позитивну характеристику з місця проживання, чисельні грамоти за високі досягнення в роботі, після вчинення злочину до кримінальної та адміністративної відповідальності не притягався, повністю відшкодував завдані збитки, крім того, суд бере до уваги його похилий вік та відсутність у діях ОСОБА_4 обставин, які обтяжують покарання.
Виходячи з викладеного, суд дійшов висновку, що внаслідок зміни обстановки обвинувачені перестали бути суспільно-небезпечними особами, що також узгоджується з правовою позицією, викладеною в постанові Верховного Суду від 04 лютого 2021 року (справа № 953/21593/19).
За змістом п. 1 ч. 2 ст. 284 КПК України кримінальне провадження закривається судом: у зв`язку зі звільненням особи від кримінальної відповідальності.
Положенням ч. 3 ст. 288 КПК України визначено, що суд своєю ухвалою закриває кримінальне провадження та звільняє підозрюваного, обвинуваченого від кримінальної відповідальності у випадку встановлення підстав, передбачених законом України про кримінальну відповідальність.
За таких обставин, суд прийшов до переконання, що обвинувачені підлягають звільненню від кримінальної відповідальності за вчинений ними злочин, передбачений ч. 2 ст. 185 КК України з підстав, передбачених ст. 48 КК України у зв`язку із зміною обстановки, зокрема втратою ними суспільної небезпеки, а кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000076 від 12 серпня 2020 року - закриттю.
На підставі наведеного, керуючись ст.ст. 284, 285, 286, 288, 395 КПК України, ст.ст.12, 44, 48 КК України, суд, -

У Х В А Л И В:

Клопотання захисника ОСОБА_6 про звільнення ОСОБА_3 та ОСОБА_4 від кримінальної відповідальності за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.185 КК України, та закриття кримінального провадження відносно них - задовольнити.
Звільнити ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , жителя АДРЕСА_1 та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , жителя АДРЕСА_1 від кримінальної відповідальності, передбаченої ч.2 ст.185 КК України на підставі ст. 48 КК України, у зв`язку зі зміною обстановки, а кримінальне провадження внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000076 від 12 серпня 2020 року закрити.
Апеляційна скарга на ухвалу суду може бути подана протягом семи днів з дня її оголошення до Тернопільського апеляційного суду через Підгаєцький районний суд Тернопільської області.

Головуючий: ОСОБА_7