Справа № 307/3031/21
Провадження № 1-кп/307/304/21
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

06 грудня 2021 року Тячівський районний суд Закарпатської області в особі головуючого судді ОСОБА_1
за участі: секретаря ОСОБА_2

прокурора ОСОБА_3

представника потерпілого ОСОБА_4

обвинуваченого ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні, в залі суду, в м. Тячів, кримінальне провадження за № 0000322, про обвинувачення

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Бороняво Хустського району, зареєстрованого АДРЕСА_1 , громадянина України, із базовою загальною середньою освітою, одруженого, має на утриманні двох дітей, вільно найманого працівника, раніше не судимого, у вчиненні злочину передбаченого ч. 1 ст. 246 КК України,

В С Т А Н О В И В:
3 травня 2021 року, близько 13-ї год., ОСОБА_5 умисно, з корисливих мотивів, в порушення вимог стст. 4, 24, 67, 68, 69 Лісового кодексу України, ст. 12 Закону України «Про охорону навколишнього природного середовища» та Порядку спеціального використання лісових ресурсів, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України № 764 від 23.05.2007 «Про врегулювання питань щодо спеціального використання лісових ресурсів», а саме, порушуючи встановлений порядок охорони, раціонального використання та відтворення лісу, без спеціального дозволу, який посвідчується відповідним документом (лісорубним квитком, ордером) та виданим уповноваженим органом, перебуваючи в лісовому масиві кварталу № 21 виділу № 12 Тереблянського лісництва ДП «Тячівське ЛГ», самовільно, шляхом повного відокремлення стовбура від кореня у спосіб спилювання, за допомогою бензопили, зрубав 18 сироростучих дерев породи «Граб», діаметрами на пнях: 14.1-18 в кількості 6 штук, 18.1-22 в кількості 6 штук, 22.1-26 в кількості 2 штуки, 26.1-30 в кількості 2 штуки, 30.1-34 в кількості 1 штука, 42.1- 46 в кількості 1 штука, разом 18 сироростучих дерев, чим завдав Тереблянському лісництву ДП «Тячівське ЛГ» матеріальну шкоду на загальну суму 45947.24 гривень.

Своїми діями ОСОБА_5 винив злочин передбачений ч. 1 ст. 246 КК України незаконна порубка дерев або чагарників у лісах, що заподіяло істотну шкоду.

В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_5 свою вину у вчиненні інкримінованого йому злочину визнав повністю. Показав, що в травні 2021 року зі своїм родичем пішов до лісу, де зрубав 18 сироростучих дерев породи «Граб», які на гужовому возі звезли до дороги, а звідти, на автомобілі «УАЗ», відвезли до нього додому. Коли вантажили деревину на автомобіль їх побачив майстер лісу та сфотографував. Після цього відносно нього було порушено кримінальне провадження.

Розглянувши матеріали кримінального провадження суд приходить до висновку, що вина обвинуваченого ОСОБА_5 у вчиненні інкримінованого йому злочину доведена повністю.

Оскільки учасниками судового провадження не оспорюються фактичні обставини справи, обвинувачений правильно розуміє зміст вчиненого ним злочину, у суду відсутні сумніви у добровільності та істинності його позиції, йому роз`яснено, що у такому випадку він буде позбавлений права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку суд, керуючись ч. 3 ст. 349 КПК України, за згодою всіх учасників судового провадження, визнав недоцільним дослідження доказів стосовно фактичних обставин справи, які ніким не оспорюються, та обмежив вивчення фактичних обставин справи допитом обвинуваченого та оглядом матеріалів справи, які характеризують його особу і оглядом висновку органу пробації.

Таким чином, оцінивши показання обвинуваченого, які він дав вільно, без примусу та тиску, будучи ознайомленими із правилами ст. 349 КПК України, і які узгоджуються між собою та не суперечать обвинувальному акту, суд приходить до висновку, що ОСОБА_5 вчинив злочин передбачений ч. 1 ст. 246 КК України.

Обираючи обвинуваченому покарання суд враховує обставини, які його пом`якшують: щире каяття, має на утриманні двоє дітей; обставини, які обтяжують покарання судом не встановлено.

Відповідно до ст. 50 КК України покарання є заходом примусу, полягає в передбаченому законом обмеженні прав і свобод засудженого і має на меті не тільки кару, а й виправлення засудженого, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженим, так і іншими особами.

Пунктом 1 постанови Пленуму Верховного Суду України "Про практику призначення судами кримінального покарання" № 7 від 24.10.2003 р. зі змінами від 06.11.2009 р. звернуто увагу судів на те, що вони при призначенні покарання в кожному випадку і щодо кожного підсудного, який визнається винним у вчиненні злочину, мають суворо додержувати вимог ст. 65 КК стосовно загальних засад призначення покарання, оскільки саме через останні реалізуються принципи законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання. Призначаючи покарання, у кожному конкретному випадку суди мають дотримуватися вимог кримінального закону й зобов`язані враховувати ступінь тяжкості вчиненого злочину, дані про особу винного та обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання. Таке покарання має бути необхідним і достатнім для виправлення засудженого та попередження нових злочинів. У п. 2 вказаної постанови зазначено, що відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 65 КК суди повинні призначати покарання в межах, установлених санкцією статті Особливої частини КК, що передбачає відповідальність за вчинений злочин. Із урахуванням ступеня тяжкості, обставин цього злочину, його наслідків і даних про особу судам належить обговорювати питання про призначення передбаченого законом менш суворого - особам, які вперше вчинили злочини, і тим, які щиро розкаялись у вчиненому, активно сприяли розкриттю злочину, відшкодували завдані збитки тощо.

Враховуючи наведені пом`якшуючі обставини, відсутність обтяжуючих обставин, особу обвинуваченого, тяжкість вчиненого ним злочину, висновок органу пробації, згідно якого він високої небезпеки для суспільства не становить, суд вважає за можливе призначити йому покарання у виді обмеження волі на певний строк, з випробуванням на підставі стст. 75, 76 КК України.

Відповідно до ст. 118 КПК України до процесуальних витрат відносяться витрати пов`язані із залученням експерта, які згідно до вимог ч. 2 ст. 124 КПК України у разі ухвалення обвинувального вироку стягуються з обвинуваченого на користь держави, тому суд прийшов до висновку про необхідність стягнення з ОСОБА_5 витрат за проведення судової експертизи в сумі 1372.96 гривень в дохід держави.

За таких обставин, керуючись стст. 368, 374 КПК України суд,

У Х В А Л И В:
ОСОБА_5 визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 246 КК України і призначити йому покарання у виді обмеження волі на 1 (один) рік.

На підставі стст. 75, 76 КК України звільнити ОСОБА_5 від призначеного йому основного покарання, якщо він протягом 1 (одного) року не вчинить нового злочину та виконає покладені на нього судом обов`язки.

Покласти на обвинуваченого ОСОБА_5 обов`язки періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації та повідомляти цей орган про зміну місця проживання та роботи.

Стягнути з ОСОБА_5 на користь держави процесуальні витрати у сумі 1372 (одна тисяча триста сімдесят дві) гривні 96 коп. за проведення експертизи.

Речові докази по справі відсутні.

Запобіжний захід щодо обвинуваченого ОСОБА_5 не обирався.

Вирок може бути оскаржений до Закарпатського апеляційного суду через Тячівський районний суд протягом 30 днів з дня його проголошення.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після прийняття рішення судом апеляційної інстанції.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку. Обвинуваченому та прокурору копія вироку вручається негайно після його проголошення. Учасникам судового провадження, які не були присутніми в судовому засіданні, копія судового рішення надсилається не пізніше наступного дня після ухвалення.

Головуючий ОСОБА_1