Кропивницький апеляційний суд
№ провадження 11-кп/4809/327/21 Головуючий у суді І-ї інстанції ОСОБА_1
Категорія 185 (81, 86-1, 140) Доповідач в колегії апеляційного суду ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30.08.2021 року. м. Кропивницький
Колегія суддів судової палати у кримінальних справах Кропивницького апеляційного суду у складі:

Головуючого - судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

із секретарем ОСОБА_5 ,

за участю прокурора ОСОБА_6 ,

потерпілої ОСОБА_7 ,

представника потерпілої адвоката ОСОБА_8 ,

захисника адвоката ОСОБА_9 ,

обвинуваченого ОСОБА_10 ,

розглянула у відкритому судовому засіданні в режимі віодеоконференцзв`язку апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_10 на вирок Голованівського районного суду Кіровоградської області від 14.01.2021 року.

Цим вироком:

ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця смт. Крижопіль Вінницької області, українця, громадянина України, із повною загальною середньою освітою, не одруженого, не працюючого, зареєстрованого та проживаючого АДРЕСА_1 , раніше судимого:
- вироком Голованівського районного суду Кіровоградської області від 05.08.2008 за ч. 3 ст. 185 Кримінального кодексу України (далі - КК України) до покарання у виді позбавлення волі на строк 5 років, за ст. 75 КК України звільненого від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком 3 роки;
- вироком Голованівського районного суду Кіровоградської області від 29.12.2009 за ч. 2 ст. 185, ч. 2 ст. 289 КК України, із застосуванням ст. 71 цього Кодексу, до покарання у виді позбавлення волі на 5 років 6 місяців;
-вироком Оболонського районного суду м. Києва від 27.03.2014 за ч. 2 ст. 186 КК України, із застосуванням ст. 71 цього Кодексу, до покарання у виді позбавлення волі на 4 роки і 1 місяць, звільненого 11.08.2017 по відбуттю строку покарання,
визнано винуватим та призначено покарання за:
- ч.1 ст. 162 КК України у виді 1 року обмеження волі;
- ч.2 ст. 185 КК України у виді 3 років 6 місяців позбавлення волі;
- ч.3 ст. 185 КК України у виді 4 років позбавлення волі;

На підставі ст. 70 КК України, призначено ОСОБА_10 остаточне покарання за сукупністю кримінальних правопорушень, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, у виді позбавлення волі на 4 роки.

Стягнуто з ОСОБА_10 на користь держави процесуальні витрати у кримінальному провадженні за проведення судової експертизи в сумі 300 грн.

Долю речових доказів вирішено відповідно до ст. 100 КПК України.

В С Т А Н О В И Л А:

Вироком суду першої інстанції ОСОБА_10 визнано винним у повторному таємному викраденні чужого майна (крадіжку), поєднаного з проникненням у інше приміщення, у незаконному проникненні до житла та у повторному таємному викраденні чужого майна (крадіжку) за таких підстав.
Так, на початку вересня 2020 року, більш точних дати і часу в ході досудового розслідування та судового розгляду не встановлено, ОСОБА_10 , маючи судимість за вчинення кримінального правопорушення проти власності, маючи корисливий умисел, направлений на таємне викрадення чужого майна, впевнившись у відсутності власника домоволодіння потерпілої ОСОБА_7 , розташованого по АДРЕСА_2 , в якому раніше неодноразово перебував за проханням потерпілої, відчинивши хвіртку пройшов на подвір`я, після чого підійшов до гаража, відімкнув клямку та проник в середину приміщення гаража, звідки таємно викрав двигун до мопеду "NAVIGATOR EX 50 QT-4В", вартістю 380 грн. згідно висновку експерта від 23.09.2020, внаслідок чого заподіяв потерпілій матеріальні збитки на зазначену суму.
Крім того, вночі 08 вересня 2020 року, більш точного часу в ході досудового розслідування та судового розгляду не встановлено, ОСОБА_10 , перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, прийшовши до домоволодіння потерпілої ОСОБА_7 , розташованого по АДРЕСА_2 , з метою поговорити, підійшов до вхідних дверей житлового будинку встановив, що вони закриті, після чого, побачивши відчинене вікно, в нього виник умисел, направлений на незаконне проникнення до житла. Потім для реалізації вказаного умислу, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер свого діяння, передбачаючи його суспільно небезпечні наслідки і бажаючи їх настання, всупереч волі власника, через відчинене вікно проник до спальної кімнати житлового будинку, де ліг спати, де о 08 год. 08.09.2020 був виявлений потерпілою.
Крім того, 08 вересня 2020 року близько 08 год., ОСОБА_10 , маючи судимість за вчинення кримінального правопорушення проти власності, діючи з прямим умислом з корисливих мотивів, переслідуючи мету особистого збагачення злочинним шляхом, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер свого діяння, передбачаючи його суспільно небезпечні наслідки і бажаючи їх настання, перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, знаходячись в одній з кімнат житлового будинку потерпілої ОСОБА_7 , розташованого по АДРЕСА_2 , таємно від оточуючих, з підвіконника викрав ювелірні вироби, внаслідок чого заподіяв потерпілій матеріальні збитки на загальну суму 5047 грн. 81 коп.

В апеляційній скарзі обвинувачений ОСОБА_10 , просив вирок суду першої інстанції змінити в частині призначеного покарання та призначити йому остаточне покарання, із застосуванням вимог ст. 75 КК України шляхом звільнення від відбуття покарання з випробуванням.

Свої вимоги обґрунтував тим, що за час проведення досудового слідства вже багаторазово пожалкував про скоєне кримінальне правопорушення, навчений та покараний наріканням оточуючих людей. У скоєному проявив щиросердне розкаяння. Обставиною, що пом`якшує покарання є визнання вини в повному обсязі, щиросердне розкаяння, активне сприяння слідству у розкритті злочину. Обставиною, яка обтяжує, судом визнано знаходження обвинуваченого у стані алкогольного сп`яніння, хоча він слідчому вказав, що випив лише пляшку пива за довго до скоєного кримінального правопорушення. Освідування на стан алкогольного чи наркотичного сп`яніння працівниками поліції не проводилось. Факт знаходження обвинуваченого у стані алкогольного сп`яніння матеріалами справи не доведено, доказів перебування обвинуваченого у стані сп`яніння під час скоєння кримінального правопорушення немає. Голованівський районний суд також не врахував пом`якшуючу обставину у відповідності до п. 2 ч. 1. ст.. 66 КК України, це добровільне відшкодування завданого збитку та усунення заподіяної шкоди. Оскільки він на наступний день повернув потерпілій всі речі які в неї брав. Та коли прийшов до потерпілої щоб віддати взяті речі в неї вже були працівники поліції. Тобто до приїзду працівників поліції не встиг їх повернути. Претензій потерпіла щодо відшкодування завданого збитку не має. Щодо характеризуючих особистість обставин: раніше судимий, за місцем проживання характеризується позитивно, скарг до селищної ради не надходило. Проте має стійкі соціальні зв`язки: проживаю разом із матір`ю. На обліку у лікаря - психіатра та лікаря - нарколога не перебуває. З урахуванням усіх вищевказаних характеристик та обставин суд мав можливість та законні підстави призначити менш суворе покарання в межах санкції статті та застосувати ст. 75 КК України та звільнити від покарання з випробуванням. На підставі принципів індивідуалізації, гуманізації та справедливості покарання, враховуючи інформацію про особистість підсудного, наявності пом`якшуючих обставин покарання та відсутності обтяжуючих, вважає, що достатнім у даному випадку було б покарання у позбавлення волі строком на 1 рік. З урахуванням того факту, що санкція статті передбачає і інші альтернативні покарання: у т.ч. обмеження волі, суд, фактично призначив майже максимальне покарання в межах санкції статті, що не відповідає вимогам чинного законодавства та особі засудженого.

Заслухавши доповідача, обвинуваченого ОСОБА_10 та в його інтересах захисника адвоката ОСОБА_9 , які підтримали апеляційну скаргу обвинуваченого, прокурора, яка заперечував проти задоволення апеляційної скарги обвинуваченого, потерпілу ОСОБА_7 та її представника адвоката ОСОБА_8 , які підтримали апеляційну скаргу, перевіривши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи апеляційних скарг, дотримуючись меж перегляду судових рішень визначених ст. 404 КПК України, колегія суддів доходить висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, з таких підстав.

Досудове розслідування та судове слідство у даному кримінальному провадженні проведено відповідно до вимог кримінального процесуального закону, а викладені у вироку суду висновки про наявність в діях ОСОБА_10 ознак кримінальних правопорушень, передбачених за ч.1 ст. 162, ч.2 ст. 185, ч.3 ст. 185 КК України, ґрунтуються на сукупності зібраних по справі доказів, які у повному обсязі, відповідно до вимог параграфу 3 гл.28 КПК України, досліджені судом першої інстанції під час судового розгляду справи, та є взаємоузгодженими між собою і відповідають фактичним обставинам справи.

Належність та допустимість доказів у кримінальному провадженні, а також правильність кваліфікації дій обвинуваченого за ч.1 ст. 162, ч.2 ст. 185, ч.3 ст. 185КК України у колегії суддів сумнівів не викликає.

Вина обвинуваченого ОСОБА_10 у вчиненні інкримінованих йому кримінальних правопорушень, крім визнання своєї вини, в повному обсязі доведена матеріалами кримінального провадження, які розглянуто судом першої інстанції в порядку ч.3 ст.349 КПК України.

При цьому, районний суд дотримався вимоги змісту ч.3 ст.349 КПК України, допитав обвинуваченого і за згодою всіх учасників процесу визнав недоцільним дослідження доказів стосовно тих фактичних обставин кримінального провадження, які ніким не оспорювалися, у тому числі і тих фактичних обставин, які зазначені в обвинувальному акті.

На підставі викладеного, колегія суддів відповідно до ч.1 ст.404 КПК України не перевіряє висновки суду першої інстанції щодо фактичних обставин справи, які не оспорювалися і стосовно яких, відповідно до вимог ч.1 ст.349 КПК України докази не досліджувались.

Усні твердження сторони захисту наведені в судовому засіданні апеляційної інстанції стосовно того, що обставини справи, які встановлені судом першої інстанції не відповідають дійсності та матеріали справи сфальсифіковані, перед судовим засіданням співробітники поліції та прокурор вказали обвинуваченому щоб він взяв вину на себе тоді йому буде призначене умовне покарання, колегія суддів визнає необгрунтованими та безпідставними, оскільки обвинувачений в суді першої інстанції визнав вину повністю, вказав, що щиро кається, визнав фактичні обставини справи та погодився на розгляд справи в порядку ч.3 ст.349 КПК України, наслідки районним судом йому були роз`яснені, що підтверджується журналом та аудіо відеозаписом судового засідання. Разом із цим, слід зазначити, що в суді апеляційної інстанції обвинувачений також визнав вину. Крім того колегія суддів враховує, що ні під час досудового розслідування ні в судовому засіданні суду першої інстанції, ні в апеляційній скарзі обвинувачений не зазначав, що справа відносно нього сфальсифікована, та не зазначав, що до нього застосовувався якийсь психологічний тиск зі сторони співробітників поліції та прокурора. Тому колегія суддів розцінює дані твердження як намагання обвинуваченого ухилитися від кримінальної відповідальності за вчинений ним злочин.

Крім того, колегія суддів визнає необгрунтованими та безпідставними, твердження потерпілої та її представника стосовно того, що вирок необхідно скасувати та направити справу на новий розгляд, так як потерпіла бажала приймати участь в суді першої інстанції та заяву про розгляд без її участі вона писала на прохання прокурора. Оскільки, як вбачається із матеріалів справи потерпіла ОСОБА_7 подала 14.01.29021 року до суду письмову заяву в якій просила розгляд кримінального провадження проводити за її відсутності. Вказала, що претензій матеріального та морального характеру до обвинуваченого немає. Викладене в обвинувальному акту підтримує повністю. Щодо міри покарання покладається на розсуд суду. (а.с. 56). Більше того власноручне написання даної остання заяви підтвердила у судовому засіданні апеляційної інстанції.

Також,усні твердження сторони захисту, що при розгляді справи в суді першої інстанції було порушено право на захист обвинуваченого є безпідставним. Як вбачається з диску аудіо та відео фіксації судового засідання обвинуваченому було роз`яснено його права та обов`язки, так останній погодився на розгляд справи без участі захисника, також слід зазначити, що в даному кримінальному провадженні участь захисника не є обов`язковою. Крім того останній визнав вину повністю та щиро каявся, погодився на скорочений порядок розгляду справи, передбачений ст.349 КПК України. Наслідки даної статті йому судом були роз`ясненні.

Призначаючи покарання обвинуваченому ОСОБА_10 суд першої інстанції дотримався вимог ст.65 КК України, врахував ступінь тяжкості скоєних кримінальних правопорушень, які відноситься до категорій кримінального проступку, нетяжкого та тяжкого злочину, особу винного, який за місцем проживання характеризуються посередньо, майна у власності не має, не одружений, дітей не має, будь яких утриманців не має, на обліках у лікаря-нарколога та лікаря-психіатра не перебуває, вчинив кримінальні правопорушення маючи три судимості за, що відбував покарання, тобто не став на шлях виправлення та продовжує вчиняти кримінальні правопорушення, відсутність будь-яких претензій зі сторони потерпілої, ставлення обвинуваченого до скоєного. Врахував обставини, які пом`якшують покарання обвинуваченого щире каяття. Врахував обтяжуючу покарання обставину за ч. 1 ст. 162 та ч. 2 ст. 185 КК України - вчинення кримінальних правопорушень у стані алкогольного сп`яніння та обґрунтовано призначив обвинуваченому покарання в межах санкцій статей кримінального закону та на підставі ст.70 КК України призначив остаточне покарання у виді позбавлення волі та дійшов правильного висновку, що його виправлення можливе виключно в умовах ізоляції від суспільства, яке на переконання колегії суддів буде відповідати тяжкості вчиненого, обставинам кримінального провадження та особі обвинуваченого, є обґрунтованим, необхідним і достатнім для його виправлення та попередження вчинення нових злочинів як ним самим, так і іншими особами, а ще буде відповідати меті покарання, визначеного у ст. 50 КК України.

Доводи викладені в апеляційній скарзі обвинуваченого з приводу того, що суд при призначенні покарання не врахував всі пом`якшуючі обставини, та призначив надто суворе покарання, та при наявності підстав не застосував положення ст.75 КК України є безпідставними та необґрунтованими. Так, як вбачається із вироку суду першої інстанції суд при призначенні покарання врахував особу обвинуваченого, всі характеризуючи дані нього, тяжкість вчиненого злочину, пом`якшуючі та обтяжуючі обставини покарання.

Крім того суд правильно врахував, що обвинувачений тричі засуджений за вчинення кримінальних правопорушень проти власності, на шлях виправлення не став та повторно вчинив три нові кримінальні правопорушення, одне з яких є тяжким злочином, що свідчить про те, що він продовжує вчиняти протиправні дії. Вчинив два кримінальні правопорушення в стані алкогольного сп`яніння, не працює, а тому підстав для призначення обвинуваченому ОСОБА_10 покарання із застосуванням ст.75 КК України з випробуванням з іспитовим строком колегія суддів не вбачає.

Порушень вимог кримінального процесуального та кримінального закону які б стали підставою для скасування по суті правильного винесеного судом рішення колегією суддів не встановлено.

Враховуючи вище викладене, колегія суддів доходить висновку, що вирок суду першої інстанції є законним, мотивованим та обґрунтованим, підстави для його зміни чи скасування відсутні, а тому апеляційна скарга обвинуваченого ОСОБА_10 задоволенню не підлягає.

Керуючись ст. ст. 404, 405, 407, 418, 419 КПК України, колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_10 залишити без задоволення.

Вирок Голованівського районного суду Кіровоградської області від 14.01.2021 року стосовно ОСОБА_10 залишити без зміни.

Ухвала набирає законної сили з дня проголошення і може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду, безпосередньо до суду касаційної інстанції, протягом трьох місяців з дня проголошення.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4

(підписи)