У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
17.12.2021 Справа №607/23359/21

Провадження №1-кс/607/7531/2021
м. Тернопіль
Слідчий суддя Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області ОСОБА_1 з участю судового засідання ОСОБА_2 , адвоката ОСОБА_3 , підозрюваного ОСОБА_4 , слідчого ОСОБА_5 розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Тернополі скаргу адвоката ОСОБА_3 на незаконне затримання ОСОБА_4 , -

В С Т А Н О В И В:

16 грудня 2021 року адвокат ОСОБА_3 звернувся до слідчого судді Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області із скаргою на незаконне затримання ОСОБА_4 , в якій просив визнати затримання ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 в межах кримінального провадження відомості про яке внесено до ЄРДР за № 0000642 від 21 квітня 2021 року незаконним.

В обґрунтування скарги захисник ОСОБА_3 вказав, що СУ ГУНП в Тернопільській області проводиться досудове розслідування у кримінальному провадженні відомості про яке внесено в ЄРДР за № 0000642 від 21 квітня 2021 року за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст. 187 КК України.

Так, в ході проведення, в рамках кримінального провадження № 0000642 від 21 квітня 2021 року за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст. 187 КК України, обшуку за адресою АДРЕСА_1 , 04.11.2021 року близько 07-08.00 год ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_1 був фактично затриманий застосуванням кайданків та був доставлений в службовому автомобілі у супроводі правоохоронних органів до адмінбудівлі ГУНП в Тернопільській області. Згідно відповіді на адвокатський запит від 06.12.2021 року № Р-23/9/7-2021 року та Журналу обліку запрошених, відвідувачів та доставлених (копії додаються) ОСОБА_4 перебував у адмінбудівлі ГУНП в Тернопільській області у період із 11.40 год - по 16.20 год 04.11.2021 року, де був начебто запрошений до заступника начальника відділу СУ майора поліції ОСОБА_5 . Як вбачається із матеріалів кримінального провадження затримання ОСОБА_4 органом досудового розслідування в порядку статті 208 КПК України начебто не проводилося, внаслідок чого протокол затримання підзахисного працівниками поліції не складався. Важливість протоколу затримання полягає у фіксації підстав, обставин і процедури затримання та забезпечення права особи на свободу і запобігання таким зловживанням, що мають місце в рамках даного кримінального провадження відносно ОСОБА_4 а саме незареєстроване затримання. Таким чином, обставини конкретної справи свідчать, що підзахисний фактично був затриманий, однак усупереч вимогам частини 5 статті 208 вказаного Кодексу протоколу про його затримання не було складено, процесуальних прав не роз`яснено, не повідомлено рідним, та не забезпечено право на захисника. Посилаючись на наведене, захисник просить визнати затримання ОСОБА_4 незаконним.

В судовому засіданні захисник ОСОБА_3 подану скаргу підтримав та з посиланням на ст. 206 КПК України просив задовольнити, додатково зазначив, при обранні запобіжного заходу 04.11.2021 ОСОБА_4 не мав захисника, а відтак не був обізнаний про можливість заявити про його незаконне затримання.

Підозрюваний ОСОБА_4 в судовому засіданні скаргу підтримав та зазначив, що 04 листопада 2021 року, за адресою: АДРЕСА_1 , близько 07-08 год. проводився обшук, під час якого він був присутній та йому було заборонено покидати приміщення вказаної квартири. Після чого працівники поліції відвезли його за місцем його реєстрації в с. Струтин, де останні пробули 30 хв., однак жодних слідчих дій працівниками поліції не вчинялось та в подальшому його привезли у м. Тернопіль в приміщення ГУНП в Тернопільській області. Також зазначив, що приміщенні ГУНП в Тернопільській області йому також не дозволено було покидати під приводом необхідності проведення із ним певний слідчих дій, крім того біля нього зажди були працівники поліції. Так, в приміщенні ГУНП в Тернопільській області йому вручили повідомлення про підозру, під час чого він просив забезпечити йому захисника, проте працівники поліції застосовували щодо нього психологічний тиск вказували, що йому захисник не потрібен, а відтак під тиском працівників поліції він написав заяву про відмову від захисника, що не відповідало його дійсній внутрішній волі. Також вказав, що покази, які надавав 04 листопада 2021 року під час його допиту у якості підозрюваного він також надавав під психологічним тиском з боку працівників поліції. На підставі наведеного просив скаргу задовольнити.

Слідчий ОСОБА_5 в судовому засіданні з приводу задоволення скарги заперечив та зазначив, що жодного психологічного тиску щодо підозрюваного ОСОБА_4 працівниками поліції не застосовувалось. Окрім цього, останній не затримувався, а був запрошений для участі у поведені слідчий дій. Щодо обшуку у квартирі АДРЕСА_2 , вказував на те, що норми КПК України надають право слідчому заборонити особам покидати приміщення у якому проводиться обшук. Також вказав, що підозрюваному було роз`яснено право на захист, проте останній добровільно відмовився від захисника про, що свідчить відповідна заява. Відтак просив відмовити у задоволенні скарги.

Заслухавши пояснення учасників, дослідивши копії матеріалів, якими обґрунтовано скаргу, та які додано в судовому засіданні, слідчий суддя дійшла до наступного висновку.

Як встановлено статтею 2 КПК України завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

Статтею 29 Конституції України гарантовано, що ніхто не може бути заарештований або триматися під вартою інакше як за вмотивованим рішенням суду і тільки на підставах і в порядку, встановлених законом. Кожному заарештованому чи затриманому має бути невідкладно повідомлено про мотиви арешту чи затримання. Кожний затриманий має право у будь-який час оскаржити в суді своє затримання.

Відповідно до підпункту «с» пункту 1 статті 5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожен має право на свободу та особисту недоторканність. Нікого не може бути позбавлено свободи інакше ніж відповідно до процедури, встановленої законом, і, зокрема, в таких випадках, як законний арешт або затримання особи, здійснені з метою припровадження її до встановленого законом компетентного органу на підставі обґрунтованої підозри у вчиненні нею правопорушення або якщо є розумні підстави вважати за необхідне запобігти вчиненню нею правопорушення чи її втечі після його вчинення.

Згідно із частинами першою, другою статті 12 КПК України під час кримінального провадження ніхто не може триматися під вартою, бути затриманим або обмеженим у здійсненні права на вільне пересування в інший спосіб через підозру або обвинувачення у вчиненні кримінального правопорушення інакше як на підставах та в порядку, передбачених цим Кодексом.

Кожен, кого затримано через підозру або обвинувачення у вчиненні кримінального правопорушення або інакше позбавлено свободи, повинен бути в найкоротший строк доставлений до слідчого судді для вирішення питання про законність та обґрунтованість його затримання, іншого позбавлення свободи та подальшого тримання. Затримана особа негайно звільняється, якщо протягом сімдесяти двох годин з моменту затримання їй не вручено вмотивованого судового рішення про тримання під вартою.

Стаття 55 Конституції України визначає, що права і свободи людини і громадянина захищаються судом. Кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб.

Згідно з пунктом 4 статті 5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожен, кого позбавлено свободи внаслідок арешту або тримання під вартою, має право ініціювати провадження, в ході якого суд без зволікання встановлює законність затримання і приймає рішення про звільнення, якщо затримання є незаконним.

За приписами статті 208 КПК України підозрюваний має право вимагати перевірки обґрунтованості його затримання.

На відміну від порядку оскарження рішень, дій чи бездіяльності слідчого або прокурора, передбаченого статтями 303308 КПК України, стаття 206 КПК України встановлює загальні обов`язки судді щодо захисту прав людини, які в частині перевірки підстав позбавлення особи свободи реалізуються виключно у передбачений цією статтею спосіб.

Так, при відкритті провадження слідчий суддя був позбавлений можливості встановити де на час подання скарги перебував підозрюваний ОСОБА_4 , оскільки у поданій скарзі адвокат ОСОБА_3 вказував, що ОСОБА_4 був затриманий 04 листопада 2021 року, однак не зазначав його місцезнаходження на час подання скарги.

В судовому засіданні встановлено, що ухвалою слідчого судді Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 04 листопада 2021 року, щодо ОСОБА_4 застосовано запобіжний захід у вигляді триманні під вартою на строк 60 днів, з визначенням застави в розмірі 50 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що становить 113 500 грн. та у випадку внесення підозрюваним застави покладено на останнього обов`язки, передбачені ч. 5 ст. 194 КПК.

Ухвалою колегії суддів Тернопільського апеляційного суду від 26 листопада 2021 року, апеляційну скаргу прокурора Тернопільської окружної прокуратури ОСОБА_6 задоволено, а ухвалу слідчого судді Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 04 листопада 2021 року відносно ОСОБА_4 скасовано. Водночас, поставлено нову ухвалу, якою клопотання заступника начальника відділу СУ ГУНП в Тернопільській області ОСОБА_5 , погоджене прокурором Тернопільської окружної прокуратури ОСОБА_6 , про застосування щодо ОСОБА_4 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою задоволено та обрано підозрюваному ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на 60 днів.

Тобто вже після обрання запобіжного заходу ОСОБА_4 , захисником було подано скаргу на незаконне затримання останнього, яку останній чітко визначив як таку, що подається в порядку ст. 206 КПК України.

Разом з тим, слідчий суддя зауважує, що ст. 206 КПК України встановлює загальні обов`язки судді щодо захисту прав людини, які в частині перевірки підстав позбавлення особи свободи реалізуються виключно у передбачений цією статтею спосіб.

Так, відповідно до частин 2-5 ст. 206 КПК України, якщо слідчий суддя отримує з будь-яких джерел відомості, які створюють обґрунтовану підозру, що в межах територіальної юрисдикції суду знаходиться особа, позбавлена свободи за відсутності судового рішення, яке набрало законної сили, або не звільнена з-під варти після внесення застави в установленому цим Кодексом порядку, він зобов`язаний постановити ухвалу, якою має зобов`язати будь-який орган державної влади чи службову особу, під вартою яких тримається особа, негайно доставити цю особу до слідчого судді для з`ясування підстав позбавлення свободи. При цьому слідчий суддя зобов`язаний звільнити позбавлену свободи особу, якщо орган державної влади чи службова особа, під вартою яких тримається ця особа, не надасть судове рішення, яке набрало законної сили, або не доведе наявність інших правових підстав для позбавлення особи свободи. Водночас якщо до доставлення такої особи до слідчого судді прокурор, слідчий звернеться з клопотанням про застосування запобіжного заходу, слідчий суддя зобов`язаний забезпечити проведення у найкоротший строк розгляду цього клопотання. Незалежно від наявності клопотання слідчого, прокурора, слідчий суддя зобов`язаний звільнити особу, якщо орган державної влади чи службова особа, під вартою яких трималася ця особа, не доведе: 1) існування передбачених законом підстав для затримання особи без ухвали слідчого судді, суду; 2) неперевищення граничного строку тримання під вартою; 3) відсутність зволікання у доставленні особи до суду.

В постанові від 27 травня 2019 року в справі № 766/22242/17 Об`єднана палата Касаційного кримінального суду Верховного Суду вказала, що ст. 206 КПК України надає слідчому судді специфічні повноваження щодо перевірки наявності підстав позбавлення особи свободи (зокрема наявності судового рішення та ін.) та звільнення такої особи, якщо за результатами такої перевірки відповідних підстав не буде встановлено, або забезпечення проведення у найкоротший строк розгляду клопотання прокурора, слідчого про застосування запобіжного заходу.

Таким чином, наведені вище положення ст. 206 КПК мають на меті забезпечення процесуального механізму звільнення слідчим суддею будь-якої особи, яка позбавлена свободи за відсутності судового рішення, та застосовуються саме в таких випадках.

При цьому вказаний механізм не включає процедур оскарження рішень, дій чи бездіяльності працівників правоохоронних органів, пов`язаних із затриманням особи в порядку, передбаченому ст. 208 КПК України, post factum, оскільки відповідні заперечення особа може висловити під час вирішення питання про застосування запобіжного заходу та/або під час підготовчого судового засідання й судового розгляду кримінального провадження по суті.

Відтак враховуючи що ухвалою колегії суддів Тернопільського апеляційного суду від 26 листопада 2021 року ОСОБА_4 було обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, під час обрання якого, в тому числі, і повинна була перевірятися законність затримання ОСОБА_4 , а тому відповідно до процесуального закону слідчий суддя позбавлений можливості вирішувати питання щодо законності затримання останнього, після розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу.

Відповідно до статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Слідчий суддя, суд у кримінальному провадженні вирішують лише ті питання, що винесені на їх розгляд сторонами та віднесені до їх повноважень цим Кодексом (частина третя статті 26 КПК України).

Відтак на підставі наведеного, слідчий суддя приходить до переконання що подана адвокатом ОСОБА_3 скарга на незаконне затримання ОСОБА_4 , задоволенню не підлягає, так як в судовому засіданні встановлено, що ОСОБА_4 обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, а вирішення питання законності затримання особи в порядку ст. 206 КПК України після розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу, виходить за межі повноважень слідчого судді та може призвести до оцінки дій працівників правоохоронних органів, пов`язаних із затриманням особи ОСОБА_4 , post factum, що в даному випадку є недопустимим.

Разом з тим, ч.1 ст.206 КПК України кожен слідчий суддя суду, в межах територіальної юрисдикції якого знаходиться особа, яка тримається під вартою, має право постановити ухвалу, якою зобов`язати будь-який орган державної влади чи службову особу забезпечити додержання прав такої особи.

Частинами 6, 7 ст. 206 КПК України визначають, що якщо під час будь-якого судового засідання особа заявляє про застосування до неї насильства під час затримання або тримання в уповноваженому органі державної влади, державній установі (орган державної влади, державна установа, яким законом надано право здійснювати тримання під вартою осіб), слідчий суддя зобов`язаний зафіксувати таку заяву або прийняти від особи письмову заяву та: 1) забезпечити невідкладне проведення судово-медичного обстеження особи; 2) доручити відповідному органу досудового розслідування провести дослідження фактів, викладених в заяві особи; 3) вжити необхідних заходів для забезпечення безпеки особи згідно із законодавством.

Слідчий суддя зобов`язаний діяти в порядку, передбаченому частиною шостою цієї статті, незалежно від наявності заяви особи, якщо її зовнішній вигляд, стан чи інші відомі слідчому судді обставини дають підстави для обґрунтованої підозри порушення вимог законодавства під час затримання або тримання в уповноваженому органі державної влади, державній установі.

Враховуючи, що під час судового засідання підозрюваний ОСОБА_4 заявив про застосування до нього психологічного насильства з боку працівників поліції 04 листопада 2021 року під час вручення йому повідомлення про підозру та його допиту як підозрюваного, наслідком якого стала відмова від захисника без наявності на те внутрішньої волі, слідчий суддя вважає за необхідне зафіксувати таку заяву та доручити третьому слідчому відділу (з дислокацією у м. Тернополі) Територіального управління ДБР, розташованого у місті Львові провести дослідження фактів, повідомлених ОСОБА_4 , щодо застосування до нього працівниками СУ ГУНП в Тернопільській області психологічного насильства під час вручення йому 04 листопада 2021 року повідомлення про підозру та його допиту як підозрюваного у кримінальному провадженні за № 0000642 від 21 квітня 2021 року.

Керуючись ст. ст. 206, 369-372, 375, 376 КПК України, слідчий суддя, -

ПОСТАНОВИВ:

У скарзі адвоката ОСОБА_3 на незаконне затримання ОСОБА_4 - відмовити.

Доручити третьому слідчому відділу (з дислокацією у м. Тернополі) Територіального управління ДБР, розташованого у місті Львові провести дослідження фактів, повідомлених ОСОБА_4 , щодо застосування до нього працівниками СУ ГУНП в Тернопільській області психологічного насильства під час вручення йому 04 листопада 2021 року повідомлення про підозру та його допиту як підозрюваного у кримінальному провадженні за № 0000642 від 21 квітня 2021 року.

Копію ухвали направити третьому слідчому відділу (з дислокацією у м. Тернополі) Територіального управління ДБР, розташованого у місті Львові, для виконання.

Ухвала оскарженню не підлягає.
Слідчий суддя Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області ОСОБА_1