Справа №489/3731/21
Провадження №1-кп/489/496/22
ВИРОК
іменем України

26 січня 2022 року м.Миколаїв

Ленінський районний суд міста Миколаєва у складі головуючого судді ОСОБА_1 , за участі секретаря судового засідання ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , обвинуваченого ОСОБА_4 , потерпілої ОСОБА_5 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду матеріали обвинувального акту у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000477 за обвинуваченням

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м.Миколаєва, громадянина України, місце проживання якого зареєстроване та проживає за адресою: АДРЕСА_1 , офіційно не працевлаштованого, з середньо - спеціальною освітою, не одруженого, раніше судимого 07.07.2021 року вироком Ленінського районного суду м.Миколаєва за ч.1 ст.186 КК України до 80 годин громадських робіт,

у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст.186 КК України,

встановив:

23 квітня 2021 року, приблизно о 19.17 год., ОСОБА_4 знаходячись на території КЗ «Миколаївська загально - освітня школа І-ІІІ ступенів №19», яка розташована за адресою: м. Миколаїв, вул. Передова, 11-А, діючи по раптово виниклому умислу, направленому на відкрите викрадення чужого майна, повторно, з корисливих мотивів, шляхом ривку, з лівої руки ОСОБА_5 , відкрито викрав сумочку останньої в якій знаходилося: мобільний телефон Meizu-M5ec imei: НОМЕР_1 , іmеі2: НОМЕР_2 , з чохлом вартістю 1200 грн. та сім-картою мобільного оператору «ВФ Україна», яка не представляє матеріальної цінності для потерпілої; грошові кошти в сумі 6000 грн., 302 долари (8474 грн. 12 коп.) на загальну суму 14474 грн. 12 коп.; сертифікат ТОВ «Епіцентр К» на суму 500 грн.; спричинивши ОСОБА_5 матеріальну шкоду на загальну суму 16174 грн. 12 коп. Після чого ОСОБА_4 з місця вчинення кримінального правопорушення зник, розпорядившись викраденим майном на власний розсуд, такими своїми діями вчинивши кримінальне правопорушення передбачене ч.2 ст.186 КК України.
Обвинувачений пояснив, що йшов по парку і побачивши жінку вихопив у неї сумку та побіг у бік школи, забіг до першого під`їзду будинку на своєму шляху, де витягнув із сумки гаманець, сумку викинув і поїхав з місця злочину. Обвинувачений визнав усі докази, що є у справі, повністю визнав вину у вчиненому злочині, цивільний позов потерпілої визнав повністю та у скоєному щиро розкаявся.

З`ясувавши правильність розуміння всіма учасниками судового засідання змісту фактичних обставин кримінального провадження та відсутності їх оспорювання, сумнівів у добровільності та істинності їх позицій, роз`яснивши правові наслідки застосування положень ч.3 ст.349 КПК України, суд визнав недоцільним дослідження інших доказів.

Винуватість обвинуваченого підтверджується, як його визнанням своєї вини у вчиненні кримінального правопорушення, так і тими доказами, що були зібрані органом досудового розслідування і які обвинувачений визнав в судовому засіданні відповідно до положень ст.349 КПК України.

Дії обвинуваченого суд кваліфікує за ч.2 ст.186 КК України, як відкрите викрадення чужого майна (грабіж), скоєне повторно.

Призначаючи покарання, суд враховує тяжкість вчиненого обвинуваченим злочину, особу обвинуваченого, який відповідно раніше судимий, офіційно не працевлаштований, має постійне місце проживання, на диспансерному обліку у лікаря-психіатра та лікаря-нарколога не перебуває, за місцем проживання характеризується посередньо.
Обставини, що пом`якшують покарання обвинуваченого, є щире каяття. Обставин, що обтяжують покарання обвинуваченого, судом не встановлено.

Беручи до уваги те, що особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових кримінальних правопорушень, одночасно враховуючи зазначені обставини, з урахуванням особи винного, суд прийшов до висновку про доцільність призначення обвинуваченому покарання у виді позбавлення волі із звільненням від його відбування.

Цивільний позов потерпілої ОСОБА_5 про стягнення матеріальної шкоди в сумі 14974 грн. 12 коп. та моральної шкоди в сумі 4000,00 грн., яка завдана неправомірними діями обвинуваченого, підлягає задоволенню з огляду на повне визнання його обвинуваченим.

Процесуальні витрати на проведення експертизи необхідно стягнути на користь держави, питання про речові докази слід вирішити відповідно до вимог ст.100 КПК України

Керуючись ст. ст. 100, 349, 368, 370, 374 КПК України, суд

ухвалив:

ОСОБА_4 визнати винним у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст.186 КК України та призначити йому покарання у вигляді 5 (п`яти) роки позбавлення волі.

На підставі ст.75 КК України звільнити ОСОБА_4 від відбування призначеного цим вироком покарання з випробуванням на 3 (три) роки, якщо він протягом іспитового строку не вчинить нового кримінального правопорушення і виконає покладені на нього відповідно до ст.76 КК України обов`язки.

В порядку ст.76 КК України зобов`язати ОСОБА_4 не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації, повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації.

Цивільний позов задовольнити повністю.

Стягнути із ОСОБА_4 на користь ОСОБА_5 матеріальну шкоду в сумі 14974 грн. 12 коп., моральну шкоду в сумі 4000 грн.00 коп., а всього 18974 гривні 12 копійок.
Залишити ОСОБА_5 як власнику, визнаний постановою слідчого від 26.04.2021 року, як речовий доказ: мобільний телефон Meizu-M5ec imei: НОМЕР_1 , іmеі2: НОМЕР_2 .

Стягнути із ОСОБА_4 на користь держави процесуальні витрати на проведення експертизи у розмірі 1372 гривень 96 копійок.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано.

Вирок може бути оскарженим в апеляційному порядку до Миколаївського апеляційного суду через суд першої інстанції протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Суддя