Справа № 464/6005/21
пр.№ 1-кп/464/458/21
УХВАЛА

07 вересня 2021 року Сихівський районний суд міста Львова

у складі: головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участі: секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

захисника ОСОБА_4

обвинуваченої ОСОБА_5 ,

розглянувши у підготовчому судовому засіданні в залі суду у місті Львові обвинувальний акт у кримінальному провадженні про обвинувачення ОСОБА_5 за ч. 1 ст. 305 КК України,

встановив:

До Сихівського районного суду м. Львова надійшов обвинувальний акт у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000058, про обвинувачення ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 305 КК України.
Разом з обвинувальним актом до суду надійшла угода про визнання винуватості, укладена 13.08.2021 на стадії досудового розслідування, між обвинуваченою ОСОБА_5 , за участі захисника ОСОБА_4 , та прокурором ОСОБА_3 . Відповідно до вказаної угоди підозрювана ОСОБА_5 беззастережно визнала свою винуватість та зобов`язалась співпрацювати зі стороною обвинувачення у викритті вчиненого нею кримінального правопорушення. Сторонами узгоджено призначення ОСОБА_5 покарання із застосуванням частин 1, 2 ст. 69 КК України у виді штрафу в розмірі 1500 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 25500 гривень.
В підготовчому судовому засіданні прокурор, обвинувачена та захисник просили суд затвердити угоду про визнання винуватості.
Обвинувачена ствердила, що визнає винуватість у вчиненому та угоду укладено нею добровільно. Також на запитання прокурора повідомила, що оскільки хворіє та купує в м. Марбелья Королівства Іспанія для себе медичні препарати, які їй допомагають, вирішила придбати такі і своїй подрузі ОСОБА_6 , яка незадовго до цього отримала травму. Однак, у митній декларації не вказала назву цього препарату, оскільки не знала, що у ньому міститься наркотичний засіб. У зв`язку з такими поясненнями, на додаткове запитання суду щодо зазначення в угоді про беззастережне визнання нею винуватості у повному обсязі вказала натомість, що підтверджує обставини, викладені в обвинувальному акті, в тому числі те, що на початку серпня 2019 року у неї виник саме умисел на вчинення контрабанди наркотичного засобу. Додатково зазначила, що місцем її народження є с. Боково Любашівського району Одеської області, а не м. Городище Городищенського району Черкаської області. За адресою: АДРЕСА_1 проживала з сім`єю з 1987-1988 рр. приблизно 5 років. В подальшому була зареєстрована за адресою: АДРЕСА_2 , однак приблизно 8 років тому знята з реєстрації за вказаною адресою. На даний час зареєстрована за адресою: АДРЕСА_3 . Також ствердила, що хворіє хронічним захворюванням, з приводу якого перебуває на обліку в медичному закладі, а також має на утриманні батька ОСОБА_7 , 1937 р.н.
Прокурор ОСОБА_3 також зазначив, що у випадку відмови у затвердженні угоди існують достатні підстави для продовження судового провадження, оскільки досудове розслідування фактично закінчене.
Заслухавши думку учасників розгляду, оглянувши обвинувальний акт та угоду про визнання винуватості, суд дійшов наступного висновку.
Згідно із п. 1 ч. 3 ст. 314 КПК України у підготовчому судовому засіданні суд має право затвердити угоду або відмовити в затвердженні угоди та повернути кримінальне провадження прокурору для продовження досудового розслідування в порядку, передбаченому статтями 468 475 КПК України.
Особливості кримінального провадження на підставі угод визначено главою 35 КПК України.
Так, угода про визнання винуватості може бути укладена за ініціативою прокурора або підозрюваного чи обвинуваченого. Зокрема, угода про визнання винуватості між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим може бути укладена у провадженні щодо кримінальних проступків, нетяжких злочинів, тяжких злочинів.
В угоді про визнання винуватості серед іншого зазначається узгоджене покарання та згода підозрюваного, обвинуваченого на його призначення або на призначення покарання та звільнення від його відбування з випробуванням.
Суд перевіряє угоду на відповідність вимогам цього Кодексу та/або закону. Суд відмовляє в затвердженні угоди, якщо:
1) умови угоди суперечать вимогам цього Кодексу та/або закону, в тому числі допущена неправильна правова кваліфікація кримінального правопорушення, яке є більш тяжким ніж те, щодо якого передбачена можливість укладення угоди;
2) умови угоди не відповідають інтересам суспільства;
3) умови угоди порушують права, свободи чи інтереси сторін або інших осіб;
4) існують обґрунтовані підстави вважати, що укладення угоди не було добровільним, або сторони не примирилися;
5) очевидна неможливість виконання обвинуваченим взятих на себе за угодою зобов`язань;
6) відсутні фактичні підстави для визнання винуватості.
Згідно з умовами угоди про визнання винуватості, сторони досягли порозуміння щодо призначення ОСОБА_5 узгодженого покарання за ч. 1 ст. 305 КК України із застосуванням частин 1, 2 ст. 69 КК України у виді штрафу в розмірі 1500 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 25500 грн.
Судом встановлено, що ОСОБА_5 обвинувачується у вчиненні контрабанди наркотичного засобу, а саме 4,5 г наркотичного засобу «трамадол», який містився у 120 таблетках певного медичного препарату.
Злочин, передбачений ч. 1 ст. 305 КК України є тяжким злочином, санкція якого передбачає покарання виключно у виді позбавлення волі на строк від п`яти до восьми років.
Відповідно до змісту угоди при узгодженні покарання підозрюваній ОСОБА_5 сторони дійшли порозуміння щодо застосування частин 1, 2 ст. 69 КК України.
Так, відповідно до ч. 1 ст. 69 КК України за наявності кількох обставин, що пом`якшують покарання та істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, з урахуванням особи винного суд, умотивувавши своє рішення, може, крім випадків засудження за корупційне кримінальне правопорушення, кримінальне правопорушення, пов`язане з корупцією, призначити основне покарання, нижче від найнижчої межі, встановленої в санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини цього Кодексу, або перейти до іншого, більш м`якого виду основного покарання, не зазначеного в санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини цього Кодексу за це кримінальне правопорушення. У цьому випадку суд не має права призначити покарання, нижче від найнижчої межі, встановленої для такого виду покарання в Загальній частині цього Кодексу.
Згідно з ч. 2 ст. 69 КК України на підставах, передбачених у частині першій цієї статті, суд може не призначати додаткового покарання, що передбачене в санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини цього Кодексу як обов`язкове, за винятком випадків призначення покарання за вчинення кримінального правопорушення, за яке передбачене основне покарання у виді штрафу в розмірі понад три тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.
В угоді про визнання винуватості вказано відомості про особу підозрюваної (позитивно характеризується за місцем проживання, вперше притягується до кримінальної відповідальності, має на утриманні батька похилого віку, стан здоров`я підозрюваної) та обставини, які пом`якшують покарання: повне визнання винуватості, щире каяття, активне сприяння розкриттю злочину, відсутність матеріальної шкоди фізичним або юридичним особам. Також в угоді зазначено щодо відсутності обставин, які обтяжують покарання та наслідків вчинення злочину, відсутності потерпілого і завдання шкоди лише державним та суспільним інтересам. Вищевказане, на переконання сторін угоди, істотно знижує ступінь тяжкості вчиненого злочину.
Разом з тим, в угоді про визнання винуватості не зазначено, яким чином вищевказані обставини істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого злочину, а саме контрабанди наркотичного засобу «трамадол», який містився у 120 таблетках медичного препарату.
Крім цього, помилковим є покликання в угоді на ч. 2 ст. 69 КК України, оскільки санкція ч. 1 ст. 305 КК України не передбачає призначення додаткового покарання.
Суд дійшов висновку, що узгоджена сторонами міра покарання не відповідає вимогам закону, оскільки сторонами не наведено достатніх підстав для застосування ст. 69 КК України. Умови угоди суперечать вимогам закону про кримінальну відповідальність, суспільному інтересу та не зможуть запобігти вчиненню інших злочинів та виконати превентивну функцію.
Щодо призначення покарання та про існування достатніх підстав щодо застосування ст. 69 або ст. 75 КК України тощо судом може бути зроблено висновок після проведення судового розгляду, в ході якого серед іншого необхідно допитати обвинувачену та детально з`ясувати її позицію щодо обвинувачення, враховуючи надані в підготовчому судовому засіданні неоднозначні відповіді на запитання прокурора та суду.
Згідно з положеннями абз. 2 ч. 7 ст. 474 КПК України в разі відмови суду в затверджені угоди про визнання винуватості досудове розслідування або судове провадження (в залежності від того, на якій стадії укладено угоду) продовжуються в загальному порядку.
Відповідно до роз`яснень, викладених у п. 18 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 11.12.2015 №13 «Про практику здійснення судами кримінального провадження на підставі угод» за наслідками розгляду угоди в судовому засіданні (під час підготовчого судового провадження або під час судового розгляду) суд, перевіривши відповідність угоди вимогам кримінального процесуального закону і закону про кримінальну відповідальність, врахувавши доводи сторін кримінального провадження та інших учасників судового провадження, має прийняти одне із таких рішень: затвердити угоду про визнання винуватості чи про примирення, або відмовити у затвердженні угоди в разі встановлення підстав, передбачених ч. 7 ст. 474 КПК, та: повернути кримінальне провадження прокурору, якщо угоди досягнуто під час досудового розслідування, для його продовження у порядку, передбаченому розділом III КПК; або продовжити судовий розгляд у загальному порядку, якщо угоду було укладено під час його здійснення; або призначити судовий розгляд для проведення судового провадження в загальному порядку, якщо до суду надійшов обвинувальний акт, а угоду було укладено під час підготовчого провадження, а також у випадку подання прокурором відповідного клопотання, пов`язаного з відсутністю необхідності продовження досудового розслідування внаслідок його фактичного закінчення.
Оскільки прокурором ОСОБА_3 повідомлено, що досудове розслідування фактично закінчено, підстави для повернення обвинувального акта (кримінального провадження) прокурору з підстави, передбаченої п. 1 ч. 3 ст. 314 КПК України відсутні.
Керуючись статтями 314, 468, 469, 470, 472, 473, 474КПК України,

ухвалив:

У затвердженні угоди про визнання винуватості, укладеної 13.08.2021 на стадії досудового розслідування кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000058, про обвинувачення ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 305 КК України, відмовити.
Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий ОСОБА_1