Ленінський районний суд м.Полтави
Справа № 553/2070/21
Провадження № 1-кп/553/215/2021
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 вересня 2021 року м.Полтава

Ленінський районний суд м.Полтави у складі головуючого судді ОСОБА_1 , з участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , потерпілого ОСОБА_4 , обвинуваченої ОСОБА_5 , її захисника ОСОБА_6 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000200 від 08.05.2021 за обвинуваченням ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.121 КК України,

в с т а н о в и в :
На розгляді Ленінського районного суду м.Полтави знаходиться згадане кримінальне провадження за обвинуваченням ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.121 КК України.

Згідно із відомостями, внесеними до реєстру матеріалів досудового розслідування, у вказаному кримінальному провадженні до ОСОБА_5 за ухвалою слідчого судді від 09.05.2021 застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, строк якого продовжено до 09.08.2021

Ухвалою Ленінського районного суду м.Полтави від 04.08.2021, застосований до обвинуваченої ОСОБА_5 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою продовжений на строк до 02.10.2021 включно.

В судовому засіданні прокурором заявлено клопотання про продовження строку запобіжного заходу обвинуваченій, яке вмотивовано наявністю ризиків, передбачених ст.177 КПК України, які продовжують існувати, та неможливістю застосування інших більш м`яких запобіжних заходів.

Копія письмового клопотання про продовження строку запобіжного заходу із детальним обґрунтуванням наявності вказаних ризиків була вручена обвинуваченій та її захиснику.

Потерпілий ОСОБА_4 в судовому засіданні клопотання прокурора підтримав повністю та наголосив, що тримання обвинуваченої під вартою наразі є доцільним.

Обвинувачена ОСОБА_5 проти задоволення клопотання прокурора заперечувала та прохала застосувати до неї запобіжний захід, що не пов`язаний з триманням під вартою.

Захисник обвинуваченої ОСОБА_6 , зазначаючи про недоведеність стороною обвинувачення продовження існування ризиків, передбачених ст.177 КПК України, просила застосувати до ОСОБА_5 запобіжний захід не пов`язаний з позбавленням волі та врахувати особу обвинуваченої, яка раніше до кримінальної відповідальності не притягувалась, і стан її здоров`я.

Вирішуючи заявлене клопотання, з`ясувавши позиції учасників судового провадження, суд вказує, що у відповідності до ч.1 ст.331 КПК України, під час судового розгляду суд за клопотанням сторони обвинувачення або захисту має право своєю ухвалою змінити, скасувати або обрати запобіжний захід щодо обвинуваченого.

Водночас, незалежно від наявності клопотань суд зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою до спливу двомісячного строку з дня надходження до суду обвинувального акта чи з дня застосування судом до обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. За наслідками розгляду питання суд своєю вмотивованою ухвалою скасовує, змінює запобіжний захід у вигляді тримання під вартою або продовжує його дію на строк, що не може перевищувати двох місяців (ч.3 ст.331 КПК України).

Тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який відповідно до ст.183 КПК України може бути застосований, зокрема, до раніше не судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад п`ять років.

Статтею 177 КПК України передбачено, що метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам, серед іншого, переховуватися від суду, незаконно впливати на потерпілого, свідка у цьому ж кримінальному провадженні; вчинити інше кримінальне правопорушення тощо.

Відповідно до ст.5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, а також практики Європейського суду з прав людини, обмеження права особи на свободу і особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках та за встановленою процедурою.

При вирішенні питання щодо можливості продовження або зміни запобіжного заходу у виді тримання під вартою на більш м`який, суд враховує вимоги ст.29 Конституції України, ст.9 Загальної Декларації прав людини, ст.5 Європейської Конвенції про захист прав людини та основних свобод і ст.12 КПК України, за змістом яких обмеження права особи на свободу й особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках, за встановленою процедурою, а також той факт, що взяття під варту є найбільш суворим запобіжним заходом.

Суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази, обставини, які свідчать, наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один з ризиків, передбачених ст.177 цього Кодексу, на які вказує слідчий, прокурор. Вирішуючи питання про існування передбачених кримінальним процесуальним законом ризиків неправомірної процесуальної поведінки обвинуваченого, на які посилається прокурор, суд відмічає, що ризиком у даному випадку є дія, яка може вчинитися з високим ступенем ймовірності.

Суд вважає, що прокурором в судовому засіданні доведено той факт, що ризики визначені ст.177 КПК України, не зменшились і продовжують існувати, та те, що інший, більш м`який запобіжний захід, є недостатнім для запобігання встановленим ризикам та не зможе забезпечити належну процесуальну поведінку обвинуваченого.

При цьому, у відповідності до ст.178 КПК України, при вирішенні питання про продовження строку запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у статті 177 цього Кодексу, судом, на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів враховано тяжкість покарання, особу обвинуваченої, її вік та стан здоров`я, відсутність у неї утриманців, законного джерела доходу та характер інкримінованого їй злочину, пов`язаного із заподіянням тяжкого тілесного ушкодження, що спричинило смерть потерпілого.

В судовому засіданні обвинувачена та її захисник, заперечуючи проти клопотання прокурора, просили застосувати до ОСОБА_5 запобіжний захід, що не пов`язаний із позбавленням волі. При цьому, з посиланням на довідку медичної частини, зазначили про стан здоров`я обвинуваченої. Як убачається з копії довідки Полтавської міської медичної частини (№23) філії ЦОЗ ДКВС України в Полтавській області від 06.09.2021, яка приєднана до матеріалів справи, ОСОБА_5 утримується в ДУ «Полтавська установа виконання покарань (№23) і по прибуттю до установи 11.05.2021 пройшла первинний медичний огляд й відповідні обстеження. Наразі загальний стан здоров`я обвинуваченої характеризується як задовільний, остання перебуває під динамічним наглядом медичних працівників медичної частини №23 і їй рекомендоване оперативне лікування у плановому порядку.

За таких обставин, зважаючи на відомості, що характеризують особу обвинуваченої, враховуючи, що у кримінальному провадженні має бути проведений значний обсяг процесуальних дій, у тому числі допит свідків, суд вважає, що лише запобіжний захід у вигляді тримання під вартою зможе дієво запобігти заявленим ризикам, які наразі не зменшились і продовжують існувати з високою ймовірністю, що у свою чергу виключає можливість застосування до обвинуваченої більш м`якого запобіжного заходу.

Суд не ігнорує ті аргументи, які наводяться обвинуваченою та захисником на її користь, проте в даному конкретному випадку суд приходить до переконання, що ці аргументи не доводять можливості застосування до ОСОБА_5 більш м`якого запобіжного заходу, як достатнього для забезпечення виконання нею процесуальних обов`язків і переконливих доказів неможливості утримання обвинуваченої в умовах установи виконання покарань за станом здоров`я, суду надано не було.
Відповідно до ч.1 ст.197 КПК України строк дії ухвали суду про продовження строку тримання під вартою не може перевищувати шістдесяти днів.

У відповідності до ч.4 ст.183 КПК України, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, враховуючи підстави та обставини, передбачені статтями 177 та 178 цього Кодексу, має право не визначити розмір застави у кримінальному провадженні: 1) щодо злочину, вчиненого із застосуванням насильства або погрозою його застосування; 2) щодо злочину, який спричинив загибель людини; 3) щодо особи, стосовно якої у цьому провадженні вже обирався запобіжний захід у вигляді застави, проте був порушений нею; 4) щодо злочину, передбаченого статтями 255-255-3 Кримінального кодексу України; 5) щодо особливо тяжкого злочину у сфері обігу наркотичних засобів, психотропних речовин, їх аналогів або прекурсорів тощо.

Заслухавши думку учасників судового провадження та перевіривши наявні матеріали, виходячи з практики Європейського суду з прав людини, яка свідчить про те, що рішення суду повинно забезпечити не тільки права обвинуваченого, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів, що вимагає від суду більшої суворості в оцінці цінностей суспільства, суд вважає, що підстави для продовження запобіжного заходу - тримання під вартою, не відпали та продовжують існувати, і альтернативні запобіжні заходи не в змозі гарантувати належну поведінку обвинуваченого, а тому наявна необхідність у продовженні такої міри запобіжного заходу із визначенням його строку у межах 60 днів без визначення застави.
На підставі викладеного та керуючись ст.ст.318,331 КПК України, суд,

п о с т а н о в и в :
Клопотання прокурора про продовження строку запобіжного заходу застосованого до обвинуваченої ОСОБА_5 задовольнити.
Продовжити застосований до обвинуваченої ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, на строк шістдесят днів, до 27 листопада 2021 року включно.
Ухвала може бути оскаржена до Полтавського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня проголошення, а обвинуваченим, який утримується під вартою, в той самий строк з моменту вручення йому копії судового рішення.

Суддя

Ленінського районного суду м.Полтави ОСОБА_1