Єдиний унікальний номер: 379/570/21
Провадження № 1-кп/379/88/21
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 вересня 2021 рокум.Тараща

Таращанський районний суд Київської області у складі

головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участю:

секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ОСОБА_4 ,

захисника адвоката ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні в залі суду № 3 кримінальне провадження № 0001164, відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань 29.05.2021, за обвинуваченням

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, уродженця с. Велика Березянка Білоцерківського /Таращанського/ району Київської області, зареєстрованого та фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , з базовою загальною середньою освітою, непрацюючого, неодруженого, на утриманні неповнолітніх дітей не має, невійськовозобов`язаного, раніше судимого:

- 09.03.2016 Таращанським районним судом Київської області за ч. 3 ст. 185 КК України до покарання у виді двох років позбавлення волі, на підставі ст. 75 КК України звільненого від відбування покарання з випробуванням у виді позбавлення волі з іспитовим строком 1 рік;

- 30.08.2016 Таращанським районним судом Київської області за ч. 3 ст. 185 КК України до покарання у виді трьох років позбавлення волі, на підставі ст. 70 КК України три роки один місяць позбавлення волі;

- 12.12.2019 Таращанським районним судом Київської області за ч. 3 ст. 185 КК України до покарання у виді чотирьох років позбавлення волі, на підставі ст. 75 КК України звільненого від відбування покарання з випробуванням у виді позбавлення волі з іспитовим строком 2 роки 6 місяців,

- 07.05.2021 Таращанським районним судом Київської області за ч. 2 ст. 185, ч. 3 ст. 185 КК України до покарання у виді чотирьох років одного місяця позбавлення волі,

- 08.07.2021 Таращанським районним судом Київської області за ч. 1 ст. 309 КК України до покарання у виді обмеження волі на строк 1 рік, на підставі ст.ст. 71, 72 КК України - чотири роки два місяці позбавлення волі.

у вчиненні кримінального правопорушення - злочину, передбаченого ч. 2 ст. 263 КК України,

В С Т А Н О В И В:
29.06.2021 до Таращанського районного суду Київської області надійшов обвинувальний акт у кримінальному провадженні № 0001164 від 29.05.2021 з угодою про визнання винуватості, укладеною 25 червня 2021 року між прокурором Таращанського відділу Білоцерківської окружної прокуратури ОСОБА_3 і підозрюваним ОСОБА_4 за участю захисника ОСОБА_5 ..

Відповідно до угоди та обвинувального акта обвинувачений ОСОБА_4 , будучи раніше судимим за вчинення злочинів проти власності, на шлях виправлення не став, належних висновків для себе не зробив та вчинив новий умисний злочин за наступних обставин.

Так, в кінці квітня 2021 року, більш точного часу слідством не встановлено, ОСОБА_4 , перебуваючи на території сміттєзвалища в с. Велика Березянка Білоцерківського району Київської області, помітив кастет. У цей момент він вирішив забрати собі цей предмет і вчинити його носіння без передбаченого законом дозволу. Після цього ОСОБА_4 в порушення вимог п. 1 «Переліку видів майна, що не може перебувати у власності громадян, громадських об`єднань, міжнародних організацій та юридичних осіб інших держав на території України», який є додатком № 1 до Постанови Верховної Ради України від 17 червня 1992 року N 2471-XII, п.п. 2, 9, 11 «Про затвердження Положення про дозвільну систему» затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12 жовтня 1992 року № 576, діючи умисно, маючи на меті подальше носіння та зберігання вказаного кастету для власних потреб, без наміру повідомити про знайдений ним кастет, взяв його до рук та пішов з ним до свого місця проживания, яке розташоване за адресою: АДРЕСА_1 , де почав зберігати його. Таким чином, ОСОБА_4 умисно, незаконно, без передбаченого законом дозволу вчинив носіння вказаного кастету для власних потреб, без мети збуту. 29.05.2021 приблизно о 08 год. 00 хв. ОСОБА_4 вирішив поїхати до м. Тараща Білоцерківського району Київської області, з метою відпочинку. Разом з цим ОСОБА_4 вирішив взяти із собою знайдений ним раніше кастет з метою самозахисту. В цей же час ОСОБА_4 , діючи умисно, поклав до лівої кишені куртки, в яку він був одягнений, кастет та поїхав до м. Тараща Білоцерківського району Київської області, здійснивши таким чином умисне, незаконне, без передбаченого законом дозволу носіння знайденого ним кастету, для власних потреб, без мети збуту. 29.05.2021 під час руху по вул. Колгоспна в м. Тараща Білоцерківського району Київської області ОСОБА_4 зупинили працівники поліції та в ході проведення огляду в період часу з 11 год. 26 хв. по 11 год. 42 хв. у нього виявлено та вилучено кастет, який останній зберігав для власних потреб, без мети збуту.

Згідно з висновком експерта № СЕ-19/111-21/26965-ХЗ від 09.06.2021, складеним за результатами проведення судової експертизи холодної зброї, наданий на дослідження предмет являється кастетом контактною не клинковою холодною зброєю ударно-дробильної дії. Наданий на дослідження кастет відноситься до холодної зброї. Паданий на дослідження кастет виготовлений саморобним способом.

Органом досудового розслідування дії ОСОБА_4 кваліфіковані за ч. 2 ст. 263 КК України як вчинення незаконного поводження зі зброєю, тобто вчинення носіння кастету без передбаченого законом дозволу.

Відповідно до умов угоди про визнання винуватості від 25 червня 2021 року прокурор ОСОБА_3 та підозрюваний ОСОБА_4 за участі захисника ОСОБА_5 згідно ст.ст. 52, 468, 469, 472 КПК України уклали угоду про визнання винуватості у кримінальному провадженні № 0001164 від 29.05.2021.

У вказаній угоді викладено формулювання обвинувачення та його правову кваліфікацію за ч. 2 ст. 263 КК України, з якими повністю погодились сторони; зазначено, що в результаті скоєння злочину матеріальна шкода не заподіяна; підозрюваний ОСОБА_4 беззастережно визнав свою винуватість в інкримінованому йому діянні; викладено погоджене сторонами покарання підозрюваному за ч. 2 ст. 263 КК України у виді двох років позбавлення волі. Також сторони розуміють, що у разі призначення покарання, до призначеного судом покарання буде повністю чи частково приєднана невідбута частина покарання за попереднім вироком, а саме вироком Таращанського районного суду Київської області від 07.05.2021. Також в угоді зазначено про роз`яснення обвинуваченому наслідків укладення та затвердження цієї угоди, наслідки її невиконання.

Розглядаючи питання про затвердження угоди, суд виходить із наступного.

Відповідно до ст. 468 КПК України у кримінальному провадженні може бути укладена угода між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим про визнання винуватості.

Відповідно до ч. 4 ст. 469 КПК України угода про визнання винуватості між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим може бути укладена у провадженні щодо кримінальних проступків, злочинів невеликої чи середньої тяжкості, тяжких злочинів, внаслідок яких шкода завдана лише державним чи суспільним інтересам.

Злочин, у вчиненні якого обвинувачений ОСОБА_4 визнав себе винуватим, віднесений до умисного нетяжкого злочину, внаслідок нього шкода завдана лише суспільним інтересам, а отже угода відповідає вимогам закону.

Перевіривши угоду про визнання винуватості на її відповідність вимогам чинного КПК України, суд прийшов до висновку, що зазначена угода у повному обсязі відповідає вимогам чинного законодавства, оскільки вона містить всі необхідні реквізити, визначені статтею 472 КПК України, зокрема, найменування сторін, формулювання обвинувачення та його правову кваліфікацію із зазначенням частини статті закону України про кримінальну відповідальність, істотні для відповідного кримінального провадження обставини, беззастережне визнання обвинуваченим своєї винуватості у вчиненні кримінального правопорушення, узгоджене покарання та згода обвинуваченого на призначення покарання, наслідки укладення та затвердження угоди, передбачені статтею 473 цього Кодексу, наслідки невиконання угоди, дата її укладення та підписи сторін.

Під час судового провадження обвинувачений ОСОБА_4 та захисник ОСОБА_5 підтвердили суду, що укладення угоди є добровільним, тобто не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз або наслідком обіцянок чи дії будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді.

Прокурор, захисник під час судового провадження просили затвердити угоду про визнання винуватості.

Обвинувачений ОСОБА_4 під час судового провадження просив вказану угоду, укладену між ним та прокурором, затвердити і призначити узгоджену в ній міру покарання, при цьому беззастережно визнав себе винуватим у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст.263 КК України, дав згоду на застосування узгодженого виду покарання.

Суд, шляхом проведення опитування сторін кримінального провадження переконався, що укладення угоди сторонами є добровільним, тобто не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз або наслідком обіцянок чи дій будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді. При цьому судом з`ясовано, що обвинувачений ОСОБА_4 повністю усвідомлює зміст укладеної угоди про визнання винуватості, характер обвинувачення, щодо якого визнає себе винуватим, обвинувачений цілком розуміє свої права, визначені п. 1 ч. 4 ст. 474 КПК України, а також наслідки укладення, затвердження даної угоди, передбачені ч. 2 ст. 473 КПК України, та наслідки її невиконання, передбачені ст. 476 КПК України.

Крім цього, умови угоди не суперечать вимогам Кримінального процесуального Кодексу та Кримінального Кодексу України, зокрема, вимогам ст.ст. 50-52 КК України та інтересам суспільства, а кримінальне провадження свідчить про наявність фактичних підстав для визнання винуватості, та при цьому обвинувачений ОСОБА_4 погоджується на призначення узгодженого покарання.

Суд погоджується з наведеними в угоді обставинами, які визначені в обвинувальному акті, як пом`якшуючі покарання обставини та визнає відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 66 КК України обставинами, що пом`якшують покарання: щире каяття та активне сприяння розкриттю злочину.

Обставини, що обтяжують покарання, відповідно до ст. 67 КК України, судом не встановлено.

Дослідивши угоду про визнання винуватості, вислухавши доводи учасників судового провадження, суд вважає, що укладена між прокурором і обвинуваченим угода відповідає вимогам КПК України; суд вважає доведеним, що ОСОБА_4 вчинено незаконне поводження зі зброєю, а саме вчинено носіння кастету без передбаченого законом дозволу, його дії вірно кваліфіковано за ч. 2 ст. 263 КК України, умови угоди не суперечать інтересам суспільства і не порушуються права, свободи чи інтереси сторін або інших осіб. Сторони уклали угоду добровільно, фактичні підстави для визнання винуватості наявні, узгоджена міра покарання відповідає загальним засадам призначення покарання, визначених ст. 65 КК України.

Також при призначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_4 суд враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, яке згідно зі ст. 12 КК України є нетяжким злочином; ставлення обвинуваченого до скоєного, що полягає у визнанні винуватості; дані про особу обвинуваченого, а саме те, що ОСОБА_4 раніше неодноразово судимий за корисливі умисні злочини, на шлях виправлення не став та вчинив нове кримінальне правопорушення, отже, правильних висновків для себе не робить та на шлях виправлення вперто не стає, згідно офіційних даних на обліку у лікаря-нарколога та лікаря-психіатра не перебуває, офіційно не працевлаштований, по місцю проживання та реєстрації характеризується посередньо, неодружений, на утриманні неповнолітніх дітей не має.

Суд також враховує, що після укладення угоди - 08 липня 2021 року ОСОБА_4 був засуджений Таращанським районним судом Київської області за ч. 1 ст. 309 КК України до остаточного покарання у виді чотирьох років двох місяців позбавлення волі. Цей вирок суду набрав законної сили 13.08.2021. Згідно повідомлення відділення поліції №2 Білоцерківського РУП ГУ НП в Київській області на підставі вказаного вироку суду ОСОБА_4 затриманий 03.09.2021.

Судом встановлено, що дане кримінальне правопорушення вчинено обвинуваченим 29.05.2021 - до постановлення попереднього вироку від 08.07.2021. Отже, призначаючи остаточне покарання обвинуваченому, суд керується положеннями ч.4 ст. 70 КК України щодо призначення покарання за сукупністю кримінальних правопорушень із визначенням остаточного покарання шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим із зарахуванням покарання, часткового відбутого за попереднім вироком, за правилами статті 72 КК України, що відповідає положенню п.20 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про практику здійснення судами кримінального провадження на підставі угод» від 11.12.2015 №13.

Кримінальним правопорушенням шкоди не завдано.

Потерпілі у кримінальному провадженні відсутні.

Цивільний позов у справі не заявлявся.

Процесуальні витрати на залучення експерта підлягають стягненню з обвинуваченого згідно вимог ст. 124 КПК України.

Долю речових доказів вирішити згідно вимог ст. 100 КПК України.

На виконання вироку Таращанського районного суду Київської області від 08.07.2021 ОСОБА_4 був затриманий 03.09.2021.

В ході досудового розслідування відносно ОСОБА_4 запобіжний захід не застосовувався; сторони провадження не заявляли клопотання про застосування відносно обвинуваченого запобіжного заходу, а тому суд не вбачає підстав для застосування запобіжного заходу стосовно обвинуваченого до набрання вироком законної сили.

Виходячи із викладеного, суд дійшов висновку про наявність підстав для затвердження угоди про визнання винуватості між прокурором та підозрюваним ОСОБА_4 ..

На підставі викладеного, керуючись ч. 2 ст. 263 КК України, відповідно до ст.ст. 50-52, 65-67, 70, 72 КК України, ст.ст. 8-11, 22, 24, 26, 27, 100, 124, 367-371, 373, 374, 394, 468, 469, 472-476 КПК України, суд

З А С У Д И В:
Затвердити угоду про визнання винуватості, укладену між прокурором Таращанського відділу Білоцерківської окружної прокуратури Київської області ОСОБА_3 та підозрюваним ОСОБА_4 , за участю захисника ОСОБА_5 , від 25 червня 2021 року у кримінальному провадженні № 0001164, відомості про яке внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань 29.05.2021.

ОСОБА_6 визнати винуватим у пред`явленому обвинуваченні за ч. 2 ст. 263 КК України та призначити йому узгоджене покарання у виді 2 (двох) років позбавлення волі.

На підставі ч. 4 ст. 70 КК України за сукупністю кримінальних правопорушень, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим визначити ОСОБА_7 остаточне покарання у виді позбавлення волі на строк 4 (чотири) роки 2 (два) місяці.

Строк відбування покарання ОСОБА_4 рахувати з дати набрання цим вироком законної сили, зарахувавши у строк відбування покарання часткове відбуте покарання за попереднім вироком Таращанського районного суду Київської області від 08.07.2021, а саме з 03.09.2021 по день набрання цим вироком законної сили.

Запобіжний захід, як захід забезпечення кримінального провадження, обвинуваченому ОСОБА_4 до набрання вироком законної сили не обирати.

Стягнути з ОСОБА_4 на користь держави витрати на залучення експерта в розмірі 1372 (одна тисяча триста сімдесят дві) гривні 96 копійок.

Речовий доказ холодну зброю - кастет, що знаходиться на зберіганні в кімнаті зберігання речових доказів відділення поліції № 2 Білоцерківського РУП ГУ НП в Київській області, - після набрання вироком законної сили знищити.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Вирок може бути оскаржено до Київського апеляційного суду через Таращанський районний суд Київської області протягом тридцяти днів з моменту його проголошення з підстав, передбачених ч. 4 ст. 394 КПК України.

Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору і не пізніше наступного дня надіслати учаснику судового провадження, який не був присутнім в судовому засіданні.

Вирок проголошено 17 вересня 2021 року о 15 годині 00 хвилин негайно після виходу суду із нарадчої кімнати.

Головуючий суддя Таращанського районного суду Київської області ОСОБА_1