Справа № 467/1097/21
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20.12.2021 року Арбузинський районний суд Миколаївської області в складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участю секретаря ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в смт. Арбузинка кримінальне провадження внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000130 від 11.11. 2021 року за обвинуваченням

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Агрономія, Арбузинського району, Миколаївської області, українця, громадянина України, що має не повну середню освіту, не працюючого, не одруженого, не маючого на утриманні неповнолітніх дітей, зареєстрованого та фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 162 КК України,

ВСТАНОВИВ:

Суд визнав доведеним, що 04 листопада 2021 року у ОСОБА_4 виник умисел на незаконне проникнення до приміщення домоволодіння, яке належить ОСОБА_5 , що розташоване за адресою: АДРЕСА_2 . Розуміючи свій злочинний умисел, ОСОБА_4 04 листопада 2021 року, близько 19.00 години, розуміючи протиправний характер своїх дій, незаконно, всупереч волі власника, переслідуючи єдиний умисел на порушення конституційного права на недоторканність житла та іншого володіння особи, передбаченого ст. 30 Конституції України, проник на територія даного домоволодіння, після чого поштовхом руки відчинив металопластикове вікно, яке розташоване з правого боку від вхідних дверей до будинку, та через нього проник у спальну кімнату домоволодіння, яке належить ОСОБА_5 .

Будучи допитаним в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 свою вину у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 162 КК України визнав, підтвердив обставини скоєння кримінальних правопорушень та пояснив, що у вечірній час, точної дати не пам`ятає, він через вікно, без дозволу власника, заліз до будинку за адресою: АДРЕСА_2 , що належить ОСОБА_5 . Готовий нести покарання за вчинене у межах своєї вини. Кається у вчиненому.

Потерпіла ОСОБА_5 до початку судового засідання надала суду заяву про розгляд справи в її відсутність, міру покарання обвинуваченому просила призначити згідно закону.

Крім визнання своєї вини у вчиненні кримінального правопорушення ОСОБА_4 вважав недоцільним дослідження доказів, так як повністю погоджується з досудовим розслідуванням справи.

Покази обвинуваченого ОСОБА_4 в судовому засіданні послідовні і логічні, а тому не викликають сумнівів суду у правильності розуміння ним змісту обставин кримінальних правопорушень, добровільності та істинності його позиції.

За таких обставин, суд переконавшись, що обвинувачений вірно розуміє зміст обставин провадження, за відсутності сумнівів в добровільності його позиції, роз`яснивши наслідки визнання ним фактичних обставин вчинення кримінального правопорушення, що полягають у позбавленні права оспорювати ці фактичні обставини в апеляційному порядку, у відповідності до вимог ч. 3 ст. 349 КПК України, визнав недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються, обмежившись допитом обвинуваченого, дослідженням, зібраних досудовим слідством матеріалів, що характеризують особу обвинуваченого.

Враховуючи наведене, суд за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, у межах ч. 3 ст. 349 КПК України, керуючись законом, оцінюючи кожний доказ, що наявний у провадженні, з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку, приходить до висновку про повну доведеність вини обвинуваченого ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушенні, передбаченого ч. 1 ст. 162 КК України, за обставин, встановлених судом.

Суд кваліфікує дії обвинуваченого ОСОБА_4 за ч. 1 ст. 162 КК України, як незаконне проникнення до житла.

Вирішуючи питання про обрання міри покарання обвинуваченому ОСОБА_4 суд, відповідно до ст. 65 КК України, враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують його покарання, а також положення ст. 50 КК України, за якими покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень, як засудженими, так і іншими особами.

Обставиною, що пом`якшує покарання обвинуваченому ОСОБА_4 згідно зі ст. 66 КК України, є щире каяття.

Обставин, що обтяжують покарання обвинуваченому ОСОБА_4 згідно зі ст. 67 КК України, судом не встановлено.

Суд враховує ступінь тяжкості вчинених кримінальних правопорушень, а саме: їх класифікацію за ст. 12 КК України як кримінального проступку та тяжкого злочину, особливості й обставини вчинення: форму вини, мотив і мету, спосіб, стадію вчинення, характер і ступінь тяжкості наслідків, що настали; поведінку під час та після вчинення злочинних дій.

Крім того, суд враховує, що обвинувачений раніше не судимий, на обліку у лікаря-нарколога та лікаря-психіатра не перебуває, має постійне місце проживання та реєстрації,на обліку Первомайського РВ № 2 філії ДУ "Центр пробації" в Миколаївській області не перебуває, перебуває на військовому обліку в ІНФОРМАЦІЯ_2 . Судом не встановлено наявності зв`язків з антигромадськими елементами.

Суд також враховує позицію сторони обвинувачення щодо необхідної міри покарання, відношення обвинуваченого до вчиненого, наявність у нього розуміння неприйнятності вчинених ним дій у цивілізованому суспільстві та вважає за необхідне призначити покарання у межах санкцій ч. 1 ст. 162 КК України у виді обмеження волі та зі звільненням від відбування покарання, у відповідності до вимог ст. 75 КК України та покладенням обов`язків з числа передбачених ст. 76 КК України, оскільки суд переконаний, що відповідно до вимог ч. 2 ст. 65 КК України, дана міра покарання є необхідною і достатньою для виправлення обвинуваченого та попередження вчинення ним нових злочинів.

Запобіжний захід, як захід забезпечення кримінального провадження, у кримінальному провадженні не обирався та підстави для його визначення, на даному етапі, відсутні.

Речових доказів у кримінальному проваджені не має.

Судові витрати по справі відсутні. Цивільний позов у справі не заявлявся.

Керуючись ст.ст. 368-371, 373-374, 376 КПК України, суд

УХВАЛИВ:

ОСОБА_4 визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 162 КК України та призначити покарання - у виді 1 (одного) року обмеження волі.

На підставі ст. 75 КК України обвинуваченого ОСОБА_4 від відбування призначеного покарання звільнити з випробуванням, встановивши йому іспитовий строк 1 (один) рік, та покласти на нього обов`язки, передбачені п.п. 1, 2 ч. 1 ст. 76 КК України, а саме: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації, повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи, навчання.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Вирок може бути оскаржено протягом 30 днів з дня його проголошення шляхом подання апеляційної скарги до Апеляційного суду Миколаївської області через Арбузинський районний суд Миколаївської області.

Суддя Арбузинського

районного суду ОСОБА_1