ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
Справа №646/4506/20 Головуючий 1 інстанції: ОСОБА_1
Провадження №11-кп/818/572/22 Доповідач: ОСОБА_2
Категорія: ч.2 ст.309 КК України

УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 січня 2022 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Харківського апеляційного суду у складі:

- головуючого ОСОБА_2 ,
- суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
- при секретарі ОСОБА_5 ,
- за участю прокурора ОСОБА_6 ,
- захисника ОСОБА_7 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в м.Харкові кримінальне провадження за апеляційною скаргою обвинуваченого ОСОБА_8 на вирок Червонозаводського районного суду м.Харкова від 06 липня 2021 року, -

УСТАНОВИЛА:
Цим вироком
ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця смт Машівка Машівського району Полтавської області, громадянина України, з неповною середньою освітою, холостого, офіційно непрацюючого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , фактичного проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , раніше судимого:
-17.06.2003 року Царичанським районним судом Дніпропетровської області за ч.3 ст.185 КК України на 3 роки позбавлення волі із застосуванням ст.75 КК України з іспитовим строком 2 роки;
-26.12.2003 року Царичанським районним судом Дніпропетровської області за ч.2 ст.190, ст.71 КК України на 3 роки 1 місяць позбавлення волі;
-24.12.2009 Царичанським районним судом Дніпропетровської області за ч.2 ст.185 КК України на 2 роки позбавлення волі із застосуванням ст.75 КК України з іспитовим строком 2 роки;
-12.01.2012 року Царичанським районним судом Дніпропетровської області за ч.2 ст.289, ч.3 ст.185, ч.2 ст.185, ч.1 ст.309, ч.2 ст.15 ч.3 ст.186, ч.1 ст.304, ч.2 ст.286, ч.2 ст.190, ч.1 ст.70 КК України на 5 років 6 місяців позбавлення волі з конфіскацією майна;
-21.12.2018 року Орджонікідзевським районним судом м.Харкова за ч.2 ст.185 КК України на 3 роки 10 місяців позбавлення волі, звільнений з-під варти в залі суду 21.12.2018 року,

засуджено за ч.2 ст.309 КК України на 1 рік позбавлення волі.

Кримінальне провадження було розглянуто в порядку, передбаченому ч.3 ст.349 КПК України.

Як установив суд, 23 лютого 2020 року близько 10 год. ОСОБА_8 , маючи умисел, спрямований на придбання, перевезення та зберігання психотропної речовини без мети збуту у великих розмірах, з метою особистого вживання, зателефонував за номером телефону, який побачив у оголошенні про продаж наркотичних засобів та психотропних речовин на одному з будинків по вул.Роганській у м.Харкові, та виконуючі телефонні вказівки раніше йому незнайомої особи, матеріали відносно якої виділені в окреме провадження, за допомогою терміналу переказав грошові кошти у розмірі 1500 грн. та у подальшому підібрав в обумовленому місці 6 згортків з порошкоподібною речовиною, яка містить у своєму складі психотропну речовину, обіг якої обмежено «амфетамін» біля будинку по вул.Роганській у м.Харкові, тим самим придбав психотропну речовину без мети збуту у великих розмірах.

Після цього, у той же день ОСОБА_8 , продовжуючи реалізацію свого злочинного умислу, направленого на перевезення та зберігання психотропної речовини, на громадському транспорті попрямував на автостанцію №1, що розташована за адресою: м.Харків пр.Гагаріна, 22, де був помічений та зупинений працівниками УПП в Харківській області ДПП НПУ, та у період часу з 16 год. 20 хв. до 16 год. 40 хв. під час проведення огляду місця події ОСОБА_8 добровільно видав 6 згортків із порошкоподібною речовиною, яка містить у своєму складі психотропну речовину, обіг якої обмежено амфетамін, масою у перерахунку на суху речовину 1,656 гр, що відноситься до великих розмірів.
Таким чином, ОСОБА_8 всупереч Закону України «Про заходи протидії незаконному обігу наркотичних засобів, психотропних речовин і прекурсорів та зловживанню ними» та Закону України «Про обіг в Україні наркотичних засобів, психотропних речовин, їх аналогів і прекурсорів» незаконно придбав, перевозив та зберігав без мети збуту психотропну речовину обіг якої обмежено амфетамін у великих розмірах згідно з «Переліком наркотичних засобів, психотропних речовин і прекурсорів», затвердженого постановою Кабінету Міністрів України № 770 від 6 травня 2000 року.

В апеляційній скарзі обвинувачений ОСОБА_8 , не оспорюючи обґрунтованості засудження та правильності кваліфікації його дій, просить пом`якшити призначене йому покарання із застосуванням ст.75 КК України. Зазначив, що він повністю визнав свою вину; щиро розкаявся; активно сприяв розкриттю злочину; має матір похилого віку - 1953 року народження, яка наразі тяжко хвора та потребує його опіки. Зауважив, що зробив для себе правильні висновки та у майбутньому вчиняти злочини не буде.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення захисника ОСОБА_9 , який підтримав апеляційну скаргу, прокурора, який заперечував проти задоволення апеляційної скарги, дослідивши матеріали провадження, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає.

Фактичні обставини кримінального правопорушення і кваліфікація дій ОСОБА_8 за ч.2 ст.309 КК України в апеляційній скарзі не оспорюється, тому згідно положень ч.1 ст.404 КПК України висновки суду першої інстанції щодо цих обставин в апеляційному порядку не перевірялися.

Відповідно до вимог ст.65 КК України, суд призначає покарання в межах, установлених у санкції статті Особливої частини цього Кодексу, що передбачає відповідальність за вчинений злочин, враховуючи його ступінь тяжкості, особу винного та обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання. При цьому особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження злочинів.

Згідно до положень ст.75 КК України, у разі, якщо суд при призначенні покарання у виді позбавлення волі на строк не більше п`яти років, враховуючи тяжкість злочину, особу винного та інші обставини справи, дійде висновку про можливість виправлення засудженого без відбування покарання, він може прийняти рішення про звільнення від відбування покарання з випробуванням.

Покарання обвинуваченому ОСОБА_8 призначено необхідне і достатнє для його виправлення та попередження нових злочинів, згідно з вимогами ст.65 КК України.

При цьому судом враховано характер і ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, дані про особу обвинуваченого, який раніше судимий, офіційно не працевлаштований, на обліку у лікаря нарколога та психіатра не перебуває, його щире каяття, визнавши останню обставину пом`якшуючою покарання та наявність обтяжуючої покарання обставини рецидив злочинів.

Таким чином судом були враховані майже всі обставини, на які посилається у своїй скарзі обвинувачений.

Що стосується доводів апеляційної скарги обвинуваченого про наявність ще й такої пом`якшуючої покарання обставини як активне сприяння розкриттю злочину, то вони є необґрунтованими.

Згідно висновків, які містяться у Постанові Великої Палати Верховного Суду від 03 липня 2019 року (кримінальне провадження №288/1158/16-к), під активним сприянням розкриттю злочину розуміють дії винної особи, спрямовані на надання органам досудового розслідування і суду допомоги у з`ясуванні дійсних обставин справи, які ще не були відомі цим органам. Саме лише визнання власної винуватості під тиском зібраних доказів і підтвердження інформації, вже встановленої компетентними органами з інших джерел, не є активним сприянням розкриттю злочину.

Як слідує із матеріалів кримінального провадження, у них не міститься даних про повідомлення обвинуваченим органам досудового розслідування таких обставин вчинення злочину, які б не були встановлені ними на підставі інформації, встановленої з інших джерел.

З огляду на наведене, під час призначення покарання ОСОБА_8 суд першої інстанції обґрунтовано не визнав пом`якшуючою покарання обставиною активне сприяння розкриттю злочину у розумінні ст.66 КК України.

Враховуючи вищевикладене, та приймаючи до уваги те, що до ОСОБА_8 судом вже неодноразово застосовувався інститут звільнення від відбування покарання з випробуванням та новий злочин останній вчинив в період непогашеної судимості, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про можливість виправлення обвинуваченого лише в умовах ізоляції від суспільства з призначенням покарання у виді позбавлення волі у мінімальних розмірах, передбачених санкцією статті для даного виду покарання, який колегія суддів вважає необхідним та достатнім для виправлення обвинуваченого і попередження нових злочинів, без застосування ст.75 КК України.
Що стосується посилання обвинуваченого на наявність у нього тяжко хворої матері, яка потребує його опіки, то це саме по собі, за наявності вищевказаних обставин, не є підставою для призначення ОСОБА_8 покарання із застосуванням положень ст.75 КК України.

З огляду на наведене, підстави для зміни вироку за доводами апеляційної скарги обвинуваченого - відсутні.

Керуючись ст.ст. 405, 407, 409, 419 КПК України, колегія суддів, -

УХВАЛИЛА:
Вирок Червонозаводського районного суду м.Харкова від 06 липня 2021 року щодо ОСОБА_8 залишити без змін, а апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_8 без задоволення.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена у касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом трьох місяців з дня її проголошення, а обвинуваченим, який тримається під вартою, - у той самий строк з дня вручення йому копії ухвали.

Головуючий:

Судді: