Справа № 202/4931/20
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
19 жовтня 2021 року місто Дніпро

Амур-Нижньодніпровський районний суд м. Дніпропетровська у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Дніпро подання заступника начальника Амур-Нижньодніпровського районного відділу філії Державної установи «Центр пробації» у Дніпропетровської області відносно ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , про звільнення від відбування покарання по закінченню іспитового строку,

за участю: представника установи «Центр пробації» ОСОБА_4 ,

ВСТАНОВИВ:
Відповідно до подання, іспитовий строк, встановлений ОСОБА_3 вироком Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 14.08.2020, закінчився 14.08.2021, вина ОСОБА_3 у вчиненні кримінального правопорушення, вчиненого в період іспитового строку в законному порядку не доведена та обвинувальним вироком не встановлена, у зв`язку з чим заступник начальника Амур-Нижньодніпровського районного відділу філії Державної установи «Центр пробації» у Дніпропетровської області просить суд вирішити питання про звільнення ОСОБА_3 від відбування покарання по закінченню строку випробування.

В судовому засіданні представника установи «Центр пробації» ОСОБА_4 підтримав клопотання та просив його задовольнити.

ОСОБА_3 не з`явився до суду, був сповіщений про дату, час і місце судового розгляду справи судовими повістками, а також через офіційний веб-сайт судової влади, тобто судом прийнято вичерпні заходи для його повідомлення про дату, час і місце розгляду справи.

Вивчивши матеріали подання, вислухавши учасників судового засідання, суд приходить до наступного.

Згідно п. 9 ч. 1 ст. 537 КПК України під час виконання вироків суд, визначений частиною другою статті 539 цього Кодексу, має право вирішувати питання, зокрема, про звільнення від призначеного покарання з випробовуванням після закінчення іспитового строку.

Так, ОСОБА_3 був засуджений 14.08.2020 вироком Індустріального районного суду м. Дніпропетровська за ч. 1 ст. 309 КК України та йому було призначено покарання у виді обмеження волі на строк 1 рік, на підставі ст. 75 КК України останнього було звільнено від відбування покарання з іспитовим строком 1 рік. На підставі ст. 76 КК України було зобов`язано засудженого ОСОБА_3 періодично з`являтись для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти його про зміну місця проживання, роботи; не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.

Водночас, відносно ОСОБА_3 було відкрито кримінальне провадження за ч. 1 ст. 126 КК України, інформацію про яке було внесено відомості 28.06.2019 до ЄРДР за №0001330, яке у подальшому було передано на розгляд до Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська. Станом на день розгляду судом даного подання, тобто на 19.10.2021, вирок ОСОБА_3 по кримінальному провадженню №0001330 не винесений. Кримінальне правопорушення, в якому обвинувачується ОСОБА_3 , було ним вчинено до постановлення вироку Індустріального районного суду міста Дніпропетровська від 14.08.2020, оскільки відомості по кримінальному провадженню №0001330 були внесені до ЄРДР ще 28.06.2019.

Законодавством України, зокрема, ч. 1 ст. 78 КК України, ч. 2 ст. 165 КВК України, передбачено виключні підстави для звільнення засудженого від призначеного покарання по закінченню строку відбування або для відмови у такому звільненні.

Зокрема, відповідно до ч. 1 ст. 78 КК України після закінчення іспитового строку засуджений, який виконав покладені на нього обов`язки та не вчинив нового злочину, звільняється судом від призначеного йому покарання. У разі вчинення засудженим протягом іспитового строку нового злочину суд призначає йому покарання за правилами, передбаченими в статтях 71, 72 цього Кодексу.

Відповідно до ч. 1 ст. 62 Конституції України, ч. 2 ст. 2 КК України та ч. 1 ст. 17 КПК України особа вважається невинуватою, доки її вина не доведена в законному порядку і не встановлена обвинувальним вироком суду.

Європейський суд з прав людини у своєму рішенні від 22.04.2010 року у справі Фатуллаєв проти Азербайджану зазначив, що презумпція невинуватості, втілена в п. 2 ст. 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, є один із елементів справедливого кримінального судочинства, що забороняє передчасне висловлювання як самим судом, так і представниками інших органів влади думки, що особа, яка обвинувачується у кримінальному злочині , є винуватою до того, як це доведено в законному порядку. Аналогічна позиція суду і у справах Шагін проти України (рішення від 10.03.2010 року), Грабчук проти України (рішення від 21.09.2006 року).

На день закінчення строку випробування засуджений ОСОБА_3 виконав покладені на нього обов`язки та не вчинив нового кримінального правопорушення, оскільки відсутній обвинувальний вирок, який би підтверджував його винуватість у вчиненні нового кримінального правопорушення, яке ним було вчинено під час випробувального терміну.

Станом на час розгляду подання відносно ОСОБА_3 , жодного обвинувального вироку відносно останнього не ухвалено, тобто ОСОБА_3 не вважається особою, що вчинив кримінальне правопорушення в період іспитового строку, а тому підлягає звільненню від покарання, оскільки іспитовий строк за вироком Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 14.08.2020 закінчився.

З урахуванням викладеного, суд приходить до висновку, що існують підстави для задоволення подання заступника начальника Амур-Нижньодніпровського районного відділу філії Державної установи «Центр пробації» у Дніпропетровської області відносно ОСОБА_3 , про звільнення від відбування покарання у зв`язку із закінченням іспитового строку.

Керуючись п. 9) ч. 1 ст. 537, ст. 539 КПК України, суд

ПОСТАНОВИВ:
На підставі ч. 1 ст. 78 КК України засудженого ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , звільнити від покарання, призначеного вироком Амур-Нижньодніпровського районного суду міста Дніпропетровська від 18.03.2015, по закінченню іспитового строку.

На ухвалу може бути подана апеляція через Амур-Нижньодніпровський районний суд міста Дніпропетровська до Дніпровського апеляційного суду протягом семи днів з дня її оголошення.

Ухвала набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги ухвала, якщо її не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.
Суддя:

19.10.2021