Справа № 446/245/22
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23.02.2022 м.Кам`янка-Бузька

Кам`янка-Бузький районний суд Львівської області в складі:

головуючого - судді ОСОБА_1

при секретарі ОСОБА_2

з участю прокурора ОСОБА_3

потерпілого ОСОБА_4

обвинуваченого ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Камянка-Бузька матеріали кримінального провадження № 0000001 від 11.01.2022 року про обвинувачення:

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Заріччя, Мостиського району, Львівської області, громадянина України, з середньою освітою, має на утриманні двох малолітніх дітей, не працюючого, зареєстрованого за адресою : АДРЕСА_1 , проживаючого за адресою : АДРЕСА_2 , згідно ст. 89 КК України раніше не судимого,-

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 289 КК України,-

встановив:

Обвинувачений ОСОБА_5 28.10.2021 близько 14.10 год., перебуваючи на прибудинковій території пл. Єдності, 14 в смт. Новий Яричів Львівського району Львівської області, маючи умисел, спрямований на незаконне заволодіння транспортним засобом,усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій,передбачаючи їх насідки та свідомо бажаючи їх настання, діючи з корисливих мотивів,з метою особистого збагачення,шляхом обману та зловживання довірою, повідомивши недостовірні відомості про власні наміри взяти в користування та виплачувати щотижнево кошти та в подальшому викупити автомобіль, заводів транспортним засобом марки "ВАЗ" моделі, 1982 року випуску, синього кольору, реєстраційний номер НОМЕР_1 , який згідно свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_2 , належить ОСОБА_6 , а фактично користувачем даного автомобіля являється ОСОБА_4 .

Таким чином, ОСОБА_5 вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 289 КК України - незаконне заволодіння транспортним засобом.

Допитаний в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_5 винним себе в інкримінованому йому кримінальному правопорушенні визнав повністю та дав суду показання, аналогічні фабулі обвинувачення. Зокрема, вказав про те, що у 28.10.2021 маючи умисел на незаконне заволодіння трансопртним засобом взяв у потерпілого ОСОБА_4 автомобіль марки ВАЗ 21013 1982 р.в. та кошти за нього не повернув. Автомобіль здав на металобрухт а кошти витратив на власні потреби. У вчиненому щиро розкаявся. Крім того, просив суд визнати недоцільним дослідження доказів, що до тих обставин, які ним не оспорюються по справі. Вказав, що розуміє зміст цих обставин. Зміст ст. 349 КПК України йому зрозумілий.

Потерпілий ОСОБА_5 в судовому засіданні дав пояснення аналогічні фабулі обвинувачення. Вказав про те, що ОСОБА_5 незаконно заволодів його транспортним засобом та не віддав йому кошти. Зазначив, що завдана йому шкода обвинуваченим не відшкодована та просив суд покарати ОСОБА_5 згідно закону.

Суд переконався, що показання обвинуваченого ОСОБА_5 є послідовними, логічними, а тому не викликають сумніву щодо правильності розуміння обвинуваченим змісту обставин кримінального правопорушення, добровільності та істинності його позиції.

Відповідно до ч. 3 ст. 349 КПК України за згодою учасників судового провадження, судом визнано недоцільним дослідження доказів стосовно тих фактичних обставин справи, які ніким не оспорюються.

Відповідно до цих вимог закону суд обмежив дослідження доказів допитом обвинуваченого, потерпілих та дослідженням тих матеріалів кримінального провадження, що характеризують особу обвинуваченого.

Обвинувачений та інші учасники судового процесу правильно розуміють зміст цих обставин, а також те, що в такому випадку вони будуть позбавлені права оскаржити ці фактичні обставини справи. Суд немає сумнівів у добровільності та істинності їх позиції.

Крім того, суд вважає доведеною винуватість обвинуваченого ОСОБА_5 у незаконному заволодінні транспортним засобом. Його дії кваліфіковані вірно за ч. 1 ст. 289 КК України.

Призначаючи обвинуваченому покарання суд враховує тяжкість вчиненого злочину, вчинений злочин за ч. 1 ст. 289 КК України класифікується як злочин сердньої тяжкості, дані про його особу, зокрема те, що обвинувачений згідно ст. 89 КК України раніше не судимий, молодий вік обвинуваченого, те, що у нього на утриманні є двоє неповнолітніх дітей, на обліку в наркологічному та психоневрологічному диспансерах не перебуває, а також обставини, які пом`якшують та обтяжують покарання.

Обставиною, яка пом`якшує покарання є щире каяття, обставин, які обтяжують покарання судом не встановлено.

Відповідно до ч. 2 ст. 50 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженими, так і іншими особами.

При призначенні обвинуваченому покарання, суд враховує вимоги п.1 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику призначення судами кримінального покарання» №7 від 24.10.2003 (із змінами та доповненнями), згідно яких призначаючи покарання у кожному конкретному випадку, суди мають дотримуватись вимог кримінального закону й зобов`язані враховувати ступінь тяжкості вчиненого злочину, дані про особу винного та обставини, які пом`якшують і обтяжують покарання. Таке покарання має бути необхідним і достатнім для виправлення засудженого та попередження нових злочинів.

З урахуванням наведеного суд вважає за необхідне призначити обвинуваченому покарання у вигляді позбавлення волі , що є достатнім для виправлення та перевиховання, запобігання вчиненню ним нових злочинів, що відповідає особі та є достатнім для досягнення передбачених ч.2 ст.50 КК України цілей покарання.

Разом з тим, дотримуючись принципів законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання, зважаючи на те, що головною метою покарання є виховання та соціальна реабілітація винного, враховуючи тяжкість вчиненого злочину, задовільні характеризуючі дані про особу винного, який на час розгляду справи повністю визнав свою вину, а отже, готовий нести кримінальну відповідальність, ставлення винного до вчиненого та його наслідків, пом`якшуючу обставину у вигляді щирого каяття, відсутність обтяжуючих покарання обставин, а також всі обставини справи в сукупності, суд дійшов висновку про можливість виправлення та перевиховання обвинуваченого без відбування покарання, а тому вважає за можливе на підставі ст. 75 КК України звільнити його від відбування покарання з випробуванням із встановленням іспитового строку та з покладенням на нього обов`язків, передбачених ч. 1 ст.76 КК України, що буде оптимальним, покаже стійкість такого виправлення і неможливість вчинення ним в подальшому інших злочинів.

Цивільний позов у справі не заявлено.

Питання про долю речових доказів слід вирішити відповідно до статті 100 КПК України, про що зазначити в резолютивній частині цього вироку.

Процесуальні витрати в кримінальному провадженні слід вирішити в порядку ст. 124 КПК України.

Керуючись ст. ст. 370, 373, 374 КПК України, суд -

ухвалив :

ОСОБА_5 визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 289 КК України та призначити йому покарання у виді позбавлення волі строком на 3 (три) роки .

Відповідно до ст. 75 КК України звільнити засудженого ОСОБА_5 від відбування основного покарання у вигляді трьох років позбавлення волі з випробуванням, встановивши йому іспитовий строк тривалістю 1 (один) рік.

На підставі вимог ст. 76 КК України покласти на засудженого ОСОБА_5 наступні обов`язки:- періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації;- повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.

Іспитовий строк засудженому ОСОБА_5 рахувати з моменту проголошення цього вироку.

Стягнути з ОСОБА_5 , на користь держави витрати за проведення судової автотоварознавчої експертизи в сумі 1029,72 грн..

Речовий доказ свідоцтво про реєстрацію транспортного засобумарки "ВАЗ" моделі "21013", 1982 року випуску, видане 03.05.2002, яке знаходиться при матеріалах справи, залишити при матеріалах справи; номерний знак НОМЕР_1 транспортного засобу "ВАЗ" моджелі "21013", 1982 року випуску, який знаходять на зберіганні у камері схову речових доказів ВП №1 ЛУП №1 ГУНП у Львівській області - знищити.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Апеляційна скарга на вирок може бути подана до Львівського апеляційного суду через Кам`янка-Бузький районний суд Львівської області протягом тридцяти днів з моменту його проголошення, для особи, яка перебуває під вартою, строк подачі апеляційної скарги обчислюється з моменту вручення їй копії судового рішення.

Вирок ухвалено в нарадчій кімнаті 23.02.2022.

Головуючий суддя ОСОБА_1