У Х В А Л А
Справа № 149/2272/21

Провадження №1-кс/149/537/21

01.09.2021 р. м. Хмільник

Слідча суддя Хмільницького міськрайонного суду Вінницької області ОСОБА_1 , при секретарі ОСОБА_2 , розглянувши клопотання ОСОБА_3 про скасування арешту майна

ВСТАНОВИЛА:
31.08.2021 до суду звернувся ОСОБА_3 з клопотанням про скасування арешту майна. Клопотання мотивовано тим, що в рамках кримінального провадження №0000042за ч.1 ст. 358 КК України, 31.03.2021 ухвалою слідчого судді накладено арешт на свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_1 , видане 10.10.2000 МРЕВ-5 м. Київ на ім`я ОСОБА_4 та автомобіль марки «VOLKSWAGEN», моделі «GOLF 2 1.6 TD», д.н.з. НОМЕР_2 . Так як, на даний час, проведені всі відповідні експертизи, заявник вважає, що потреба в арешті вказаного майна відпала, а тому просить передати йому вказані автомобіль та свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу на відповідальне зберігання.
В судове засідання ОСОБА_3 не з"явився, в своєму клопотанні просив провести розгляд справи в порядку письмового провадження.

Слідчий в судове засідання не з"явився, однак надав копії матеріалів кримінального провадження та заяву, в якій просить розглянути справу за його відсутності та зазначає, що клопотання визнає частково, просить відмовити в його задоволенні в частині передачі на відповідальне зберігання свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу.

Дослідивши зміст клопотання з додатками, інші матеріали справи, вважаю за можливе клопотання задоволити частково, виходячи з наступного.

Як вбачається з витягу з ЄРДР, підрозділом дізнання Хмільницького РВП ГУНП у Вінницькій області здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні №0000042 від 29.03.2021 за ч. 1 ст. 358 КК України за фактом виявлення у ОСОБА_3 під час перевірки документів на право керування транспортними засобами свідоцтва про реєстрацію т/з з ознаками підробки. Ухвалою слідчого судді Хмільницького міськрайонного суду Вінницької області від 31.03.2021 року у вказаному кримінальному провадженні накладено арешт на свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_1 , видане 10.10.2000 МРЕВ-5 м. Київ на ім`я ОСОБА_4 та автомобіль марки «VOLKSWAGEN», моделі «GOLF 2 1.6 TD», д.н.з. НОМЕР_2 .
Відповідно до вимог ч. 1 ст. 170 КПК України, арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження.
Згідно з ч. 2 ст. 170 КПК України, арешт майна допускається з метою забезпечення: збереження речових доказів; спеціальної конфіскації; конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.
У відповідності до ч. 3 ст. 170 КПК України, у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним устатті 98 цього Кодексу.
Відповідност. 98 КПК України речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.
Як передбачено ч.1 ст. 131 КПК України, заходи забезпечення кримінального провадження застосовуються з метою досягнення дієвості цього провадження. Відповідно до п. 2 ч. 3 ст. 132 КПК України, застосування заходів забезпечення кримінального провадження не допускається, якщо слідчий, прокурор не доведе, що потреби досудового розслідування виправдовують такий ступінь втручання у права і свободи особи, про який ідеться в клопотанні слідчого, прокурора.
Згідно ч.1 ст. 172 КПК України, арештом майна є тимчасове позбавлення підозрюваного, обвинуваченого або осіб, які в силу закону несуть цивільну відповідальність за шкоду, завдану діяннями підозрюваного, обвинуваченого або неосудної особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння, можливості відчужувати певне його майно за ухвалою слідчого судді або суду до скасування арешту майна у встановленому цим Кодексом порядку.
Відповідно до вимог цього Кодексу арешт майна може також передбачати заборону для особи, на майно якої накладено арешт, іншої особи, у володінні якої перебуває майно, розпоряджатися будь-яким чином таким майном та використовувати його.
Частиною 2 ст.174 КПК України встановлено, що арешт майна може бути скасовано повністю чи частково ухвалою слідчого судді під час досудового розслідування чи суду під час судового провадження за клопотанням підозрюваного, обвинуваченого, їх захисника чи законного представника, іншого власника або володільця майна, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, якщо вони доведуть, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано.
Оскільки необхідні дії органом досудового слідства виконані, відповідно до ч. 4 ст. 173 КПК України вважаю за можливе змінити спосіб арешту майна, а саме передати вказаний автомобіль на відповідальне зберігання заявнику ОСОБА_3 , як володільцю цього майна, заборонивши йому відчужувати та розпоряджатися ним.
При цьому, клопотання в частині передачі на відповідальне зберігання свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу не підлягає задоволенню, оскільки свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу визнано речовим доказом в даному кримінальному провадженні та згідно висновку експерта №СЕ-19/102-21/5184-ДД від 08.04.2021 року воно не відповідає встановленим зразкам аналогічних свідоцтв про реєстрацію транспортного засобу, що знаходяться в офіційному обігу на території України, так як виготовлене не у відповідності до вимог, які пред`являються до вказаного документа. Тому у арешті вказаного речового доказу не відпала потреба.
Керуючись ст.132,167,168,170,174,175 КПК України, слідча суддя
УХВАЛИЛА:
Клопотання ОСОБА_3 - задовольнити частково.
Передати автомобіль марки «VOLKSWAGEN», моделі «GOLF 2 1.6 TD», д.н.з. НОМЕР_2 . його володільцю ОСОБА_3 , жителю АДРЕСА_1 на відповідальне зберігання, із позбавленням права на відчуження, розпорядження майном, до скасування арешту майна у встановлену КПК України порядку.
Попередити ОСОБА_3 про необхідність збереження арештованого майна та про кримінальну відповідальність за ст. 388 КК України за пошкодження, знищення або інші незаконні дії з майном, на яке накладено арешт.
В задоволенні решти вимог клопотання - відмовити.
Ухвала оскарженню не підлягає.

Слідча суддя ОСОБА_1