Справа № 510/676/21
Провадження № 1-кп/510/252/21
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
02.12.21 року Ренійський районний суд Одеської області
у складі: головуючого - судді ОСОБА_1
при секретарі ОСОБА_2
за участю: прокурора ОСОБА_3
обвинуваченого ОСОБА_4
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Рені Одеської області клопотання прокурора Ізмаїльської окружної прокуратури ОСОБА_3 про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою відносно обвинуваченого ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Рені Одеської області, громадянина України, з середньою освітою, офіційно не працюючого, не одруженого, фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого 18.07.2018 р. Ренійським районним судом Одеської області за ст. 185 ч. 2, ст. 190 ч. 2 КК України до 5 років позбавлення волі, ст. 75 КК України 3 роки іспитового строку, ст. 76 КК України ( кримінальне провадження № 0000207 від 10.03.2021 р. ), -
В С Т А Н О В И В:
ОСОБА_4 , 10.01.2021 близько 17 години, більш точний час не встановлено, знаходячись у будинку, належному ОСОБА_5 , розташованому за адресою: АДРЕСА_2 , в якому він тимчасово мешкав, за відсутності господаря будинку, діючи з корисливих мотивів та маючи умисел спрямований на таємне викрадення чужого майна, шляхом вільного доступу з горища будинку таємно викрав два газових балона, залишковою вартістю згідно висновку експерта 1440 грн. У подальшому ОСОБА_4 з викраденим майном з місця пригоди зник, розпорядившись ним на власний розсуд.
Крім того, 17.01.2021 ОСОБА_4 , маючи умисел на таємне викрадення чужого майна, перебуваючи у будинку, належному ОСОБА_5 розташованому за адресою: АДРЕСА_2 , в якому він тимчасово мешкав, за відсутності господаря будинку, діючи з корисливих мотивів та маючи умисел спрямований на таємне викрадення чужого майна, шляхом вільного доступу з горища будинку таємно викрав газову плиту моделі «Брест» з редуктором та шлангом газовим довжиною 1 м 50 см, загальною залишковою вартістю згідно висновку експерта 722 гривень. У подальшому ОСОБА_4 з викраденим майном з місця пригоди зник, розпорядившись ним на власний розсуд.
Таким чином, ОСОБА_4 обвинувачується у скоєні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 185 КК України, за ознаками таємного викрадення чужого майна (крадіжка), вчиненого повторно.
Прокурор заявив клопотання про обрання ОСОБА_4 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою строком на 60 діб на підставі наявних ризиків, передбачених ст. 177 КПК України.

Підставою для внесення клопотання, стала неодноразова неявка обвинуваченого ОСОБА_4 у судові засідання, а також тяжкість та обставини скоєного кримінального правопорушення ОСОБА_4 , а саме загроза покарання у вигляді позбавлення волі до 5 років, дає підстави вважати, що він може переховуватися від суду, вчиняти інші правопорушення, оскільки раніше ОСОБА_4 був засуджений за скоєння злочинів, передбачених ст. 185 ч. 2, ст. 190 ч.2 КК України, тобто наявні ризики передбаченіст.177 КПК України.

Обвинувачений ОСОБА_4 не заперечував проти обрання відносно нього запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.
Заслухавши думку сторін кримінального провадження, суддя дійшов до висновку, що клопотання прокурора є обґрунтованим та таким, що підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Згідно ч.ч. 1,2 ст. 331 КПК України, під час судового розгляду суд за клопотанням сторони обвинувачення або захисту має право своєю ухвалою змінити, скасувати або обрати запобіжний захід щодо обвинуваченого. Вирішення питання судом щодо запобіжного заходу відбувається в порядку, передбаченому главою 18 цього Кодексу.
Згідно ст. 177 КПК України, метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується. Підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті. Слідчий, прокурор не мають права ініціювати застосування запобіжного заходу без наявності для цього підстав, передбачених цим Кодексом.
З матеріалів кримінального провадження вбачається, що ОСОБА_4 обвинувачується у скоєнні кримінальних правопорушень, передбачених ст. 185 ч. 2 КК України, за яке передбачене покарання у вигляді позбавлення волі на строк 5 років. Крім того, ОСОБА_4 був раніше засуджений за скоєння злочинів, передбачених ст. 185 ч. 2, ст. 190 ч.2 КК України.

Крім того, ОСОБА_4 неодноразово не з`являвся до суду за викликом у судові засідання, призначені на 02.06.2021 р., 29.06.2021 р., 29.10.2021 р., 26.11.2021 р.

Відповідно до приписів ст. 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 КПК України. Слідчий суддя, при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, враховуючи підстави та обставини, передбачені ст.ст. 177, 178 КПК України, суд у даному випадку не визначає розмір застави.

Вирішуючи питання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою слідчий суддя враховує вимоги п.п. 3 і 4 ст. 5 Конвенції про захист прав людини та практику Європейського суду з прав людини, згідно з якими обмеження права особи на свободу і особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою. При цьому, ризик переховування обвинуваченого від правосуддя не може оцінюватися виключно на підставі суворості можливого судового рішення, а це слід робити з урахуванням низки відповідних фактів, які можуть підтверджувати існування такого ризику, або свідчити про такий його незначний ступінь, який не може служити підставою для запобіжного ув`язнення.

Рішенням Конституційного Суду України від 08 липня 2003 року, визнано конституційною норму про те, що при вирішенні питання про застосування запобіжного заходу разом з іншими обставинами враховується тяжкість злочину у вчиненні якого підозрюється, обвинувачується особа.

Враховуючи, що запобіжні заходи у кримінальному провадженні обмежують права особи на свободу та особисту недоторканність, гарантовані ст. 5 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод 1950 року (Конвенція), а тому можуть бути застосовані тільки за наявності законної мети та підстав, визначених КПК, з урахуванням відповідної практики Європейського суду з прав людини (ЄСПЛ). Правова позиція Європейського суду з даного питання викладена у справі «Москаленко проти України» остаточне рішення від 20 травня 2010 року п 34. Передбачає, Суд вважає, що обґрунтована підозра щодо вчинення заявником тяжкого злочину могла первісно виправдовувати його тримання під вартою. Необхідність забезпечити належний хід провадження (зокрема, для отримання показань свідків) також була достатньою підставою для первісного тримання заявника під вартою.

Обґрунтована підозра у вчинені кримінального злочину, про яку йдеться у статті 5 §1 (с) Конвенції про захист прав та основоположних свобод людини, передбачає наявність обставин або відомостей, які переконали б неупередженого спостерігача, що ця особа, можливо, вчинила певний злочин, це впливає з рішення Європейського суду з прав людини (K.-F. проти Німеччини, 27 листопада 1997 р., § 57).

Також, слід зазначити, що Європейський суд з прав людини у своєму рішенні по справі Летельє проти Франції звернув увагу на те, що тримання особи під вартою може бути виправдано, якщо існують реальні ознаки наявності справжнього суспільного інтересу, який, незважаючи на презумпцію невинуватості, переважає принцип поваги до особистої свободи. Тобто, застосовуючи запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, необхідно виходити із того, що судове рішення повинно забезпечити не тільки права підозрюваного, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів.

Аналогічне ствердження є й у рішенні Європейського суду з прав людини по справі Джон Мюррей проти Сполученого Королівства, де йдеться мова про те, що факти, які викликають підозру, не обов`язково мають бути встановлені до ступеня, необхідного для засудження або, навіть, для пред`явлення обвинувачення, що являється завданням наступних етапів кримінального процесу, сприяти якому має й тримання під вартою.

Аналогічна позиція викладена у рішення ЄСПЛ від 10 лютого 2011 року у справі "Харченко проти України" де зазначено, що на етапі розгляду питання щодо взяття заявника під варту аргументами на користь такого рішення стали серйозність звинувачень, пред`явлених заявникові, та ризик його втечі.

Враховуючи характеризуючи данні на ОСОБА_4 , а саме те, що він не працює, тобто не має джерела доходу, раніше був засуджений за скоєння злочинів проти власності, неодноразово не з`являвся до суду за викликом у судові засідання, суддя приходить до внутрішнього переконання, що надалі він може продовжити злочинну діяльність, а також може переховуватися від суду,таким чином враховуючи, характеризуючі матеріали відносно обвинуваченого, інші матеріали провадження, слідчий суддя приходить до висновку, що до обвинуваченого ОСОБА_4 необхідно застосувати такий вид запобіжного заходу, як тримання під вартою.

Застосування більш м`якого запобіжного заходу є недоцільним, оскільки не відповідає суспільному інтересу.

Враховуючи норми п. 1 ч. 5 ст. 182 КПК України, слідчий суддя визначає заставу у розмірі десяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.
Враховуючи наведене та керуючись ст.ст.176-178, 183-184, 205, 331, 395 КПК України, слідчий суддя, -

У Х В А Л И В :
Клопотання прокурора Ізмаїльської окружної прокуратури ОСОБА_3 про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою до обвинуваченого ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 185 КК України задовольнити.

Застосувати до обвинуваченого ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у виді тримання під вартою строком 60 днів, тобто до 30.01.2022 р. до 16 год. 00 хв., включно.

Встановити обвинуваченому ОСОБА_4 заставу у розмірі десяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що складає 24810 грн., яку може бути внесено як самим обвинуваченим так і іншою фізичною або юридичною особою. Застава вноситься на депозитний рахунок Територіального управління Державної судової адміністрації України в Одеській області.

При внесені застави на обвинуваченого ОСОБА_4 покласти наступні обов`язки: прибувати до місця здійснення кримінального провадження за першою вимогою суду; не відлучатися за межі Ізмаїльського району Одеської області без дозволу суду; повідомляти суд про зміну свого місця проживання.

На ухвалу судді протягом семи днів з дня її оголошення може бути подана апеляція до Одеського апеляційного суду. Для особи, яка перебуває під вартою, строк подачі апеляційної скарги обчислюється з моменту вручення їй копії судового рішення.

Суддя ОСОБА_6